ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2759/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(9. oktober 2001)

Om: Dobbelte og enkelte indervægge på tankbiler

Det hævdes, at Sverige i slutningen af juni 1998 blev advaret af Kommissionen, fordi landet ikke accepterer import af tankbiler med enkelte indervægge. De svenske krav om dobbelte vægge kan ikke retfærdiggøres med sikkerhedsargumenter, skal Kommissionen ifølge oplysninger i dagbladene have hævdet.

Det disse oplysninger fra dagbladene korrekte? Kan Kommissionen redegøre for sagen og sit syn på den?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. november 2001)

Kommissionen indledte en artikel 226-procedure efter at have modtaget klager om, at kun tankbiler med dobbeltvægget tank var tilladt i Sverige. Et sådant krav vil typisk blive betragtet som en overtrædelse af EF-traktatens artikel 28 (tidl. artikel 30). Efter kontakter med de svenske myndigheder bekræftede disse, at der i Sverige ikke er nogen regler eller praksis, der forbyder tankbiler med enkeltvægget tank. Følgelig blev sagen afsluttet.

De svenske myndigheder præciserede, at det i bestemmelserne om teknisk kontrol af motorkøretøjer var foreskrevet, at det ikke var tilladt at laste bestemte stoffer samtidig, hvilket havde efterladt det indtryk, at det ikke var tilladt at importere eller anvende anhængere med to tanke men med enkeltvæg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1639/01

af Robert Goebbels (PSE) til Rådet

(12. juni 2001)

Om: Tidlig forsyning med euro

Euro 50-gruppen under ledelse af Edmond Alphandéry, forhenværende økonomi- og finansminister i Frankrig, har for nylig afholdt møde i Berlin for at gøre status over forberedelserne i euro-zonen op til indførelsen af den fælles mønt den 1. januar 2002. Ved denne lejlighed kom det frem, at de fleste seddelautomater i de berørte lande kun rummer to skuffer til sedler. Dette betyder konkret, at automaterne ikke samtidig kan udbetale sedler på 5 og 10 euro og sedler på 20 og 50 euro. Det bliver de store sedler på 20 og 50 euro, der vil blive udbetalt til borgerne. Denne omstændighed indebærer en risiko for, at der i begyndelsen af 2002 vil opstå mangel på de små sedler, hvilket vil gøre problemerne for handlen endnu større i forbindelse med indførelsen af euroen.

Hvorfor giver Rådet ikke blot borgerne mulighed for eksempelvis i perioden mellem julen 2001 og den 1. januar 2002 at købe et sæt med to 5-euro-sedler og en 10-euro-seddel, jf. det sæt med mønter for i alt 20 euro, som borgerne vil kunne købe i slutningen af december 2001 i en række lande?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-1637/01 og E-1639/01

(26. november 2001)

Ministre, der mødes uformelt, kan ikke træffe beslutninger på lige fod med Rådet. De kan imidlertid ved en sådan lejlighed udtale sig offentligt om spørgsmål af fælles interesse.

På det uformelle møde i september 2000 i Versailles drøftede ministrene og centralbankcheferne ganske rigtigt problematikken omkring indførelsen af euroen og navnlig forslag om forhåndsudsendelse, men fandt det ikke hensigtsmæssigt, at ECB ændrer reglerne for forhåndsudsendelse i ECB's retningslinje af 10. januar 2001 om overgangen til eurosedler og -mønter i 2002.

Der mindes om, at ECB ifølge artikel 106 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab har eneret til at bemyndige udstedelse af pengesedler i Fællesskabet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1517/01

af Glyn Ford (PSE) til Rådet

(21. maj 2001)

Om: Udsættelse af valg til Europa-Parlamentet

Kan Rådet redegøre for, hvilke procedurer og hvilken tidsplan der kræves, for at beslutte at udsætte valg til Europa-Parlamentet, såfremt der i en medlemsstat indtræffer forhold, som på grund af bekymringen for folkesundheden eller andre grunde hindrer en politisk valgkampagne?

