ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1228/98

af Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Afstanden mellem lufthavnen og den omkringboende befolkning

1. Ligger Kommissionen inde med data om, hvilken minimumsafstand til en landingsbane der i henhold til national lov i de enkelte medlemsstater skal overholdes som betingelse for dels byggetilladelser og dels en lufthavnsudvidelse?

2. Ligger Kommissionen inde med data om den reelle afstand mellem bebyggelsesområder og landingsbanerne ved lufthavnene i de forskellige medlemsstater?

3. Overvejer Kommissionen at fastlægge minimumsnormer på EU-plan for derved bedre at beskytte de omkringboende og borgerne i almindelighed mod støjgener og de lugtgener, som følger af flybenzin?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(29. maj 1998)

1. Kommissionen har ingen oplysninger om den minimumsafstand til start- og landingsbaner, der ved lov er påbudt af de enkelte medlemsstater i forbindelse med tilladelser til udvidelse af en start- og landingsbane. Henstillinger på dette område fremsættes af Den Internationale Organisation for Civilflyvning (ICAO). Disse henstillinger har ingen retskraft.

2. Kommissionen ligger ikke inde med repræsentative data vedrørende de afstande fra start- og landingsbaner til bebyggede områder, der opereres med i de forskellige medlemsstater.

3. Kommissionen har ingen planer om at etablere bindende minimumsnormer på dette område.

Kommissionen har imidlertid til hensigt at offentliggøre en meddelelse om lufttransport og miljø inden dette års udgang. Miljøproblemer i og omkring lufthavne vil være blandt de emner, der behandles i det pågældende dokument.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1555/98

af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen

(19. maj 1998)

Om: Harmonisering af sikkerhedsnormer for cykler

Jeg har fået oplyst, at de forskellige medlemsstater anvender meget forskellige sikkerhedsnormer for cykler. I visse medlemsstater skal en cykel være forsynet med lys som standardudstyr, før den markedsføres, hvorimod en forhjulsbremse ikke er obligatorisk i andre medlemsstater. I mange medlemsstater markedsføres cykler som legetøj og ikke som et transportmiddel.

Der tilskyndes til brug af cyklen som et "miljøvenligt" transportmiddel, og derfor vil antallet af cykler i EU stige. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe på baggrund heraf for at harmonisere produktsikkerhedsnormerne på det voksende indre marked for cykler, således at forbrugerne får garanti for, at alle medlemsstater anvender de samme minimumssikkerhedsnormer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(26. juni 1998)

I modsætning til sektoren for to- og trehjulede motorkøretøjer findes der ingen fællesskabslovgivning med henblik på at eliminere de tekniske handelshindringer inden for cykelsektoren.

De erhvervskredse, der direkte er berørt heraf, overvejer at tilstille Kommissionen et dossier, hvoraf det klart fremgår, at der rent faktisk eksisterer sådanne handelshindringer, som er i vejen for den frie bevægelighed for cykler inden for Fællesskabet. Kommissionen vil undersøge denne sag med største opmærksomhed og vil i givet fald ikke undlade at fremsætte forslag til foranstaltninger, den måtte finde bedst egnede i forbindelse hermed.

Det ærede medlems opmærksomhed henledes dog på Rådets direktiv 92/59/EØF af 29. juni 1992 om produktsikkerhed i almindelighed(1), som gælder for produkter, for hvilke der ikke findes nogen specifik fællesskabslovgivning indeholdende krav med hensyn til sikkerhed. I dette direktiv er der blandt andet fastsat sikkerhedskriterier, som skal overholdes af producenterne, for så vidt angår de produkter, de sender på markedet, ligesom det gør det muligt for medlemsstaterne at træffe særlige foranstaltninger, når et bestemt produkt frembyder risiko for forbrugernes sundhed og sikkerhed.

