SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3798/00

af Maurizio Turco (TDI) til Rådet

(7. december 2000)

Om: Begrænsninger for beskyttelsen af privatlivets fred og lovlig opfangningsvirksomhed

Direktiv 95/46/EF(1) om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (især artikel 13), direktiv 97/66/EF(2) om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren (især artikel 14), og forslag til direktiv KOM(2000) 385 (især artikel 15), giver medlemsstaterne mulighed for at vedtage restriktioner for det generelle princip om respekt for privatlivets fred, når sådanne foranstaltninger er nødvendige af hensyn til statens sikkerhed, forsvaret, den offentlige sikkerhed, forebyggelse, efterforskning, afsløring og retsforfølgning i straffesager eller uautoriseret brug af telekommunikationssystemet eller det elektroniske kommunikationssystem.

Den arbejdsgruppe, der nedsattes ved direktiv 95/46/EF, har udarbejdet henstilling 2/99 om respekt for privatlivets fred i forbindelse med opfangning af telemeddelelser. Henstillingen specificerer, hvilke krav de nationale lovgivninger skal opfylde for at sikre, at nationale organers opfangningsvirksomhed er i overensstemmelse med overholdelsen af menneskerettighederne og af de grundlæggende frihedsrettigheder og med artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.

Kan Rådet på denne baggrund oplyse:

- hvorledes det agter at følge arbejdsgruppens henstilling 2/99 op?

- om det har undersøgt, om de nationale bestemmelser om lovlig opfangningsvirksomhed er i overensstemmelse med de i denne henstilling fastsatte krav?

- om det mener, at det i forbindelse med revisionen af direktiv 95/46/EF kan lade sig gøre at inkorporere disse krav i direktivet?

- om ikke det mener, at den respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, der påhviler Den Europæiske Union i kraft af EU-traktatens artikel 6 og 7, indebærer en øget indsats fra de europæiske institutioners side med henblik på regulering af lovlig opfangningsvirksomhed i Unionen gennem f.eks. ophævelse af eller fastsættelse af strengere bestemmelser for de undtagelser, der indrømmes medlemsstaterne med hensyn til lovlig opfangningsvirksomhed?

(1) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

(2) EFT L 24 af 30.1.1998, s. 1.

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-3798/00 og E-3802/00

(8. marts 2001)

Direktiv 97/66/EF blev vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet den 15. december 1997, efter at der var afholdt møde i Forligsudvalget. Den bestemmelse, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, var ikke indholdt i den fælles holdning, Rådet tidligere havde fastlagt den 12. september 1996.

Bestemmelsen er et af elementerne i det kompromis, der blev opnået om spørgsmålet om kommunikationshemmeligheden, der var et af de spørgsmål, Forligsudvalget fik forelagt. For at få en af Europa-Parlamentets ændringer, som Rådet kunne acceptere, til at passe sammen med direktivets øvrige tekst, viste det sig nødvendigt at tilføje en eksplicit henvisning til lovmedholdelige optagelser i visse medlemsstater, der foretages som led i lovlig forretningspraksis med henblik på at kunne forelægge bevis for en transaktion eller forretningsmæssig samtale (artikel 5, stk. 2). I forbindelse med kompromiset om dette punkt måtte der derfor fastsættes en yderligere frist for at give visse medlemsstater mulighed for at tage hensyn til denne mulighed i deres nationale lovgivning.

Det ærede parlamentsmedlems øvrige spørgsmål hører under udøvelsen af de beføjelser, der er tillagt Kommissionen i henhold til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, især artikel 211.