SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0019/01

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(17. januar 2001)

Om: Internationale fiskeriaftaler

Den forskellige måder, hvorpå Europa-Kommissionen forvalter de internationale fiskeriaftaler i Norden og Syden, stiller de af EU's skibsejere, der driver fiskeri i begge disse områder, i en vanskelig situation. Det er således overraskende, at Kommissionen stiltiende har samtykket i holdningen blandt de nordiske lande, som har afvist at forelægge den identificering og de oplysninger, der kræves i forbindelse med finansiel kompensation for spørgsmål vedrørende samarbejde samt indførelse af fiskeriafgifter for skibsejerne.

Det er ligeledes overraskende at se den iver, hvormed Kommissionen indgår internationale fiskeriaftaler i Norden, hvor den accepterer ligegyldigt hvilket forslag, som fremsættes af det pågældende tredjeland, selvom dette kunne skabe fare for Fællesskabets samhørighed i forbindelse med internationale fiskeriaftaler. Kommissionen har dog fortsat tilbageholdt forhandlingsmandatet med Kiribati i flere måneder uden at give en begrundelse for denne forsinkede overgivelse af mandatet til Rådet.

Kan Kommissionen forklare årsagen til sin holdning?

Kan Kommissionen tillige meddele, hvorfor den har ophævet fiskeriaftalen med Kap Verde, og hvilke foranstaltninger den har iværksat med henblik på at klarlægge denne situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(1. marts 2001)

Hvad angår det ærede medlems generelle bemærkninger om forskellene mellem nordlige og sydlige aftaler, der ledsager spørgsmålene, ønsker Kommissionen at fremhæve de helt forskellige sammenhænge og særheder for de to typer aftaler og deres forskellige historiske oprindelser.

Hvad angår forhandlingerne om tunfiskeriaftalerne i det midtvestlige Stillehav, som bør omfatte Kiribati, er Kommissionen bekendt med de europæiske tunforarbejdningsvirksomheders interesse i at udvikle nye fiskerimuligheder i denne del af verden. Kommissionen har allerede iværksat de fornødne interne procedurer for forberedelse af et udkast til forhandlingsmandat. Kommissionens forslag til et forhandlingsmandat skulle kunne forelægges Rådet i første kvartal af 2001.

Hvad Kap Verde angår, deltog Kommissionen, der er klar over betydningen af at forny protokollen, inden den udløber, efter en række indledende kontakter i tre forhandlingsrunder, der fandt sted den 19. og 20. juli 2000 i Bruxelles, den 23.-25. august i Praia og den 6. og 7. november 2000 i Bruxelles.

Selv om der blev gjort store fremskridt under forhandlingerne, især med hensyn til omfanget af fiskerimulighederne og det tilsvarende finansielle bidrag, kunne protokollen ikke færdiggøres. På de berørte medlemsstaters råd kunne Kommissionen ikke acceptere Kap Verdes krav om, at langlinefartøjer skal losse 100 % af deres fangster i havnen i Mindelo. Det skal også bemærkes, at Kap Verde ikke er opført på listen over lande, der kan eksportere fisk og fiskerivarer til EU.

Kommissionen gør sig alle bestræbelser på at opnå, at protokollen indgås så hurtigt som muligt. Selv om Kap Verde endnu ikke har været i stand til at foreslå en ny dato for forhandlinger (der var parlamentsvalg på Kap Verde den 14. januar 2001 og præsidentvalg i februar 2001), meddelte landets ambassadør i Bruxelles for nylig Kommissionen, at Kap Verde lægger stor vægt på, at forhandlingerne snart genoptages.