ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1046/96 af José Barros Moura (PSE) til Raadet (20. maj 1996)

Om: Stemmeret til kommunalvalg i Luxembourg

I artikel 1 i den luxembourgske lov af 28. december 1995 er der gjort brug af den mulighed for undtagelse, som er fastlagt i artikel 12, litra a, i Raadets direktiv nr. 94/80/EF ((EFT L 368 af 31.12.1994, s. 38. )), idet det kraeves, at vaelgere skal have haft opholdstilladelse i landet i mindst 6 aar og bopael i landet i de sidste syv aar. Loven traadte i kraft den 1. januar 1996, og i artikel 5 (4. led) er det bestemt, at ansoegning om optagelse paa valglisten skal indgives »avant le 1er avril de l'année en cours« (inden den 1. april i indevaerende aar). Endelig indeholder loven om valgret en bestemmelse om, at valgene gennemfoeres paa grundlag af valglister, der revideres aaret inden det aar, hvor valget finder sted.

Samlet foelger det af disse bestemmelser, at den periode paa 6 aar, hvor man skal have haft opholdstilladelse, som skal vaere afsluttet ved optagelsen paa valglisten den 1. april, bliver lagt sammen med den tid, der gaar frem til inden valget det foelgende aar.

Eftersom de luxembourgske kommunalvalg i princippet vil finde sted i september 1999, vil der i realiteten gaa syv et halvt aar!

Undtagelsesbestemmelsen i artikel 12, litra a, i direktivet fastsaetter en maksimumperiode for det tidligere ophold, som den paagaeldende medlemsstat kan kraeve (..«et naermere fastsat tidsrum, som dog ikke maa overstige...«). Det er foelgelig noedvendigt at tilpasse den luxembourgske lov til direktivet.

Hvordan skal den luxembourgske lov fortolkes/vurderes, idet den ikke boer vaere i modstrid med direktivet, som i oevrigt forbyder medlemsstaterne at indfoere bestemmelser, som ikke er »passende, noedvendige« eller staar »i rimeligt forhold til de oenskede maal«, eller som strider imod traktaten og de generelle retsprincipper (artikel 5, stk. 3)?

Hvilke foranstaltninger agter Raadet at traeffe med henblik paa at forhindre, hvad der ville vaere et aabenlyst brud paa EU-traktaten og en reel afvisning af det europaeiske statsborgerskab samt en forskelsbehandling, der yderligere ville skaerpe den undtagelsesbestemmelse, der allerede er blevet indroemmet Luxembourg?

Svar (29. oktober 1996)

Raadet goer det aerede parlamentsmedlem opmaerksom paa, at Domstolen er den eneste instans, der har kompetence til at fortolke faellesskabsretten, og at det er Kommissionens opgave at paase, at den gennemfoeres korrekt og/eller transformeres til national ret, og, hvis den finder det berettiget, at ivaerksaette de noedvendige retsmidler over for medlemsstater, som efter dens opfattelse ikke efterkommer faellesskabsretten.

Raadet goer ogsaa det aerede parlamentsmedlem opmaerksom paa det svar, som Mario MONTI den 2. juli 1996 gav paa samme forespoergsel paa Kommissionens vegne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2251/96 af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen (9. august 1996)

Om: Import af éngangslightere

1. Hvad skyldes det, at Mexico, Filippinerne og Thailand vurderes under ét, naar det gaelder importen af éngangsgaslightere? Hvilken specifik (oekonomisk) dokumentation skal der forelaegges, for at det med henblik paa en samlet vurdering af denne imports virkninger med sikkerhed kan konstateres, at importen fra disse lande reelt og i betydelig grad konkurrerer baade indbyrdes og med de tilsvarende produkter fra EU?

2. Er en samlet vurdering juridisk holdbar i betragtning af de forskellige skadesbegreber, der fremgaar af en interimsundersoegelse og de oprindelige undersoegelser og navnlig naar importen fra én af kilderne er stabil og ikke har direkte virkning for den europaeiske industri?

3. Hvorledes paataenker Kommissionen ved vurderingen af priskonkurrencen at tage hensyn til de tydelige og store forskelle mellem produkternes kvalitet og bekendthedsgrad?

