ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/181

(2004/C 33 E/183)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1860/03

af Joost Lagendijk (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. juni 2003)

Om: Statsstøtte til fodboldklubber

Diverse nederlandske klubber inden for professionel fodbold har længe modtaget finansiel støtte fra kommuner, således at de har kunnet reddes fra en truende fallit. Også i andre medlemsstater er der tale om en lignende praksis. Lokale politikere er under hårdt pres fra klubber og fans, fordi der mangler klarhed omkring europæiske konkurrenceregler.

Er Kommissionen enig med mig i, at der i tilfælde af finansiel støtte (statsstøtte) fra myndighederne til fodboldklubber er tale om konkurrenceforvridning på det europæiske fodboldmarked?

Hvorledes definerer Europa-Kommissionen det europæiske fodboldmarked, og hvorledes mener den det skal afgrænses, dvs. hvor ligger grænsen mellem de nationale fodboldmarkeder og det europæiske marked, og anser Kommissionen blot spillermarkedet for at være vigtigt, eller har fodboldmarkedet flere konkurrencerelevante aspekter?

Er Kommissionen i betragtning af, at myndigheder ikke blot i Nederlandene, men også i andre medlemsstater i øjeblikket støtter fodboldklubber via diverse modeller og på den måde udnytter uklarheden omkring støttens retmæssighed, rede til hurtigst muligt at forelægge en meddelelse med de nødvendige rammebetingelser for støtte til fodboldklubber, således at der kan gøres en ende på den nuværende situation med uklarhed og konkurrenceforvridning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(10. juli 2003)

Ifølge artikel 87, stk 1, i EF-traktaten er »støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«.

Professionelle fodboldklubber, der udøver økonomiske aktiviteter, f.eks. salg af tv-rettigheder, indgåelse af reklame- og sponsorkontrakter samt distribution af merchandisingartikler, skal betragtes som virksomheder. Hvis der overføres finansielle midler til visse professionelle fodboldklubber, kan det fordreje konkurrencen mellem disse virksomheder.

Spørgsmålet er imidlertid ikke, om der findes et europæisk fodboldmarked, men om de nævnte aktiviteter er genstand for handel mellem medlemsstaterne. Ikke alle fodboldklubber udøver disse aktiviteter, og det kan heller ikke i alle tilfælde påvises, at aktiviteterne påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

Reglerne om statsstøtte har kun fundet anvendelse for denne sektor i forholdsvis kort tid, og derfor skal Kommissionens politik på området formes på grundlag af individuelle sager. Indtil videre har Kommissionen ikke gjort indvendinger mod støtte i denne sektor, hvis de statslige midler tjener et uddannelsesmæssigt formål, eller når finansieringen ydes med henblik på byggeri af stadioner, der under visse betingelser kan betragtes som generel infrastruktur. Kommissionen vil fortsat udvikle og præcisere sin politik på dette område med udgangspunkt i specifikke sager.
For så vidt angår det mere generelle spørgsmål har Kommissionen afsluttet sine undersøgelser af en klage over flere stillingsopslag, der var blevet offentliggjort af de offentlige myndigheder i en bestemt medlemsstat. Myndighederne i den pågældende medlemsstat forklarede i deres svar til Kommissionen, at de har samme synspunkt som Kommissionen, nemlig at anvendelsen af et udtryk som »modersmål« i stillingsopslag er et brud på fællesskabslovgivningen om arbejdstagernes frie bevægelighed. De meddelte endvidere Kommissionen, at der var udsendt information og cirkulærer til de berørte organisationer for at undgå, at der i fremtiden offentliggøres sådanne stillingsopslag.

Kommissionen mener, at de trufne foranstaltninger og holdningen hos den pågældende medlemsstat myndigheder bringer deres adfærd i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen om arbejdstagernes frie bevægelighed. I april 2003 blev klageren orienteret herom.

Kommissionen skal også gentage, at den agter at udnytte sine juridiske beføjelser til om nødvendigt at bekæmpe anvendelsen af »modersmålskriteriet« i stillingsopslag.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/107

(2004/C 33 E/108)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1359/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(10. april 2003)

Om: Midlertidigt fiskeristop for fiskerflåden ved Great Sole Bank

Den galiciske fiskerflåde, som driver fiskeri i farvandet ved Great Sole Bank, har planer om at indføre et biologisk betinget fiskeristop fra den 1. juli. For at dette biologiske fiskeristop kan iværksættes med alle de nødvendige garantier for den pågældende fiskerflåde skal tilladelsen hertil i tide offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (EUT).

