SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2488/03

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(25. juli 2003)

Om: Gener i forbindelse med scootere

Ifølge direktiv 2002/24/EF(1) af 18. marts 2002 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer må scootere have en maksimal kontinuerlig nominel effekt på højst 4 kW (artikel 1, stk. 2). I Nederlandene var den maksimale effekt for disse køretøjer tidligere på 1,5 kW. På grund af indførelsen af dette direktiv kan italienske scootere med en effekt på 4 kW uden videre importeres.

I mange nederlandske kommuner, herunder Rotterdam, er generne fra unge scooterkørere blevet uudholdelige. For mange af beboerne er denne gene i top tre. Der er tale om støjgener fra hvinende dæk, motorer, der speedes up, og indbyggede lydanlæg samt scooterrvæddeløb til langt ud på natten. Endvidere er der tale om generende kørsel (for høje hastigheder, kørsel på cykelstier og fortove). Det nederlandske politi kæmper i forbindelse med fosøget på at løse disse problemer med følgerne af harmoniseringen af det indre marked, særlig ovennævnte direktiv.

Er regulering af færdselssikkerheden efter Kommissionens mening forbeholdt medlemsstaterne?

Udgør scooterkøreres dårlige opførsel efter Kommissionens mening en del af risikoen for færdselssikkerheden?

Kan den nederlandske regering efter Kommissionens mening i overensstemmelse med artikel 4, stk. 6, i direktiv 2002/24/EF og artikel 95, stk. 5, i EF-traktaten indføre nationale bestemmelser, således at der kan nægtes typegodkendelse af disse køretøjer?

Overvejer Kommissionen en justering (nedad) af scooteres maksimale effekt?

(1) EFT L 124 af 9.5.2002, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(25. august 2003)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/24/EF af 18. marts 2002 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer erstatter Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992(1). Ingen af de to direktiver indeholder en definition af begrebet scooter. Ved scootere forstås almindeligvis to- eller trehjulede motordrevne køretøjer med særlige konstruktionskrav til karosseriet. De henhører som hovedregel under kategorien knallerter.

I begge direktiver beskrives tohjulede knallerter med forbrændingsmotorer som motorkøretøjer med en slagvolumen på maks. 50 cm3 og en konstruktivt bestemt maksimal hastighed på 45 km/h. I direktiv 2002/24/EF fastsættes desuden en maksimal effekt på 4 kW, men kun for to- og trehjulede eldrevne knallerter og trehjulede dieseldrevne knallerter. Disse anvendes kun i et meget begrænset antal, sidstnævnte hovedsageligt i Sydeuropa. For størstedelen af knallerternes vedkommende er retsgrundlaget ikke ændret med det nye direktiv. Det er derfor uklart, hvorledes situationen vedrørende knallerter kan have ændret sig, således som det ærede medlem beskriver, navnlig da anvendelsen af direktiv 2002/24/EF efter ikrafttrædelsen den 9. maj 2003 har været valgfri i perioden frem til den 9. november 2003 og først herefter har været obligatorisk.

Af ovennævnte grunde agter Kommissionen ikke at ændre knallertbestemmelserne.

Kommissionen mener, at ansvaret for trafiksikkerhed, især fastlæggelsen af tilknyttede regler, skal fordeles mellem alle aktører på trafiksikkerhedsområdet, dvs. både enkeltpersoner og myndigheder på lokalt, regionalt og nationalt plan samt på EU-niveau. Det fremgår tydeligt af Kommissionens nylige meddelelse(2) Europæisk handlingsprogram for trafiksikkerheden Halvering af antallet af trafikofre i Den Europæiske Union inden 2010: en fælles opgave. I henhold til EF-traktatens artikel 71 kan EU inden for grænserne af nærhedsprincippet vedtage foranstaltninger til forbedring af transportsikkerheden. EU har således vedtaget love på flere områder, f.eks. om anvendelse af sikkerhedsseler i køretøjer, periodiske tekniske tilsyn med køretøjer, landevejskontrol, fartskrivere, hastighedsbegrænsere, køretøjers vægt og dimensioner, transport af farligt gods, kørekort og visse aspekter af kørelære.

Kommissionen er enig i, at trafikanternes og ikke blot scooterkørernes ubetænksomme kørsel er med til at underminere trafiksikkerheden. Det er dog hovedsageligt op til de enkelte medlemsstaters håndhævende myndigheder at sikre, at trafikanterne overholder trafiksikkerhedsreglerne. Det sker ved at indføre de nødvendige foranstaltninger og et passende kontrolniveau.

Artikel 4, stk. 6, i direktiv 2002/24/EF giver en medlemsstat mulighed for at nægte typegodkendelse, såfremt et køretøj, et system, en separat teknisk enhed eller komponent, som er i overensstemmelse med direktivets bestemmelser, alligevel udgør en alvorlig risiko for færdselssikkerheden. Almindeligvis tolkes denne bestemmelse således, at den enkelte medlemsstat kan nægte typegodkendelse, ifald et bestemt køretøj eller en komponent risikerer at forringe trafiksikkerheden. Bestemmelsen tillader dog ikke medlemsstaterne at gennemføre nationale bestemmelser, der giver mulighed for at nægte typegodkendelse til visse kategorier af køretøjer. De tekniske krav til typegodkendelse af motorcykler er harmoniseret på fællesskabsplan, og medlemsstaterne kan derfor ikke indføre nationale foranstaltninger på dette område.

EF-traktatens artikel 95, stk. 5, giver kun medlemsstater mulighed for at gennemføre nationale foranstaltninger, som fraviger Fællesskabets harmoniseringsforanstaltninger, i særlige tilfælde. Artiklen gør gældende, at når en medlemsstat, efter at Fællesskabet har vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det nødvendigt at indføre nationale bestemmelser baseret på nyt videnskabeligt belæg vedrørende miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet på grund af et problem, der er specifikt for den pågældende medlemsstat, og som viser sig efter vedtagelsen af harmoniseringsforanstaltningen, giver den Kommissionen meddelelse om de påtænkte bestemmelser og om grundene til deres indførelse. Kommissionen vil derefter vurdere disse foranstaltninger. Såfremt Nederlandene ønsker at indføre foranstaltninger, der rækker ud over Fællesskabets regler, skal det kunne dokumenteres, at de kriterier, der er fastsat artikel 95, stk. 5, er opfyldt.

(1) EFT L 225 af 10.8.1992.

(2) KOM(2003) 311 endelig udg.