DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/332

(2004/C 78 E/0350)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3890/03

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(10. december 2003)

Om: Anerkendelse i Grækenland af eksamensbeviser fra universiteter i EU

Tusindvis af græske studerende studerer ved universiteter (statslige eller andre anerkendte universiteter) i mange EU-lande. Disse studerende erhverver eksamensbeviser, der først anerkendes i Grækenland efter at være blevet forelagt til godkendelse af Dikatsa (centret for godkendelse af eksamensbeviser fra udenlandske universiteter), hvilket medfører stor forsinkelse (på grund af bureaukrati og de mange eksamensbeviser, som forelægges) samt store udgifter for ansøgerne.

Er det i henhold til fællesskabslovgivningen obligatorisk, at der i medlemsstaterne skal findes organisationer som Dikatsa, som skal have forelagt eksamensbeviser fra universiteter i EU til godkendelse? Findes der tilsvarende organisationer i de øvrige medlemsstater, og er medlemsstaterne forpligtet til at råde over sådanne organisationer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(14. januar 2004)

Der findes to procedurer for anerkendelse af kvalifikationer, som tjener hvert sit formål: proceduren for anerkendelse af akademiske kvalifikationer og proceduren for anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer.

Den akademiske anerkendelse har til formål at gøre det muligt for studerende at fortsætte deres studier i en anden medlemsstat.

Den erhvervsmæssige anerkendelse har til formål at gøre det lettere for arbejdstagere frit at søge arbejde inden for EU. Den vedrører anerkendelse af kvalifikationer, der er nødvendige for udøvelsen af et erhverv i de forskellige medlemsstater, og den reguleres af EU-retten (direktiv 89/48/EØF (1) og 92/51/EØF) (2).

På nuværende tidspunkt hører anerkendelsen af eksamensbeviser under medlemsstaternes kompetence. Der findes ingen EU-regler, der pålægger gensidig anerkendelse af eksamensbeviser. Det er den enkelte medlemsstat, der er ansvarlig for indholdet og opbygningen af det nationale uddannelsessystem. Der er i øjeblikket ingen eksamensbeviser, der er anerkendt på EU-plan. Universiteter, der er selvstændige institutioner, har ansvaret for indholdet af deres undervisningsplaner og for tildelingen af eksamensbeviser og certifikater til de studerende. Medlemsstaternes myndigheder har ret til at kræve, at de akademiske kvalifikationer bliver anerkendt, før de giver adgang til en uddannelse, og det er op til dem at vurdere, om indholdet af den uddannelse, som indehaveren af et uddannelsesbevis har fået, svarer til det niveau, der kræves i henhold til den nationale lovgivning. De kan ligeledes frit fastsætte reglerne for en sådan procedure. De er dog forpligtet til ikke at forskelsbehandle hverken direkte eller indirekte på grundlag af nationalitet, jf. artikel 12 i EF-traktaten.

I de fleste medlemsstater træffer de højere uddannelsesinstitutioner deres egne afgørelser om udenlandske studerendes adgang. Nogle medlemsstater har oprettet organer, som er ansvarlige for anerkendelsen af eksamensbeviser i stil med Dikatsa.

Med hensyn til erhvervsmæssig anerkendelse har de forskellige medlemsstater udpeget kompetente myndigheder, der varetager anerkendelsen af eksamensbeviser med henblik på erhvervsudøvelse.

I de lande, der deltager i Socrates-programmet, findes der et netværk af nationale informationscentre vedrørende akademisk anerkendelse (NARIC), som ligger inde med oplysninger om nationale anerken-delsesprocedurer. De fleste af disse centre træffer ikke beslutninger, men kan på anmodning oplyse og rådgive om udenlandske uddannelsessystemer og kvalifikationer.

Kommissionen er klar over, at der er problemer med den akademiske anerkendelsesprocedure i Grækenland blandt andet i form af uforholdsmæssige store forsinkelser.

Selv om det som tidligere nævnt er op til medlemsstaterne at anerkende eksamensbeviser, er det Kommissionens holdning, at forsinkelser, der alene skyldes administrative procedurer, ikke virker befordrende på de studerendes lyst til at udøve deres ret til fri bevægelighed. Den urimeligt lange procedure kan stå i vejen for de studerendes frie bevægelighed.

Kommissionen har allerede været i kontakt med de græske myndigheder for at få at vide, hvad der ligger til grund for forsinkelserne i proceduren for anerkendelse af akademiske kvalifikationer. De græske myndigheder har meddelt Kommissionen, at forsinkelserne til dels skyldtes, at Dikatsa havde modtaget et meget stort antal ansøgninger. For at gøre sagsbehandlingstiden kortere har de græske myndigheder revideret de relevante nationale bestemmelser og foreslået nye procedurer. Dikatsa er blevet omstruktureret for at kunne behandle det store antal ansøgninger effektivt.

Kommissionen vil fortsat følge udviklingen i proceduren for anerkendelse af akademiske kvalifikationer i Grækenland.

(1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, EFT L 19 af 24.1.1989.

(2) Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF, EFT L 209 af 24.7.1992.