ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0228/00

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(4. februar 2000)

Om: Overtrædelse af konkurrencereglerne ved handel med foder i Spanien

Der er i Spanien ved at opstå en situation med illoyal konkurrence og overtrædelse af forbrugernes rettigheder i forbindelse med markedsføring og salg af foder. Fabrikanterne

benytter to forskellige fremgangsmåder ved distributionen: de betjener både supermarkeder og mindre forretninger. Resultatet af denne todelte distribution er, at de mindre erhvervsdrivende i branchen rammes hårdt, idet såvel reklamer som tilbud på foder kun gælder de store forretninger, mens de mindre ikke kan tilbyde deres kunder de samme fordele.

Bort set fra denne forskelsbehandling må det tilføjes, at supermarkederne i almindelighed kan opnå meget lavere priser ved køb af foder end de priser, fabrikanterne tilbyder til de mindre forretninger. Dette skyldes, at de mindre forretningsdrivende ikke informeres korrekt om tilbudene, og de varer, som de kan tilbyde deres kunder, er derfor meget dyrere end i supermarkederne. Slutresultatet er, at kunden vælger disse, svigter nærbutikken og således er med til at tvinge disse til lukning.

Der er klaget over denne illoyale konkurrence til de spanske myndigheder, idet det i henhold til landets lovgivning ikke er tilladt at sælge under kostprisen, som det sker med foder.

Vil Kommissionen inden for rammerne af sine beføjelser undersøge, om der i det foreliggende tilfælde også er tale om en overtrædelse af EF-bestemmelserne om handel og konkurrence?

Mener Kommissionen ikke, at der i denne sag i Spanien sker en overtrædelse af princippet om forsvar af forbrugernes rettigheder, idet disse påvirkes til at købe de omtalte varer i supermarkederne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(15. marts 2000)

I øjeblikket råder Kommissionen ikke over oplysninger, som berettiger, at der indledes en procedure mod foderproducenterne i Spanien. Kommissionen har i øvrigt ikke modtaget nogen klage over den praksis, som det ærede medlem har beskrevet.

Det skal bemærkes, at forskelle i prisen på foder mellem supermarkeder og mindre forretninger ikke i sig selv er et bevis på, at Fællesskabets konkurrenceret er overtrådt. I en markedsøkonomi kan disse priser blot afspejle forskelle i parternes forhandlingsstyrke.

Under alle omstændigheder er de spanske konkurrencemyndigheder, herunder Servicio de Defensa de la Competencia, formentlig bedre i stand til at undersøge dette spørgsmål, idet eventuelle konkurrencefordrejninger må være centreret i Spanien.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0182/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(31. januar 2000)

Om: Udelukkelse af retten til merværdiafgiftsfradrag for personbiler i Østrig

I Østrig kan man ikke fratrække merværdiafgift på personbiler og stationcars, hvilket for østrigske virksomheder betyder enorme konkurrencefordrejninger i forhold til de øvrige medlemsstater.

Det vil derfor være nødvendigt med det samme at gennemføre den del af Kommissionens forslag til direktiv KOM(98) 377 endel.(1) som indeholder harmoniseringen af bestemmelserne om de udgifter, hvoraf der ikke kan fradrages den fulde merværdiafgift.

Endvidere bifaldes, at proceduren med erstatning af merværdi bortfalder under dette forslag til direktiv, da disse procedurer i næsten alle medlemsstater er meget bekostelige og på grund af dens lange varighed på op til 5 år og de dermed forbundne udgifter har en skadelig virkning for Unionens økonomi.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for i dette tilfælde at muliggøre en hurtig gennemførelse af de i KOM(98) 377 endel. fremsatte ændringer til direktiv 77/388/EØF(2) hhv. til forslag til forordning?

Agter Kommissionen at fremskynde anden del af forslag i KOM(98) 377 vedrørende bestemmelserne om udelukkelse af retten til merværdifradrag, da der her kun er tale om en modernisering og en ensartet anvendelse af den nuværende merværdiafgiftsordning, men på en sådan måde, at kunkurrencefordrejningerne i det indre marked vil forringes?

(1) EFT C 219 af 15.7.1998, s. 16.

(2) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(14. marts 2000)

Det ærede medlem henviser til forslaget til Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/388/EØF med hensyn til ordningen for fradrag af merværdiafgift, som Kommissionen forelagde Rådet den 17. juni 1998 med henblik på vedtagelse. Dette direktiv vil reelt kunne løse de nævnte problemer.

