ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0419/96 af Yannos Kranidiotis (PSE) til Raadet (29. februar 1996)

Om: Tyrkisk provokation i AEgaeerhavet

Den lille klippeoe Imia er en del af det graeske territorium og mere konkret af oegruppen Dodekaneserne paa grundlag af aftalen mellem Italien og Tyrkiet i 1932 og Paris-traktaten af 1947, da Dodekaneserne blev overdraget til Graekenland.

Ikke desto mindre goer den tyrkiske regering med sine handlinger krav paa klippeoeen Imia som led i sin stadige politik gaaende ud paa at drage tvivl om de statsretlige forhold i AEgaeerhavet. Den graeske regering har klaget til den tyrkiske side og har oplyst Raadet herom.

Raadet bedes oplyse, hvad det har til hensigt at goere for at stoette en EU-medlemsstats suveraenitetsrettigheder?

Samlet svar (25. juni 1996)

Raadet (almindelige anliggender) droeftede situationen i AEgaeerhavet i februar og gav udtryk for bekymring med hensyn til den seneste udvikling, som beroerer Unionen generelt og dens forbindelser med Tyrkiet.

Raadets formandskab opfordrede parterne til fortsat at vise tilbageholdenhed og til at afholde sig fra enhver aktion, som risikerer at oege spaendingen, og fra enhver demonstration af vaebnet magt.

Raadets formandskab opfordrede ogsaa Graekenland og Tyrkiet til indbyrdes at oprette en kriseforebyggende mekanisme og fandt, at tvisten og de territoriale spoergsmaal udelukkende skulle bilaegges af rettens vej, dvs. af Den Internationale Domstol.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0374/96 af Katerina Daskalaki (UPE) til Raadet (14. februar 1996)

Om: Tyrkiets provokerende opfoersel over for en af EU's medlemsstater

Tyrkiets nye provokerende aktioner i AEgaeerhavet, som skaber usikkerhed omkring en af medlemsstaternes suveraene rettigheder og territoriale vindikationer og indebaerer overtraedelse af internationale aftaler, har bragt Graekenland og Tyrkiet i en situation, der kan foere til krig. Samtidig er spoergsmaalet, om EU's evne til at forsvare sine ydre graenser blevet endnu mere aktuelt.

Kan Raadet oplyse, hvilke foranstaltninger det vil traeffe med henblik paa at forpligte Tyrkiet (som er associeret med EU, og som for nyligt har indgaaet Toldunionen) til at overholde de internationale aftaler og til at indstille de offentlige krigstrusler, det udslynger mod Graekenland (Çillers og Baykals erklaeringer), og hvorledes vil det imoedegaa de nye aktioner, herunder landsaetningen paa oeen Imia og de tyrkiske krigsskibes beskydning af graeske fiskerfartoejer?

Samlet svar (11. juni 1996)

Raadets formandskab gav en redegoerelse den 14. februar 1996 i Europa-Parlamentet for konflikten i AEgaeerhavet mellem Graekenland og Tyrkiet. Af denne redegoerelse fremgaar det, at Unionen ikke kan undgaa at vaere beroert af de seneste uoverensstemmelser, der paa den ene side involverer en medlemsstat, som vi grundlaeggende er solidariske med, og paa den anden side et naboland, som spiller en afgoerende rolle i regionen, og som i Europa i aartier har haft gode forbindelser med paa grundlag af dialog og samarbejde.

Formandskabet bemaerkede, at spoergsmaalet ikke officielt var blevet forelagt for Den Europaeiske Union. Unionen havde derfor ikke taget nogen formelle skridt. Formandskabet havde imidlertid besluttet - samtidig med at den fornoedne kontakt med Athen blev opretholdt i fuldt omfang - at aabne en kommunikationsvej gennem dertil egnede ambassader, som skulle give det mulighed for at holde en taet kontakt med Tyrkiet allerede fra krisens foerste stadier. Formandskabets maal var at fremme en fredelig loesning paa konflikten og en normalisering af de bilaterale forbindelser, det foerskte skridt ville vaere at opnaa enighed om en procedure, der kunne foelges frem imod dette maal, og navnlig undersoege muligheden for at indbringe spoergsmaalet for Den Internationale Domstol i Haag - eller international voldgift - eller en kombination af disse eller andre midler.