(1) EFT L 228 af 11.8.1992, s. 24.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1293/98

af Edward McMillan-Scott (PPE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Mangel på gensidig anerkendelse mellem medlemsstaterne af bilsyn

For øjeblikket kan et køretøj kun synes i den medlemsstat, hvor den er indregistreret. I betragtning af den hindring, som dette udgør for personers fri bevægelighed, bedes Kommissionen oplyse:

1. Om den agter at foreslå standardisering og gensidig anerkendelse af bilsyn?

2. Hvilke faktorer er afgørende for Kommissionens standpunkt i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(25. maj 1998)

Rådets direktiv 96/96/EF(1) af 20. december 1996 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil fastlægger minimumskrav for den tekniske kontrol. Det står medlemsstaterne frit at at gennemføre mere omfattende og strengere kontroller ved den nationale kontrol af køretøjer, der er registreret i det pågældende land. Nogle medlemsstater med meget strenge kontroller står derfor tøvende over for den mulighed, at deres borgere kan få en synsattest i en nabostat, hvis kontroller ikke er tilsvarende strenge. Kommissionens nuværende mål er at stramme kravene til køretøjers tekniske tilstand, når det er forsvarligt ud fra et lønsomhedssynspunkt. Denne fremgangsmåde vil med tiden føre til ensartede nationale standarder. Indtil dette sker, er gensidig anerkendelse dog ikke ønsket af et flertal af medlemsstaterne.

Der findes bilaterale aftaler mellem medlemsstater om gensidig anerkendelse i særlige tilfælde. Denne fremgangsmåde er almindelig for lastvogne, men ikke for personvogne.

(1) EFT L 46 af 17.2.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1214/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Konkurrencedygtighed

I Europa-Parlamentets betænkning (A-0113/97) om Kommissionens meddelelse om kortlægning af den europæiske industris konkurrencedygtighed (KOM(96) 0463 - C-0622/96) og om arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene om en europæisk politik til fremme af kvalitet til styrkelse af den europæiske konkurrenceevne ((SEK(96) 2000) opfordres Kommissionen til at forelægge konklusioner om, hvorfor visse europæiske sektorer såsom drikkevarer fungerer bedre end de tilsvarende sektorer i USA og Japan, hvad angår den industrielle værditilvækst.

Hvornår agter den at forelægge sine konklusioner?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1916/98

af Astrid Thors (ELDR) til Kommissionen

(9. juni 1998)

Om: Konkurrencespørgsmål med hensyn til elektroniske og andre betalingsmidler

Hvornår agter Kommissionen i betragtning af den hurtige udvikling af betalingsmidler, herunder kort og elektroniske betalingsmidler, at tage stilling til spørgsmål om, hvorvidt konkurrencesituationen er tilfredsstillende for de virksomheder, som tilbyder kreditkort eller tjenester med hensyn til formidling af betaling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(8. juli 1998)

Kommissionen lægger for øjeblikket sidste hånd på en undersøgelse af to store internationale kreditkortordninger, for så vidt angår deres reglers forenelighed med EF-retten. Reglerne blev anmeldt til Kommissionen for at få udstedt en negativattest, subsidiært en fritagelse efter EF-traktatens artikel 85, stk. 3. Sideløbende hermed undersøger Kommissionen tillige en række formelle og uformelle klager, navnlig en klage indgivet af den europæiske detailhandlersammenslutning, Eurocommerce, over et eller flere aspekter ved disse internationale kreditkortordninger.

Kommissionen håber at kunne træffe en formel beslutning i de to sager i løbet af andet halvår 1998. Når Kommissionen har taget stilling til disse to igangværende enkeltsager, agter den kort tid efter at offentliggøre en meddelelse, der nærmere redegør for dens mere generelle holdning til de vigtigste konkurrencespørgsmål i forbindelse med betalingskortordninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1094/98

af Claudio Azzolini (PPE) og Antonio Tajani (PPE) til Kommissionen

(7. april 1998)

Om: Overtrædelse af TEU-traktatens præambel og artikel F (Amsterdam-traktatens præambel og artikel 6)