I henhold til artikel 93 (tidl. artikel 99) i EF-traktaten skal dette forslag vedtages enstemmigt af Rådet. Forslaget er stadig til behandling i en teknisk gruppe i Rådet, men man er ikke nået til enighed.

Kommissionen gør sit yderste for, at Rådet kan nå frem til en kompromisløsning, idet den dog overvåger, at der ved et sådant kompromis tages hensyn til forslagets målsætning.

Som det ærede medlem ganske rigtigt nævner, består forslaget af to dele. Den ene del går ud på at tilnærme de nationale bestemmelser vedrørende udgifter, der ikke giver ret til fuldt fradrag, den anden har til formål at erstatte tilbagebetalingsproceduren i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet(1), med en fradragsret, der indebærer en afgiftsudligning mellem myndighederne i de berørte lande.

Det er Kommissionens opfattelse, at forslagets to dele er lige vigtige. Desuden har der under drøftelserne i Rådet indtil videre ikke været tegn på, at det er nødvendigt at adskille forslagets to dele.

(1) EFT L 331 af 27.12.1979.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0031/00

af Anna Karamanou (PSE) til Rådet

(20. januar 2000)

Om: Det farlige atomkraftværk i Akkuyu

Jeg vil her følge tidligere spørgsmål op og henvise til, at canadiske parlamentarikere efter Tyrkiets endelige afgørelse om at opføre et atomkraftværk i jordskælvsområdet Akkuyu har forelagt nye oplysninger, og at de modsætter sig Canadas planer om at forsyne Tyrkiet med atomreaktorer af følgende årsager:

- den økonomiske belastning, der er forbundet med Canadas lån til Tyrkiet på 1,5 mia. dollar,

- muligheden for, at Akkuyu vil blive et nyt Tjernobyl og frembyde en livstruende fare for 144 mio. mennesker i det østlige Middelhav,

- den velbegrundede formodning om, at Tyrkiet vil kunne producere atomvåben med den erhvervede knowhow, således som tilfældet var i Indien og Pakistan.

Af fremtrædende seismologers seneste undersøgelser, bl.a. Karl Buckthought fra Earthquake Forecasts Incorporation, fremgår det, at der er 50 % mulighed for, at Tyrkiet inden for de kommende 40 år vil blive ramt af et jordskælv af styrke 7 på Richterskalaen, hvilket vil føre til en fuldstændig ødelæggelse af reaktoren og tab af millioner af menneskeliv.

Kan Rådet på baggrund af ovennævnte oplysninger og følgerne af de seneste katastrofale jordskælv oplyse, hvorledes det har til hensigt at gribe ind for at sikre, at Tyrkiet får økonomisk mulighed for at udvikle alternative energikilder, og at opførelsen af atomkraftværket bliver skrinlagt?

Svar

(16. marts 2000)

Rådet er fuldt ud klar over betydningen af nuklear sikkerhed i tredjelande og har indledt en række aktioner, især gennem bistandsprogrammer. Den 7. december 1998 vedtog Rådet nogle konklusioner om nuklear sikkerhed i forbindelse med udvidelsen af Den Europæiske Union(1), som sender et klart signal til ansøgerlandene om, at nuklear sikkerhed skal tillægges stor betydning.

Rådet er enigt med det ærede parlamentsmedlem i, at det er nødvendigt at fremme udviklingen af vedvarende energikilder. I den forbindelse understreger det, at udviklingen af vedvarende energikilder i landene i Middelhavsområdet, herunder Tyrkiet, hovedsagelig fremmes gennem samarbejde inden for rammerne af Euro-Middelhavs-partnerskabet og dets vigtigste finansielle instrument, Meda-programmet, og gennem Synergy-programmet, som er et af særprogrammerne på det internationale område under det flerårige rammeprogram for aktioner inden for energisektoren(2).

Begge programmer indeholder bestemmelser om aktioner, som bidrager til at opfylde de energipolitiske målsætninger om forsyningssikkerhed, konkurrenceevne og miljøbeskyttelse, og omfatter særlige foranstaltninger til udvikling af vedvarende energikilder. Det er Kommissionen, der har ansvaret for at gennemføre disse programmer.

(1) Dok. 13677/98 (Presse 431 G).

(2) EFT L 7 af 13.1.1999, s. 16.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0158/00

af Vincenzo Lavarra (PSE) til Kommissionen

(26. januar 2000)

Om: Forfalskning inden for sektoren for spiseolier: Ulovlige blandinger af valnøddeolie og olivenolie

Olivenolieproducenterne i Italien er bekymret over stigningen i ulovlige blandinger af olivenolie og valnøddeolie.

