SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3705/98

af Markus Ferber (PPE) til Kommissionen

(7. december 1998)

Om: Tyske ingenioerers ret til at forelaegge byggeprojekter i Frankrig

I Frankrig er kun arkitekter, der er i besiddelse af et eksamensbevis som arkitekt, jf. arkitekturdirektivet (85/384/EOEF)(1), berettiget til at forelaegge byggeprojekter, ingenioerer derimod ikke. I henhold til byggelovgivningen i de tyske delstater er derimod baade raadgivende ingenioerer og arkitekter berettiget til at forelaegge byggeprojekter.

I henhold til EF-traktatens artikel 52 ff. og Domstolens dom i Vlassopoulous-sagen ( C-340/89) skal der ved ansoegning om tilladelse til at udoeve et regelmaessigt erhverv i en anden EU-medlemsstat tages hensyn til eksamensbeviser, kvalifikationsbeviser og andre certifikater erhvervet af samt erhvervserfaring hos den, der praesterer en tjenesteydelse. Ingenioerer, der i over 10 aar har gennemfoert arkitekturopgaver og projekteret bygninger og industrianlaeg i Tyskland, burde saaledes ogsaa vaere berettiget til at forelaegge byggeprojekter i Frankrig.

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen traeffe for at sikre anerkendelse af tyske ingenioerers ret til at forelaegge byggeprojekter i Frankrig?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(28. januar 1999)

Tyske bygningsingenioerer er ikke i besiddelse af et eksamensbevis som defineret i Raadets direktiv 85/384/EOEF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturomraadet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udoevelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser. De er hverken anfoert paa listen over eksamensbeviser, der er anerkendt i medfoer af opnaaede rettigheder (artikel 11, litra a), i direktiv 85/384/EOEF), eller i den fortegnelse, der er udarbejdet paa grundlag af direktivets artikel 7(2).

I direktivet foretages der imidlertid ikke en fuldstaendig harmonisering af alle arkitektuddannelser. Der kan derfor findes andre fuldt lovlige arkitektuddannelser, som ikke er i overensstemmelse med direktivet. Disse uddannelser (og de paagaeldende kvalifikationsbeviser) skal tages i betragtning i henhold til EF-traktatens artikel 52 som fortolket af Domstolen i dom af 7. maj 1991 i Vlassopoulou-sagen (C-340/89). Domstolen fastslog i denne dom, at vaertslandet skal tage hensyn til den vandrende arbejdstagers eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser samt dennes erhvervserfaring, naar det fra en vandrende arbejdstager modtager en ansoegning om at udoeve et lovreguleret erhverv, som denne er berettiget til at udoeve i hjemlandet eller det seneste opholdsland. Svarer vedkommendes kvalifikationer til dem, der i henhold til vaertslandets lovgivning kraeves for at arbejde inden for arkitekturomraadet, skal den paagaeldende have tilladelse hertil. Er det ikke tilfaeldet, skal vedkommende have mulighed for at udfylde hullerne i sin uddannelse. Endelig skal enhver administrativ afgoerelse begrundes og kunne indbringes for domstolene, saa det kan kontrolleres, om den er i overensstemmelse med EF-retten.

De franske myndigheder skal saaledes anvende denne retspraksis over for tyske bygningsingenioerer. En af disse har i oevrigt indgivet en klage om emnet, som Kommissionen for oejeblikket undersoeger og foelger noeje. Det fremgaar af behandlingen af denne klage, at det tilsyneladende drejer sig om problemer med hensyn til fristen, men maaske ogsaa selve substansen.

Kommissionen har raadet klageren til at indbringe sagen for de franske domstole (hvad han har gjort), men fortsaetter ogsaa sin egen behandling af klagen for at afgoere de mulige konsekvenser.

(1) EFT L 223 af 21.8.1985, s. 15.

(2) EFT C 217 af 17.7.1998.