4. Naar import fra mange forskellige lande paa kort tid kan overtage importen fra lande beroert af anti-dumpingforanstaltninger, naar smugleri ikke kontrolleres, og naar konkurrence og aarsagssammenhaeng kan lades ude af betragtning, hvorfor ville det da vaere i EU's interesse at opretholde de eksisterende anti-dumpingforanstaltninger for lightere fra bestemte lande?

5. Hvorfor finder Kommissionen det under disse omstaendigheder noedvendigt til dels at afskaerme EU-markedet og fratage de europaeiske forbrugere det frie valg mellem produkter fra forskellige lande gennem anti-dumpingbestemmelser eller forpligtelser med hensyn til vurdering af priser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (20. september 1996)

M.h.t. det aerede medlems forespoergsel vedroerende de igangvaerende antidumping-undersoegelser kan det oplyses, at disse endnu ikke er afsluttet, og at resultatet heraf derfor hverken er blevet meddelt medlemsstaterne eller officielt forelagt de implicerede parter, hvorfor Kommissionen beklager ikke at kunne komme ind paa de naermere detaljer her.

De implicerede parter, der allerede har haft mulighed for at blive hoert af Kommissionen og fremlaegge deres synspunkter skriftligt, vil, naar undersoegelsesresultatet foreligger, blive informeret om indholdet af alle foreloebige konklusioner vedroerende denne sag, og de vil faa mulighed for at give udtryk for deres holdning desangaaende. Kommissionen kan forsikre det aerede medlem om, at de synspunkter, de implicerede parter fremlaegger ved denne lejlighed, vil blive noeje gennemgaaet, og at der vil blive taget hensyn dertil, hvis det paa nogen maade forekommer formaalstjenligt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1970/96 af Wolfgang Nussbaumer (NI) til Kommissionen (16. juli 1996)

Om: Handelsforbindelserne med Kina

I hvor hoej grad kan Kommissionen forpligte Den Kinesiske Folkerepublik til at overholde de internationale aftaler, landet har indgaaet (f.eks. beskyttelse af intellektuel ejendomsret, antidumping)?

Hvorledes kan man hindre, at europaeiske virksomheder i forbindelse med udbud lider under konkurrencemaessige ulemper i forhold til andre udenlandske konkurrenter, hvis der mellem EU og Kina eller mellem enkelte stater og Kina opstaar politiske uenigheder, der truer de oekonomiske forbindelser?

Svar afgivet af paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (16. september 1996)

Grundlaget for handelsforbindelserne mellem EU og Kina er handels- og samarbejdsaftalen fra 1985, hvori begge parter forpligter sig til en harmonisk udvidelse af handelen. I tilfaelde af forstyrrelser i handelsforbindelserne forudser aftalen konsultationer mellem begge parter. Disse konsultationer finder f.eks. sted inden for rammerne af den faelles komité, der holder moeder regelmaessigt, eller der kan ogsaa indkaldes til konsultationer paa ad hoc-basis. Desuden giver den nye EF-forordning om handelshindringer (Raadets forordning 3286/94 ((EFT L 349 af 31.12.1994, berigtiget i L 41 af 23.2.1995. ))) Kommissionen de noedvendige muligheder for at gribe ind over for handelsbegraensende praksis fra tredjelandes side og udvirke, at de internationale handelsregler overholdes.

I sin meddelelse om en ny langsigtet politik over for Folkerepublikken Kina ((KOM(95) 279 endelig udg. )) understreger Kommissionen betydningen af reformen af det kinesiske oekonomiske system og har i denne forbindelse foreslaaet en raekke samarbejdsaktiviteter til fremme af reformprocessen. Den fremadskridende indfoerelse af markedsoekonomiske principper og tiltagende aabning af det kinesiske marked vil soerge for, at tildeling af kontrakter i stadig hoejere grad vil ske efter oekonomiske kriterier. Kinas tiltraedelse af Verhandelsorganisationen er et vigtigt skridt i denne retning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2042/96 af Freddy Blak (PSE) til Kommissionen (19. juli 1996)

Om: Loenstatistik

Har Kommissionen en loenstatistik, der goer det muligt at foretage noejagtige loensammenligninger mellem maend og kvinder i de forskellige medlemslande?

