SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2292/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Permanent økonomisk efterslæb i Østeuropa som følge af en historisk betinget opgavefordeling inden for et fælles marked

1. Deler Kommissionen min opfattelse af, at integrationen af nye medlemsstater i Den Europæiske Union vil forårsage færrest problemer, hvis levestandarden

i de pågældende lande nogenlunde svarer til det gennemsnitlige BNP i de nuværende medlemsstater, og hvis gode trafikale forhold vil være fremmende for, at nye virksomheder tiltrækkes og udvikler sig, sådan som det har været tilfældet ved de fleste tidligere udvidelser?

2. Hvordan vil Kommissionen hindre, at fremtidige østeuropæiske medlemsstater varigt henvises til at vende tilbage til deres traditionelle stilling inden 1940, hvor de var vestens fattiggård, som eksporterede billige landbrugs- og mineprodukter og til gengæld måtte importere kostbare avancerede industrivarer?

3. Vil en tilbagevenden til den i spørgsmål 2 omtalte opgavefordeling efter Kommissionens opfattelse føre til, at levestandarden i Østeuropa vedvarende vil adskille sig betydeligt fra den vestlige levestandard, og at disse lande derfor vil få behov for beskyttelse, for at deres egen industri kan opretholdes og udvikles?

4. Hvor mange arbejdsplader er allerede forsvundet siden 1990 i de otte ansøgerlande, som på kort sigt vil være mest sandsynlige som nye medlemslande: Estland, Letland, Litauen, Polen, Tjekkiet, Slovakiet, Ungarn og Slovenien?

5. Hvor mange arbejdspladser i disse lande må forsvinde, for at den etablerede fællesskabsret kan overholdes?

6. Hvor mange arbejdspladser i disse lande falder bort, fordi landene kommer til at indgå i det indre marked?

7. Hvor stor en del af arbejdspladserne i disse lande vil falde bort på grund af indførelsen af den fælles valuta, som øger købekraften over for udenlandske varer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(19. oktober 2001)

1. Ansøgerlandene til tiltrædelse af EU er ved at gennemføre en konvergensproces i forhold til EU (dette kan aflæses af udviklingen i BNP pr. indbygger målt i købekraftpariteter). Det er tydeligt, at jo mere udviklingsniveauet i ansøgerlandene nærmer sig EU's, jo lettere bliver integrationen. I øvrigt er de eneste økonomiske kriterier for tiltrædelsen af EU eksistensen af en sund markedsøkonomi og konkurrenceevnen.

EU har i øvrigt udviklet og senere forstærket en førtiltrædelsespolitik, der kan bidrage til konvergensprocessen.

2. For øjeblikket er der stor uligevægt på den bilaterale handelsbalance mellem EU og næsten alle ansøgerlandene (underskud for ansøgerlandenes vedkommende). Dette er normalt på deres udviklingsstade ud fra den betragtning, at disse lande befinder sig i startfasen: de må importere meget, navnlig investeringsgoder. Lignende situationer er også opstået i forbindelse med tidligere udvidelser. Det vigtigste er, at underskuddet er acceptabelt (i forhold til betalingsbalancen). Dette har hidtil været tilfældet for næsten alle lande. For de få lande, der har haft visse vanskeligheder i nogle år, har situationen hurtigt kunnet genoprettes.

Den hidtidige erfaring med handelsintegrationen i EU viser, at der ganske vist forekommer en vis specialisering af produktionen, men at den største handel sker inden for de samme økonomiske sektorer.

3. Takket være struktur- og samhørighedsfondene vil de fremtidige medlemsstater kunne gennemføre udviklingsstrategier og modernisere deres økonomi. Dette sker nu også i de medlemsstater og regioner, der modtager støtte fra disse fonde (jf. den anden rapport om samhørighed, der blev vedtaget af Kommissionen den 31. januar 2001).

Denne proces bør bidrage til at bibeholde en konstant strøm af direkte udenlandske investeringer, hvorved produktiviteten i disse lande kan hæves til et niveau svarende til EU's.

4. Som nævnt i kapitlet Social samhørighed i den anden rapport om samhørighed er beskæftigelsesniveauet faldet med næsten en femtedel mellem 1988 og 1997 i ansøgerlandene fra Centraleuropa. Den største nedgang skete i de første år af overgangsperioden. Situationen er derefter stabiliseret i flere af disse lande, hvor der også har været en nedgang i arbejdsløsheden.

5. Respekten for miljønormerne i EU kan få betydning for beskæftigelsen i særligt forurenende industrier, men tilpasningen til normerne vil også bidrage til at skabe nye arbejdspladser i sektorer, der vedrører miljøbeskyttelse. Dette er meget lovende områder for fremtiden.

6. og 7. Det faktum, at man tilhører et fælles marked og, på sigt, anvender en fælles mønt, når disse lande er parat til at anvende euroen, vil ikke generelt få negative virkninger for beskæftigelsen. Det vil tværtimod bidrage til at skabe arbejdspladser som følge af en bedre ressourceanvendelse og produktivitetsgevinster og således gøre det muligt at udvikle produktive sektorer.