SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1799/99

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. oktober 1999)

Om: Økologisk fødevareproduktion begrænset til 15 %

Under høringen af den indstillede landbrugskommissær, Fischler, den 6. september 1999, oplyste denne som svar på mit spørgsmål for Miljøudvalget om, hvorvidt det var ønskværdigt, at 10 % af fødevareproduktionen var økologisk i 2010 at økologisk landbrug efter hans mening var en niche af markedet på maksimalt 15 %, men at nogle medlemsstater var uvillige. Kender Kommissionen den såkaldte Bichel-rapport fra Danmark? I marts 1999 kom dette statslige udvalg bestående af 19 medlemmer (videnskabsmænd, landbrugere, repræsentanter for økologisk og traditionelt landbrug, forbrugere og fagbevægelse samt forskellige ministerier) frem til den konklusion, at omstilling til 100 % økologisk produktion faktisk var mulig i Danmark.

Den væsentligste konklusion i Bichel-rapporten var, at de socio-økonomiske beregninger viste, at 100 % organisk landbrug i Danmark og uændrede forbrugervaner ville medføre et fald i samfundsøkonomien svarende til faldet i den primære produktion. BNP ville falde med 1,2-3 %, der private forbrug med 2-5 %. I landbruget ville grisefarmene lide det største tab. Ændrede forbrugervaner på eksportmarkederne, svarende til prisstigninger på 10 % på mælk og 20 % på svinekød viser, at privatforbruget kun vil falde med 2,5 mia. DKK årligt, svarende til 500 DKK pr. person. Omkostningerne ved obligatorisk omstilling vil være meget store. Hvis efterspørgsels- og prismekanismerne i stedet får lov at styre omstillingstempoet, kan man dog ikke være sikker på, i hvilken udstrækning den gennemførte omstilling vil øge velfærden i samfundet.

Med andre ord: total omstilling til økologisk landbrug vil med ændrede forbrugervaner koste omkring 50 euro pr. dansker pr. år, mens obligatorisk omstilling vil koste mange gange mere, og vil bringe visse sektorer i vanskeligheder.

Er Kommissionen rede til at nedsætte et tilsvarende udvalg for at undersøge, hvilke socialøkonomiske og økologiske konsekvenser omstilling (obligatorisk eller styret af markedet) til 100 % økologisk fødevareproduktion vil få i det nuværende EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. november 1999)

Kommissionen har kendskab til den rapport, det ærede medlem henviser til.

Kommissionen finder, at det er markedskræfterne, der skal bestemme, hvilken plads det økologiske landbrug skal indtage på dette marked. For at fremme denne landbrugstype har EU via Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler(1) skabt et retsgrundlag, der kan fremme udviklingen af et marked, hvorpå der er større tillid til disse produkter i EU. Endvidere kan den økologiske produktion specielt nyde godt af de foranstaltninger vedrørende støtte til et miljøvenligt landbrug, som er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger(2). Selv om der har været betydelige fremskridt de seneste år for det økologiske landbrug, tegner dette sig i øjeblikket kun for i gennemsnit 2 % af det samlede landbrugsareal i EU.

Kommissionen mener, at det økologiske landbrug fortsat har vækstmuligheder i de kommende år, men den mener ikke, at det er en realistisk hypotese at antage, at det konventionelle landbrug helt vil kunne omstilles til økologisk landbrug. Den agter derfor ikke at lade en ekspertgruppe foretage en detaljeret gennemgang af de samfundsøkonomiske virkninger af en sådan omstilling.

(1) EFT L 198 af 22.7.1991.

(2) EFT L 160 af 26.6.1999.