ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/366

(2004/C 84 E/0424)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0344/04

af Gabriele Stauner (PPE-DE) til Kommissionen

(10. februar 2004)

Om: Særlige rådgivere (»conseillers hors classe«)

Kan Kommissionen meddele mig, hvor mange tidligere tjenestemænd, der er tilknyttet DG ADMIN som såkaldte »conseillers hors classe«?

Hvor mange af den slags tjenestemænd, der er midlertidigt suspenderede fra tjenesten, er der yderligere i Kommissionens andre generaldirektorater?

Kan Kommissionen i denne sammenhæng meddele mig, hvor mange tjenestemænd der med bibeholdelse af lønnen for tiden er suspenderede på grund af løbende tjenestemandssager?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(18. marts 2004)

Som ansættelsesmyndighed kan Kommissionen i henhold til personalevedtægtens bestemmelser samt tilhørende almindelige gennemførelsesbestemmelser til enhver tid beslutte at flytte en tjenestemand fra en ledende til en ikke-ledende funktion, såfremt den skønner, at dette er i tjenestens interesse. I den forbindelse er den ikke-ledende funktion for generaldirektører og vicegeneraldirektører »kommitteret« (conseiller hors classe). Sådanne funktioner kan varetages i forskellige tidsperioder, og de pågældende tjenestemænds opgaver og ansvarsområder defineres af den relevante ansættelsesmyndighed.

Som Kommissionen tidligere har gjort det klart, er en »kommitteret« ikke en »tidligere« tjenestemand, og betegnelsen betyder på ingen måde, at tjenestemanden er »suspenderet fra arbejdet«.

Med hensyn til suspension, som er en midlertidig disciplinær, men ikke administrativ foranstaltning, ophører den pågældende tjenestemand med at udføre enhver funktion i institutionen, så længe suspensionen varer. I henhold til personalevedtægtens artikel 88 kan ansættelsesmyndigheden kun suspendere en tjenestemand, når vedkommende påstås at have begået en alvorlig forseelse.

På nuværende tidspunkt arbejder to tjenestemænd som »kommitteret« for Generaldirektoratet for Personale og Administration, og tre er ansat i henholdsvis GD for Udvikling, GD for Regionalpolitik og Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder.

Fire tjenestemænd i Kommissionen (som ikke er »kommitteret«) er for tiden suspenderet fra deres funktioner, idet der verserer disciplinærsager mod dem om påståede alvorlige forseelser.
at man ikke kan anmode chaufføren om at ordne private ærinder, hvis dette giver anledning til overarbejde eller indebærer udgifter til tjenesterejser for chaufføren, med mindre dette sker af hensyn til sikkerheden. I tilfælde, hvor disse grunde ikke gør sig gældende, kan kommissionsmedlemmet køre sin officielle bil selv, især på ikke-arbejdsdage.
Et af referenceelementerne i forbindelse med anvendelsen af antidumpingtold er varens oprindelse, som fastsættes efter de i EU gældende ikke-præferentielle oprindelsesregler. Der bør skelnes mellem denne form for oprindelse og præferenceoprindelse, som har til formål under visse betingelser at indrømme præferencetoldsatser ved import af varer med oprindelse i visse tredjelande.

I tilfælde af varer, der er pålagt antidumpingtold, skal virksomheden selv bevise varernes oprindelse, som obligatorisk skal være angivet i rubrik 16 i det administrative enhedsdokument, der fremlægges ved import af varerne. Det er ikke udtrykkelig specificeret, at der skal anvendes oprindelsescertifikater, og det er derfor ikke muligt at påberåbe sig, at der er blevet fremlagt sådanne certifikater til støtte for importangivelsen. Bevisbyrden for varernes oprindelse påhviler udelukkende virksomheden via den angivelse, som den skal påføre det administrative enhedsdokument.

Toldmyndighederne i importmedlemslandet, der skal undersøge virksomhedens toldangivelse, er bemyndiget til at foretage alle de verificeringer, de finder nødvendige, jf. artikel 68 i EF-toldkodeksen (2). I henhold til artikel 220, stk. 2, litra b), i samme toldkodeks foretages der ikke efterfølgende bogføring under visse betingelser, f.eks. i tilfælde, hvor de kompetente toldmyndigheder har begået en fejl, og hvor debitor har handlet i god tro.