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe, eller har den allerede truffet for at den pågældende fiskerflåde kan iværksætte det biologiske fiskeristop og for at tilladelsen hertil i tide offentliggøres i EUT?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. maj 2003)

Kommissionen kan meddele det ærede medlem, at den den 20. marts 2003 modtog en meddelelse fra de spanske myndigheder om den situation, som forespørgslen vedrører.

Det omhandlede fiskeristop skal vurderes ud fra, om det er velbegrundet, bl.a. på det biologiske plan.

Kommissionen undersøger på nuværende tidspunkt, om dette initiativ er foreneligt med de relevante bestemmelser i den gældende fællesskabslovgivning (1) (Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999, ændret ved forordning (EF) nr. 2369/2002).

(1) Rådets forordning (EF) nr. 2369/2002 af 20. december 2002 om ændring af forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet, EFT L 358 af 31.12.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/187

(2004/C 33 E/190)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1905/03

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(11. juni 2003)

Om: Reklame for fællesskabsstøtterammen 2008 i Grækenland

Der er i den senere tid på populære sendetidspunkter i det græske fjernsyn (f.eks. før eller efter tv-avisen) blevet udsendt reklamer for »fællesskabsstøtterammen 2008«.

Disse reklamer har klart propagandaindhold og fremhæver de »landvindinger«, regeringen har gjort inden for uddannelse, økonomi osv., mens Fællesskabets bidrag til finansieringen kun nævnes en passant.

Ved Kommissionen, hvor meget disse reklamer for »fællesskabsstøtterammen 2008« koster? Fra hvilke fællesskabsbevillinger stammer pengene? Har Kommissionen kendskab til reklameudsendelsernes indhold? Er der af Kommissionen givet tilladelse til finansiering af reklamer i den mest populære sendetid? Kan udsendelse af sådanne propagandareklamer fortsætte i betragtning af, at det græske parlamentsvalg er nært forestående?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(5. august 2003)

Ansvaret for iværksættelsen af oplysningskampagner om EU's regionalpolitik er decentraliseret og ligger hos myndighederne i medlemsstaterne efter subsidiaritetsprincippet. Det er op til medlemsstaterne at finde frem til den mest hensigtsmæssige måde at informere offentligheden på i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1159/2000 (1) og i fællesskabsstøtterammen (FSR). Det ærede medlem gøres opmærksom på, at oplysningskampagner efter disse bestemmelser skal afbrydes to måneder før valgdatoen. Kommissionen ligger ikke inde med oplysninger om, at der skulle være brugt EF-midler i Grækenland til oplysningskampagnen.

Det er ikke muligt at vurdere det samlede beløb, der vil blive brugt til reklame og oplysning i Grækenland i løbet af den tredje FSR, da disse beløb er indeholdt i de samlede bevillinger til teknisk bistand og derfor ikke kan identificeres særskilt.

(1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1159/2000 af 30. maj 2000 om de informations- og reklameforanstaltninger, som medlemsstaterne skal iværksætte vedrørende strukturfondenes interventioner, EFT L 130 af 31.5.2000.
2.

De togolesiske myndigheder sendte den 6. maj 2003 en formel anmodning til EU om at sende et valgobservatørhold. Men Kommissionen havde allerede i starten af april 2003 meddelt regeringen, at den ikke kunne sende et valgobservatørhold, fordi regeringen ikke ville acceptere datoerne og betingelserne for Kommissionens sonderende besøg. Formålet med et sådant besøg var at vurdere situationen forud for valget, menneskerettighedssituationen og muligheden for at sende et valgobservatørhold.
Finansieringsaftalerne for de to projekter, der skal gennemføres i delstaten Vargas, blev undertegnet af den venezuelanske regering den 19. december 2002. Corpovargas, (Instituto Autónomo Corporación para la Recuperación y Desarrollo del estado Vargas) vil indlede den fælles gennemførelse af de to projekter straks efter ankomsten af de to europæiske bistandseksperter, som Kommissionen allerede har engageret. Kommissionen har gjort alt, for at projekterne kan blive igangsat i september 2003.

