ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0780/99

af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen

(16. marts 1999)

Om: Finansiering af de politiske partier

Som det bl.a. anfoeres i betaenkningen af Tsatsos A4-342/96, og ligeledes i henhold til aarelang praksis, modtager de europaeiske britiske partier finansielle midler fra faellesskabsmidler. Midlerne fremgaar dog ikke klart for mig fra budgettet.

Jeg oensker derfor at stille Kommissionen foelgende spoergsmaal:

1. Hvor hoeje er de bevillinger, som de europaeiske partier har faaet tildelt fra faellesskabsbudgettet 1999?

2. Hvilke partier modtog finansiel tilskud, og hvor hoejt har dette tilskud vaeret i de enkelte tilfaelde?

3. Hvad er de til dette noedvendige retsgrundlag i den primaere og sekundaere og faellesskabsret?

4. Blev bevillingerne i regnskabaaret 1999 i betragtning af europavalgene forhoejet og, i bekraeftende fald, med hvor meget?

5. Hvilke forudsaetninger skal vaere opfyldt for at modtage EU-penge som politisk parti?

6. Hvor mange penge er der afsat i budgettet til Parlamentets enkelte politiske grupper fordelt efter udgifter til personale, administration og rejseudgifter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(4. maj 1999)

Som foelge af Tsatsos-betaenkningen er der i Parlamentets sektion af det almindelige budget (konto 3710) oprettet en budgetpost, der skal anvendes til finansiering af de politiske partier. Paa denne post er der kun angivet et "p.m." (pro memoria) i budgettet for 1998 og 1999.

Som det fremgaar af punkt 6a i Tsatsos-betaenkningen, skal der vedtages en grundlaeggende retsakt, inden denne konto kan tages i brug. Ifoelge anmaerkningen til konto 3710 er artikel 191 i EF-traktaten (tidligere artikel 138 A) fastsat som retsgrundlag i den primaere ret.

Med hensyn til det aerede medlems spoergsmaal angaaende fordelingen af bevillingerne til de forskellige grupper i Parlamentet, er det kun Parlamentets administration, der kan besvare et saadant spoergsmaal, da den er anvisningsberettiget for budgettets sektion I, Europa-Parlamentet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0186/99

af Angela Sierra González (GUE/NGL) til Kommissionen

(11. februar 1999)

Om: Udnyttelse af "Charcas de San Lorenzo" (Gran Canaria - De Kanariske OEer)

Forskellige miljoegrupper har klaget over, at der eventuelt vil blive anlagt en golfbane i det omraade, der er kendt som "Charcas de San Lorenzo" (San Lorenzo-sumpene), som er beliggende i Las Palmas kommune paa Gran Canaria, og som indgaar i det fredede omraade "Pino Santo", der er anerkendt som saadan i De Kanariske OEers miljoelovgivning.

Til dette omraade knytter der sig en lang raekke naturmaessige og kulturelle vaerdier. At det bliver betegnet som vaadomraade, goer det fortjent til at blive medtaget som "prioriteret naturtype" i bilag I i Raadets direktiv 92/43(1) om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, paa linje med de "midlertidige vandhuller i Middelhavsegnene". Kommissionen har et saerligt ansvar for bevaring af disse omraader. Desuden lever der i disse sumpe nogle interessante traekfugle, som er naevnt i bilag I i Raadets direktiv 79/409(2) om beskyttelse af vilde fugle i Det Europaeiske Faellesskab. Blandt disse skal fremhaeves flere rugende fuglearter i omraadet (silkehejre, fiskehejre, blishoene osv.).

En borgergruppe har fremlagt et alternativt indvindings- og genopretningsprojekt for disse sumpe for at undgaa at der bliver anlagt en golfbane, der helt uundgaaeligt vil betyde, at disse vaerdier forsvinder.

Har Kommissionen kendskab til dette forhold?

Mener Kommissionen, at beskyttelse af dette miljoe kan forenes med anlaegget af en golfbane?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(4. marts 1999)

Kommissionen har ikke kendskab til disse forhold.