I van der Rijkens tilfælde var de certifikater, der blev fremlagt for de nederlandske toldmyndigheder, udstedt af handelskammeret i Espoo i Finland, der ikke kan anses for at være en kompetent toldmyndighed i betydningen i ovennævnte artikel 220, stk. 2, litra b), da det ikke har leveret elementer med en juridisk gyldighed, der kan komme i betragtning ved efteropkrævningen af de pågældende afgifter.

Antagelsen af en toldangivelse indskrænker ikke de kompetente toldmyndigheders muligheder for at foretage efterfølgende kontrol, jf. artikel 78 i EF-toldkodeksen, og de nederlandske toldmyndigheders antagelse af toldangivelsen kan ikke betragtes som en fejl fra deres side i betydningen i artikel 220, stk. 2, litra b), i toldkodeksen. Det var tværtimod fuldstændig normalt, at de nederlandske toldmyndigheder kontrollerede varernes oprindelse, da de nærede tvivl om den oplysning, som virksomheden havde angivet. Resultatet af kontrollen bekræftede desuden, at varerne havde oprindelse i Kina.
2.

For så vidt angår fremskyndelse af allerede aftalte emissionsstandarder: — Opfyldelse af Euro 4-kravene er obligatorisk for ibrugtagning af alle nye tunge erhvervskøretøjer fra den 1. oktober 2006. Imidlertid skal nye typer af tunge erhvervskøretøjer opfylde Euro 4-kravene fra den 1. oktober 2005. — Euro 4-emissionsgrænserne blev vedtaget som led i proceduren med fælles beslutningstagning med Parlamentet og Rådet. Kommissionen agter ikke at ændre datoen for indførsel af Euro 4-trinnet eller en yderligere nedsættelse af emissionsgrænserne for nitrogenoxid eller partikler i Euro 4, da industrien allerede er vel undervejs mod at fastlægge deres motortekniske og emissionskontrolstrategier i forbindelse med Euro 4-trinnet. Det er nu for sent at ændre forudsætningerne. — Euro 5-emissionsgrænserne blev også vedtaget som led i proceduren med fælles beslutningstagning med Parlamentet og Rådet, og Kommissionen agter heller ikke at fremsætte noget forslag om at indføre Euro 5-standarderne ét år tidligere. — Kommissionen er for øjeblikket i gang med at vurdere Euro 6-emissionsgrænserne for tunge erhvervskøretøjer med særlig fokus på nedsættelse af emissionerne af nitrogenoxid og den samlede partikelmasse. Kommissionen beskæftiger sig også med emnet mikropartikler, der mistænkes for at være en bidragende faktor i sundhedsskadelige virkninger, og overvejer at fastlægge en specifik grænseværdi for mikropartikler/antal. De hertil nødvendige nye måleprocedurer er under forberedelse. — Kommissionens program Ren Luft i Europa vil udgøre den videnskabelige basis for beslutninger om fremtidige Euro 6-emissionsstandarder i samarbejde med afbalancerede tiltag i andre industrisektorer, der bidrager til luftforureningen, med henblik på at nå frem til de kommende mål for ren luft i EU. De forskellige aktører er fuldt ud involverede i processerne omkring både programmet Ren Luft i Europa og Euro 6. På nuværende tidspunkt mener Kommissionen, at Euro 6, hvis påkrævet, vil kunne indføres omkring 2012-2013, hvilket vil give industrien en rimelig periode med stabilitet mellem Euro 5- og Euro 6-trinnene.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/261

(2004/C 88 E/0266)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0980/04

af Luigi Vinci (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. marts 2004)

Om: Initiativ fra generalkommandoen for landstyrkerne i Tyrkiet

Den tyrkiske generalkommando for landstyrkerne har med efterfølgende godkendelse fra generalstaben i januar udsendt en ordre til sin efterretningstjeneste og provinsguvernørerne om at indsamle oplysninger om borgere og organisationer, der går ind for Tyrkiets tiltrædelse af Den Europæiske Union, som er positive over for USA eller går ind for satanisme eller frimureri, om internetgrupper, mindretal, børn af velhavende familier osv.