Derudover ville Italien bestraebe sig paa at imoedekomme Graekenlands anmodning om at fremskaffe de relevante juridiske tekster, som gaar tilbage til 1932 og 1947, ud fra et oenske om at vise stoerst mulig solidaritet med et andet medlem af Den Europaeiske Union.

Desuden vil Raadet erindre om, at ethvert medlem af Raadet eller Kommissionen i givet fald kan anmode om, at dette spoergsmaal saettes paa dagsordenen for dets samlinger.

Det er inden for de her skitserede rammer, at Raadet bedst kan bidrage til at genopbygge tillidsforholdet mellem en medlemsstat og en naer samarbejdspartner.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0517/96 af Freddy Blak (PSE) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: Urimelig lang behandling af klagesager

Dansk Industri har foretaget en undersoegelse, der afsloerer, at ud af de 589 danske eksportvirksomheder, som eksporterer til EU, har 90 virksomheder for nylig vaeret udsat for ulovlige, tekniske handelshindringer. Behandling af deres klagesager traekker ud i aarevis.

Undersoegelsen viser, at mange danske virksomheder paa forhaand opgiver klagesagen. Traegheden i klagesystemet er et problem baade for udviklingen af det indre marked og for tilliden til EU-systemet.

Kan Kommissionen redegoere for, hvor laenge en klagesag er under behandling og forklare, hvorfor det tager saa lang tid?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (17. april 1996)

Kommissionen er fuldt ud opmaerksom paa det problem, det aerede medlem omtaler. Den i reglen komplekse sagsbehandling goer, at Kommissionens behandling kan traekke saa meget i langdrag, at det gaar ud over behandlingens trovaerdighed. Kommissionen minder imidlertid om, at overtraedelsesproceduren som udgangs-punkt indebaerer, at den indklagede medlemsstat selv skal bringe sagen i orden.

Kommissionen overvejer i oejeblikket paa grundlag af erfaringerne med overtraedelsesprocedurerne, hvordan man kan forbedre og isaer fremskynde disse procedurer. Som optakt til regeringskonferencen har Kommissionen desuden understreget, at »den boer raade over mere effektive midler til sikring af, at faellesskabsretten anvendes korrekt, navnlig for saa vidt angaar det indre marked« ((Kommissionens udtalelse af 28.2.1996 »Den Politiske Union maa styrkes og udvidelsen forberedes«, KOM(96) 90 endelig udg. )).

Endelig minder Kommissionen om, at en overtraedelse af faellesskabsretten altid kan indklages for de nationale domstole. Som det fremgaar af en dom, Domstolen for nylig afsagde, giver en saadan klage desuden mulighed for erstatning fra medlemsstaterne for skade forvoldt af overtraedelsen af faellesskabsretten ((Dom af 5. marts 1996, forenede sager C-46/93 og C-48/93. Endnu ikke offentliggjort. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0628/96 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (13. marts 1996)

Om: Atomkraftvaerk i Tyrkiet

Nogle nye oplysninger, som jeg har faaet kendskab til, foranlediger mig til at vende tilbage til spoergsmaalet om atomkraftvaerket i Tyrkiet.

Et spansk firma har gennemfoert en cost-benefit-undersoegelse af atomkraftvaerket Akkuyu, mens et koreansk selskab har deltaget i den tekniske del af det internationale udbud med henblik paa opfoerelsen af anlaegget.

Den 25. maj har tyrkiske miljoeaktivister planlagt at danne en menneskekaede paa 80 km som protest imod dette atomkraftvaerk.

Det tyrkiske miljoeministerium har planlagt, at der skal opfoeres to atomkraftvaerker til elproduktion inden aar 2010.

Under henvisning til toldunionen mellem EU og Tyrkiet bedes Kommissionen oplyse foelgende:

1. Har Kommissionen kendskab til de tyrkiske planer?

2. Er disse i overensstemmelse med den europaeiske politik, hvad angaar anvendelse af kerneenergi?

3. Er der gennemfoert en undersoegelse af sikkerheden for mennesker og miljoe?

4. Hvordan agter Kommissionen at reagere?

Svar af givet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (22. april 1996)

Ifoelge de gaeldende administrative procedurer i Tyrkiet kan det tyrkiske energiministeriums afgoerelse om at opfoere et kraftvaerk til produktion af elektricitet i Akkuyu ikke faa nogen virkning uden miljoeministeriets godkendelse. Dette skal foretage en forudgaaende dybtgaaende undersoegelse, der tager hensyn til alle aspekterne vedroerende miljoeet og befolkningens sikkerhed. Denne undersoegelse er endnu ikke blevet foretaget.

