SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3578/95 af Edith Mueller (V) og Wilfried Telkaemper (V) til Raadet (10. januar 1996)

Om: EU-vaabenembargo mod Nigeria

Den 16. november 1995 bekraeftede Raadet paa ny Unionens og medlemsstaternes vaabenembargo mod Nigeria og forstaerkede samtidig embargoen. Imidlertid er tidligere indgaaede vaabenaftaler atter en gang undtaget fra embargoen.

Hvilke typer militaert materiale leverede EU-medlemsstaterne til Nigeria mellem EU-vaabenembargoen i 1993 og vaabenembargoen i 1995, hvilke medlemsstater drejede det sig om, og til i alt hvor store beloeb leveredes der materiale? Hvorledes finansieredes disse handler, og i hvor hoej grad har de oeget Nigerias store gaeld til udlandet? I hvilke tilfaelde, om nogen, gjordes der brug af en »antagelse om afvisning«? Anser Raadet leveringen af panservogne fra Frankrig (1994), af selvkoerende artilleri fra Italien (1994) og af store kampvogne fra England (1994) for at vaere et brud paa 1993-embargoen?

Ville leveringen af 300 pansrede mandskabsvogne, som for nylig er bestilt fra OEstrig, vaere et brud paa den seneste embargo eller en kraenkelse af Europaraadets otte eksisterende vaabenkriterier, som vedtoges i 1991, herunder overholdelse af menneskerettighederne i det endelige modtagerland og den interne situation i det endelige modtagerland for saa vidt angaar eksistensen af spaendinger eller interne vaebnede konflikter?

Paa hvilken maade beroeres produkter med dobbelt anvendelsesformaal af den nye embargo, eller vil de ikke blive beroert? Omfatter embargoen produktionslicenser, reservedele, logistisk stoette, vedligeholdelse og uddannelse? Omfatter embargoen kun doedbringende udstyr? Omfatter embargoen ikke-doedbringende udstyr (gummikugler), politiudstyr, herunder udstyr til nedkaempning af optoejer og toksikologiske stoffer (taaregas), og torturudstyr?

Svar (11. juni 1996)

Den Europaeiske Union fordoemte i erklaeringen om Nigeria af 19. november 1993 afbrydelsen af den demokratiske proces i Nigeria som foelge af, at et militaerdiktatur overtog magten, og besluttede straks at undersoege konsekvenserne af dette tilbageslag for den demokratiske proces i Nigeria.

I en pressemeddelelse af 7. december 1993 meddelte formandskabet paa Den Europaeiske Unions vegne, at Den Europaeiske Unions medlemsstater bl.a. ville undersoege samtlige nye eksportlicenser vedroerende forsvarsmateriel enkeltvis, idet der ville vaere antagelse om afvisning. Unionens medlemsstater havde vedtaget, at denne foranstaltning vedroerende eksport af forsvarsmateriel skulle omfatte alle kategorier af vaaben, ammunition og militaert udstyr, dvs. vaaben bestemt til at draebe samt ammunition hertil, vabenplatforme, andre platforme samt hjaelpeudstyr.

I den faelles holdning vedroerende Nigeria, der bliv vedtaget den 20. november 1995 (paa grundlag af artikel J.2 i TEU), besluttede Raadet at indfoere en embargo over for Nigeria. Denne embargo omfatter ikke kun vaaben bestemt til at draebe samt ammunition hertil, vaabenplatforme, andre platforme samt hjaelpeudstyr, men ogsaa reservedele, reparationer, vedligeholdelse af materiel og overfoersel af militaer teknologi. Kontrakter indgaaet forud for embargoens ikrafttraeden beroeres ikke af den faelles holdning. Vaabenembargoen vedroerer ikke varer med dobbelt anvendelse, men gaeldende europaeisk lovgivning kraever ikke desto mindre eksporttilladelse for saadanne varer.

Som de aerede parlamentsmedlemmer ved, tilkommer det medlemsstaterne, som varetager kontrollen med vaabeneksport paa nationalt niveau, at gennemfoere denne beslutning. Raadet er ikke bekendt med, at nogle af Unionens medlemsstater skulle have solgt varer af de kategorier, som er omfattet af de forskellige restriktive foranstaltninger, der er vedtaget inden for Unionen.