Alle disse personer er efter generalkommandoens vurdering potentielle deltagere i separatistiske eller samfundsnedbrydende virksomhed.

Denne fremgangsmåde er blevet skarpt fordømt i den tyrkiske presse, mens den tyrkiske regering ikke har fremsat nogen indvendinger, selv om der er tale om en overordentlig udemokratisk fremgangsmåde, som er rettet mod Tyrkiets tiltrædelse af EU og som er i modstrid med gældende tyrkisk ret.

Kan Kommissionen oplyse, hvad den mener om denne fremgangsmåde, samt angive, hvad den agter at foretage sig herimod, med henblik på at beskytte Københavnskriterierne og generelt for at understøtte den demokratiseringsproces i Tyrkiet, der er indgået aftale om mellem den tyrkiske regering og EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günther Verheugen

(30. april 2004)

Kommissionen er opmærksom på de hændelser, det ærede medlem henviser til.

I det reviderede tiltrædelsespartnerskab, som blev vedtaget af ministerrådet den 19. maj 2003, har det høj prioritet, at Tyrkiet tilpasser militærets civile kontrol med den praksis, der er i EU-medlemsstaterne.

I Kommissionens seneste periodiske rapport fra november 2003 (1) anfører den, at de væbnede styrker i Tyrkiet udøver indflydelse gennem en række uformelle kanaler. Ved forskellige lejligheder har militære medlemmer af det nationale sikkerhedsråd givet udtryk for deres holdning til politiske, sociale og udenrigspolitiske spørgsmål i taler til offentligheden, til medierne og i erklæringer.

Den 16. marts 2004 offentliggjorde den tyrkiske generalkommando en erklæring om Kommissionens konstateringer og benægtede, at hæren på nogen måde havde til hensigt at give særlige ordrer til at blackliste mennesker på grund af deres politiske tilhørsforhold eller livsstil. Erklæringen indikerede dog, at det var de væbnede styrkers pligt at træffe foranstaltninger mod »separatistiske og fundamentalistiske trusler«. Det førte straks til en debat i det tyrkiske parlament om, hvorvidt spørgsmålet om en sådan indhentning af oplysninger er i overensstemmelse med princippet om ytringsfrihed og meningsfrihed.

Kommissionen vil fortsat følge udviklingen i forholdet mellem civilsamfundet og militæret i lyset af de politiske Københavnskriterier og om nødvendigt bringe spørgsmålet op direkte med de tyrkiske myndigheder.

(1) KOM(2003) 676 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/642

(2004/C 84 E/0723)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0632/04

af Marco Cappato (NI) til Kommissionen

(3. marts 2004)

Om: Den tunesiske journalist Abdallah Zouari sultestrejker

Den tunesiske journalist Abdallah Zouari, som den 29. august 2003 blev idømt 13 måneders fængsel for bagvaskelse og manglende respekt for en administrativ afgørelse, har i mere end 20 dage sultestrejket. Den 17. februar i år har hans familie bekendtgjort, at de tunesiske fængselsmyndigheder for anden uge i træk har nægtet dem at besøge deres slægtning i fængslet.

Kommissionen erklærede allerede i 2002 vedrørende en tidligere fængsling af Abdallah Zouarat (Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-2526/02, E-2597/02 og E-2629/02 (1)) at stille »spørgsmål angående den nye arrestation af Abdallah Zouari og den administrative foranstaltning, der lægges til grund for arrestationen«.

Har Kommissionen sørget for via sin repræsentation i Tunis at anmode om et besøg hos Abdallah Zouari i fængslet? Hvis nej, har Kommissionen da planer om at gøre det i de nærmeste dage?

Hvilke konklusioner har Kommissionen draget angående »den administrative foranstaltning« over for Abdallah Zouari — en foranstaltning, hvis berettigelse Kommissionen har udtrykt tvivl om?

