DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/45

(2004/C 33 E/043)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0515/03

af Miet Smet (PPE-DE) til Kommissionen

(24. februar 2003)

Om: Kvinders rettigheder i Egypten

Samarbejdet mellem Den Europæiske Union og Egypten foregår på grundlag af Euro-Middelhavspartnerskabet. Dette Euro-Middelhavspartnerskab bygger videre på Barcelona-erklæringen, som undertegnedes af EU's medlemsstater og de 12 partnerlande i Middelhavsområdet. I 2001 undertegnede Den Europæiske Union og Egypten en associeringsaftale.

Til trods for at der i både Barcelona-erklæringen og associeringsaftalen med Egypten henvises til menneskerettighederne, respekteres kvinders rettigheder ikke altid i Egypten. Agence France Presse beretter om, at egyptiske kvinder udsættes for genital lemlæstelse, og at lovene er diskriminerende bl.a. i forbindelse med skilsmisser.

Har EU allerede reageret på disse grove krænkelser af kvinders rettigheder? Agter EU i benægtende fald at reagere på disse krænkelser?

Er der fastsat en mekanisme til systematisk kontrol med og gennemtvingelse af respekt for kvinders rettigheder i Egypten? Og er der skabt mulighed for at suspendere associeringsaftalen med Egypten, når kvinders rettigheder i dette land — og mere generelt menneskerettighederne — hele tiden krænkes? Vil EU i benægtende fald fremover sørge for at skabe sådanne muligheder?

Såfremt kontrol med og aftvingelse af respekt for kvinders rettigheder er lagt i faste rammer og det eventuelt er vedtaget at suspendere asssocieringsaftalen i Egyptens tilfælde, gælder dette da for alle lande, som har undertegnet en associeringsaftale med EU på grundlag af Barcelona-erklæringen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(25. marts 2003)

Egypten har ratificeret konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination af kvinder og FN-konventionen om børns rettigheder. Kvinders rettigheder indgår også i verdenserklæringen om menneskerettigheder med definition af respekten for demokratiske principper og grundlæggende menneskerettigheder, der udgør et væsentligt led i associeringsaftalen mellem EU og Egypten (undertegnet i juni 2001 og som nu er ved at blive ratificeret).

Genital lemlæstelse af kvinder er ulovligt i Egypten, og der blev ved dekret i 1996 indført forbud mod udøvelse af dette i alle statslige klinikker og af alt medicinsk personale. Selv om forkæmperne for genital lemlæstelse midlertidigt fik forbuddet omstødt i retten, har regeringen haft held til at genindføre det. Men det er en praksis, som i vid udstrækning påtvinges piger af deres familier, den er endemisk og stadig dybt rodfæstet i kulturen. Mellem 80-90 % af alle egyptiske kvinder fra alle trosretninger, områder og klasser er blevet genitalt lemlæstet. Det er ikke kun et kønsproblem, men også et alvorligt angreb på barnets rettigheder. Den egyptiske regering er tilsyneladende stadig indstillet på at bekæmpe genital lemlæstelse via loven og aktioner, som skal ændre holdningerne gennem uddannelse, rådgivning og støtte til civil-samfundsinitiativer — og mange fremtrædende politiske og religiøse personligheder er knyttet til kampagnen. EU støtter dette i sine programmer om reproduktiv og grundlæggende sundhed og samfinansiering af relevante civilsamfundsinitiativer (hvoraf et er en kampagne imod genital lemlæstelse, og et andet støtter til registreringen af kvindelige vælgere).

Med hensyn til skilsmisse har situationen forbedret sig meget siden 2000. Kvinder kan nu ensidigt få bragt ægteskabet til ophør, men kun hvis de opgiver deres ret til økonomisk støtte. Andre diskriminerende aspekter af familielovene, både sekulære og islamiske, bliver langsomt taget under behandling, men der findes stadig mange uligheder. Et af de mest omstridte problemer er nationalitetslovene, hvorefter et barn af egyptisk mor og ikke-egyptisk far ikke har ret til at få egyptisk nationalitet. Analfabetismen blandt piger bliver mindre og mindre, og adgangen til videre uddannelse og sundhedsfaciliteter for piger og unge kvinder er langsomt ved at forbedres, og EU støtter kraftigt denne proces gennem sine programmer om basissundhed og grunduddannelse og i de planlagte programmer om erhvervsuddannelse, regionaludvikling og støtte til ikke-statslige organisationer, som arbejder for dem, der er mest sårbare socialt.

Det er den egyptiske regerings, det egyptiske parlaments og retsvæsenets ansvar, at menneskerettighederne, også kvinders rettigheder, bliver håndhævet i Egypten. Men Kommissionens delegation og medlemsstaternes ambassader i Kairo fører sammen med mange andre systematisk kontrol med menneskerettighedssituationen i Egypten og retter henvendelser til de egyptiske myndigheder via de rette kanaler, når som helst det er nødvendigt. EU gør også regelmæssigt det samme som støtte i sager om individuelle personer. Og EU støtter også aktivt egyptiske civilsamfundsorganisationers kampagner for borgerrettigheder.

På linje med alle associeringsaftaler, der er undertegnet med Middelhavspartnerne, indeholder associeringsaftalen mellem EU og Egypten bestemmelser om en struktureret og regelmæssig politisk dialog. Dette vil blive et vigtigt ekstra forum for begge parter, hvor de kan drøfte en række vigtige problemer af fælles interesse, herunder demokrati og menneskerettigheder. Respekten for demokratiske principper og grundlæggende menneskerettigheder er udtrykkeligt nævnt i aftalen som et væsentligt element. Associeringsaftalen indeholder også bestemmelser om, at hver part kan træffe foranstaltninger, hvis der sker en væsentlig krænkelse af aftalen.