Svar

(21. november 2001)

Inden for rammerne af den gældende lovgivning, dvs. den akt om almindelige direkte valg af repræsentanterne i Europa-Parlamentet, der er knyttet til Rådets afgørelse af 20. september 1976, er proceduren for fastsættelse af datoerne for valg til Europa-Parlamentet entydigt fastlagt.

I medfør af bestemmelserne i artikel 10, stk. 1, i ovennævnte akt fastsatte Rådet datoerne for det første valg til Europa-Parlamentet, nemlig den 7 og 10. juni 1979. De efterfølgende valg finder sted inden for den tilsvarende periode i det sidste år inden for den femårige lovgivningsperiode.

I henhold til artikel 10 er det dog muligt at fastsætte en anden periode for datoerne for valg til Europa-Parlamentet. Denne periode kan tidligst ligge en måned før og senest en måned efter den periode, der svarer til den, der blev fastsat for de første valg. En sådan afgørelse skal træffes enstemmigt af Rådet efter høring af Europa-Parlamentet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2713/01

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(3. oktober 2001)

Om: At eksamener fra skolen til uddannelse af personale inden for erhvervsfaglig og teknisk uddannelse (Selete) ikke anerkendes som universitetseksamener i Grækenland

Skolen til uddannelse af personale ved erhvervsfaglig og teknisk uddannelse (Selete) i Grækenland tilbyder fireårige studier med henblik på uddannelse og videreuddannelse af personale til teknisk og erhvervsfaglig uddannelse på sekundærtrinnet. Men centret for anerkendelse af udenlandske eksamensbeviser (Dikatsa) anerkender imidlertid ikke skolens eksamensbeviser for videregående (post graduate) studier, hvis post graduate-studierne er gennemført i andre EU-lande. Det skal bemærkes, at det samme ikke gælder for andre skoler for uddannelse af undervisningspersonale (børnehavelærere, grundskolelærere, gymnasielærere).

Er Dikatsa's praksis i overensstemmelse med fællesskabsdirektiv 89/48/EØF(1), og hvis ikke, hvilke skridt har Kommissionen da til hensigt at træffe for at få Grækenland til at rette sig efter ovennævnte direktiv?

(1) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(21. november 2001)

Det ærede parlamentsmedlems spørgsmål vedrører anerkendelsen af eksamensbeviser for videregående studier i Grækenland. Sådanne eksamensbeviser anerkendes tilsyneladende kun af den græske myndighed, der er ansvarlig for akademisk anerkendelse, (Dikatsa), såfremt ansøgerne har deres eksamensbeviser fra visse græske universiteter. Eksamensbeviser fra Selete-skolen (skolen til uddannelse af personale inden for erhvervsfaglig og teknisk uddannelse) anerkendes ikke af Dikatsa. Denne manglende anerkendelse vedrører Selete-skolens retsstilling i det nationale uddannelsessystem sammenlignet med andre græske skoler. I henhold til EF-traktatens artikel 149 (tidl. artikel 126) er hver medlemsstat ansvarlig for indholdet og organisationen af landets eget uddannelsessystem. Derfor falder spørgsmålet ikke ind under fællesskabslovgivningen.

I dette tilfælde synes der ikke at være tale om manglende overholdelse af Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed. Direktivet indeholder en generel ordning for anerkendelse af kvalifikationer for at sikre adgang til de lovregulerede erhverv i de forskellige medlemsstater. Elever med eksamensbeviser fra Selete-skolen har dog i dette tilfælde ingen problemer med at få job som lærere i Grækenland. Anerkendelsen af kvalifikationer til andre end de lovregulerede erhverv i medlemsstaterne falder ikke ind under direktivets anvendelsesområde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1468/01

af Guido Podestà (PPE-DE) til Rådet

(21. maj 2001)

Om: Kvindernes vilkår og samfundssituationen i Afghanistan

I Afghanistan har talebanerne indført et ultrafundamentalistisk regime, som bygger på religiøs fanatisme og kønsdiskrimination.

