SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3756/02

af Herman Vermeer (ELDR) til Kommissionen

(16. december 2002)

Om: Problematikken om fjernelse af tunge og rødspætte fra TAC for torsk, håndteringen af krisen for torskebestanden og TAC for tunge og rødspætte

Hvad vil Kommissionen foretage sig i forbindelse med de ulovlige landinger af torsk, som er langt skadeligere for torskebestanden end de bifangster, der forekommer i forbindelse med rødspættefiskeriet, og hvilke mål (udtrykt i tal) har Kommissionen sat for at begrænse de ulovlige landinger af torsk?

Er Kommissionen indstillet på som et alternativ til sit forslag vedrørende torskebestanden og jævnsides hermed begrænsningen af TAC (Total Allowable Catches) for tunge og rødspætte at acceptere, at de, som fisker fladfisk, anvender strengere tekniske foranstaltninger for at hindre bifangst af torsk, at fiskeriindsatsen reduceres i gydetiden og at der samtidig indføres lokale forholdsregler?

Hvordan vil Kommissionen yde kompensation til de fiskere, som rammes af de foreslåede foranstaltninger i betragtning af, at ikke alle medlemsstaterne har mulighed for på deres budget at fremskaffe så store midler.

I betragtning af situationens alvor og Rådets mødekalender anmoder jeg om, at mit spørgsmål bliver besvaret hurtigst muligt.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. januar 2003)

Da det er vanskeligt at garantere, at der foretages korrekte fangstrapporteringer i forbindelse med forvaltningen af fiskekvoter, mener Kommissionen, at forvaltningen af fiskeriindsatsen er et vigtigt instrument til kontrol af fiskedødeligheden hos de truede torskebestande. Det er nødvendigt at forvalte indsatsen for alle fiskerier, hvor der fanges torsk, selv om det er nødvendigt at sætte reduceringen af indsatsen i relation til den mængde torsk, der fanges i hvert fiskeri.

Kommissionen har ikke fastsat nogen tilladt grænse for ulovlige landinger af torsk og agter heller ikke at gøre det. Kommissionen tilskynder alle medlemsstater, der deltager i fiskeri, til at indføre effektive kontrol-, inspektions- og sanktionsordninger for at reducere de ulovlige landinger mest muligt.

Kommissionen vil være behjælpelig hermed i det omfang, den har beføjelser hertil. Hvis den får nys om urapporterede torskelandinger, vil den gennemgå alle de foreliggende oplysninger og kan anmode om, at der iværksættes administrative undersøgelser af, hvor vidtrækkende og alvorlige problemerne er i bestemte tilfælde. Hvis der er grundlag for det, vil Kommissionen tage retlige skridt over for medlemsstaterne (hvilket i sidste ende kan føre til, at der anlægges sag ved EF-Domstolen). Endvidere har Kommissionen til hensigt at udarbejde særlige overvågningsprogrammer for at holde øje med følsomme fiskerier og fastsætte retningslinjer for inspektionerne.

Erfaringen har vist, at det giver meget begrænsede resultater med områder, der er beskyttet i bestemte perioder, eller lukkede områder til bevarelse af torsken, fordi der, så snart et sådant område genåbnes, igen kan fiskes intensivt og fanges mange fisk fra området. Det er i stedet vigtigt, at der indføres en begrænsning af selve fiskeriindsatsen. Kommissionen går ikke ind for at lukke områder i bestemte perioder som et alternativ til en reduceret fiskeriindsats.

Formålet med de foranstaltninger, der medfinansieres af det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF), er at bidrage til at skabe en bedre ligevægt mellem fiskeriindsatsen og de eksisterende ressourcer. Dette bør ske ved en permanent nedbringelse af overskydende fiskerikapacitet som led i nationale programmer. Foranstaltningerne kan kombineres med sociale og økonomiske foranstaltninger som fx. førtidspensioneringsordninger og individuelle godtgørelser til fiskerne. Medlemsstater, der ikke er tilstrækkeligt fleksible finansielt set, fordi de ikke har afsat tilstrækkelige midler til sociale og økonomiske foranstaltninger, har mulighed for at omprogrammere deres udgifter for at skaffe midlerne, hvis de ønsker det.