Den naevnte lokalitet er ikke blevet udpeget som saerligt beskyttet omraade for vilde fugle indenfor rammerne af direktiv 79/409/EOEF. Det er heller ikke blevet udpeget paa et videnskabeligt grundlag som en vigtig EF-lokalitet for beskyttelse af vilde fugle.

Spanien har ikke foreslaaet, at denne lokalitet, i forbindelse med direktiv 92/43/EOEF, skulle indgaa i det europaeiske oekologiske net Natura 2000. Det aerede parlamentsmedlem naevner, at omraadet omfatter en prioriteret naturtype anfoert i Bilag 1 til dette direktiv (midlertidige vandhuller i middelhavsegnene). Det skal dog naevnes at den paagaeldende naturtype, ifoelge referencelisten over naturtyperne og arterne i det makaronesiske omraade, som er godkendt af udvalget for bevarelsen af naturtyper samt vilde dyr og planter, ikke findes paa De Kanariske OEer.

Denne lokalitets naturtype forekommer saaledes mere af national interesse end af faelleskabsinteresse.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

(2) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0223/99

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(3. februar 1999)

Om: Bedragerisagen i forbindelse med "World Vision Austria"

I sit svar paa min forespoergsel P-3879/98(1) gik Kommissionen ikke omfattende og detaljeret ind paa mine spoergsmaal. Jeg vil derfor forsoege endnu en gang at konkretisere og udbygge mine spoergsmaal vedroerende bedragerisagen i forbindelse med "World Vision Austria".

1. Kommissaer Bonino skriver i sit svar, at Kommissionen har beskaeftiget sig med sagen, men at den ikke raader over kriterier, der goer det muligt at udtale sig i denne sag. Raader Kommissionen paa indevaerende tidspunkt over nye "kriterier" i den paagaeldende sag, der har foert til nye erkendelser, og har Kommissionen siden min sidste forespoergsel modtaget nye oplysninger? I bekraeftende fald hvilke, i benaegtende fald hvorfor ikke?

2. Har Kommissionen efter offentliggoerelse af "World Vision Austria"-sagen gennemfoert en maalrettet kontrol eller planlaegger den en saadan kontrol?

3. Har der vaeret interventioner, henvendelser eller diverse andre forespoergsler med henblik paa at gennemfoere et EU-bistandsprojekt for Bosnien gennem hjaelpeorganisationen "World Vision Austria"?

4. Hvem har overtaget kontrollen med en korrekt afvikling af projekterne paa stedet i hhv. OEstrig og Kommissionen?

5. I et andet tilfaelde har medlem af Europa-Parlamentet, Karl Habsburgs hustru oplyst i oestrigsk fjernsyn, at hendes mand har formidlet nyttige kontakter til EU med henblik paa erhvervelse af projektmidler. Har der ogsaa i det foreliggende tilfaelde med "World Vision Austria" vaeret tale om saadanne kontakter eller henvendelser med henblik paa EU-stoettemidler til Bosnien?

6. Skal EU-Revisionsretten eller Kommissionens interne kontrolorganer ifoelge planen kontrollere projekternes korrekte gennemfoerelse og afvikling? Hvornaar vil disse beretninger i bekraeftende fald foreligge? I benaegtende fald hvorfor ikke?

(1) EFT C 207 af 21.7.1999, s. 140.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0481/99

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(5. marts 1999)

Om: Automatisk udvisning af vandrende arbejdstagere

Justitsministeren i Baden-Wuerrtemberg, Goll, og isaer Knapp, den dommer, der er bemyndiget til at repraesentere ham, har offentligt udtalt, at de har gennemfoert en "automatisk udvisningsordning" over for vandrende arbejdstagere og alle andre udenlandske statsborgere, der sigtes for overtraedelse af traktatens artikel 56, som ganske rigtigt tillader udvisning af hensyn til den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed, men kun i tilfaelde, hvor de relevante haendelser og handlinger udgoer en alvorlig fare for vaertslandet.