En udligning af loenforskellene i Unionen mellem maend og kvinder er betinget af en viden om de eksakte tal. En detaljeret loenstatistik boer derfor have hoej prioritet.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (2. oktober 1996)

Lige muligheder for maend og kvinder er sammen med bekaempelse af arbejdsloesheden en af de vigtigste opgaver for Den Europaeiske Union. Dette blev understreget paa Det Europaeiske Raads moeder i Essen, Madrid og Cannes. Paa baggrund heraf har De Europaeiske Faellesskabers Statistiske Kontor i 1995 udgivet en publikation, der indeholder en statistisk analyse af kvinders vilkaar i Den Europaeiske Union (Women and men in the European Union).

I publikationen beskrives i tal kvinders leve- og arbejdsvilkaar, og der foretages en sammenligning mellem kvinders og maends situation. De vigtigste parametre for forskellene fremgaar ogsaa af publikationen. I et af afsnittene i publikationen behandles kvinders situation i erhvervslivet, og der er bl.a. data om konstaterede loenforskelle mellem kvinder og maend. Opmaerksomheden henledes dog paa, at statistikkerne giver oplysninger om loengennemsnit og derfor ikke siger noget praecist om forholdet mellem loenningerne og loenmodtagernes individuelle forhold (bl.a. koen, alder, erhverv, uddannelse og anciennitet). Kun nogle af medlemsstaterne har statistikker, der kan anvendes til en mere indgaaende analyse af loenningerne og loenforskellene mellem maend og kvinder. Tallene afspejler imidlertid de nationale forhold og boer ikke sammenlignes, da de ikke er harmoniserede paa EU-plan.

Som foelge af denne mangel paa oplysninger paa EU-plan har Kommissionen i 1995 ivaerksat en undersoegelse af loenstrukturen og -fordelingen, saaledes at der fremover kan foretages en mere noejagtig analyse af bl.a. loenforskellen mellem maend og kvinder. Denne undersoegelse, som omfatter mere end 2 mio. loenmodtagere, vedroerer 1995 og gennemfoeres for oejeblikket i alle medlemslandene (og i Norge og Island).

I oevrigt indeholder en anden statistisk kilde, husholdningspanelet, hvis formaal er fra 1994 at foelge en stikproeve af husholdninger paa EU-plan, spoergsmaal vedroerende loenningerne. Ved hjaelp af denne statistik kan der paa visse betingelser foretages samlede analyser af loenningerne, da resultaterne af den foerste undersoegelse (1994) allerede foreligger.

Det skal ogsaa bemaerkes, at det indgaar som et led i Faellesskabets fjerde handlingsprogram paa mellemlangt sigt om lige muligheder for maend og kvinder (1996-2000) at forbedre statistikkerne over ligeloen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2505/96 af Robert Evans (PSE) til Kommissionen (23. september 1996)

Om: Kommissionsberetninger om skolegang for boern af sigoejnere og andre ikke-bofaste personer og af foraeldre, der udoever erhverv, hvor de er omrejsende

Vil Kommissionen oplyse mig om, hvad der er sket med de to vigtige kommissionsrapporter, som er anfoert i Raadets resolutioner af 22. maj 1989 om skolegang for boern af sigoejnere og andre ikke-fastboende personer ((EFT C 153 af 21.6.1989, s. 3. )) og boern af foraeldre, der udoever erhverv, hvor de er omrejsende ((EFT C 153 af 21.6.1989, s. 1. ))?

Som svar paa min tidligere skriftlige forespoergsel P-0090/96 ((EFT C 161 af 5.6.1996, s. 39. )) vedroerende dette problem erkendte Kommissionen, at der havde vaeret tale om en forsinkelse, men at oversaettelsen af rapporterne ville vaere afsluttet i februar 1996, og at offentliggoerelsen skulle ske efter Kommissionens godkendelse. Jeg har faaet oplyst, at oversaettelsen af rapporterne rent faktisk foerst er afsluttet for nylig, og at arbejdsprocessen derfor atter en gang er forsinket set i sammenligning med den oprindelige frist ved udgangen af 1993.