For nogle måneder siden har det statslige italienske radio- og tv-selskab, Rai S.p.A, truffet en disciplinærforanstaltning i form af en "skriftlig advarsel" til Ermanno Corsi, chefredaktør for Rais afdeling i Napoli og formand for journalistforbundet i Campania. Denne foranstaltning, der både formelt og indholdsmæssigt er urimelig, blev truffet på baggrund af, at Corsi undertiden gratis havde stået som forfatter på forsiden af dagbladet "Roma" til de synspunkter, der offentliggøres i en særlig spalte, der er forbeholdt udveksling af tanker og frie meningsytringer. Der er tydeligvis i Rai sket en forveksling mellem professionelle ydelser, der kræver en særlig forhåndstilladelse fra virksomheden, og ytringsfriheden, som udtrykkeligt og fuldt ud beskyttes i den italienske forfatnings artikel 21, og som derfor ikke kan underkastes censur, forhåndstilladelser eller kontrolforanstaltninger. Det har været formålsløst at pege på, at de pågældende synspunkter, der altid omhandler spørgsmål vedrørende Syditalien, ikke udgør professionelle bidrag, ligesom fremlæggelsen af en erklæring fra den ansvarshavende direktør og udgiveren af "Roma" med bekræftelse af, at Corsi ikke har modtaget betaling for sine artikler, har været uden betydning.

1. Mener Kommissionen ikke, at det statslige italienske radio- og tv-selskab, Rai, ved at begrænse menings- og ytringsfriheden har overtrådt de alment anerkendte retsprincipper i Den Europæiske Union, som udgør grundlaget for medlemsstaternes retsakter og for Den Europæiske Unions traktat?

2. Kan Kommissionen opfordre den italienske regering og det kompetente parlamentsudvalg, der fører tilsyn med Rai, til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at forhindre tilsidesættelse af en rettighed, der er anerkendt af den italienske forfatning, og af de grundlæggende rettigheder, som Den Europæiske Union bygger på, og kræve, at den uretmæssigt fremsatte disciplinærforanstaltning trækkes tilbage?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(20. juli 1998)

Artikel F, stk. 2 i traktaten om Den Europæiske Union fastlægger forpligtelser med hensyn til de europæiske institutioners retsakter og politikker, men giver hverken EU eller Fællesskabet en generel direkte kompetence på området (Domstolens udtalelse 2/94). Kommissionen vurderer således, at der ikke er retsgrundlag for at følge det ærede medlems spørgsmål op.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1002/98

af Gianni Tamino (V) til Kommissionen

(2. april 1998)

Om: Manglende overholdelse af fællesskabsbestemmelserne i forbindelse med udbuddet for "Cispadana"-vejen

Under henvisning til kommissionsmedlem Bjerregaards svar på min forespørgsel E-3972/97(1) om anlæggelse af "Cispadana"-vejen kan det oplyses, at der den 27. februar 1998 lukkedes for indgivelse af bilag fra deltagerne i det pågældende udbud, uden at dette udbud af de kompetente italienske myndigheder (Ministeriet for Offentlige Arbejder og ANAS) var blevet tilpasset bestemmelserne i direktiv 93/37/EØF(2).

Har Kommissionen modtaget de oplysninger, de italienske myndigheder var blevet anmodet om at forelægge, og hvilken konklusion drager den på grundlag heraf?

Mener Kommissionen, at der efter den seneste udvikling i sagen er forudsætninger for i henhold til traktatens artikel 169 at iværksætte en overtrædelsesprocedure mod Italien for manglende overholdelse af forpligtelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. juni 1998)

Kommissionen er i øjeblikket ved at foretage en grundig undersøgelse af det af det ærede medlem nævnte problem og skal snarest muligt meddele ham udfaldet.

(1) EFT C 196 af 22.6.1998, s. 44.