Den borgerkrig, som i årevis har medført en åreladning af landet, har bevirket, at over 5 millioner mennesker er blevet drevet på flugt, mere end en million er blevet invalider, og der hersker udbredt fattigdom.

Kvinderne er i flertal i et land, hvor der er mere end 700 000 enker, og hvor disses familier lever i den største fattigdom, som forværres af talebanernes bestemmelser om, at det er forbudt kvinder at arbejde uden for hjemmet.

Forbudet mod at kvinder får blot en elementær uddannelse, indebærer en forværring af den allerede alvorlige situation med analfabetisme og undertrykkelse.

Mens kvinderne utvivlsomt er den mest undertrykte gruppe som følge af de indskrænkninger, der er udtryk for en permanent undertrykkelse af menneskerettighederne, er samfundets situation som sådan også meget alvorlig.

Hvordan vi Rådet yde den nødvendige støtte til befolkningen, som undertrykkes af styret?

Hvilke foranstaltninger vil Rådet iværksætte på internationalt plan for at sikre overholdelse af borger- og menneskerettighederne?

Hvilke foranstaltninger har Rådet truffet på internationalt plan for at undgå, at der leveres våben til fundamentalisterne, og at de trænes i brugen af dem?

Svar

(20. november 2001)

Som svar på en række mundtlige og skriftlige forespørgsler, der er blevet fremsat i de seneste uger og måneder, har Rådet gentagne gange og udførligt underrettet Europa-Parlamentet om sin holdning til de forskellige aspekter af problemerne i Afghanistan og særlig de foranstaltninger, der er truffet med hensyn til den humanitære krise og med henblik på at lette de afghanske kvinders lidelser. Da der ikke er sket nogen særlig ny udvikling i sagen, opfordrer Rådet derfor det ærede parlamentsmedlem til at henholde sig til svarene på forespørgsel O-0032/2001, O-0052/2001, H-0170/2001, H-0481/2001 og E-0088/2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1466/01

af Guido Podestà (PPE-DE) til Rådet

(21. maj 2001)

Om: Overgreb mod de kulturelle traditioner i Afghanistan

Ødelæggelsen af de præislamiske Buddha-statuer fra det andet århundrede før Kristi fødsel er ikke kun gået ud over en kulturarv, som tilhører hele menneskeheden, den er ikke kun en fortsættelse af en kulturel katastrofe, som indledtes med de ødelæggelser, der ramte de arkæologiske fund i museet i Kabul, den er også udtryk for en fanatisme, som strække sig ud over det religiøse indhold og truer med at fortsætte til trods for de mange appeller fra hele verden.

Hvad mener Rådet, at det kan gøre for at redde den kulturarv, som er truet af det nuværende styre i Afghanistan?

Hvilke forholdsregler agter Rådet at træffe for at dæmme op for denne religiøse fanatisme?

Hvilke foranstaltninger påtænker Rådet at indføre for at styrke dialogen med de afghanske myndigheder?

Hvilke samarbejdsformer vil Rådet iværksætte på internationalt niveau, især med lande som Pakistan, De Forenede Arabiske Emirater og Saudi-Arabien, som har anerkendt Taleban-styret, for at opnå forståelse med disse?

Svar

(20. november 2001)

1. Da Taliban-styret meddelte, at det havde til hensigt at ødelægge kulturgenstande i Afghanistan, reagerede Rådet omgående og forsøgte at forhindre ødelæggelsen af den rige kulturarv. Flere demarcher blev foretaget, herunder over for Talibans udenrigsminister Mutawaki, i Pakistan, i Saudi-Arabien og i Abu Dhabi. Rådet fordømte også kraftigt den beordrede ødelæggelse i sin erklæring af 1. marts 2001. Desværre viste Taliban sig endnu engang absolut uimodtagelig for den samlede internationale pression og enstemmige fordømmelse, også fra andre islamiske lande, af deres barbariske handlinger.