Corpovargas har siden begyndelsen af 2003 foretaget en detaljeret identifikation af de aktiviteter/arbejder, der skal gennemføres, hvilket reducerer projekternes igangsætningsfase. Indgåelsen af kontrakterne om de finansielle midler til projekterne sker efter finansierings-aftalens betingelser og tidsfrister.

Det venezuelanske parlament har endnu ikke ratificeret den rammeaftale, der er undertegnet med den venezuelanske regering, om de operationelle rammer for samarbejdet med EU. Imidlertid giver det præsidentielle dekret nr. 2 374 af 24. april 2003 alle internationale samarbejdsprojekter momsfritagelse.

Kommissionen har den opfattelse, at alle de midler, der er til rådighed for gennemførelsen af de foranstaltninger, som er omfattet af de to nævnte projekter, vil kunne blive udnyttet inden for de frister, der er fastsat i de respektive finansieringsaftaler.
1.

Generelt skal det påpeges, at princippet om samme gebyrer for grænseoverskridende betalinger og indenlandske betalinger, som spørgsmålet drejer sig om, er baseret på Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2560/2001 af 19. december 2001 om grænseoverskridende betalinger i euro (1). Da forordningens bestemmelser gælder umiddelbart i medlemsstaterne, skal de ikke gennemføres i national ret af medlemsstaterne. Bankerne er i forvejen bundet af bestemmelserne i forordningen. Forordningen gælder også i Storbritannien for grænseoverskridende betalinger i euro. Der kan dog ved grænseoverskridende betalinger i euro fra og til Storbritannien blive tale om omkostninger til valutaomveksling (pund/euro). En overførsel fra Tyskland til Storbritannien vil være dyrere end en indenlandsk eurooverførsel, fordi der kræves en valutaveksling. Banken skal i henhold til forordningen oplyse om vekselgebyrerne. Om de pågældende banker i det konkrete tilfælde har overholdt bestemmelserne, kan ikke afgøres endeligt på grundlag af oplysningerne i den skriftlige forespørgsel. Det ærede medlem eller den berørte borger er dog velkommen til at indsende yderligere oplysninger (f.eks. kontoudtog, gebyrlister) til Kommissionen, således at denne kan undersøge sagen. Desuden kan den pågældende borger i sager, der vedrører grænseoverskridende finansielle tjenester, henvende sig til de klageorganer, der indgår i »FIN-NET«. Der er her tale om udenretlige klageorganer, som hjælper borgerne i forbindelse med problemer med pengeinstitutter og lignende foretagender. Nærmere oplysninger om, hvortil henvendelse kan ske, findes på følgende adresse: (http://europa.eu.int/comm/internal_market/de/finances/consumer/intro.htm). Endelig skal Kommissionen gøre opmærksom på, at den til næste år udarbejder en rapport om virkningerne af forordning (EF) nr. 2560/2001 og i den forbindelse også behandler spørgsmålet om udviklingen i de nationale priser for betalinger.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/62

(2004/C 33 E/058)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0654/03

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(5. marts 2003)

Om: Sukkerproducenter i Mozambique

Er Kommissionen klar over de katastrofale følger, som importkvoten på 8 000 tons, der er pålagt sukkereksporten fra Mozambique, har for befolkningen i dette land?

Mozambique er i stand til at producere indtil 30 000 tons sukker til eksport til de europæiske lande, men forhindres heri på grund af den lave importkvote. Sukkerfabrikkerne i Mozambique er rede til at finansiere små landbrugeres køb af udstyr, så de kan producere sukker på deres rige landbrugsarealer, hvilket ville begrænse deres afhængighed af EU-støtte, men de pålagte kvoter indvirker negativt på denne mulighed.

Har Kommissionen til hensigt at ændre og forhøje den kvote, der er fastsat for sukkerimporten fra Mozambique, ud over de foreslåede 15 %? Vil Kommissionen gøre alt, hvad der er muligt for at åbne markedet for Mozambique og således gøre dette lands befolkning i stand til at genopbygge økonomien og dermed mindske behovet for international støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(26. marts 2003)

Mozambique havde ikke adgang til Fællesskabets sukkermarked før initiativet »alt undtagen våben« (Everything but Arms (EBA)). Dette initiativ har derfor givet landet nye præferentielle eksportmuligheder og spillet en betydelig rolle ved genopbygningen af denne sektor efter borgerkrigen og oversvømmelserne.