(2) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 239/98 af María ESTEVAN BOLEA til Kommissionen. Biologisk mangfoldighed



EF-Tidende nr. C 386 af 11/12/1998 s. 0007



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0239/98 af María Estevan Bolea (PPE) til Kommissionen (13. februar 1998) Om: Biologisk mangfoldighed Hvilken betydning tillægger EU de botaniske haver ved gennemførelsen af strategien om biologisk mangfoldighed med hensyn til in situ- og ex situ-bevaring? Findes der noget initiativ, hvis formål er at skabe sammenhæng med Europa-Parlamentets beslutning om de zoologiske haver og den betydning, som disse kan få i EU's politik for bevarelse af naturen?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1671/98

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(29. maj 1998)

Om: RAI International og beskyttelse af alsidig information

For at oversøisk bosiddende italienere kan modtage italienske tv-programmer og -nyheder oprettede det italienske statslige tv for mange år siden en struktur, den såkaldte RAI International, der udsender et italiensksproget program, som er udformet i studierne i Rom.

Ledelsen af denne vigtige struktur, formidler af Italiens image i verden, er blevet overdraget en partisk person - forhenværende chef for det tidligere PCI's propagandakontor - som derfor ikke har den neutrale indstilling, der må være et naturligt kvalifikationskrav til en person med ansvar for public service.

RAI International's programmer er en veritabel selvforherligelse af venstrefløjen med udsendelse først på aftenen af forældede film og programmer, hvilket bevirker, at de nyheder og kulturelle programmer, der skulle have beriget den italienske målgruppe, bliver sendt sidst på aftenen.

Det parlamentariske kontroludvalg, der har til opgave at sikre en relevant information, kan ikke skride ind af den simple grund, at programmerne kun kan modtages oversøisk.

Vil Kommissionen på denne baggrund tage affære og:

1. udvirke, at RAI som public service bringer neutrale og alsidige udsendelser?

2. kræve, at RAI International respekterer retten til sandfærdig information for italienske borgere i udlandet og sikrer dem en information, der er så objektiv, relevant, uafhængig og alsidig som muligt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(10. juli 1998)

Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-3899/97(1).

(1) EFT C 187 af 16.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1394/98

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE) til Kommissionen

(7. maj 1998)

Om: Voldtægter begået af den tyrkiske hær i de kurdiske områder

Ifølge rapporter fra forskellige menneskerettighedsorganisationer er voldtægter et væsentligt led i den tyrkiske hærs taktik for forfølgelse af det kurdiske mindretal.

Hvorledes vil Kommissionen lægge pres på Tyrkiet for at få en udtømmende forklaring på hærens fremfærd over for den kurdiske befolkning og for at få opklaret påstandene om disse forfærdelige forbrydelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Hans van den Broek

(11. juni 1998)

Der er indgivet flere klager over voldtægt i det sydøstlige Tyrkiet ifølge de oplysninger som Kommissionen har modtaget bl.a. fra den tyrkiske menneskerettighedsstiftelse og den tyrkiske menneskerettighedssammenslutning. Den tyrkiske menneskerettighedsstiftelse har endvidere oplyst at to kvinder har vundet deres sag ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.

Kommissionen vedtog den 4. marts 1998 en rapport over hvordan forholdet til Tyrkiet havde udviklet sig efter ikrafttrædelsen af toldunionen(1). Heri konstateres det at der ikke er sket fremskridt i Tyrkiet med hensyn til menneskerettigheder og demokratisering. I samme rapport kommer Kommissionen ind på forholdene i det sydøstlige Tyrkiet, idet den slår fast hvor nødvendigt det er at overholde retsstatens principper og at finde en civil og ikke-militær løsning på dette problem.

For så vidt angår de generelle rammer omkring forholdet mellem Fællesskabet og Tyrkiet, kan det nævnes at det blev fastslået på det møde der afholdtes i Det Europæiske Råd i Luxembourg i december 1997, at en styrkelse af båndene mellem Tyrkiet og Fællesskabet også afhænger af om Tyrkiet fortsætter den indledte politiske reform, både hvad angår landets tilnærmelse til den standard og den praksis på menneskerettighedsområdet der er gældende i Fællesskabet, og beskyttelsen af mindretallene og deres rettigheder.

Kommissionen agter at fortsætte med at give udtryk for sin bekymring vedrørende disse spørgsmål over for sine tyrkiske partnere.