Dette kan imidlertid ikke gaelde for arbejdstagere fra EU-landene, som med deres offer har udvist deres faedreland en aere og har bidraget til fremskridtet i det land, hvor de lever og arbejder.

De tyske myndigheders holdning fremgaar af deres forvaltning af opholdstilladelser, hvorigennem den filosofi, der ligger til grund for faellesskabslovgivningen, udnyttes til indenrigspolitiske formaal, og som herudover er i modstrid med traktaten, for saa vidt som den undlader at sondre mellem arbejdstagere fra faellesskabslande og arbejdstagere fra tredjelande, for saa vidt angaar udvisning begrundet i hensynet til den offentlige orden, og dermed diskriminerer mod vandrende arbejdstagere fra Faellesskabet.

I betragtning af, at en saadan forskelsbehandling udelukkende er baseret paa kriterier, der ensidigt er fastlagt af de nationale myndigheder og kunne hindre den frie bevaegelighed for vandrende arbejdstagere, kan Kommissionen da anmode om, at den paagaeldende lov ophaeves eller eventuelt fortolkes og haandhaeves paa en saadan maade, at uanset hvilken form for opholdstilladelse de har, behandles alle vandrende arbejdstagere fra EU-landene, dvs. europaeiske borgere, paa lige fod med tyske statsborgere, for saa vidt angaar retlige og strafferetlige anliggender?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0689/99

af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen

(26. marts 1999)

Om: Import af svampe

En italiensk virksomhed har i de sidste tre aar importeret svampe i eddike og ubehandlede svampe fra Kina. Kan denne virksomhed i aar 2000 faa mulighed for ogsaa at importere svampe i saltlage?

Hvilken maengde svampe i saltlage maa importeres?

Hvorledes beregnes denne importmaengde?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(28. april 1999)

Det aerede medlems spoergsmaal vedroerer import inden for rammerne af toldkontingentet for daaser med champignon af slaegten "Agaricus", som hoerer under koderne KN 0711 90 40, 2003 10 20 eller 2003 10 30.

Kommissionens forordning (EF) 2125/95 af 6. september 1995(1) om aabning og forvaltning af kontingenter for Agaricus-svampekonserves, senest aendret ved forordning (EF) 2493/98(2), indeholder saerlige bestemmelser til sikring af en mere rimelig fordeling af de tilgaengelige maengder, heraf 22 750 tons for produkter fra Kina, mellem forskellige operatoerer i Faellesskabet. En del af disse maengder er forbeholdt saakaldt traditionelle importoerer som defineret i naevnte forordnings artikel 4, stk. a).

En virksomhed kan ikke paaberaabe sig import, som ikke hoerer under naevnte forordnings anvendelsesomraade, i forbindelse med anerkendelse som "traditionel importoer", men kan altid faa del i visse maengder af toldkontingentet i sin egenskab af "ny importoer", hvis den opfylder de i naevnte artikels pkt. b) anfoerte betingelser.

Ud over ovennaevnte kontingent er import af de paagaeldende produkter ikke underlagt en maengdemaessig begraensning.

(1) EFT L 212 af 7.9.1995.

(2) EFT L 309 af 19.11.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0660/99

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(26. marts 1999)

Om: Strukturfondene

De regioner, hvis bruttonationalprodukt pr. indbygger er lavere end 75 % af EF-gennemsnittet, falder ind under "maal 1-regioner" og nyder godt af betydelig faellesskabsstoette.

For at kunne konstatere, om dette niveau er overskredet eller ikke, indeholder forslaget til Raadets forordning, KOM(98) 0131(1) om generelle bestemmelser om strukturfondene, bestemmelse om, at der skal tages hensyn til data for de seneste tre aar, hvor der foreligger tal fra Eurostat.

For oejeblikket foreligger der kun data for regnskabsaarene 1994, 1995 og 1996.

Kan Kommissionen oplyse data for disse aar for Asturien?

