SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2449/00

af Ulrich Stockmann (PSE) til Kommissionen

(11. juli 2000)

Om: Meddelelsesprocedure i forbindelse med støttesager i de nye tyske delstater

I begyndelsen af juni 2000 var virksomheden SKL-M i Magdeburg, Sachsen-Anhalt, Tyskland, nødt til at erklære konkurs, fordi MTU GmbH Friedrichshafen havde trukket det tilbud om overtagelse, som det havde afgivet som led i den anden privatiseringsrunde, tilbage, da det blev kendt, at Kommissionen ville lade den planlagte asset deal indgå i hovedundersøgelsesproceduren. MTU GmbH ville ikke længere afvente den frist, der var nødvendig indtil afslutningen af hovedundersøgelsesproceduren. Ved konkursen er de 275 arbejdspladser i SKL-M umiddelbart i fare, hvilket også gælder 1700 yderligere arbejdspladser i leverandørvirksomheder til SKL-M.

Alene fra delstaten Sachsen-Anhalt verserer der i forbindelse med omlægningen af det tidligere DDR's økonomi endnu 15 meddelelsesprocedurer, og fra alle nye tyske delstater, herunder Berlin, over 50. I de pågældende virksomheder og deres leverandørvirksomheder er ifølge de foreliggende oplysninger ca. 30 000 arbejdspladser truet.

Kan Kommissionen oplyse, hvad der efter dens mening kunne forbedres for at fremskynde behandlingen i forbindelse med meddelelsesprocedurerne og for i fremtiden at give Kommissionens afgørelser, såsom beslutningen om at lade asset deal'en indgå i hovedundersøgelsesproceduren for SKL-M, et arbejdspladsbevarende sigte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(13. september 2000)

De nye tyske delstater har nu i snart 10 år befundet sig i en økonomisk fornyelsesproces. Kommissionen har hidtil haft en velvillig indstilling til deres særlige situation. Dette har den givet udtryk for gennem sin ubegrænsede støtte, herunder specielt varetagelsen af arbejdstagernes interesser, frem for alt inden for rammerne af Den Europæiske Socialfond.

Dette er i særlig grad kommet til udtryk i oprettelsen af en særlig task-force, som udelukkende beskæftiger sig med støttesager i de nye delstater. Denne task-force har siden sin oprettelse behandlet over 180 sager, i hvilken forbindelse Kommissionen i mellemtiden har truffet en positiv beslutning i 130 sager, mens der kun i godt en halv snes sager er truffet en negativ afgørelse.

Indtil 1996 gjaldt der ved behandlingen af disse støttesager særlige ordninger, de såkaldte Treuhand-ordninger. Med disse ordninger fik virksomhederne i de nye delstater dispensation fra meddelelsespligten indtil en bestemt tærskelværdi. På grund af de generøse rammer har dette i praksis ført til, at det kun er få støttesager, der har måttet anmeldes.

Af særlig betydning for vurderingen af støttesager i de nye delstater er retningslinjerne for rednings- og omstruktureringsstøtte til virksomheder i vanskeligheder.

Kommissionens særlige forståelse for de nye delstaters interesser kommer frem for alt til udtryk i de tilfælde, hvor en og samme virksomhed ved hjælp af den såkaldte redningsløsning (Auffanglösung) gentagne gange får udbetalt omstruktureringsstøtte, hvilket efter de normale støtteregler som regel er ulovligt. Det skal understreges, at denne mere fleksible fremgangsmåde også er opretholdt i den ændrede udformning af retningslinjerne for rednings- og omstruktureringsstøtte fra 1999. Dog blev der i betragtning af de ændrede økonomiske og politiske rammebetingelser i Tyskland fastsat en tidsmæssig begrænsning for denne undtagelse.

Kommissionen er klar over, at procedurernes varighed giver de tyske myndigheder anledning til bekymring. Imidlertid afhænger en hurtig sagsbehandling af, at de krævede oplysninger foreligger rettidigt, og at de er fuldstændige og nøjagtige. Især er det i forbindelse med rednings- og omstruktureringsstøtte af afgørende betydning for en hurtig sagsbehandling fra Kommissionens side, at medlemsstaterne anmelder alle støtteplaner til denne og giver alle relevante oplysninger, så snart disse foreligger. Kommissionen ville være i stand til at afsætte flere ressourcer til de anmeldte sager, hvis der skulle bruges mindre tid på at opdage og behandle støtte, som medlemsstaterne yder uden at give Kommissionen meddelelse.

I tilfældet SKL-M henviser Kommissionen til den lange forhistorie, som har besværliggjort bedømmelsen af de enkelte støtteforanstaltninger. Inden for rammerne af en anden omstrukturering havde MTU oprindeligt haft til hensigt at overtage SKL-M's selskabsandele. Denne plan blev senere stillet i bero til fordel for en asset deal. På grund af det komplekse indhold og de særlige omstændigheder i denne sag var der ingen anden mulighed end at indlede proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2. Den nævnte asset deal skal inddrages i denne procedure, da en adskilt bedømmelse af SKL-M's omstruktureringskoncept ikke er mulig. Kommissionen indleder som regel den egentlige procedure i de tilfælde, hvor den efter en foreløbig procedure endnu er i tvivl om, hvorvidt støtten er forenelig med fællesmarkedet.