SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0173/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Anvendelse af sprog ved modtagelse af besøgende i de europæiske institutioner

I en skrivelse til tidligere parlamentsmedlem André Monteyne anerkender tjenesten for protokol og sikkerhed under Generaldirektoratet for Personale og Administration, at Bruxelles råder over en tosproget vedtægt. Samtidig fremgår af dette svar, at de fleste receptioner afholdt af Kommissionen er blevet afskaffet på grund af budgetmæssige og praktiske overvejelser, da der for det meste kun modtoges enkelte besøgende efter aftale. På den anden side har Kommissionen investeret en hel del i sikkerhed.

1. Hvilke praktiske overvejelser ligger til grund for afgørelsen om at indskrænke antallet af receptioner? Og hvilke budgetmæssige overvejelser ligger til grund herfor?

2. Erkender Kommissionen, at den nu ikke kan sikre, at besøgende til institutioner beliggende i Bruxelles også kan blive tiltalt på enten nederlandsk eller fransk?

3. Agter Kommissionen i det mindste at gøre kendskab til nederlandsk og fransk obligatorisk for personale, der hvad enten der er tale om en reception eller ej byder besøgende velkommen? I benægtende fald, hvilke argumenter er der for ikke at gennemføre denne tosprogethed?

4. Vil Kommissionen også over for sikkerhedsfirmaerne insistere på, at personale, der udfører sikkerhedsopgaver for Den Europæiske Unions institutioner i Bruxelles, kan tale både nederlandsk og fransk? I benægtende fald, hvorfor ikke? I bekræftende fald, hvordan vil den gennemføre denne tosprogethed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(8. april 2002)

Det ærede medlem må være klar over, at Kommissionen er en europæisk institution, der omfatter femten medlemsstater og elleve officielle sprog. Det ærede medlem må også være klar over, at Kommissionen som institution har til huse i Belgien (og i andre medlemsstater), og at Belgien har tre officielle sprog: Fransk, nederlandsk og tysk.

I de sidste to år blev kun fire receptionsskranker afskaffet eller slået sammen. Den praktiske årsag til at reducere antallet af receptionsskranker var, at det store flertal af besøgende modtages i bygninger, der huser medlemmer af Europa-Kommissionen, og at Kommissionen på grund af begrænsede budgetmidler måtte finde effektive måder til at sikre høj sikkerhed og passende modtagelse af besøgende. Som det ærede medlem desuden vil vide, har Kommissionen revideret alle sine aktiviteter for at udskille de opgaver, der ikke nødvendigvis behøver at blive udført af tjenestemænd.

Fra midten af i år vil Kommissionen bestræbe sig på, at alle bygninger, der huser kommissionsmedlemmer, har mindst en receptionist ud over sikkerhedspersonalet.

I mange år har sikkerhedskontrollen for alle adgange til Kommissionens bygninger fungeret på grundlag af kontrakter. Kontrahentens personale skal kunne henvende sig til besøgende på mindst to af institutionens sprog, hvoraf ét skal være et arbejdssprog.

Kommissionen har nu til huse i mere end tres bygninger i Bruxelles. I de vigtigste kommissionsbygninger er der vagthavende receptionister. Det er tjenestemænd, der er specielt uddannet til at tage imod besøgende. De taler flere EF-sprog, herunder mindst fransk og engelsk. I Kommissionens bygninger er der dog normalt en skranke for sikkerhedsfolk til at registrere besøgende, men ingen receptionsskranke som sådan. Besøgende til disse bygninger kommer hovedsagelig til Kommissionen efter aftale, og de stammer fra alle femten medlemsstater såvel som i stigende antal fra ansøgerlandene, men også fra andre lande i hele verden.

Kommissionen har et repræsentationskontor i Bruxelles i rue Archimede 73 og Info Point Europe i rue de la Loi 242, hvor besøgende kan finde dokumentation på alle officielle sprog. Desuden kan der ydes assistance på forskellige sprog, inkl. Belgiens nationale sprog.