I oevrigt har en ikke-statslig tyrkisk organisation for miljoebeskyttelse rejst indsigelse mod energiministeriets afgoerelse ved en tyrkisk domstol, der endnu ikke har afgivet kendelse.

I oejeblikket foelger Kommissionen opmaerksomt sagens udvikling.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0349/96 af Luis Campoy Zueco (PPE) til Raadet (26. februar 1996)

Om: Udvidelsen af EU og skadevirkningerne for landbruget

Hvorledes paataenkes det i forbindelse med de central- og oesteuropaeiske landes tiltraedelse af EU at afhjaelpe de alvorlige skaevheder, som vil opstaa i visse omraader inden for det nuvaerende EU?

Svar (3. juni 1996)

Der er for nylig i forbindelse med den strukturerede dialog mellem Raadet (landbrug) og landbrugsministrene i de central- og oesteuropaeiske lande blevet etableret formelle kontakter. Foerste moede fandt sted i september 1995, og naeste moede er planlagt til maj 1996.

Da de egentlige forhandlinger med henblik paa de central- og oesteuropaeiske landes eventuelle tiltraedelse endnu ikke er paabegyndt - idet Kommissionen stadig behandler tiltraedelsesansoegningerne med henblik paa sin udtalelse i henhold til traktaten - er det ikke muligt paa dette tidspunkt at danne sig et indtryk af, hvilke problemer man vil staa overfor ved en fremtidig udvidelse, navnlig naar man tager landbrugssektorens dynamiske udvikling i saavel Faellesskabet som ansoegerlandene i betragtning.

Men det kan i hvert fald fastslaas, at Kommissionen allerede har sat gang i overvejelserne omkring denne problemstilling ved i december 1995 at forelaegge Det Europaeiske Raad i Madrid en raekke rapporter med sigte paa den fremtidige udvidelse af Den Europaeiske Union.

Det Europaeiske Raad opfordrede ved denne lejlighed Kommissionen til at uddybe sin vurdering af udvidelsens virkninger for faellesskabspolitikkerne, isaer for saa vidt angaar landbrugspolitikken og strukturpolitikkerne. Det Europaeiske Raad vil fortsaette droeftelserne heraf paa de kommende moeder paa grundlag af rapporter fra Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0434/96 af Freddy Blak (PSE) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: Forbud mod individuelle sponsorkontrakter i dansk fodbold

Dansk Boldspil Union (DBU) har fremlagt en aftale for de vilkaar, danske fodboldspillere skal acceptere for at spille paa landsholdet, gaeldende for perioden 1. januar 1996 til 30. juni 1998. Af denne aftale fremgaar det, at en landsholdsspiller - saafremt han blot en enkelt gang indgaar i landsholdstruppen - i hele den naevnte periode ikke maa indgaa personlige reklame-aftaler for en raekke produkter, der betegnes som beslaegtede med DBU's sponsor (De danske Mejerier) produkter. Blandt disse produkter indgaar blandt andet »drikkevarer af enhver art«. Markedsfoeringseksperter fremfoerer paa den baggrund, at ca. 40% af markedet for individuelle sponsorkontrakter er omgaerdet af forbud.

Med tanke paa, at DBU ikke er landsholdsspillernes arbejdsgiver (det er deres respektive klubber), er spoergsmaalet, hvorvidt DBU omgaar EU's konkurrenceregler ved paa denne maade at binde spillere »world wide« 365 dage om aaret og dermed i al den tid, de ikke optraeder i landsholdssammenhaeng.

Det boer i ovennaevnte forbindelse erindres, at EU-Domstolen med sin kendelse i Bosman-sagen allerede én gang har givet et kraftigt signal til de nationale fodboldforbund om at respektere de professionelle fodboldspilleres individuelle rettigheder. Paa denne baggrund virker DBU's binding af selv landsholdets »udkantsspillere« i bedste fald unoedvendig og taabelig - i vaerste fald i strid med EU's konkurrenceregler.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (29. marts 1996)

Det kan ikke udelukkes, at det forbud mod at indgaa personlige reklameaftaler, som Dansk Boldspil Union har paalagt de danske landsholdsspillere, kan anses for at vaere konkurrencebegraensende.

