DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/262

(2004/C 33 E/272)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2404/03

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(21. juli 2003)

Om: Zinkbacitracin i kaninavlen til bekæmpelse af uhelbredelig diarré (enterocolis): ifølge EU-reglerne forbudt i Belgien, men atter taget i anvendelse i Nederlandene og Frankrig

I Rådets forordning (EF) nr. 2821/98 (1) af 17. december 1998 om ændring af Rådets direktiv 70/524/EØF (2) om tilsætningsstoffer til foderstoffer for så vidt angår inddragelse af godkendelsen af visse antibiotika forbydes anvendelsen af zinkbacitracin som tilsætningsstof til foderstoffer. Zinkbacitracin anvendes bl.a. i kaninavlen som forebyggende middel mod uhelbredelig diarré (enterocolis). Den belgiske stat forbyder da også i overensstemmelse med forordningen anvendelsen af zinkbacitracin. Problemet er, at virksomheden Allpharma, som markedsfører produktet, for sent er gået i gang med ansøgningsproceduren for at få zinkbacitracin registreret som lægemiddel. Det betyder, at kaninavlerne ikke i øjeblikket råder over noget middel til at komme uhelbredelig diarré hos kaniner til livs. I mellemtiden er anvendelsen af zinkbacitracin i undtagelsestilfælde blevet tilladt i kaninavlen i Nederlandene og Frankrig. Dette medfører ulovlig konkurrence mellem på den ene side nederlandske og franske og på den anden side belgiske kaninavlere.

Har Kommissionen kendskab til, at bl.a. Nederlandene og Frankrig atter tillader anvendelsen af zinkbacitracin, til trods for at det ifølge EU-lovgivningen egentlig er forbudt, og at det egentlig fører til markedsfordrejning inden for kaninavlen?

Erkender Kommissionen, at der her — da zinkbacitracin er det eneste hidtil kendte middel mod uhelbredelig diarré hos kaniner — er tale om markedsfordrejning?

Vil Kommissionen i bekræftende fald tage skridt til at at søge en løsning på problemet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(1. september 2003)

I henhold til Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer, ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2821/98 af 17. december 1998, er det forbudt at anvende zinkbacitracin som tilsætningsstof til foder med henblik på vækstfremme, men ikke som virksomt stof i veterinærlægemidler til behandling eller forebyggelse af bestemte sygdomme.

Veterinærlægemidler godkendes i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler (3). Dette direktivs artikel 6 bestemmer, at det virksomme stof — for at opnå en sådan tilladelse — skal være opført i bilag I, II eller III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 (4). Zinkbacitracin har siden den 27. marts 2003 været opført i bilag I til nævnte forordning (5). De kompetente nationale myndigheder kan derfor fuldstændig lovligt meddele markedsføringstilladelser til veterinærlægemidler, der indeholder zinkbacitracin, med henblik på behandling af enterocolitis hos kaniner, forudsat at lægemidlets kvalitet, sikkerhed og virkning er blevet dokumenteret.

I henhold til artikel 7 i direktiv 2001/82/EF kan en medlemsstat, når sundhedssituationen kræver det, tillade markedsføring af eller behandling af dyr med veterinærlægemidler, der er tilladt af en anden medlemsstat. Det ligger derfor inden for rammerne af de belgiske myndigheders beføjelser at vurdere, om sådanne foranstaltninger er berettigede i sagen. Kommissionen kan ikke udtale sig om en eventuel forvridning af markedet på et område som følge af afgørelser truffet af medlemsstater inden for deres kompetenceområde.

(1) EFT L 351 af 29.12.1998, s. 4.

(2) EFT L 270 af 14.12.1970, s. 1.

(3) EFT L 311 af 28.11.2001.

(4) Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler, EFT L 224 af 18.8.1990.

(5) EUT L 81 af 28.3.2003.