(1) EFT C 176 af 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0212/99

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(12. februar 1999)

Om: Harmonisering af strejkeretten i de offentlige tjenester

Desvaerre er det stadig oftere saadan, at afstanden mellem fagforeningsmagten og borgerne som brugere af de offentlige tjenester bliver stoerre og stoerre, hvilket skader fagforeningernes image, men ogsaa borgernes hverdag, isaer naar det drejer sig om sundhedstjenester og luft-, jernbane- og soetransport. Mener Kommissionen, at det for at forbedre dette forhold, som er mere eller mindre det samme i alle medlemsstaterne, vil vaere hensigtsmaessigt at forelaegge forslag om harmonisering af lovgivningen vedroerende strejkeret, i det mindste inden for de vigtigste offentlige tjenester?

Mener Kommissionen endvidere, at en saadan harmonisering ville forbedre det indre markeds funktion?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Padraig Flynn

(12. marts 1999)

Strejkeretten blev eksplicit undtaget fra det omraade, der daekkes af artikel 2 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken (artikel 137, stk. 6, i EF-traktaten, naar Amsterdam-traktaten traeder i kraft). Kommissionen har ingen planer om at fremsaette forslag vedroerende dette spoergsmaal.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0170/99

af Jaime Valdivielso de Cué (PPE) til Kommissionen

(11. februar 1999)

Om: Miljoe

Europa-Kommissionen har truffet foranstaltninger med henblik paa at begraense forekomsten af kviksoelv i batterier og akkumulatorer; disse foranstaltninger skal traede i kraft i medlemsstaterne den 1. januar 1999.

Kan Kommissionen oplyse, hvorledes den stoetter anvendelsen af genopladelige batterier og akkumulatorer samt den videnskabelige forskning paa dette omraade, som vil kunne foere til en definitiv loesning paa dette problem, da genopladelige batterier er mere miljoevenlige?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(12. april 1999)

De foranstaltninger, der blev indfoert med Kommissionens direktiv 98/101/EF af 22. december 1998 om tilpasning til den tekniske udvikling af Raadets direktiv 91/157/EOEF om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer(1), har til formaal at reducere tilstedevaerelsen af kviksoelv i batterier og vil faa virkning fra 1. januar 2000.

I henhold til artikel 6 i Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer(2), skal medlemsstaterne udarbejde programmer for fremme af markedsfoeringen af batterier, der indeholder mindre maengder af forurenende stoffer, og for fremme af forskning vedroerende fremstilling af mere miljoevenlige batterier.

Medlemsstaterne anmodes desuden om, i henhold til artikel 3 i direktiv 75/442/EOEF om affald(3) at fremme udvikling af rene teknikker og renere produkter. Genopladelige batterier bidrager til det overordnede maal for affaldsforvaltningspolitikken og miljoebeskyttelsen. Der er imidlertid i oejeblikket ikke noget specifikt faellesskabsprogram eller direktiv, der fremmer anvendelse af disse teknikker. Da anvendelsen af genopladelige batterier har meget kort oekonomisk tilbagebetalingstid, saetter Kommissionen sin lid til, at markedskraefterne vil soerge for stoerre udbredelse.

Kommissionen har tilskyndet til forskning og teknologisk udvikling (FTU) inden for energiintensive sekundaere (genopladelige) batterier til elektrisk fremdrift af koeretoejer for at forbedre ydeevnen og reducere omkostningerne. Under det fjerde rammeprogram blev der afsat omkring 20 mio euro fra ikke nuklear energi (JOULE) og programmerne for intustri- og materialeteknologi til FTU af avancerede batterier.

Der er isaer gjort betydelige fremskridt med at oege energiintensiteten og forbedre procesteknikkerne for lithiumbatterier. Selv om denne teknologi primaert er rettet mod hybride og elektriske koeretoejsanvendelser, kan meget af den tilpasses (og bliver det) til mindre baerbare anvendelser. Denne indsats forventes at fortsaette under det femte rammeprogram (saerprogram 4 "energi, miljoe og baeredygtig udvikling", noegleaktion "oekonomisk og effektiv energi til et konkurrencedygtigt Europa"), der udtrykkelig omfatter forskning i hoejkapacitetsoplagring, herunder energieffektive avancerede sekundaere batterier.