Den kemiske og organoleptiske sammensætning af denne særlige olie gør, at den ligner olivenolie, hvilket forenet med den lave pris ca. 50 % af prisen for olivenolie gør den særlig velegnet til forfalskning af det produkt, som tilbydes forbrugeren.

Den kombinerede nomenklatur (KN) fastsætter ikke en specifik identificering af valnøddeolie, og ved at medregne den under samle-positionen 15 15 9059 gør den det muligt for importørerne at markedsføre den og opføre den i toldpapirerne med betegnelserne halvrå olie eller crude seed oil (rå frøolie) eller crude vegetable oil (rå vegetabilsk olie).

Vil Kommissionen for at begrænse forfalskningen af olivenolie:

1. muliggøre en præcis identificering af valnøddeolie med en specifik KN-kode, således som fastsat for kokosolie, palmeolie osv.?

2. under alle omstændigheder forbyde markedsføringen af dette produkt med de hidtil anvendte generiske betegnelser crude vegetable oil eller crude seed oil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. februar 2000)

Kommissionen takker det ærede medlem for den skriftlige forespørgsel om blandingen af olivenolie med valnøddeolie. Der er tale om et stort problem, der er vanskeligt at løse på grund af valnøddeoliens kemiske sammensætning, som gør, at den er svær at spore med de nuværende kemiske metoder. Blandingen af oliven- og valnøddeolie er ikke sundhedsskadelig, men har alvorlige konsekvenser for olivenoliens gode ry og markedet for olivenolie.

Kemieksperter eksperimenterer for øjeblikket med nogle nye analysemetoder, som vil være bedre til at afgøre, om der er blandet valnøddeolie i olivenolien. Kommissionen er desuden åben over for det ærede medlems forslag om at oprette en særlig kategori for valnøddeolie i den kombinerede nomenklatur. Dette forslag vil ikke helt kunne løse problemet, men det kunne måske være med til at mindske risikoen for svindel.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0929/00

af Christoph Konrad (PPE-DE) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Udbetaling af præmier for braklægning til RWE og Rheinbraun (Tyskland)

1. Er det korrekt, at de tyske virksomheder RWE og Rheinbraun har fået udbetalt braklægningspræmier i forbindelse med udvinding af brunkul?

2. Hvilket retsgrundlag skete dette i bekræftende fald på, for hvilket tidsrum, og hvilke beløbsstørrelser var der tale om?

3. Er der i bekræftende fald tale om udbetalinger, som foretages én eller flere gange?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. marts 2000)

Kommissionen konstaterer, at denne forespørgsel er identisk med det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-0667/00.

Kommissionen henviser derfor det ærede medlem til det svar, der allerede er afgivet på denne forespørgsel(1).

(1) Se side 218.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0032/00

af Anna Karamanou (PSE) til Kommissionen

(19. januar 2000)

Om: Det farlige atomkraftværk i Akkuyu

Jeg vil her følge tidligere spørgsmål op og henvise til, at canadiske parlamentarikere efter Tyrkiets endelige afgørelse om at opføre et atomkraftværk i jordskælvsområdet Akkuyu har forelagt nye oplysninger,

og at de modsætter sig Canadas planer om at forsyne Tyrkiet med atomreaktorer af følgende årsager:

- den økonomiske belastning, der er forbundet med Canadas lån til Tyrkiet på 1,5 mia. dollar,

- muligheden for, at Akkuyu vil blive et nyt Tjernobyl og frembyde en livstruende fare for 144 mio. mennesker i det østlige Middelhav,

- den velbegrundede formodning om, at Tyrkiet vil kunne producere atomvåben med den erhvervede knowhow, således som tilfældet var i Indien og Pakistan.

Af fremtrædende seismologers seneste undersøgelser, bl.a. Karl Buckthought fra Earthquake Forecasts Incorporation, fremgår det, at der er 50 % mulighed for, at Tyrkiet inden for de kommende 40 år vil blive ramt af et jordskælv af styrke 7 på Richterskalaen, hvilket vil føre til en fuldstændig ødelæggelse af reaktoren og tab af millioner af menneskeliv.

Kan Kommissionen på baggrund af ovennævnte oplysninger og følgerne af de seneste katastrofale jordskælv oplyse, hvorledes den har til hensigt at gribe ind for at sikre, at Tyrkiet får økonomisk mulighed for at udvikle alternative energikilder, og at opførelsen af atomkraftværket bliver skrinlagt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(15. februar 2000)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på mundtlig forespørgsel nr. H-781/99 fremsat af Ioannis Souladakis i spørgetiden under Parlamentets møde den. januar 2000(1).