2. Rådet vil naturligvis fortsat bestræbe sig på at forhindre enhver yderligere forværring af situationen uden dog at have urealistiske forventninger til mulighederne for at påvirke Talibans uacceptable handlemåde. Som det fremgår af den fælles holdning af januar 2001, vil Rådet ligeledes fortsat fremme et ophør af kamphandlingerne i Afghanistan og en forhandlet politisk aftale mellem de stridende grupper. Med henblik herpå vil Rådet fortsat rejse spørgsmålet om Afghanistan under de regelmæssige politiske dialogmøder med nabolandene, hvor det vil opfordre dem til at bruge den indflydelse, de måtte have, til at ændre forholdene i landet.

3. For så vidt angår de øvrige problemer, der rejses i forespørgslen, har Rådet allerede gentagne gange og udførligt informeret Europa-Parlamentet om sin holdning vedrørende forskellige aspekter af situationen i Afghanistan. Da der ikke er tale om en specifik ny udvikling, opfordrer Rådet således det ærede parlamentsmedlem til at henholde sig til svarene på forespørgsel O-0032/2001, O-0052/2001, H-0170/2001, H-0481/2001 og E-0088/2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1914/01

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(28. juni 2001)

Om: Tilskyndelse til, at virksomhederne tilpasser sig euroen

På et tidspunkt, hvor der kun er otte måneder tilbage, inden den fælles europæiske mønt skal indføres, har kun en tredjedel af virksomhederne i EU i gennemsnit tilpasset sig euroen, idet den for mange virksomheder blot er en påmindelse, uden at der er grund til bekymring.

Det er dog nødvendigt at træffe konkrete forholdsregler for at udjævne den nuværende kløft ved at tilskynde virksomhederne til at sikre, at omkostningerne på 2000-6000 euro i forbindelse med overgangen til denne, kan ske med tilskud.

Hvordan agter Kommissionen at tilskynde de virksomheder, der endnu ikke har tilpasset sig euroen, til at gøre dette ved at give dem muligheder for at bære omkostningerne i forbindelse hermed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(18. september 2001)

Finansministrene har vedtaget det almindelige princip, at de enkelte erhvervsdrivende selv afholder udgifterne til overgangen til euroen. Talrige deltagende stater har inden for disse rammer besluttet at påtage sig at afholde de særlige udgifter i forbindelse med transaktioner vedrørende indførelse og afhentning af sedler og mønter (f.eks.: udgifter til håndtering, optælling, transport), eller beskatningsforanstaltninger med henblik på at lette tilpasningen af kasseudstyr (fremskyndet afskrivning, fratrækning af omkostninger osv.). Vedtagelse af sådanne foranstaltninger henhører under de nationale myndigheder og ikke under Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1400/01

af Christos Zacharakis (PPE-DE) til Rådet

(7. maj 2001)

Om: Situationen i de tyrkiske fængsler

Til trods for, at Europa-Parlamentet i sin beslutning af 18. januar 2001 opfordrede de tyrkiske myndigheder til at træffe øjeblikkelige lovgivningsmæssige og administrative foranstaltninger for at sætte en stopper for tragedierne i de tyrkiske fængsler og sørge for, at Tyrkiet respekterer sine forpligtelser i medfør af den europæiske menneskerettighedskonvention og de internationale konventioner mod tortur, som det har underskrevet, er situationen alligevel blevet forværret nu, hvor der er gået tre måneder. Ifølge foreløbige oplysninger er niogfyrre mennesker omkommet, dusinvis af mennesker har lidt varige sundhedsskader, og antallet af sultestrejkende er nu vokset til 2000.

På baggrund af, at Tyrkiet, som det tydeligt fremgår, har ignoreret den appel, som Europa-Parlamentet og Europarådet har rettet til den tyrkiske regering, bedes Rådet oplyse følgende: Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at gøre det klart over for Tyrkiet, at respekten for menneskerettighederne og retsstatsprincipperne er en forudsætning for enhver form for samarbejdsforbindelser mellem Tyrkiet og Den Europæiske Union?