Har Kommissionen til hensigt at rette henvendelse til de tunesiske myndigheder og henstille til, at man frigiver de politiske afvigere, især journalisterne Hamadi Jebali og Abdallah Zouari, som er fængslet, fordi de har givet udtryk for deres holdninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(1. april 2004)

Kommissionen er i regelmæssig kontakt med medlemsstaterne om menneskerettighedsspørgsmål i Tunisien og har, som det ærede medlem bemærker, nøje fulgt sagerne med Abdallah Zouari og Hamadi Jebali. Som informationskilde er Kommissionen i regelmæssig kontakt med tunesiske uafhængige civilsamfundsorganisationer.

Kommissionen er fortsat bekymret over visse aspekter af retsforvaltningen i Tunesien og fører en regelmæssig dialog med de tunesiske myndigheder om disse spørgsmål, bl.a. inden for rammerne af Associeringsaftalen og det europæiske naboskabspolitik. Endvidere kan det ambitiøse MEDA-program (aftale om udviklingen i Middelhavsområdet), der for øjeblikket er under forberedelse til støtte for de tunesiske reformplaner for retsvæsenet, også omfatte spørgsmål vedrørende fængselsforvaltning.

Kommissionen har erfaret, at Abdallah Zouari nu har indstillet sin sultestrejke, og takker det ærede medlem for oplysningen om, at de tunesiske fængselsmyndigheder har forhindret Abdallah Zouari i at modtage besøg fra sin familie. Kommissionen har til hensigt at gøre medlemsstaterne opmærksom herpå med henblik på at drøfte aktionsmulighederne, herunder muligheden for et besøg i fængslet.

(1) EFT C 155 E af 3.7.2003, s. 26.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/312

(2004/C 84 E/0360)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0134/04

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(20. januar 2004)

Om: Parmalats fallit og Bankitalias utilstrækkelige kontrol

Den italienske koncern Parmalats finansielle fallit har vist alvorlige mangler med hensyn til Bankitalias kontrol med forbindelserne mellem det italienske banksystem og Parmalat-koncernen. Organet for overvågning af børsen, Consob, har klaget over, at det har fået afslag fra den italienske centralbank på sin anmodning om adgang til data vedrørende Parmalat-koncernens situation, som Bankitalias »risikocentral« ligger inde med.

Vil Kommissionen indtage en klar holdning til de opgaver, som nu skal udføres på ensartet måde af medlemsstaternes centralbanker?

Finder Kommissionen ikke, at det er nødvendigt, at der i hver medlemsstat oprettes en reelt uafhængig myndighed til sikring og beskyttelse af sparernes rettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Fritz Bolkestein

(4. marts 2004)

Kommissionen gør opmærksom på, at en strafferetlig undersøgelse for at fastslå ansvaret for Parmalat-koncernens konkurs stadig er i gang ved de italienske domstole. Endvidere fortsætter diskussionerne i Italien også om, hvorvidt og i hvilket omfang Banca d'Italias virksomhed havde nogen indvirkning på kontrolforanstaltningernes effektivitet. Kommissionen finder derfor, at det er for tidligt og uhensigtsmæssigt at udtale sig om denne specifikke sag.

I det bredere perspektiv påhviler det medlemsstaterne at beslutte, hvorledes tilsynet med banker, andre pengeinstitutter og børsnoterede selskaber skal organiseres for at nå målet med et effektiv tilsyn, markedsintegritet og gennemsigtighed, som er nødvendigt for at sikre sparere, investorer og finanssystemets stabilitet på basis af principperne og bestemmelserne i EU's direktiver (1) for banker og værdipapirer samt EU's bestemmelser på regnskabs- og revisionsområdet. Disse principper omfatter bestemmelser om samarbejde og udveksling af oplysninger mellem tilsynsmyndigheder samt krav om tavshedspligt i forbindelse med tilsyn.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut, EFT L 126 af 26.5.2000.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/173

(2004/C 84 E/0213)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0196/04

af Ward Beysen (NI) til Kommissionen

(29. januar 2004)

Om: Direktivet om vikaransattes arbejdsforhold

Er pension, andre økonomiske goder og overtidsbetaling undtaget fra definitionen af »aflønning«? Påtænker Kommissionen i givet fald udtrykkeligt at undtage disse fra det foreslåede direktiv?