(1) KOM(98) 147 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1208/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Konkurrencedygtighed

I Europa-Parlamentets betænkning (A-0113/97) om Kommissionens meddelelse om kortlægning af den europæiske industris konkurrencedygtighed (KOM(96) 0463 - C-0622/96) og om arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene om en europæisk politik til fremme af kvalitet til styrkelse af den europæiske konkurrenceevne ((SEK(96) 2000) fastslås det, at priserne på vigtige tjenesteydelser er højere i Europa end i USA og Japan, og at der trods fremskridt efter indførelsen af det fælles marked stadig findes sektorer, såsom transportnettene, hvortil adgangen fortsat er begrænset.

Hvad agter Kommissionen at gøre for at overvinde disse adgangsbegrænsninger?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1463/98

af Quinídio Correia (PSE) til Kommissionen

(13. maj 1998)

Om: Projekter forelagt Kommissionen af den portugisiske forbrugerorganisation UGC

Kan Kommissionen i forbindelse med afvisningen af økonomisk støtte til projekter på området forbrugerpolitik, som var forelagt af den portugisiske forbrugerorganisation UGC, oplyse følgende:

1. Hvilke kriterier er lagt til grund for godkendelsen af disse projekter?

2. Hvorledes er budgetmidlerne på dette område fordelt mellem medlemsstaterne?

3. Hvor mange og hvilke projekter har Kommissionen godkendt i Portugal for 1998?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0551/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. marts 1998)

Om: Det regionale operationelle program for Attika - delprogram 2, foranstaltning 1

Foranstaltning 1 i delprogram 2 i det regionale operationelle program for Attika vedrører transport. Ifølge forfaldsplanen skulle der have været brugt 129.583 mio ecu i offentlige udgifter frem til 1997.

1. Hvilke projekter er planlagt, og hvor langt er man nået med det konkrete arbejde på metroen?

2. Har der været forsinkelser? Hvor? Hvad er hovedårsagerne hertil?

3. Er der sket ændringer under revisionen af fællesskabsstøtterammen? Hvor stor en budgetandel drejer det sig om?

4. Hvor stor var udnyttelsesgraden indtil 31. december 1997?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(27. april 1998)

Ifølge de pr. 21. oktober 1997 ændrede finansielle opstillinger udgør de offentlige udgifter til foranstaltning 2.1 i det operationelle program "Attika" (transport), der var programmeret indtil 1997, 191,32 mio. ECU.

På det seneste møde i overvågningsudvalget for EF-støtterammen, der blev afholdt den 31. oktober 1997, blev der ikke foretaget ændringer af de regionale programmer.

Hvad angår de tekniske detaljer vedrørende de planlagte arbejder, deres forløb samt årsagerne til eventuelle forsinkelser, beder Kommissionen det ærede medlem henvende sig til de regionale myndigheder i Attika, der har ansvaret for EF-støtterammens gennemførelse.

Der var ved udgangen af 1997 anvendt bevillinger på 182,4 mio. ECU.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1209/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Konkurrencedygtighed

I Europa-Parlamentets betænkning (A-0113/97) om Kommissionens meddelelse om kortlægning af den europæiske industris konkurrencedygtighed (KOM(96) 0463 - C-0622/96) og om arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene om en europæisk politik til fremme af kvalitet til styrkelse af den europæiske konkurrenceevne ((SEK(96) 2000) fastslås det, at priserne på vigtige tjenesteydelser er højere i Europa end i USA og Japan, og at der trods fremskridt efter indførelsen af det fælles marked stadig findes sektorer, såsom distributionsnettene, hvortil adgangen fortsat er begrænset.