Svar

(27. november 2001)

Rådet beklager dybt, at sultestrejkerne i Tyrkiet har ført til tab af menneskeliv. Tyrkiet har vedtaget nye love, der bl.a. tager sigte på at mindske brugen af isolation i fængslerne. Yderligere foranstaltninger til forbedring af forholdene i fængslerne er under forberedelse. Rådet minder om de forpligtelser, som Tyrkiet som led i partnerskabsaftalen har indgået på mellemlang sigt med hensyn til forbedring af afsoningsforholdene i fængslerne, således at de bringes i overensstemmelse med de af De Forenede Nationer anbefalede minimumsregler for behandling af fængslede, samt andre internationale standarder.

Under alle omstændigheder minder Rådet på et mere generelt plan om, at Tyrkiet i samme forbindelse og på kort sigt har forpligtet sig til at prioritere:

- en styrkelse af retsforskrifterne og iværksættelse af de fornødne foranstaltninger for en kraftigere bekæmpelse af tortur samt sikring af, at den europæiske konvention til forebyggelse af tortur overholdes;

- en yderligere tilpasning af retsprocedurerne for varetægtsfængsling til bestemmelserne i den europæiske menneskerettighedskonvention og de anbefalinger, der er fremsat af Komitéen til Forebyggelse af Tortur.

EU vil fortsat lægge pres på Tyrkiet, for at disse foranstaltninger snarest kan træde i kraft og blive implementeret i fuldt omfang, herunder en fuldstændig gennemførelse af de henstillinger, som Komitéen til Forebyggelse af Tortur fremsatte i januar 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0892/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Støtte til Sensus-politiprojektet

Kommissionsmedlem Erkki Liikanen anfører i svaret på skriftlig forespørgsel P-0009/01(1), at Kommissionen, hvad Sensus angår, den 25. maj 1999 traf en ny afgørelse (E/696/99) om ændring af den oprindelige afgørelse, således at Europol kunne tilslutte sig projektet. Den oprindelige afgørelse omhandlede Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs fjerde rammeprogram for fællesskabsaktioner inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1994-1998).

Blev den oprindelige afgørelse ændret efter anmodning fra:

- EU-medlemsstater,

- retshåndhævelses- og sikkerhedsinstanser såsom den tyske efterretningstjeneste (Bundesnachrichtendienst) og dækorganet Amt für Auslandsfragen (kontoret for udlandsanliggender) og/eller

- Europol?

Hvilke EU-medlemsstater, retshåndhævelses- og sikkerhedsinstanser drejer det sig i bekræftende fald om?

På hvis anmodning ændrede Kommissionen i benægtende fald sin oprindelige afgørelse den 25. maj 1999?

(1) EFT C 187 E af 3.7.2001, s. 154.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(1. august 2001)

Kommissionen skal påpege, at den oprindelige afgørelse (Kommissionens evalueringsafgørelse E/1791/97), som ændret ved ny kommissionsafgørelse (E/696/99), vedrørte vurderingen af projekter med henblik på fremtidig finansiering, men fastsatte ikke regler for det fjerde rammeprogram, således som det ærede medlem anfører i sin forespørgsel.

Europols forventede inddragning i Sensus-projektet er omtalt i det oprindelige arbejdsprogram. Dog blev Europols medvirken som part i kontrakten forsinket af, at Europols charter på dette tidspunkt endnu ikke var blevet ratificeret af alle medlemsstater, så der derfor ikke fandtes en juridisk person, som kunne underskrive en kontrakt.

Anmodningen om en kommissionsafgørelse (E/696/99), der gjorde det muligt at inddrage Europol efter ikrafttrædelsen af chartret - som krævet i henhold til artikel 7, stk. 1, ottende led, i Rådets beslutning 94/801/EF af 23. november 1994 om et særprogram for forskning og teknologisk udvikling samt demonstration inden for telematiksystemer af almen interesse (1994-1998(1)), som følge af Europols status som international organisation - blev fremsat af den afdeling, der var ansvarlig for kontrakten, i overensstemmelse med reglerne og procedurerne for det fjerde rammeprogram (jf. Kommissionens svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel nr. E-1066/01(2)).

