SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0295/02

af Bartho Pronk (PPE-DE) og Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(11. februar 2002)

Om: Hindringer i den frie bevægelighed som følge af den belgiske lov om garanterede familieydelser

Samordningsbestemmelserne vedrørende social sikring gør det land, hvor en grænsearbejder arbejder, ansvarlig for familieydelser.

Belgien har derimod i henhold til artikel 10a i forordning 1408/71(1) indplaceret sine retsforskrifter vedrørende garanterede familieydelser (belgisk lov af 20. juli 1971) i bilag IIa. På grundlag heraf er det ikke muligt at overføre ydelser til udlandet, som er blevet udbetalt i henhold til den nævnte lovgivning. Grænsearbejdstagere, som bor i Nederlandene og arbejder i Belgien, er f.eks. ikke berettigede til belgiske moderskabsydelser eller en belgisk adoptionspræmie. Den nye skatteaftale mellem Nederlandene og Belgien fastlægger endvidere, at grænsearbejdstagere, som arbejder i Belgien, er skattepligtige der, således at disse arbejdstagere både betaler deres skatter og deres sociale bidrag i Belgien.

1. Mener Kommissionen også, at denne situation fører til en hindring i den frie bevægelighed for arbejdstagere? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe på dette punkt?

2. Kommissionen har i sit svar på tidligere spørgsmål fra Bartho Pronk lovet at revidere bilag IIa på grundlag af artikel 10a i forordning 1408/71 i anledning af dommene i Jauch-sagen og Leclere-sagen (svar på skriftlig forespørgsel E-2262/01(2)). Er Kommissionen også rede til klart at medtage den belgiske lov om garanterede familieydelser (belgisk lov af 20. juli 1971) i denne revision og på denne måde give gruppen af grænsearbejdstagere de rettigheder, som tilkommer dem?

(1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.

(2) EFT C 40 E af 14.2.2002, s. 229.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(2. maj 2002)

I forbindelse med de garanterede familieydelser i Belgien (loven af 20. juli 1971) har de ærede parlamentsmedlemmer rejst spørgsmålet om indføjelsen af disse ydelser i bilag IIa til forordning (EØF) nr. 1408/71(1). De ydelser inden for den sociale sikring, der er medtaget i dette bilag, er ikke underkastet princippet om eksport af ydelser.

Som Kommissionen allerede har oplyst i sit svar på spørgsmål E-2262/01 fra Bartho Pronk,(2) bekræftede Domstolen i Snares-dommen(3), som kun vedrørte spørgsmålet om gyldigheden af forordning nr. 1247/92, hvor der er indført et bilag IIa, foreneligheden som sådan med EF-traktaten af en sådan afvigelse fra princippet om udbetaling af socialsikringsydelser i udlandet, navnlig fordi der er tale om ydelser, der er tæt forbundne med en særlig økonomisk og social omstændighed. Domstolen har ikke set på betingelserne for en indføjelse af en specifik ydelse i bilag IIa på grundlag af denne ydelses særlige kendetegn i den nationale ret, og heller ikke, om ydelser generelt er indføjet korrekt. Domstolen har dog suppleret denne retspraksis med sine domme i sagerne Jauch(4) og Leclere(5). I forbindelse med disse domme har Domstolen fundet, at afvigelsen fra princippet om udbetaling i udlandet, der følger af indføjelsen af visse ydelser i bilag IIa, er uforenelig med princippet om fri bevægelighed for arbejdstagere, der er nedfældet i EF-traktaten, og navnlig når disse ydelser ikke er af en særlig karakter, men henhører under de traditionelle socialsikringsydelser.

På baggrund af denne domspraksis undersøger Kommissionen i øjeblikket, om indføjelserne i listen i bilag IIa altid svarer til de kriterier, Domstolen har fastlagt for at begrunde, at de ikke kan eksporteres. Denne undersøgelse vedrører alle de indføjede ydelser, herunder de garanterede familieydelser i Belgien. Kommissionen har til hensigt inden for de nærmeste måneder at forelægge de lovgivende organer i EU en pakke med en række ændringer til forordning (EØF) nr. 1408/71. I denne pakke vil Kommissionen foreslå, at de indføjelser i bilag IIa slettes, som efter Kommissionens opfattelse ikke længere er berettiget, hvilket f.eks. gælder den østrigske og luxembourgske ydelse, som efter Domstolens opfattelse i henhold til ovennævnte domme i sagerne Jauch og Leclere bør udbetales i udlandet.

Det drejer sig om en moderskabsydelse og en adoptionspræmie, der er indføjet i bilag II, del II, i forordning (EØF) nr. 1408/71, og som følge heraf er udelukket fra denne forordnings anvendelsesområde, herunder bestemmelserne vedrørende eksport af ydelser.

Domstolen har dog i ovennævnte Leclere-dom anført, at med hensyn til det vide skøn, som Rådet har til gennemførelse af EF-traktatens artikel 48 og 51, kan det forhold, at en kategori af ydelser ikke er omfattet af koordineringen i medfør af forordning nr. 1408/71 under ingen omstændigheder medføre, at de relevante bestemmelser i forordningen er ugyldige. En sådan begrænsning i anvendelsesområdet for forordning nr. 1408/71 må nemlig ikke i sig selv bevirke, at der føjes flere forskelle til de allerede bestående på grund af den manglende harmonisering af de nationale lovgivninger, eller at ligebehandlingsprincippet overtrædes.

Domstolen har dog også anført, at den omstændighed, at de særlige ydelser i forordning (EØF) nr. 1408/71 ikke er omfattet af forordningens anvendelsesområde, ikke kan fritage medlemsstaterne for forpligtelsen til at sikre sig, at der ikke er andre fællesskabsretlige bestemmelser, navnlig i forordning nr. 1612/68(6), der er til hinder for indførelse af bopælskrav. Men med hensyn til aktive grænsearbejdere er bopælsbetingelsen som en forudsætning for tildeling af fødselshjælp og en adoptionspræmie udtryk for en indirekte forskelsbehandling og som sådan i strid med EF-traktatens artikel 39 og artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68.

Kommissionen har rettet henvendelse til de belgiske myndigheder og til myndighederne i de andre medlemsstater, der har lignende ydelser udelukket fra anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr. 1408/71 som følge af indføjelse heraf i dets bilag II, del II (bl.a. Frankrig, Luxembourg og Finland), for at rådspørge dem om dette spørgsmål. Kommissionen vil holde de ærede parlamentsmedlemmer underrettet om resultaterne af de opfølgende tiltag, Kommissionen vil tage vedrørende dette spørgsmål.

Kommissionen vil bl.a. informere dem om, at den inden årets udgang agter at fremlægge en meddelelse om Domstolens samlede nyere retspraksis inden for området arbejdstagernes fri bevægelighed, herunder en koordinering af ordningerne for den sociale sikkerhed. Denne meddelelses mål er at udpege og at skabe klarhed om de europæiske borgeres rettigheder, som følger af denne retspraksis.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, EFT L 149 af 5.7.1971. Ajourføring af forordning ved forordning (EF) nr. 118/97 (EFT L 28 af 30.1.1997).

(2) EFT C 40 E af 14.2.2002.

(3) Dom af 4. november 1997, Snares, C-20/96, Sml. I-6057.

(4) Dom af 8. marts 2001, Jauch, C-215/99, Sml. I-1901.

(5) Dom af 31. maj 2001, Leclere, C-43/99, Sml. I-4265.

(6) Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT L 257 af 19.10.1968).