Mozambique vil være i stand til at eksportere ubegrænsede mængder sukker til Fællesskabet fra 2009. I mellemtiden finder en overgangsordning anvendelse, i henhold til hvilken landet omfattes af EBA-kvoten, der årligt er steget med 15 % fra 74185 tons i 2001-2002 til 197 355 tons i 2008-2009. Denne overgangsordning var nødvendig for at give Fællesskabet mulighed for at gennemføre de nødvendige interne tilpasninger med henblik på håndtering af den stigende EBA-import.

Det er ikke tilrådeligt, at sukkersektoren udelukkende beror på adgang til et bestemt udenlandsk marked: for udviklingens skyld bør alle eksportmuligheder tages i betragtning. Mozambique har derfor påbegyndt eksporten til andre markeder, både inden for frihandelsområdet for SADC-medlemsstaterne (Southern African Development Community) og De Forenede Stater, hvilket yderligere vil være til gavn for landets sukkerproducenter.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/256

(2004/C 33 E/264)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2344/03

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(16. juli 2003)

Om: Bureaukrati i forbindelse med Interreg

I støtteordningen for Interreg i Nederlandene forekommer der passager, som bevirker, at forvaltningen i praksis vanskeliggøres unødigt. Det gælder bl.a. kravet om, at der som betingelse for at opnå tilskud skal forevises kvitteringer for samtlige fakturaer og lønudbetalinger. På denne måde afskrækkes organisationer fra at ansøge om tilskud, så mulighederne for at opnå disse kun udnyttes i begrænset grad.

At søge om Interreg BMG-tilskud opfattes i Nederlandene ofte som værende uhyre besværligt: Alene udarbejdelsen af et detaljeret projekt med veldefinerede mål indebærer store udgifter. Dertil kommer, at administrationen er ret så kompliceret, idet man skal kunne godtgøre udgifter og forelægge fakturaer og kopier af lønsedler, hvortil kommer kvitteringer for indbetalinger.

Det indebærer i praksis, at en deltager hver måned fra listen over lønudbetalinger må finde ud af, hvilke personer der har deltaget i projektet og gennemgå hele listen for derefter at kunne forelægge en kvittering/udskrift fra banken for det samlede beløb. Alle disse oplysninger er automatisk indlæst på betalingsdisketter og således ret nemme at finde i systemet, men vanskelige at finde frem til, fordi der er tale om meget lange lister. Summa summarum: Mens administration og regnskaber i forbindelse med partnere er automatiseret, kræver EU fortsat »gammeldags« beviser/kopier.

Desuden har det i denne forbindelse vist sig, at som følge af diverse nationale tilføjelser og fortolkninger kan ofte særdeles velegnede ideer til projekter ikke komme i betragtning til Interreg-midler, ligesom der spildes unødvendig megen tid som følge af mangelfuld koordinering.

1. Har Kommissionen kendskab til de komplicerede bureaukratiske fremgangsmåder ved anmodning om Interreg-støtte, som der er givet et eksempel på ovenfor?

2. Optræder der også i andre medlemsstater tilsvarende bestemmelser for Interreg-støtte, som øger bureaukratiet?

3. Har Kommissionen til hensigt at foretage sig noget for at begrænse overflødige bureaukratiske procedurer ved tildeling af Interreg-støtte? Hvis nej, hvorfor ikke? Hvis ja, hvilke foranstaltninger vil den træffe?

4. Agter Kommissionen at undersøge mulighederne for via Euregio at etablere et kompetent organ, der fra centralt hold skal koordinere anmodninger, behandling og afvikling af projekterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Barnier

(22. august 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/64

(2004/C 65 E/068)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1212/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(2. april 2003)

Om: Firenze Kommunes udnyttelse af midler til aktiviteter for at fremme en bæredygtig byudvikling i EU

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg en opgørelse over udnyttelsen af de midler, der var stillet til rådighed af EU.

Det fremgår af denne opgørelse, hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation, for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Firenze Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til at fremme en bæredygtig udvikling af bymiljøet.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse følgende:

1. har Firenze Kommune forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra EUGFL?

2. har Firenze Kommune fået bevilget støtte til disse projekter?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/113

(2004/C 33 E/113)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1390/03

af Antonio Di Pietro (ELDR) til Kommissionen

(15. april 2003)

Om: Visse tyske delstaters gennemførelse af aftalerne om dobbelt statsborgerskab

Traktaten om Den Europæiske Union fastsætter indførelsen af et unionsborgerskab.

