SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0243/02

af Karla Peijs (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Toldforhold

Firmaer overalt i verden, som specialiserer sig i flytning, og som hovedsageligt består af små og mellemstore virksomheder, står over for store problemer, som underminerer deres effektivitet, og som samtidig illustrerer en mangel på spillerum hvad angår toldforhold. Flyttegods, som kommer fra andre dele af verden, kan nemmere indføres via Det Forenede Kongedømme end via andre EU stater, da det der er påkrævet, at man ved ankomststedet fremviser en såkaldt T-formular. Endvidere kræves det, at forsendelsen toldbehandles ved det endelige forsendelsessted ved hjælp af samtlige dokumenter, der er nødvendige for at fastslå den primære bopæl.

Har Kommissionen kendskab til dette problem, som er et brud på den fair konkurrence mellem flyttefirmaerne?

Er Kommissionen enig i, at de nuværende toldregler ikke lever op til de krav, der kræves i et moderne samfund?

Kan Kommissionen forestille sig en enkel og harmoniseret toldformular, som åbner mulighed for at få ordnet de administrative formaliteter i forbindelse med bevisbyrden med hensyn til bopæl på et senere tidspunkt, efter at varer til husholdningsbrug er blevet indført?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. marts 2002)

Kommissionen kan bekræfte, at den er blevet kontaktet af repræsentanter for nogle flyttefirmaer, der har beskrevet den situation, der fremgår af det ærede medlems spørgsmål.

Som svar skal Kommissionen anføre følgende principper for toldbehandlingen af flyttegods fra tredjelande:

- Enhver fysisk person, som flytter sin normale bopæl fra et tredjeland til Fællesskabets toldområde, har ret til at vælge ethvert toldsted i Fællesskabet med henblik på at lade den personlige ejendom, som den pågældende person ved denne lejlighed indfører, overgå til fri omsætning. I betragtning af reglerne om enhedsmarkedet er en sådan persons valg derfor ikke begrænset til toldsteder i den medlemsstat, hvor den pågældende person ønsker at bosætte sig.

- Uanset reglerne i Fællesskabets toldkodeks om vilkår og procedurer for de importerede varers overgang til fri omsætning har medlemsstaternes toldmyndigheder visse skønsmuligheder med hensyn til den dokumentation, som den person, der flytter til Fællesskabet, skal fremlægge for at kunne opnå fritagelse for told i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 918/83 af 28. marts 1983 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for import- og eksportafgifter(1). Skønsmulighederne skyldes de store forskelle mellem medlemsstaternes lovgivning med hensyn til de administrative procedurer og krav for en person, der bosætter sig i et land.

- Toldmyndighederne i medlemsstaterne bør imidlertid ikke bruge deres skønsmulighed til ved toldbehandlingen at forskelsbehandle mellem personer, der tager bopæl i toldmyndighedens land, og personer, der tager bopæl i en anden af Fællesskabets medlemsstater. Ethvert toldsted bør derfor frigive flyttegods efter fremlægning af tilsvarende dokumentation, som kræves for en person, der tager bopæl i den medlemsstat, hvor toldmyndigheden hører hjemme. Enhver afvisning heraf eller anmodning om at benytte Fællesskabets transportprocedurer med den ene begrundelse, at personen tager bopæl i en anden medlemsstat, vil være uforenelig med den aktuelle lovgivning.

Hvis det ærede medlem er vidende om konkrete tilfælde, hvor disse principper ikke er blevet overholdt, bedes hun fremsende oplysninger herom til Kommissionen, så dens tjenestegrene kan følge disse sager op som fornødent.

(1) EFT L 105 af 23.4.1983.