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson paa skriftlige forespoergsler P-2505/96 og P-2507/96 (8. oktober 1996)

I sit svar paa skriftlig forespoergsel nr. P-90/96 oplyste Kommissionen det aerede medlem om den tidsplan, der var fastsat for udarbejdelse af oversaettelser og for procedurerne for vedtagelse og offentliggoerelse af disse to beretninger om henholdsvis skolegang for boern af sigoejnere og andre ikke-fastboende personer samt skolegang for boern af foraeldre, der udoever erhverv, hvor de er omrejsende. Disse beretninger daekker fire aars intenst arbejde paa dette omraade (1991-1994). Beretningerne indeholder en analyse og en evaluering af den politik, medlemsstaterne og Kommissionen har foert, og forslag til udvikling af det europaeiske samarbejde paa omraadet.

Oversaettelserne foreligger nu, og disse to beretninger forventes om kort tid at blive vedtaget af Kommissionen. De vil saaledes blive forelagt for Parlamentet og Raadet i de kommende uger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2019/96 af Yves Verwaerde (PPE) til Kommissionen (19. juli 1996)

Om: Kommissionens beslutning af 21. december 1988 om den graeske regerings stoette til filmindustrien

Under henvisning til Kommissionens beslutning 89/441/EOEF ((EFT L 208 af 20.7.1989, s. 38. )) af 21. december 1988 om den graeske regerings stoette til filmindustrien oenskes foelgende besvaret:

1. Hvorledes har Graekenland fulgt denne beslutning op?

2. Hvor mange spillefilm er blevet produceret i Graekenland siden 1988?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (16. september 1996)

1. Ved den graeske lov nr. 1597 af 12. maj 1986 indfoertes en stoetteordning til fordel for den graeske filmindustri. Kommissionens negative beslutning vedroerende denne ordning skyldtes, at de i loven indeholdte krav om, at alle de forskellige kategorier af personer, der er involveret i produktionen af en film (forfatteren, instruktoeren, teknikerne) skulle vaere graeske statsborgere, var diskriminerende og ikke noedvendigt for at give en film en kulturel identitet.

I Kommissionens beslutning gav man en beskrivelse af, hvorledes stoetten finansieres, og hvad den benyttes til. Midlerne til finansieringen kommer fra en afgift paa filmforevisninger i graeske biografer. Paa det tidspunkt, hvor beslutningen blev vedtaget, var det anslaaede provenu af denne afgift paa mellem 3,6 og 3,9 mio. ECU.

Afgiftsprovenuet bruges til at fremme produktionen af graeske film og ogsaa til at tilskynde til fremvisning af graeske film i graeske biografer. Produktionstilskuddet ydes kun til graeske film. Kommissionen fandt, at visse elementer i ordningen diskriminerede statsborgere fra andre medlemsstater. Dette gjaldt navnlig for saa vidt angaar foelgende krav:

- hvad angaar kategorierne: teknikere, skuespillere og udoevende musikere, skal tre fjerdedele vaere graeske statsborgere

- assisterende personale skal vaere graekere og skal vaere sikret i instituttet for social sikkerhed eller et andet offentligt forsikringsforetagende.

Stoetten til biografoperatoerer, der udgjorde en procentdel af den opkraevede afgift, var relateret til fremvisningen af graeske film. Biografoperatoerer havde derfor et incitament til at vise graeske film.

I juli 1990 anmeldte de graeske myndigheder en raekke nye aendringer til loven, efter at Kommissionen var naaet til den konklusion, at de tidligere aendringer var utilstraekkelige. Med henblik paa produktionstilskud gik aendringerne ud paa, at statsborgere fra en hvilken som helst anden medlemsstat kunne opnaa tilskud paa lige vilkaar som graeske statsborgere. Hvad angaar stoetten til biografoperatoerer, indeholder loven nu en bestemmelse om, at operatoerer faar en afgiftsgodtgoerelse for alle fremviste film.

