SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0190/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. januar 2003)

Om: Amerikansk dominans i forhold til EU ved udvinding og transport af olie på sydøstflanken af nuværende og fremtidigt EU-område

1. Er stater som Aserbajdsjan, Turkmenistan og Kasakhstan ikke ved at blive stærkt afhængige af eksport af billig olie og anvendelse af billig arbejdskraft som følge af, at deres økonomi brød næsten fuldstændigt sammen i perioden 1991-1998?

2. Hvilke kontakter har EU med de i spørgsmål 1 nævnte stater om udvinding, køb og transport af olie fra dette område?

3. Fører disse kontakter, som er baseret på økonomiske interesser, til tættere forbindelser mellem EU og ikke-demokratiske regimer? I hvilken udstrækning udnyttes disse forbindelser nu, og vil de blive udnyttet i den nærmeste fremtid til at beskytte demokrati, menneskerettigheder og miljø?

4. Vil der blive stillet betingelser i forbindelse med en mulig tiltrædelse af EU til Tyrkiet, som deltager i det amerikanske projekt for en rørledning fra Baku til Ceyhan, om at stille denne olie eller en del heraf til rådighed til brug i Europa?

5. Forventer Kommissionen, at presset på disse olieudvindingsområder fra USA vil stige, hvis det ikke hurtigt lykkes USA at bringe oliefelterne i Irak under sin kontrol?

6. Har man allerede gjort sig tanker om, hvordan det kan forhindres, at der på sydøstflanken af fremtidigt EU-område opstår en amerikansk militær og økonomisk indflydelsessfære, som kan fungere på en måde, der er til skade for Europa?

Kilde: Det nederlandske dagblad De Volkskrant af 18.1.2003.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(14. marts 2003)

Oliesektoren i de tre lande, som nævnes af det ærede medlem, er en meget vigtig del af deres økonomier og en stor valutaindtægtskilde. Aserbajdsjan, som er et af verdens ældste olieproducerende lande, har siden 1995 oplevet en støt økonomisk vækst, som i høj grad er blevet stimuleret af udenlandske investeringer i landets olie- og naturgassektorer. Af de 14 millioner tons olie, der blev produceret i år 2000, blev ca. 55 % eksporteret som råolie eller raffinerede produkter, hvilket udgjorde ca. 70 % af Aserbajdsjans eksport. Olierelaterede indtægter tegner sig for næsten 50 % af budgetindtægterne. Lønsatserne i Aserbajdsjan, Turkmenistan og Kasakhstan er som regel lavere end i Europa. Kommissionen har ikke noget bevis for, at disse lande udnytter deres arbejdskraft inden for olie- og gasindustrierne på ulovlig vis.

Kasakhstan er tilsvarende stærkt afhængig af olieindtægterne, og landets nylige økonomiske vækst er blevet hjulpet på vej af udenlandske investeringer i landets olie- og naturgassektorer. Af de 35 millioner tons olie, der blev produceret i år 2000, udgjorde nettoeksporten af råolie og raffinerede produkter omkring 79 %. Olieindustrien tegner sig i øjeblikket for omkring 30 % af Kasakhstans budgetindtægter og halvdelen af landets eksport.

Selvom Turkmenistan har nogle af verdens største naturgasforekomster, og selvom denne sektor har sat gevaldigt skub i den økonomiske vækst i de senere år, er oliesektoren stadig en vigtig sektor for økonomien. I år 2000 blev der produceret ca. 7,7 millioner tons olie, og nettoeksporten af råolie og raffinerede produkter udgjorde 60 %.

EF har indgået partnerskabs- og samarbejdsaftaler (PSA) med alle de tre lande, som nævnes af det ærede medlem. Aftalerne med Aserbajdsjan og Kasakhstan er trådt i kraft, hvorimod aftalen med Turkmenistan endnu ikke er blevet ratificeret.

Inden for rammerne af partnerskabs- og samarbejdsaftalen med Aserbajdsjan vil man i år (2003) udvide anvendelsesområdet for det eksisterende underudvalg for handel til også at omfatte energiområdet. Ekspertdialogen med Kasakhstan blev i 2002 udvidet til også at omfatte energispørgsmål.

Kommissionen yder også teknisk bistand til olie- og gasinfrastruktur i disse lande inden for rammerne af TACIS (Inogate-programmet).

På det handelsmæssige område er EUs energivirksomheder særligt aktive både i Aserbajdsjan og Kasakhstan.

Alle EUs forbindelser i energisektoren tilstræber at øge gennemsigtigheden, befordre markedsreformer og skabe større bevidsthed om miljøproblemer. Ved at udvikle forbindelserne på et afgrænset område, som begge parter har åbenlys gensidig interesse i, og ved at fremme den politiske og handelsmæssige kontakt mellem EU og disse lande, vil man give disse lande større incitament til at integrere sig dybere i det globale samfund og derved øge deres bevidsthed om globale værdier og interesser.

Derudover lægges der i alle de med disse lande indgåede partnerskabs- og samarbejdsaftaler stor vægt på respekten for demokrati, folkeretsprincipper og menneskerettigheder som defineret særligt i FN-pagten og Helsingfors-slutakten. De indeholder også artikler, som skal udvikle og styrke samarbejdet om miljø- og sundhedsspørgsmål.

Oliemarkedet er et integreret globalt marked, og bestemmelsesstedet for en bestemt produktion er mindre vigtigt end en diversificering af forsyningskilderne. Derudover er det klart, at beslutningen om at bygge nye gasledninger og placering af disse skal træffes af den private sektor ud fra økonomiske og forretningsmæssige overvejelser.

USA fører ligesom EU en aktiv politik for at sikre geografisk diversificering og konkurrence mellem forskellige forsyningskilder. Denne politik vil naturligvis fortsætte i fremtiden, uanset hvad der måtte ske i verden. I tilfælde af, at Iraks olieproduktion ikke skulle være tilgængelig på de internationale markeder i en periode, uanset hvad grunden hertil måtte være, er der tilstrækkelig ekstra kapacitet i resten af verden til at forsyne markedet. Det er klart, at skulle markedsuligevægten udvikle sig til en alvorlig trussel for EUs økonomiske vækst, bør nøje overveje, om medlemsstaternes strategiske oliebeholdninger eventuelt skal tages i brug.

Det er klart, at EU har strategiske geopolitiske interesser i denne region. EUs hovedmål er at fremme det regionale samarbejde med sigte på at bidrage til politisk stabilitet. Politisk stabilitet vil bidrage til at give energiressourcerne omkring Det Kaspiske Hav en større rolle i energisikkerheden i et udvidet EU. I denne sammenhæng gøres det ærede medlem opmærksom på, at Kommissionen planlægger en meddelelse om energiforbindelser med nabolande senere i 2003.