(1) EFT L 334 af 22.12.1994.

(2) Se side 19.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1251/01

af Carmen Cerdeira Morterero (PSE) til Kommissionen

(10. april 2001)

Om: Bistand til Namibia og grundlæggende rettigheder

Namibia modtager bistand fra EU til et beløb på 52 mio. EUR i perioden 1996-2000. Den næstvigtigste bestemmelse i aftalen mellem Namibias regering og EU angår udvikling og konsolidering af demokratiet og retsstaten samt respekt for menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.

Hvad er Kommissionens holdning til erklæringer og beslutninger fra Namibias præsident, Sam Nujoma, om at tilbageholde og udvise alle bøsser og lesbiske i hans land med henvisning til, at forfatningen ikke tillader homoseksualitet?

Da dette er i strid med EU's værdier og grundlæggende principper, med Amsterdam-traktatens artikel 13, med bestemmelserne for udviklingssamarbejde og FN's menneskerettighedserklæring, bedes Kommissionen derfor oplyse, om den agter at tage afstand fra denne utvetydige forskelsbehandling og om den vil meddele Namibias regering, at denne beslutning er i strid med grundlæggende menneskerettigheder og EU's principper og værdigrundlag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(31. juli 2001)

Kommissionen har med forundring noteret sig Namibias præsidents udtalelser om homoseksuelle.

Disse udtalelser strider imod de universelle principper for menneskelig værdighed generelt og navnlig mod den politik om forsoning og tolerance, som Namibias regering har ført siden selvstændigheden.

Menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder gælder for alle mennesker uden undtagelse, og staten bør forbyde alle former for diskrimination, hvad enten den gælder race, køn, politiske og religiøse overbevisninger eller andet. Ovennævnte principper og grundlæggende rettigheder er indeholdt i præamblen til AVS-EU-partnerskabsaftalen, der blev undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000.

EU har ved en henvendelse og i en erklæring givet udtryk for sin bekymring over for de namibiske myndigheder og har opfordret dem til fortsat at overholde menneskerettighederne og værne om retsstatsprincipperne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2133/01

af Eryl McNally (PSE) til Kommissionen

(17. juli 2001)

Om: Luftkvaliteten i flykabiner

Problemet med luftkvaliteten i flykabiner lader til at være ret omfattende. Ikke alle flyselskaber er så forsigtige, som de burde være med hensyn til at foretage kontrol med luftkvaliteten i flykabiner. Nogle synes endog at tilsidesætte deres passagerers velbefindende ved at undlade at tilslutte airconditionanlægget blot for at spare penge. Passagererne bør have krav på minimumstandarder.

Overvejer Kommissionen at fremsætte forslag om europæiske standarder for luftkvaliteten i flykabiner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(18. september 2001)

Kommissionen støtter for øjeblikket to igangværende forskningsprojekter vedrørende kabineforholdene i luftfartøjer. Det første (Asica) vedrører ændringer af luftkonditionering med henblik på at forbedre bekvemmeligheden, og det andet (Cabinair) undersøger kabineforholdenes virkninger for helbredet. Når disse undersøgelser er afsluttet i 2003, kan deres resultater komme til at danne grundlag for europæiske præstandarder.

Kommissionen følger desuden opmærksomt et omfattende forskningsprogram vedrørende dyb venetrombose, som Verdenssundhedsorganisationen tilrettelægger. Formålet med dette forskningsprogram er detaljeret at beskrive sammenhængen mellem DVT og lufttransport samt vigtigheden af de individuelle prædisponerende faktorer og virkningen af forebyggende forholdsregler. Hele programmet kommer til at vare fem år, men bør kunne give nyttige foreløbige resultater.

Kommissionen vil underrette Europa-Parlamentet om resultaterne af disse projekter.