SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1590/03

af Jules Maaten (ELDR) til Kommissionen

(8. maj 2003)

Om: Certifikaters rolle i forbindelse med præference- og ikke-præferenceoprindelsesregler

1. Kan Kommissionen oplyse, hvorfor forelæggelse af et oprindelsesecertifikat i overensstemmelse med ikke-præferenceoprindelsesreglerne ikke er en betingelse for toldvæsenets accept af tolderklæringen, og hvorfor man ikke kan indgive en klage i den forbindelse?

2. Kan Kommissionen oplyse, i hvilket omfang virksomheder har problemer med eventuelle forglemmelser i forbindelse med forelæggelsen af oprindelsescertifikater fra andre medlemsstater?

3. Kan Kommissionen oplyse, hvordan man klarer problemet med, at virksomheder og andre berørte ikke kan indgive en klage i forbindelse med disse certifikater?

4. Har Kommissionen gjort sig klart, at oprindelsescertifikater, som måske anerkendes i en medlemsstat, men ikke i en anden, udgør en hindring for det indre markeds gode funktion?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. juni 2003)

1. Kommissionen henviser det ærede medlem til artikel 26, 62 og 68 i EF-toldkodeksen(1) og til samtlige EU-forskrifter, ved hvilke der er truffet særlige foranstaltninger eller indført særlige behandlinger af varer med oprindelse i visse tredjelande.

I visse særlige forskrifter, ved hvilke der er truffet bindende foranstaltninger i form af forbud mod eller begrænsning af import af visse varer med oprindelse i bestemte tredjelande, er fremlæggelse af et oprindelsescertifikat fastsat som betingelse for at opnå de pågældende varers overgang til fri omsætning.

Hvis et sådant dokument er krævet, kan den pågældende benytte sig af det, dog med forbehold af den mulighed, som EU-toldmyndighederne har for at kræve yderligere dokumentation for oprindelsesangivelsens rigtighed.

Hvis der ikke i nogen EU-forskrifter kræves fremlæggelse af et oprindelsescertifikat, har dette dokument udelukkende kommerciel værdi, og den pågældende kan ikke benytte sig af det. Den oprindelse, der er anført i angivelsen, vil dermed blive registreret og kan underkastes kontrol i henhold til artikel 68 i EF-toldkodeksen.

2. og 3. Kommissionen ligger ikke inde med oplysninger om de vanskeligheder, som virksomhederne måtte have haft som følge af eventuelle fejl begået af de myndigheder i medlemsstaterne, der er ansvarlige for udstedelse af oprindelsescertifikater, og er heller ikke blevet underrettet om problemer for virksomheder eller andre interesserede parter, som af denne grund ikke har kunnet gøre brug af disse oprindelsescertifikater.

4. Kommissionen er fuldt ud klar over den betydning, som det har for det indre marked, at der i samtlige medlemsstater træffes de samme beslutninger om antagelse eller afvisning af oprindelsescertifikater. Alle betingelser for, at denne ensartethed er sikret, er opfyldt, da udstedelse og antagelse af sådanne dokumenter foregår i henhold til EU-bestemmelser, der gælder umiddelbart i medlemsstaterne. Desuden behandles eventuelle spørgsmål om fortolkning og anvendelse af disse bestemmelser jævnligt i kompetente udvalg, hvor repræsentanter for medlemsstaterne og Kommissionen har sæde.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, EFT L 302 af 19.10.1992.