(1) EFT L 1 af 5.1.1999.

(2) EFT L 78 af 26.3.1991.

(3) EFT L 194 af 25.7.1975.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0717/99

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(29. marts 1999)

Om: Strukturfondene

Regioner, hvis koebekraftstandarder er lavere end 75 % af EF-gennemsnittet, klassificeres som "maal 1-regioner" og modtager betydelige EF-stoettemidler.

Beregningen af, hvorvidt dette loft er overskredet eller ej, foretages som fastsat i forslag til Raadets forordning (EF) om generelle bestemmelser om strukturfondene, KOM(98) 0131(1) paa grundlag af EUROSTATs statistiske oplysninger for de seneste tre aar.

I oejeblikket foreligger der kun tal for regnskabsaarene 1994, 1995 og 1996.

Hvilke regioner i Spanien mener Kommissionen ikke vil opfylde kriterierne for maal 1-regioner i denne periode?

(1) EFT C 176 af 9.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0278/99

af Riccardo Nencini (PSE) til Kommissionen

(17. februar 1999)

Om: Stoette til vinavlere ramt af kraftige haglbyger i Massa, Carrara og Montignoso (Toscana)

Den 10. april 1998 ramte nogle saerdeles kraftige haglbyger vinmarker og olivenlunde i kommunerne Massa, Carrara og Montignoso (Toscana).

Der regnes med skader paa 1998-hoesten svarende til mellem 45 og 60 %.

Vinproduktionen tegner sig for en betydelig del af velstanden i regionen.

Der er ligeledes sket store skader paa vinstokkene.

Agter Kommissionen at hjaelpe omraadets vinavlere med formaalsbestemt oekonomisk stoette, saaledes som den tidligere har gjort i lignende tilfaelde?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(1. april 1999)

I den faelles markedsordning for vin er der ikke generelt fastsat stoette i tilfaelde af skader som foelge af uvejr. Reglerne i denne markedsordning omfatter i oevrigt ikke stoette efter produktion eller areal.

Kun i artikel 78 i Raadets grundforordning (EOEF) 822/87 af 16. marts 1987 om den faelles markedsordning for vin(1), er der en henvisning til naturkatastrofer forstaaet paa den maade, at vinavlerne kan fritages fra visse forpligtelser saasom obligatorisk destillation, hvilket ikke er aktuelt i det foreliggende tilfaelde.

Med hensyn til haglskader boer det i oevrigt erindres om, at denne type skade normalt daekkes af landbrugsforsikringerne.

Med hensyn til mulighederne for EF-stoette til vinavlere, der har behov for at omplante vinarealer, der er skadet af hagl, aabner den nuvaerende EF-lovgivning to muligheder paa medlemsstaternes eget initiativ: dels national stoette til investeringer i beplantning af vinarealer paa grundlag af kriterierne i Kommissionens forordning (EOEF) 2741/89 af 11. september 1989, om kriterierne for anvendelse af artikel 14 i Kommissionens forordning (EOEF) 822/87 om den nationale stoette til beplantning af vindyrkningsarealer(2) (denne stoette skal forinden meddeles Kommissionen) og dels EF-stoette via Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Udviklingssektionen, til omraader under maal 1 og 5b). I saa tilfaelde foelges den procedure, der er fastsat i EU-stoetterammen med henblik herpaa, eventuelt med aendring af driftsprogrammet efter Raadets forordning (EOEF) 2052/88 af 24. juni 1988 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes saavel som med interventionerne fra Den Europaeiske Investeringsbank og de oevrige eksisterende finansielle instrumenter(3). Denne stoette ydes eventuelt i forbindelse med det samlede programmeringsdokument, hvis ivaerksaettelse henhoerer under den paagaeldende medlemsstat og det paagaeldende omraade. De kommuner, som det aerede medlem omtaler, falder dog ikke ind under maal 5b).

(1) EFT L 84 af 27.3.1987.