Såfremt de omtalte punkter ikke udtrykkeligt undtages fra det foreslåede direktiv, er det da meningen, at deres anvendelse (eller undtagelse) skal bestemmes af de enkelte medlemsstater eller gennem fælles aftaler? Vil Kommissionen i så fald udtrykkeligt oplyse herom i det foreslåede direktiv?

Påtænker Kommissionen at lade sammenligningen af de væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår ske på baggrund af en generel sammenligning frem for en sammenligning af de enkelte punkter?

Har Kommissionen til hensigt i det foreslåede direktiv at gøre det klart, at vikaransatte skal aflønnes i overensstemmelse med deres kvalifikationer, specialiseringsgrad og arbejdets karakter — hvilket vil sige, at midlertidig arbejdskraft i nogle tilfælde kan være lavere lønnet end fastansatte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. marts 2004)

Det ærede medlems spørgsmål til Kommissionen omhandler visse bestemmelser i direktivet om vikaransattes arbejdsforhold.

Hvad angår definitionen af aflønning, har Kommissionen kunnet konstatere, at medlemsstaterne i deres forhandlinger i Rådet faktisk har fundet det nyttigt at fastslå, at princippet om forbud mod forskelsbehandling ikke finder anvendelse på erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, herunder erhvervstilknyttede pensionsordninger, sygesikringsordninger og ordninger med finansiel deltagelse. Det har til gengæld altid stået klart, at overtidsbetaling henhører under definitionen af aflønning. Det omvendte har på intet tidspunkt været hensigten, og et sådant indgreb har heller ikke været på tale.

For så vidt angår de generelle arbejds- og ansættelsesvilkår, ville det være passende at henvise til Kommissionens ændrede forslag. Princippet om forbud mod forskelsbehandling er blevet omformuleret på en sådan måde, at der ikke længere skal foretages nogen sammenligning. Den vikaransatte bør i alt væsentligt arbejde under samme arbejds- og ansættelsesvilkår, som hvis vedkommende var direkte ansat af brugervirksomheden til at udføre det samme arbejde. Fremover vil referencegrundlaget være den vikaransattes stilling. Der skal ikke længere sammenlignes med en eventuel fastansat i en lignende stilling i brugervirksomheden. Derimod bør man finde ud af, hvilke væsentlige arbejds- og ansættelsesvilkår brugervirksomheden skulle have anvendt, hvis den i stedet for at anvende vikaransatte havde valgt at besætte stillingen gennem direkte ansættelse for en tilsvarende periode.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/570

(2004/C 88 E/0581)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1104/04

af Francesco Speroni (NI) til Kommissionen

(5. april 2004)

Om: Figenbananer

Kommissionen bedes oplyse, hvilken særlig grund den i sin tid havde til at udelukke figenbananer fra anvendelsesområdet for Kommissionens forordning (EF) nr. 2257/94 (1) af 16. september 1994, og om denne begrundelse fortsat gælder.

Desuden bedes Kommissionen svare på, om den anser det for hensigtsmæssigt at udvide denne undladelse til andre banantyper, f.eks. røde bananer.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(30. april 2004)

Kommissionen kan meddele det ærede medlem, at den allerede i sit svar på skriftlig forespørgsel P-3283/03 (2) anførte, at kvalitetsnormerne i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 2257/94 af 16. september 1994 om kvalitetsnormer for bananer kun omfatter bananer af sorterne Musa (AAA) spp, undergruppe Cavendish og Gros Michel. Alle de banansorter, der ikke tilhører disse undergrupper, er derfor undtaget fra anvendelsen af Fællesskabets kvalitetsnormer for bananer. Det er tilfældet med figenbananer.

Hvad angår de såkaldte røde bananer, tilhører de undergruppen Figue Rose, og de er derfor ikke omfattet af den pågældende lovgivning.

Da lovgivningen om kvalitetsnormerne blev udformet, blev disse produkter udelukket fra anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 2257/94 som følge af deres meget specifikke egenskaber, og fordi afsætningsmåden afviger fra den, der gælder for bananer, der tilhører undergrupperne Cavendish og Gros Michel.

Imidlertid skal de produkter, der tilhører nævnte sorter, stadig overholde de horisontale normer, der gælder for handelen med fødevarer (normer vedrørende plantesundhed og folkesundhed, mærkning osv.).

