SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0292/02

af Charles Tannock (PPE-DE)og Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(11. februar 2002)

Om: Europæisk gruppefritagelse for detailhandel med biler

Mener Kommissionen, at der er grund til at opretholde gruppefritagelsen fra detailhandel med biler, når den udløber i september i år, eller at dens ophør på nogen måde vil forhindre bilproducenter i at tilbyde professionel eftersalgsservice?

Mener Kommissionen ikke, at bilproducenter har brugt det nuværende selektive og eksklusive distributionssystem til at manipulere med priserne på bekostning af forbrugerne i de enkelte medlemsstater, og vil Kommissionen i bekræftende fald løse dette problem ved at sikre, at forbrugere fra et land kan købe biler i et andet land uden utilbørlig forsinkelse eller diskrimination, og ved at gøre det lettere for detailhandlerne at påtage sig flere koncessioner og sælge oversøisk og således sikre, at forbrugere i alle medlemsstater kan drage fordel af virkelig konkurrence på det fælles marked?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(25. marts 2002)

Det ærede medlem vil på nuværende tidspunkt være bekendt med, at Kommissionen den 5. februar 2002 vedtog et udkast til en sektorspecifik gruppefritagelsesforordning for motorkøretøjsindustrien(1).

Udkastet blev for nylig sendt til Parlamentet, og den nye forordning skal efter planen erstatte Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer(2), når denne udløber i september 2002.

Den type salgsaftaler, der benyttes i bilsektoren, indgår i en mere overordnet kategori af såkaldte vertikale aftaler. I de fleste andre økonomiske sektorer, for hvilke der ikke er vedtaget nogen sektorspecifik gruppefritagelse, er disse aftaler omfattet af en generel gruppefritagelse, nemlig Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis(3), når blot aftalerne opfylder bestemte krav og ikke indeholder alvorlige begrænsninger.

Et af de første spørgsmål, der meldte sig i forbindelse med Kommissionens undersøgelse, var, hvorvidt man simpelthen burde lade forordning (EF) nr. 1475/95 udløbe, sådan at motorkøretøjsindustrien automatisk ville blive omfattet af den generelle forordning. Denne mulighed blev forkastet, fordi forordning (EF) nr. 2790/1999 ikke giver tilstrækkelig sikkerhed for, at man får løst de problemer af konkurrencemæssig art, som påpeges i Kommissionens evalueringsrapport fra 2000, og især fordi den ville gøre det muligt for bilproducenterne at fortsætte med at bruge stort set de samme selektive og

eksklusive distributionsnet, som tidligere har givet så store problemer. Dertil kommer, at den generelle gruppefritagelsesforordning i modsætning til forordning (EF) nr. 1475/95 ikke indeholder nogen rådighedsklausul, der tvinger bilproducenterne til at levere køretøjer med højrestyring til forhandlere på fastlandet med henblik på salg til britiske og irske kunder. Det ærede medlem vil uden tvivl være enig med Kommissionen i, at en sådan klausul er af afgørende betydning for det indre marked.

Kommissionen konkluderede, at selvom forordning (EF) nr. 2790/1999 ikke ville forhindre bilproducenterne, eller snarere forhandlerne, i at yde eftersalgsservice af høj kvalitet, ville konkurrencen mellem forhandlere og uafhængige reparatører i mangel af strengere foranstaltninger blive undermineret på bekostning af forbrugerne. Først og fremmest indeholder den generelle forordning ingen bestemmelser, der sikrer uafhængige reparatører adgang til oplysninger af teknisk art, den sikrer ikke i tilstrækkelig grad konkurrencen inden for handelen med reservedele, og den ville gøre det muligt for producenter at forhindre forhandlerne i at udbyde service på biler i underleverance til andre autoriserede reparatører.

Kommissionen konkluderede i sin evalueringsrapport om forordning (EF) nr. 1475/95, at det indre marked ikke fungerer tilfredsstillende i motorkøretøjsindustrien. For at sikre et mere effektivt indre marked forbydes det i udkastet til ny forordning at kombinere et selektivt distributionssystem og et eneforhandlingssystem, og udkastet indeholder en række bestemmelser, som vil gøre det lettere for forbrugerne at købe bil i andre medlemsstater. Den nye forordning vil også gøre det lettere for detailforhandlerne at sælge køretøjer i udlandet og endda åbne salgssteder andre steder i EU. I det nye udkast forbydes producenterne desuden at pålægge forhandlere en lang række begrænsninger, som hidtil er blevet brugt til at forhindre forhandlerne i at sælge andre bilmærker. I forbindelse med den høringsprocedure, der skal munde ud i den endelige vedtagelse af den nye forordning, vil Kommissionen overveje, om det vil være hensigtsmæssigt at indføje en bestemmelse, som gør det lettere for en forhandler at overdrage sin forhandlerkontrakt til en anden autoriseret forhandler, der tilhører det samme distributionsnet. Kommissionen er af den opfattelse, at de foreslåede foranstaltninger alt i alt vil gøre det lettere for forhandlere at slå bro over grænserne og derigennem styrke det indre marked yderligere til gavn for alle europæiske forbrugere.

(1) En pressemeddelelse findes på Kommissionens hjemmeside på http://europa.eu.int/comm/competition/car_sector/distribution/

reform_proposal.

(2) EFT L 145 af 29.6.1995.

(3) EFT L 336 af 29.12.1999.