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger ( januar 2000).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0475/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(15. februar 2000)

Om: Medlemsstaters krænkelse af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og den konsoliderede traktat om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab

Kommissionen bedes oplyse, om den i øjeblikket er bekendt med, at mere end 180 medlemmer af Europa-Parlamentet har undertegnet følgende forslag:

Under henvisning til bestemmelserne i artikel 3 i protokol nr. 4 til konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (1950) som ændret ved protokol nr. 11, hvori det hedder, at ingen hverken ved individuelle eller kollektive foranstaltninger kan udvises af et territorium tilhørende den stat, i hvilken han er statsborger, og at ingen kan berøves retten til indrejse i den stat, i hvilken han er statsborger, og ligeledes under henvisning til disse rettigheders indføjelse under artikel 6 i Amsterdam-traktatens fælles bestemmelser opfordrer undertegnede medlemmer af Europa-Parlamentet regeringerne i Østrig, Grækenland og Italien til ufortøvet at opfylde deres traktatbestemte forpligtelser og genetablere samtlige borgerlige rettigheder for medlemmer af deres tidligere kongehuse og herunder retten til fri og uhindret ind- og udrejse i deres respektive lande, og anmoder om, at Domstolen indleder søgsmål mod enhver stat, som ikke har genetableret disse rettigheder den 1. januar 2000.

Ligeledes under henvisning til, at der efter disse traktatbestemmelser ikke er noget grundlag for diskrimination mod individuelle familier, og ligeledes under henvisning til bestemmelserne i artikel 39 og 43 i den konsoliderede udgave af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, der omhandler fri bevægelighed for personer, tjenesteydelser og kapital hhv. etableringsretten, og ligeledes under henvisning til, at prins Victor Emmanuel ikke har haft tilladelse til at besøge sit hjemland i 53 år, og at hans søn aldrig har betrådt italiensk jord, og ligeledes under henvisning til, at skønt ovennævnte rettigheder ikke er

betingende, måtte Otto von Habsburg fraskrive sig sine grundlæggende borgerlige rettigheder for at kunne bosætte sig i Østrig, og ligeledes under henvisning til sidste uges tilsagn fra Kommissionen om at ville overvåge traktatkrænkelser i Østrig vil Kommissionen da tage skridt til at bringe disse grove og vedvarende krænkelser af konventionen og fællesskabsretten til ophør ved at benytte sine beføjelser til i medfør af traktaterne ufortøvet at indbringe Østrig for Domstolen og fremsende en genpart af sin afgørelse til Parlamentet under henvisning til vigtigheden af at sikre traktaternes overholdelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(28. februar 2000)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-2703/97 fra Luigi Florio(1).

(1) EFT C 60 af 25.2.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0333/00

af Barbara Weiler (PSE) til Kommissionen

(4. februar 2000)

Om: Bestemmelser om tildeling af offentlige ordre

1. Hvilke bestemmelser agter Kommissionen at indføre med henblik på at beskytte de nationale arbejdsmarkeder mod social dumping i forbindelse med tildeling af offentlige ordre?

2. Hvorledes vurderer Kommissionen de nationale forsendelseslove, og hvilket behov for at træffe politisk handling udleder den heraf?

3. Agter Kommissionen at træffe foranstaltninger mod den proformaselvstændighed, der breder sig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(28. februar 2000)

1. Kommissionen ønsker at erindre om, at Rådet og Parlamentet på det tværnationale område den 16. december 1996 vedtog direktiv 96/71/EF om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser.(1) Denne tekst, der er en del af EF's arbejdslovgivning, vedrører beskyttelse af arbejdstagere og bidrager uden tvivl især til at sikre en loyal konkurrence mellem virksomhederne. Det omfatter et regelsæt for mindstebeskyttelse for arbejdstagere, som arbejdsgiverne skal overholde, når de udstationerer arbejdstagere med henblik på udførelse af et midlertidigt arbejde på en anden medlemsstats område. Dette direktiv finder anvendelse på både den offentlige og den private sektor.

2. Fristen for gennemførelse i national lovgivning af direktiv 96/71/EF var den 16. december 1999. I lyset af denne dato og visse forsinkelser i indberetningerne om de nationale love forekommer det at være for tidligt at gøre status over de hidtidige erfaringer.

