SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1237/01

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. april 2001)

Om: Hvalfangst på Færøerne

Da offentligheden i nogen tid har været stærkt oprørt over den traditionelle blodige fangst af grindehvaler på Færøerne,

bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. Ifølge paragraf 1 i den tyske dyrebeskyttelseslov må intet dyr udsættes for lidelser uden gyldig grund. Under jagten på hvaler på Færøerne bliver hele grupper af langluffede grindehvaler udsat for en bestialsk dødskamp. Selv drægtige hvaler og nyfødte dyr dræbes. Hvorledes er dette foreneligt med den europæiske forestilling om dyrebeskyttelse?

2. Er det rigtigt, at Danmark henviser til Færøernes autonomi i indre anliggender (kulturelle anliggender), når det drejer sig om nedslagtning af hele familier af grindehvaler, selv om det yder offentlig finansiel støtte på omkring 140 mio. euro pr. år til øerne i det nordlige Atlanterhav?

3. Gallupundersøgelser viser, at den danske befolkning er imod drab på hvaler på Færøerne. De internationale sundhedsorganisationer advarer også mod konsum af hvalfiskekød, som er forurenet med tungmetaller. Hvordan kan det være, at alle disse faktiske oplysninger ignoreres?

4. Er det rigtigt, at en stor del af kødet fra de dræbte havpattedyr ikke udnyttes til konsum men ender på lossepladsen?

5. Hvorledes begrunder Danmark, at det som det eneste europæiske land stemte imod oprettelsen af et beskyttet område for hvaler mellem Australien og New Zealand under den seneste samling i IWC og dermed støttede Norge og Japan, der går ind for hvalfangst?

6. De tidligere hvalfangstlande i Europa, som f.eks. Portugal, Spanien og Storbritannien, har for længst opgivet deres traditionelle hvalfangst og har ikke lidt et kulturelt tab som følge heraf. Er Kommissionen enig i, at Færøerne bør gøre det samme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(20. juni 2001)

Hvaler er strengt beskyttet i medfør af habitat-direktivet(1), i henhold til hvilket medlemsstaterne er forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre disse en gunstig bevaringstilstand. Dog gælder EF-traktaten ikke for Færøerne(2). Som følge heraf kan naturbeskyttelsesbestemmelser, som er baseret på EF-traktaten, ikke håndhæves her.

Fællesskabet støtter ingen form for jagt på hvaler eller handel med produkter hidrørende fra sådanne aktiviteter. Kommissionen har hverken specifikke oplysninger om tilstedeværelsen af forurenende stoffer i kødet fra disse dyr eller om den endelige bestemmelse for det dette kød.

Kommissionen har i længere tid støttet det definitive forbud imod kommerciel jagt på hvaler(3). Uoverensstemmelser mellem medlemsstaterne har imidlertid forhindret Fællesskabet i at nå frem til en fælles indstilling om dets tilhørsforhold til Den Internationale Hvalkommission.

For så vidt angår de øvrige punkter, bl.a. spørgsmål 2 og 5, er det op til de danske myndigheder at besvare de spørgsmål, det ærede medlem her har stillet, da Kommissionen ikke er i stand til at gøre dette.

(1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) Akter vedrørende tiltrædelsen til De Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Danmark, Irland, Kongeriget Norge og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, akt vedrørende tiltrædelsesvilkårene samt tilpasningerne af traktaterne, anden del: Tilpasningerne af traktaterne, titel II, andre tilpasninger, artikel 27, EFT L 73 af 27.3.1972. EF-traktaten, artikel 299 (fhv. artikel 227), nr. 6., litra a).

(3) Meddelelse til Rådet fra Kommissionen om beskyttelse af hvaler inden for Den Internationale Hvalkommission KOM(92) 316 endelig udg.