2. Kommissionen har ingen oplysninger om, hvor mange spillefilm der er blevet produceret i Graekenland siden 1988.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1865/96 af Spalato Belleré (NI) til Kommissionen (5. juli 1996)

Om: Dom mod virksomheden Ambrosio i San Giuseppe Vesuviano-Napoli, som eksporterer terninger af lys melon

Det er lykkedes den franske virksomhed UNION-CIPRIAL i Apt at faa doemt firmaet Ambrosio SRL fra San Giuseppe Vesuviano-Napoli, og den franske importoer af trefarvede melonterninger, som produceres i dette firma, ved domstolen i foerste instans i Avignon den 4. juni, ved at haevde, at der i dette produkt fandtes en overdreven maengde beta sisterol, som er et stof, der ogsaa findes i kaalrabiroedder. Da domstolen i Avignon og den offentlige anklager ikke har taget tilboerligt hensyn til korrektheden i den dokumentation, der er udstedt af de italienske lokale sundhedsmyndigheder, men har betegnet disse som korrupte og varecertifikaterne for produktet og de dertil knyttede salgsgodkendelser for mafiaens vaerk, bedes Kommissionen oplyse, om den ikke mener, at denne diskriminerende dom over for officielle dokumenter fra en medlemsstat skader de korrekte administrative forbindelser inden for Den Europaeiske Union og dermed udgoer en alvorlig begraensning af den fri konkurrence og de frie varebevaegelser inden for Det Europaeiske Faellesskab.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. september 1996)

Kommissionen er ikke i besiddelse af tilstraekkelige oplysninger om det af det aerede medlem beskrevne tilfaelde til, at den kan udtale sig om, hvorvidt princippet om frie varebevaegelser er overtraadt.

Uden paa forhaand at ville afgoere, om princippet maatte vaere overtraadt i det omtalte tilfaelde, oensker Kommissionen at understrege, at EF-traktatens artikel 30 ff. ifoelge Domstolens retspraksis har umiddelbar virkning og kan paaberaabes af privatpersoner for medlemsstaternes domstole.

Ud over at benytte sig af de klagemuligheder, national ret giver adgang til, kan privatpersoner, der mener, at de er ofre for en statsforanstaltning, der er i strid med EF-retten, indgive klage til Kommissionen vedlagt de faktiske og retlige oplysninger, de er i besiddelse af.

Modtager Kommissionen oplysninger om, at EF-retten overtraedes, vil den ikke undlade at traeffe betimelige foranstaltninger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1864/96 af José Gil-Robles Gil-Delgado (PPE) til Kommissionen (5. juli 1996)

Om: Momsbeskatning af rejsebureauer

Den britiske High Court of Justice, Queen's Bench Division har afsagt kendelse om at forelaegge EF-Domstolen en anmodning om praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkning af visse bestemmelser i traktaten.

Kommissionen bedes oplyse, om Domstolens generaladvokat har forelagt det noedvendige forslag til afgoerelse i sag C-260/95, Commissioners of Customs and Excise mod DFDS A/S? Hvad er i bekraeftende fald indholdet af og retningslinjerne i det paagaeldende forslag til afgoerelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. september 1996)

Kommissionen har fuldt kendskab til den sag, som det aerede medlem naevner, og har, saaledes som det er dens normale praksis, forelagt Domstolen sine bemaerkninger til de retlige punkter i det paagaeldende spoergsmaal.

Da sagen verserer for retten, vil det vaere ukorrekt af Kommissionen at diskutere egne og andre parters indlaeg, inden der er truffet en endelig afgoerelse.

For en generel orientering om sagens forloeb henvises det aerede medlem til at kontakte Domstolen direkte.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2457/96 af Pierre Moscovici (PSE) til Kommissionen (11. september 1996)

Om: Betingelser for europaeiske borgeres adgang til loennede erhvervsuddannelseskurser, som afholdes i en anden medlemsstat

Hvilke lovtekster giver regler for en EU-borgers adgang til erhvervsuddannelseskurser, som afholdes i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvis nationalitet han har?

Er adgangsbetingelserne forskellige, alt efter om uddannelseskurset er loennet eller uloennet?

Hvilken opholdstilladelse kan kraeves navnlig i Frankrig for at faa adgang til et loennet kursus?