Foerst naar sagens omstaendigheder har vaeret belyst med hensyn til saavel oekonomiske og retlige aspekter samt sektorens saerlige beskaffenhed og fastlaeggelse af det relevante marked, kan der tages stilling til de professionelle klubbers eller forbundenes restriktive adfaerd i henhold til EF-traktatens artikel 85 og 86. Kommissionen har hidtil ikke undersoegt forhold af den karakter, der beskrives af det aerede medlem.

Kommissionen kan derfor kun inden for rammerne af en grundig sagsbehandling give et udtoemmende svar paa spoergsmaal af denne type.

Det aerede medlems opmaerksomhed henledes under alle omstaendigheder paa det faktum, at Domstolens dom i Bosman-sagen omhandler spillernes personlige rettigheder i deres egenskab af arbejdstagere. Det her rejste spoergsmaal vedroerer en oekonomisk aktivitet, der udoeves af spilleren selv. For saa vidt angaar netop denne aktivitet vil spilleren derfor kunne betragtes som en virksomhed som omhandlet i EF-traktatens artikel 85, stk. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0636/96 af Cristiana Muscardini (NI) og Spalato Belleré (NI) til Kommissionen (15. marts 1996)

Om: Abonnementer til offentlige transportmidler til EU-tjenestemaend

Kommissionens Generaldirektorat for Personale har kontaktet transportselskabet for Bruxelles, STIB, med henblik paa opnaa abonnementer til sine tjenestemaend til nedsat pris. I oejeblikket er forhandlingerne desangaaende dog indstillet.

Kan Kommissionen oplyse, om det er sandt, at aarsagen til, at forhandlingerne er blevet blokeret, er, at der er oensker fremme om at erstatte den aarlige pakke med afgiftsfri varer med et gratis abonnement til STIB til hele personalet?

Finder Kommissionen ikke, at initiativet fra Generaldirektoratet for Personale - i betragtning af at kun 3.000 af de i alt 15.000 tjenestemaend benytter de offentlige transportmidler - som eneste resultat ville have, at den belgiske stats finanser, der i forvejen i rigt maal nyder godt af de europaeiske institutioners tilstedevaerelse paa belgisk territorium, ville blive yderligere beriget?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (14. maj 1996)

Kommissionen har for oejeblikket ingen planer om at erstatte den aarlige pakke med afgiftsfri varer med gratis maanedskort til de offentlige transportmidler.

Generalsekretaererne for EU-institutionerne vil paa et af deres naeste moeder behandle det problem, som det aerede medlem goer opmaerksom paa.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0459/96 af Peter Pex (PPE) og James Janssen van Raay (PPE) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: KNVB's planer om at oprette en saerskilt sportskanal

1. Er Kommissionen klar over KNVB's (det nederlandske fodboldforbund) planer om i Nederlandene at oprette en saerskilt sportskanal?

2. Kan Kommissionen oplyse, om der her er tale om forbudt karteldannelse?

3. Kan Kommissionen oplyse, om udbudsproceduren i forbindelse med tildeling af fodboldrettighederne i Nederlandene til den nye sportssender er forloebet korrekt, i betragtning af, at KNVB har indledt en offentlig licitationsprocedure for derefter at tildele et selskab, som den selv er blevet aktionaer i, de eksklusive rettigheder?

4. Paa hvilken maade kan der i den europaeiske radio- og fjernsynslovgivning indfoeres en bestemmelse, der forhindrer monopoldannelse paa omraadet for senderettigheder for kulturelle begivenheder af almen interesse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (12. april 1996)

1. Ja.

2. Det er for tidligt at udtale sig om, hvorvidt KNVB's planer indebaerer et ulovligt kartel. Kommissionen modtog den 13. februar 1996 en orienterende meddelelse om den officielle erklaering, der er indgaaet mellem KNVB og konsortiet, men den har endnu ikke modtaget parternes anmeldelse af den fulde aftale.