Hvad agter Kommissionen at gøre for at overvinde disse adgangsbegrænsninger?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1534/98

af Panayotis Lambrias (PPE) til Kommissionen

(18. maj 1998)

Om: Forurenet grundvand i Attika

Ifølge konklusionerne af den undersøgelse, som er gennemført af Athens tekniske universitet for Ministeriet for Miljø, Fysisk Planlægning og Offentlige Arbejder, er Attikas grundvand alvorligt forurenet og uegnet til enhver brug. Undersøgelsen viste, at der overhovedet ikke var fastlagt nogen politik for en bæredygtig forvaltning af vandressourcerne. Det nævnes eksempelvis, at kun 345 af de 5.000 boringer vil kunne bruges i forbindelse med vanding, men at overbelastning vil føre til et betydeligt fald i vandstanden, og at havvand trænger ind i de vandførende lag. Der er i visse områder også fare for udfældning.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sikre, at de græske myndigheder overholder fællesskabslovgivningen for vand og sørger for en bæredygtig forvaltning og udvikling af vandressourcerne.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(15. juni 1998)

Overudnyttelse af grundvandet, der forårsager indtrængen af saltvand og dermed en vedvarende ødelæggelse, er ved at blive et stadig større og mere udbredt problem overalt i hele Fællesskabet.

For at kunne sikre en vis sammenhæng i fællesskabslovgivningen på vandområdet og desuden kunne imødegå de nævnte miljømæssige udfordringer forelagde Kommissionen i februar 1997 et forslag til vandrammedirektiv med henblik på at forebygge al yderligere forringelse samt beskytte og højne vandkvaliteten og -mængden i vandøkosystemerne og grundvandsforekomsterne(1).

Princippet bag forslaget går ud på, at man i forbindelse med vandpolitikken skal lægge hovedvægt på vandet, som dette flyder naturligt gennem flodbækkener og ud til havet, under behørig hensyntagen til den naturlige vekselvirkning mellem overfladevand og grundvand, for så vidt angår hensyntagen til såvel de kvantitative som de kvalitative aspekter heraf.

Med forslaget etableres der for hele Fællesskabet en ramme for beskyttelse af vandforekomsterne som led i en fælles fremgangsmåde med fælles målsætninger og principper og grundlæggende foranstaltninger. Hermed introduceres der et fælles princip for opkrævning af priser med fuld dækning for serviceydelserne i forbindelse med forbrug af vand. Der kræves overordnede forvaltningsplaner i forbindelse med samtlige flodbækkener med samordnede programmer, bestående af foranstaltninger med henblik på at sikre en ordentlig vandstatus senest til år 2010, herunder også systematisk overvågning af virkningen af sådanne programmer. Programmer vedrørende målinger kræver, at der foretages løbende kontrol med indvindingen og indtaget af vand.

Vandrammedirektivet vil, når det endelig er vedtaget, være med til at sikre, at Fællesskabets lovgivning på vandområdet er fyldestgørende ajourført, idet Fællesskabets vandpolitik baseres på et princip i form af bæredygtig udnyttelse med et mere langsigtet perspektiv for det 21. århundrede.

(1) EFT C 184 af 17.6.1997, s. 20, som ændret ved EFT C 16 af 20.1.1998, s. 14, og EFT C 108 af 7.4.1998, s. 94.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0503/98

af Dominique Souchet (I-EDN) til Kommissionen

(2. marts 1998)

Om: Forbud mod anvendelse af drivgarn

De Forenede Nationers resolution af 22. december 1989 fastslår klart et forsigtighedsprincip, der har til hensigt at forbyde "store drivgarn" til havfiskeri, uanset hvilke områder og fiskepladser, det drejer sig om.

Fællesskabet har allerede afgjort spørgsmålet vedrørende en definition af "store drivgarn", idet man ved forordning af 27. januar 1992, der er udarbejdet på grundlag af denne resolution, har fastsat deres længde til højst 2,5 km for fiskeri i Atlanterhavet og Middelhavet.

Hvorfor ønsker Kommissionen at forbyde anvendelsen af drivgarn i Atlanterhavet, når de allerede er begrænset til 2,5 km, og den tillader fiskeri med drivgarn på 21 km i Østersøen?

Mener Kommissionen, at dette tiltag er rimeligt, ikke-diskriminerende og retfærdigt?