Den tyske regering underskrev den 19. september 2001 europarådskonventionen af 6. november 1997 om statsborgerret og besluttede at udtræde af konventionen af 6. maj 1963 om begrænsning af tilfælde af dobbelt statsborgerret og værnepligt for personer med dobbelt statsborgerret.

Den lov af 15. juli 1999, der ændrer statsborgerretten i Tyskland (Gesetz zur Reform des Staatsangehö-rigkeitsretchts), og som trådte i kraft den 1. januar 2000, fastsætter, at indrømmelse af dobbelt statsborgerskab til EU-borgere bosiddende i Tyskland skal underordnes kriteriet om gensidighed.

Et italiensk ministerielt dekret af 25. maj 2002 fastsatte, at unionsborgere kan få italiensk statsborgerskab uden at miste deres statsborgerskab og vice versa, og det indførte dermed betingelserne om gensidighed som nævnt i den tyske lovgivning.

Som følge af en bilateral aftale mellem Italien og Tyskland af 22. december 2002 finder bestemmelserne i artikel 87, stk 2, i ovennævnte tyske lov om statsborgerskab anvendelse, hvilket har gjort det muligt for de italienere, der bor i Tyskland, og som opfylder bestemte betingelser, at anmode om tysk statsborgerskab uden at skulle opgive deres italienske statsborgerskab. Delstaterne Bayern og Baden-Württemberg har imidlertid fortolket bestemmelserne mere restriktivt, idet de fremfører, at gensidighedsbetingelserne mellem Tyskland og Italien ikke er til stede, da den italienske foranstaltning ikke er en lov, men blot en administrativ akt.

Hvilke initiativer vil Kommissionen på denne baggrund tage for at beskytte rettighederne for de italienske statsborgere, der er bosiddende i ovennævnte delstater og for at ensrette bestemmelserne om statsborgerskab på EU-plan og således forebygge eventuelle juridiske og politiske uoverensstemmelser mellem EU-landene i spørgsmålet om nationalitet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(15. maj 2003)

Kommissionen skal påpege, at de problemer vedrørende dobbelt statsborgerskab, som det ærede medlem omtaler, henhører under medlemsstaternes kompetence. Dette bekræftes af erklæringen om statsborgerskab i en medlemsstat, der er knyttet som bilag til Maastricht-traktaten, ifølge hvilken spørgsmålet om statsborgerskab i en medlemsstat udelukkende afgøres af den pågældende medlemsstat. Det er derfor den enkelte medlemsstat, der under hensyntagen til fællesskabsretten fastsætter betingelserne for erhvervelse og tab af statsborgerskab (1), herunder regler om dobbelt statsborgerskab.

Under disse omstændigheder kan Kommissionen ikke tage initiativer på dette område.

(1) Se dom fra De Europæiske Fællesskabers Domstol i sag C-369/90 Micheletti af 7.7.1992, Samling af afgørelser 1992, s. I-4239.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/254

(2004/C 33 E/262)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2339/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. juli 2003)

Om: Flytning af virksomheden American Tool i Albergaria-a-Velha

Det multinationale selskab, American Tool, ejer en fabrik i Albergaria-a-Velha, som producerer save, fukssvanse og andre former for skæreværktøjer. Den 27. juni i år meddelte virksomheden sine ansatte, at den agtede at lukke virksomheden i Portugal fra og med september måned, og at den allerede havde indledt den proces, som skulle føre til den kollektive afskedigelse af 74 arbejdstagere.

Virksomheden, som vil flytte en del af den produktion, der i dag foregår i Albergaria-a-Velha, til Danmark, angiver i skrivelserne til arbejdstagerne »konjunkturelle og teknologiske årsager« som begrundelse for lukningen.

Dette er helt uventet, eftersom der ikke foreligger oplysninger om, at virksomheden selv eller den gruppe, den tilhører, skulle befinde sig i økonomiske vanskeligheder. Gruppen har ud over virksomheden i Danmark flere andre virksomheder i EU-lande, bl.a. Spanien og Italien.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse, om ovennævnte virksomhed har modtaget støtte fra EU, og hvilke beløb der i givet fald er tale om?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Diamantopoulou

(29. august 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.