3. Det er for tidligt at besvare dette spoergsmaal, da anmeldelsen af den fulde aftale endnu ikke foreligger.

4. Paa radio- og tv-omraadet soerger Kommissionen omhyggeligt for at sikre, at markedet er aabent, og at alle operatoerer har adgang til programmer i overensstemmelse med de principper for adgang, der er fastslaaet i dens beslutning 89/536/EOEF af 15. september 1989 ((EFT nr. L 284 af 3.10.1989. )) paa grundlag EF-traktatens artikel 85 om tyske fjernsynsselskabers filmindkoeb. Denne beslutning er den foerste af sin art, hvori det fastslaas, at aftaler om eneret paa fjernsynsomraadet kan vaere i strid med Faellesskabets konkurrenceregler paa grund af rettighedernes antal og varighed, medens en fritagelse kun er mulig, hvis tredjemand har rimelig adgang til markedet. I hvert tilfaelde med erhvervelse af eneret til udsendelser har Kommissionen i henhold til artikel 85 anmodet parterne om at give tredjemand adgang til programmerne paa et ikke-diskriminerende grundlag. Det anfoeres endvidere i begrundelse nr. 16 i direktiv 89/552/EOEF ((EFT nr. L 298 af 17.10.1989. )) om »fjernsyn uden graenser«, som udgoer retsgrundlaget for radio- og fjernsynsvirksomhed inden for det indre marked, at »det er af afgoerende betydning for en tilfredsstillende gennemfoerelse af dette direktiv, at medlemsstaterne paaser, at der ikke finder handlinger sted, som kan skade den frie udveksling og handel med tv-udsendelser, eller som kan fremme dannelsen af dominerende stillinger, der kan medfoere begraensninger for fjernsynsinformationens pluralisme og frihed og for informationssystemet som helhed«. Kommissionen finder derfor, at det allerede er muligt at forhindre monopoldannelse hvad angaar rettigheder paa radio- og tv-omraadet paa faellesskabsplan og nationalt plan.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0851/96 af Hans-Gert Poettering (PPE) til Kommissionen (12. april 1996)

Om: Europaeisk pensionistbevis

Tyske pensionister er i den senere tid blevet naegtet billige billetpriser for offentlig transport i Nederlandene til trods for, at hollandske pensionister har faaet mulighed for at koebe billetter til nedsat pris. Som begrundelse henvises der til, at de tyske pensionister ikke er pensionister i henhold til den nederlandske lovgivning.

Kommissionen bedes derfor oplyse foelgende:

1. Findes der et faelles europaeisk pensionistbevis?

2. Vil det i tilfaelde af, at der ikke eksisterer et saadant bevis, vaere noedvendigt at indfoere det for at give pensionister mulighed for at nyde godt af de samme begunstigelser som pensionisterne i vaertslandet?

3. Hvad agter Kommissionen at foretage sig for at forhindre lignende misforstaaelser i fremtiden?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (7. maj 1996)

Der eksisterer ikke et faelles europaeisk bevis for pensionister, og der er ingen planer om at harmonisere medlemsstaternes politik paa dette omraade. Kommissionens henstilling af 10. maj 1989 ((EFT L 144 af 27.5.1989. )) om indfoerelse af et europaeisk aeldrekort for personer, der er fyldt 60 aar ville dog synliggoere de aeldres rettigheder, isaer naar de rejser i andre medlemsstater. Endnu har ingen af medlemsstaterne dog valgt at implementere denne henstilling, men Portugal for nylig har nedsat en arbejdsgruppe til at undersoege dette spoergsmaal.

Kommissionen arbejder p.t. sammen med en raekke NGO'er for at klarlaegge, hvorledes de aeldre i stoerre omfang kan udnytte deres rettigheder. Formaalet er at udvikle systemer, som medlemsstaterne kan tilpasse til deres egne forhold, og som i sidste ende kan danne et grundlag for gensidig anerkendelse i Faellesskabet. Resultaterne af en feasibility-undersoegelse skulle foreligge medio 1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0245/96 af Nel van Dijk (V) til Kommissionen (9. februar 1996)

Om: EFRU-stoette til Maastricht-Aachen Airport

Det fremgaar ikke af Kommissionens svar af 20. december 1995 paa min skriftlige forespoergsel nr. 3050/95 ((EFT C 109 af 15.4.1996, s. 19. )) af 15. november 1995, om Kommissionen er enig med mig i, at de (finansielle) perspektiver for lufthavnen i Beek er yderst magre. I en rapport om Maastricht-Aachen Airport, som organisationen De Rentmeesters offentliggjorde den 16. januar 1996, drages lufthavnens rentabilitet endnu en gang i tvivl.