(1) EFT L 245 af 20.9.1994, s. 6.

(2) EFT C 78 E af 27.3.2004, s. 255.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/526

(2004/C 84 E/0601)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0015/04

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(16. januar 2004)

Om: Æbleplantager

Kan Kommissionen oplyse, om der findes EU-retsakter, som tilsigter eller har bevirket, at britiske æbleavlere afholdes fra at anlægge nye plantager med engelske æbler, navnlig af sorten Cox?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(23. februar 2004)

Modtagerne af EU-støtte til rydning af æble-, pære-, fersken- og nektarintræer for produktionsåret 1990/91-1992/93, 1994/95, 1995/96 og 1997/98 måtte forpligte sig til »i 15 år at give afkald på dels at plante æbletræer, andre end mostæbletræer, pæretræer, andre end træer med pærer til fremstilling af pærecider eller pæresaft, samt fersken- og/eller nektarintræer på de arealer på [deres] bedrift, der er omfattet af rydningsforanstaltningen, og dels at udvide de øvrige arealer på [deres] bedrift, der er tilplantet med æbletræer, bortset fra træer med æbler til fremstilling af æblecider eller æblesaft, pæretræer, andre end træer med pærer til fremstilling af pærecider eller pæresaft, samt fersken- og/eller nektarintræer« (1). Denne forpligtelse, der ikke er møntet på nogen bestemt spiseæblesort, var påkrævet, for at rydningsarbejdet kunne blive økonomisk effektivt, og for at undgå at spilde EU's midler.

(1) Jf. artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2467/97 af 11. december 1997 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/97 om sanering af EF-produktionen af æbler, pærer, ferskner og nektariner, EFT L 341 af 12.12.1997.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/263

(2004/C 88 E/0268)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0984/04

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) til Kommissionen

(30. marts 2004)

Om: Betydningen af træthed for ulykker

Ifølge det finske råd for større færdselssikkerhed (Liikenneturva) viser undersøgelseskommissionens statistikker om dødsulykker på landevejen, at 12 % af dødsfaldene i forbindelse med frontale sammenstød skyldes, at føreren er faldet i søvn. Denne statistik fortæller næppe hele sandheden, for en ulykke, der de facto skyldes træthed, udlægges ofte som en eller anden form for fejl i betjeningen af køretøjet. I Norge er der lavet en undersøgelse, som viser, at hver tredje af alle sammenstød og eneulykker på den ene eller den anden måde skyldes træthed, mens for eksempel alkohol og narkotika kun står for 11 % tilsammen.

En af Kommissionens prioriteter inden for trafikpolitikken er at fremme trafiksikkerheden. Hvordan vil Kommissionen tage hensyn til hyppigheden af ulykker, der skyldes træthed, når den søger konkrete midler til at forbedre trafiksikkerheden? Har Kommissionen undersøgt (eller agter den at undersøge), hvor stor betydning træthed har i forbindelse med ulykker i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(30. april 2004)

Kommissionen har kendskab til de af det ærede medlem oplyste tal, der viser, at træthed har stor betydning for færdselsulykker.

Træthed er et vigtigt aspekt ved lovgivningen om erhvervschaufførers arbejdstider samt køre- og hviletider (1), og Kommissionen har for nylig fremsat flere forslag i den forbindelse, bla. et om kontrol på vejene, som er til behandling i Parlamentet og Rådet (2).

Kommissionen støtter forskningsprojekter som AWAKE-projektet (3) i det femte rammeprogram for forskning, der skal give en større viden om den betydning, som de forskellige mekanismer bag træthed har for færdselsulykker (mekanismer der ikke kun kan sammenfattes i mangel på søvn hos chaufføren), samt validere teknologi, der kan detektere en svækkelse af chaufførens opmærksomhed i trafikken og advare ham.

Kommissionen vil fortsat støtte forskning på dette område.

(1) Navnlig forordning (EØF) nr. 3820/85, EFT L 370 af 31.12.1985 og 3821/85 samt direktiv 2002/15/EF, EFT L 80 af 23.3.2002.

(2) KOM(2003) 628 endelig udg.

(3) Assessment of driver vigilance and Warning According to traffic risK Estimation.