3. Kommissionen agter derfor ikke for indeværende at tage initiativer på området.

(1) EFT L 18 af 21.1.1997, s. 1-6.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2572/99

af Markus Ferber (PPE-DE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Flyveudgifter inden for EU

Flyveudgifterne inden for EU er forfærdende uensartede. Indlandsflyvningerne er væsentlig billigere end tilsvarende flyvninger til EU-nabolande.

Således tilbyder Lufthansa følgende:

- München-Frankfurt, 1 time, DM 299,00,

- München-Düsseldorf, 1 time og 5 minutter, DM 448,00,

- München-Wien, 1 time, DM 527,00,

- München-Paris, 1 time og 10 minutter, DM 763,00.

Da de anførte lufthavne beflyves af forskellige flyselskaber, kan der ikke være tale om forskel i markedspriser. Lufthavnsafgifterne er givetvis heller ikke i den grad indbyrdes afvigende.

Hvordan kan det forklares, at der er så store prisforskelle mellem indlandsflyvninger og tilsvarende flyvninger til EU-udlandet? Hvad gør Kommissionen for at realisere det indre marked på luftfartsområdet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(2. marts 2000)

Efter at Rådets forordning (EØF) nr. 2409/92 af 23. juli 1992 om billetpriser og rater inden for luftfart(1) trådte i kraft pr. 1. januar 1993, er flyveudgifterne blevet fuldstændig liberaliseret inden for Fællesskabet. De anførte priser er derfor bestemt af markedet. Prisforskellene på indenrigsruter og flyvninger mellem EU-lande har tendens til gradvist at blive mindre, fordi nye luftfartselskaber med lavere driftsomkostninger er kommet på markedet. De resterende forskelle kan først og fremmest forklares ved forskelle i afstand og trafikvolumen. Som regel bliver en rutes driftsomkostninger pr. passager lavere i takt med et øget trafikvolumen. Ruter med meget trafik giver øget konkurrence, og indenrigsruter beflyves ofte hyppigere end ruter mellem EU-lande.

I forordning (EØF) nr. 2409/92 er det foreskrevet, at der skal være mulighed for at inddrage en basisbilletpris, der virker urimelig høj i forhold til luftfartsselskabets fuldt fordelte relevante omkostninger på lang sigt. Det påhviler først og fremmest medlemstaterne at anvende denne beskyttelsesklausul. I egenskab af traktatens vogter overvåger Kommissionen, om medlemstaterne på korrekt vis anvender den seneste liberaliseringspakke inden for luftfart i Fællesskabet, der trådte i kraft den 1. januar 1993. Kommissionen har allerede været nødsaget til at vedtage flere beslutninger om udstedelse af licens til luftfartsselskaber i Fællesskabet, især om markedsadgang. Derudover overvåger Kommissionen anvendelsen af EF's konkurrenceregler i luftfartsektoren for at hindre, at der skabes ugunstige konkurrencestrukturer og for at modvirke, at luftfartselskaberne indgår aftaler og skaber praksis således, at konkurrencen begrænses eller udelukkes.

(1) EFT L 240 af 24.8.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2594/99

af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Ridham Dock-forbrændingsanlægget

Der er udarbejdet planer for opførelse af et kæmpestort forbrændingsanlæg ved Ridham Dock i det særligt beskyttede område Swale i Kent.

De, der har rejst indvendinger mod disse planer, henviser til direktiv 79/409/EØF(1) og til afgørelse truffet af De Europæiske Fællesskabers Domstol i sagen Kommissionen mod Tyskland, 1989/91, sag nr. 13 Ley Bay.

Finder Kommissionen, at den foreslåede udvikling er en krænkelse af EU-retten?

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(16. februar 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til nogen planer om at opføre et forbrændingsanlæg ved Ridham Dock i det særligt beskyttede område Swale i Kent.

Det Forenede Kongerige har klassificeret Swale-området som et særligt beskyttet område i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle. Medlemsstaterne skal drage omsorg for, at fuglene i et område, der er klassificeret som særligt beskyttet område, ikke forstyrres, og at deres levesteder ikke forringes.

Det ærede parlamentsmedlem opfordres til at indgive yderligere oplysninger om arten og omfanget af den trussel, som fuglene og deres levesteder kan blive udsat for, således at Kommissionen kan undersøge sagen sammen med myndighederne i Det Forenede Kongerige Det ville især være nyttigt, hvis det ærede medlem kunne give detaljerede oplysninger om de nuværende planer for den omtalte forbrændingsanlæg, og om hvor langt man er nået i planlægningsprocessen.