(2) EFT L 264 af 12.9.1989.

(3) EFT L 185 af 15.7.1988.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0755/99

af Stephen Hughes (PSE) til Kommissionen

(29. marts 1999)

Om: Fagforeningsfjendtlige virksomheder

Oplysninger i avisen Sunday Observer fra den 17. januar 1999 har afsloeret, at amerikanske firmaer, der specialiserer sig i at bekaempe fagforeninger, er ved at etablere sig i Det Forenede Kongerige. Sammenslutningen af Fagforeninger for Europaeisk Offentlig Tjeneste har henvendt sig til den ansvarlige kommissaer og anmodet om, at der traeffes foranstaltninger paa europaeisk plan med den begrundelse, at det er i strid med ILO-normer og traktaten om Den Europaeiske Union at hindre arbejdstagere i at faa deres fagforeninger anerkendt af virksomhederne.

1. Overvaager Kommissionen disse virksomheders aktiviteter?

2. Agter Kommissionen at udarbejde foranstaltninger for at forbyde disse virksomheders aktiviteter i Europa?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(14. april 1999)

Kommissionen er orienteret om saadanne amerikanske firmaers paastaaede aktiviteter i Det Forenede Kongerige. Men fagforeningsrettigheder er i Faellesskabets regelvaerk et spoergsmaal, der hovedsagelig henhoerer under medlemsstaternes kompetence, da artikel 2, stk. 6, i aftalen om socialpolitikken (artikel 137, stk. 6, i den nye traktat) udelukker retten til at organisere sig og strejkeretten fra de sociale bestemmelser i EF-traktaten.

Da spoergsmaalet henhoerer under de beroerte medlemsstaters kompetence, forbereder Kommissionen ikke foranstaltninger til at forbyde disse virksomheders paastaaede praksis.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1094/99

af Jonas Sjoestedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(15. april 1999)

Om: Undtagelse fra traktatens artikel 92

I Det Europaeiske Raads oversigt over langtidsbudgetter indgaar to forskellige former for stoette til det nordlige Sverige. En del af omraadet indgaar i maal 1 (tidligere maal 6). En anden del, ved kysten, er tildelt separat stoette.

Betyder denne konstruktion, at de to omraader er undtaget fra EU's bestemmelser om statsstoette, jf. traktatens artikel 92?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(7. maj 1999)

Ingen region i Faellesskabet er "undtaget" fra EU's bestemmelser om statsstoette. Selv regioner, der hoerer under undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3 (tidligere artikel 92, stk. 3), er omfattet af EU's bestemmelser om statsstoette.

Det Europaeiske Raads konklusioner fra samlingen i Berlin indeholder (i traad med Kommissionens udkast til forordning om strukturfondene) tre kriterier for stoetteberettigelse i henhold til strukturfondenes maal 1. Kun de NUTS II-regioner, der opfylder den foerste af disse tre betingelser, dvs. som har et BNP pr. indbygger paa under 75 % af faellesskabsgennemsnittet, er automatisk berettigede til regionalstoette i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), der omfatter samme krav.

De andre maal 1-regioner, inklusive regionerne i det nordlige Sverige, kan opnaa berettigelse til regionalstoette i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), hvis medlemsstaten medtager dem paa sin liste over stoettede omraader, som den forelaegger for Kommissionen.

To bestemmelser (punkt 3.10.4 og 3.1.5) i EF's retningslinjer for statsstoette med regionalt sigte(1) er saerlig relevante for de nordsvenske omraader. Ifoelge den ene kan alle NUTS III-regioner, der har en befolkningstaethed paa under 12,5 indbyggere pr. km2, blive stoetteberettigede i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c). Ifoelge den anden kan alle regioner, der er berettigede til stoette fra strukturfondene, ogsaa vaere berettigede til stoette i henhold til samme artikel, saafremt visse betingelser vedroerende definitionen af omraadet opfyldes (punkt 3.10.3 i retningslinjerne for stoette med regionalt sigte).

(1) EFT C 74 af 10.3.1998.