Tilslutter Kommissionen sig konklusionen fra De Rentmeesters i dennes evalueringsrapport om Maastricht-Aachen Airport, at rentabel drift af lufthavnen - ogsaa med en oest-vestbane med starter og landinger om natten - er meget usandsynlig, og at der er en lang raekke usikre faktorer som foelge af glemte udgiftsposter i de officielle prognoser?

Er det paa baggrund af denne rapport og de i min forespoergsel nr. 3050/95 anfoerte undersoegelser hensigtsmaessigt at yde flere penge til Maastricht-Aachen Airport og de brakliggende omraader med sigte paa lufthavnsrelaterede erhverv?

Vil dette finansielt set usikre eventyr ikke til sin tid i Nederlandene blive brugt som argument for at stoette bevarelse, eller endog udvidelse, af Maastricht-Aachen Airport paa trods af modstanden mod de stoejgener og den forurening, lufttrafikken vil foraarsage i dette taetbefolkede omraade?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (7. marts 1996)

Da bidraget fra Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til den faelles udvikling af erhvervsomraadet blev bedoemt, var konklusionen den, at omraadet ogsaa uden yderligere udvikling af lufthavnen kunne udvikles til et godt erhvervsomraade. Dette skyldtes den gode beliggenhed og det begraensede antal erhvervsomraader af hoej kvalitet i den sydlige del af Limburg.

Som foelge deraf er fremskrivningerne af de forskellige undersoegelser af de finansielle forventninger til udvidelsen af lufthavnen mindre relevante. Det er dog sat som betingelse for ydelse af EFRU-bidraget, at det paataenkte erhvervsomraade skal medfinansieres af andre parter. Bidraget er ikke ydet afhaengigt af, om lufthavnen udvikles. Man kan derfor ikke tale om et bidrag til bevarelse eller udvidelse af lufthavnen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0661/96 af Martina Gredler (ELDR) til Kommissionen (15. marts 1996)

Om: Anonyme bankforretninger i Italien

I Raadets direktiv af 10. juni 1991 (91/308/EOEF ((EFT L 166 af 28.6.1991, s. 77. ))) om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge hedder det, at kredit- og finansieringsinstitutterne i medlemsstaterne kraever, at deres kunder legitimerer sig.

I Italien har man ikke pligt til at legitimere sig i forbindelse med finansielle transaktioner til under et beloeb paa 20 mio Lire.

Eksisterer denne mulighed ogsaa i 1996?

Er dette i overensstemmelse med ovennaevnte direktiv?

I benaegtende fald hvor laenge har Kommissionen haft kendskab til, at der handles i modstrid med ovennaevnte direktiv?

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at medvirke til en korrekt overholdelse af dette direktiv?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti paa skriftlige forespoergsler E-0660/96, E-0661/96, E-0662/96 og E-0663/96 (12. april 1996)

I artikel 3, stk. 1, i direktiv 91/308/EOEF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge fastsaettes det, at medlemsstaterne skal drage omsorg for, at kredit- og finansieringsinstitutterne kraever legitimation, naar en kunde aabner en konto. I artikel 3, stk. 2, udvides legitimationskravet til ogsaa at omfatte andre kunder, der ikke har en konto, saafremt den paataenkte forretning vedroerer et beloeb paa 15 000 ECU eller derover i en enkelt eller en raekke forbundne transaktioner. Dette betyder, at direktivet ikke kraever legitimation af tilfaeldige kunder, der foretager transaktioner paa under 15 000 ECU, medmindre der allerede er mistanke om hvidvaskning af penge (artikel 3, stk. 6).

Ovennaevnte bestemmelser i direktivet er gennemfoert i den nationale lovgivning i de medlemsstater, det aerede medlem naevner. Taerskelbeloebet er i Frankrig fastsat til 50 000 FRF, i Italien 20 mio. ITL, i Belgien 10 000 ECU og i Tyskland 20 000 DEM. Kommissionen har ikke kendskab til, at disse taerskelbeloeb ikke overholdes.

Kommissionens rapport om anvendelsen af direktivet om hvidvaskning af penge ((KOM(95) 54 endelig udg. af 3.3.1995. )), som behandles i Parlamentet, indeholder detaljerede oplysninger om medlemsstaternes lovgivning til gennemfoerelse af direktivet.