Kan en medlemsstat naegte en europaeisk statsborger adgang til et kursus, hvor loennen finansieres af en offentlig instans?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (16. oktober 1996)

Der findes ingen specifik faellesskabslovgivning om Unionens borgeres adgang til erhvervsuddannelseskurser, som afholdes i en anden medlemsstat end den, hvis nationalitet de har. Paa den anden side findes der forskellige faellesskabsprogrammer, som tager sigte paa at fremme og lette (bl.a.) praktikanters mobilitet, som f.eks. programmerne Leonardo da Vinci eller Forskeres Uddannelse og Mobilitet.

For saa vidt angaar opholdstilladelse, kan praktikanter komme i forskellige situationer. Hvis saaledes praktikantopholdet er en virkelig og effektiv aktivitet, loennet og underordnet, kan praktikanten henholde sig til en status som arbejdstager fra Faellesskabet. Hvis derimod kursusaktiviteten ikke opfylder disse betingelser, vil kursisten alt efter omstaendighederne skulle registreres som studerende, som modtager eller leverandoer af tjenesteydelser eller simpelthen som statsborger fra en medlemsstat, der har tilstraekkelige midler til at nyde godt af bestemmelserne i direktiv 90/364/EOEF om opholdsret ((EFT L 180 af 13.7.1990. )).

Betingelserne for europaeiske borgeres adgang til kurser i medlemsstaterne er underkastet princippet om, at der ikke maa forskelsbehandles paa grund af nationalitet. En medlemsstat kan saaledes ikke naegte en europaeisk borger adgang til et erhvervsuddannelseskursus, fordi dette kursus finansieres af et offentligt organ. Den eneste situation, hvor det kan vaere anderledes, er, hvis det paagaeldende kursus giver direkte adgang til en beskaeftigelse i den offentlige administration som anfoert i artikel 48, stk. 4, i EOEF-traktaten.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2347/96 af Peter Skinner (PSE) til Kommissionen (27. august 1996)

Om: AEgtefaellers andel i aegteparspensioner i Det Forenede Kongerige

Kommissionen bedes venligst kommentere det forhold, at i henhold til den nuvaerende britiske lovgivning er personer, der er omfattet af den britiske pensionsordning, forpligtet til at betale bidrag til deres pension, som de kan nyde godt af fra det 60. eller 65. aar, alt efter hvornaar de maatte vaelge at gaa paa pension. Hvis der imidlertid er tale om et aegtepar, er parret, naar aegtefaellen opnaar den paagaeldende pensionsalder, kun berettiget til en aegteparspension, der beregnes paa grundlag af bidragene fra den aegtefaelle, som har indbetalt flest bidrag. Dette betyder, at den anden aegtefaelles bidrag gaar tabt, og at et aegtepar modtager mindre end to enkeltpersoner, der har indbetalt de samme bidrag.

Er dette ikke en kraenkelse af EU-retten om lige behandling af maend og kvinder under socialsikringsordningerne, da det store flertal af aegtefaeller, som mister disse bidrag, paa grund af arbejdsmarkedets traditionelle struktur er kvinder? I praksis er det maends pensionsrettigheder der opfyldes, da deres bidrag normalt bruges ved beregningen af et aegtepars pension, mens kvinder naegtes deres pensionsrettigheder, da der normalt ikke tages hensyn til dem paa grund af arbejdsmarkedets struktur, der traditionelt har forskelsbehandlet udearbejdende kvinder.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (16. oktober 1996)

Det er rigtigt, at efter den gaeldende lovgivning i Det Forenede Kongerige faar et aegtepar, der modtager alderspension, udbetalt mindre i pension end to ugifte personer, som har betalt de samme bidrag.

Den gaeldende faellesskabslovgivning paa omraadet lovpligtige sociale sikringsordninger, nemlig direktiv 79/7/EOEF om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring ((EFT L 6 af 10.1.1979. )) indskraenker dog ikke medlemsstaternes ret til selv at afgoere, hvordan deres systemer skal fungere, og den kraever blandt andet ikke, at de skal opdele et aegtepars pension i separate komponenter eller behandle et aegtepar, som om det ikke var et aegtepar.

Det er derfor ikke Kommissionens holdning, at den situation, det aerede medlem beskriver, er en kraenkelse af faellesskabsretten.