SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1318/02

af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen

(29. april 2002)

Om: Kinesisk boykot af nederlandske landbrugsvarer i forbindelse med en konflikt om kød

Siden den 19. april har Kina boykottet nederlandske landbrugsvarer som reaktion på destruktionen af elleve forsendelser af kinesisk kaninkød og fisk i Rotterdams havn. Grunden til destruktionen var, at varerne ifølge EU's bestemmelser indeholdt for store mængder chloramphenicol, som er et kræftfremkaldende antibiotikum.

Er Kommissionen orienteret om den kinesiske boykot af nederlandske landbrugsvarer?

Er det Kommissionens opfattelse, at de nederlandske myndigheders destruktion af elleve forsendelser af kinesisk kaninkød og fisk er sket korrekt i overensstemmelse med EU's bestemmelser?

Er Kinas boykot i strid med WTO-bestemmelserne? Hvad vil Kommissionen i bekræftende fald gøre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(5. juni 2002)

Kommissionen er orienteret om Kinas boykot af nederlandske landbrugsvarer og ligeledes om de nederlandske myndigheders beslutning om at destruere nogle forsendelser med produkter fra Kina.

De nærmere detaljer vedrørende hver enkelt forsendelse, som de nederlandske myndigheder destruerede, kendes endnu ikke, og Kommissionen kan derfor ikke kommentere de konkrete sager. Siden august 2001 har medlemsstaterne imidlertid flere gange fundet kloramfenikol, nitrofuraner og andre reststoffer fra veterinærmedicinske produkter eller forurenende eller forbudte stoffer i visse animalske

produkter, frem for alt krebsdyr, akvakulturprodukter, honning, tarme, fjerkræ osv., som er importeret fra visse sydøstasiatiske lande og især fra Kina. Med udgangspunkt i EU-lovgivningen blev problemet den 19. december 2001 drøftet med Den Stående Veterinærkomité for at sikre, at alle medlemsstater følger samme procedurer, når de modtager sådanne forurenede forsendelser. Følgende erklæring blev afgivet til komitéens mødeprotokol:

I overensstemmelse med artikel 5 i Rådets forordning 2377/90/EF(1) er Kommissionen og medlemsstaterne enige om, at rester af kloramfenikol i animalske produkter udgør en sundhedsfare for forbrugerne. Derfor skal alle forsendelser, som ved en kemisk test viser sig at indeholde dette antibiotika, destrueres i henhold til artikel 22, stk. 2, i Rådets direktiv 97/78/EF(2).

De vigtigste elementer i denne erklæring er:

1. at EU ikke tolererer kloramfenikol i fødevarer (og foder), da dette antibiotika er særdeles giftigt (denne holdning er i overensstemmelse med de internationale bestemmelser på området (Codex Alimentarius)),

2. at der skal foretages en verifikationstest, før det overvejes, om en forsendelse skal destrueres, og

3. at artikel 22, stk. 2, i Rådets direktiv 97/78/EF ikke giver nogen form for alternativer til konfiskering og destruering, når menneskers eller dyrs sundhed udsættes for fare.

Under antagelse af at de nederlandske myndigheder handlede i overensstemmelse med denne erklæring, eller at den kompetente myndighed havde andre grunde til at tro, at forsendelserne på nogen måde kunne udgøre en trussel mod menneskers sundhed, er handlingen sket i overensstemmelse med EU-bestemmelserne.

Kommissionen gør opmærksom på, at EU tillod fortsat import af kinesiske produkter, til trods for gentagne forekomster af kloramfenikol i et stort antal tilfælde, og at der ikke blev indført forbud mod import i en periode på over 5 måneder, før resultaterne af en undersøgelse foretaget af EU afslørede alvorlige systemproblemer i den kinesiske kontrol af reststoffer. I den periode havde Kina god tid til at undersøge sagen og forbedre deres system og således sikre, at forsendelser med henblik på eksport til EU var i overensstemmelse med EU-lovgivningen. Ydermere blev der indført en overgangsperiode på 6 uger, hvor antallet af undersøgelser af forsendelser blev forhøjet væsentligt for at overvinde problemer med forsendelser, som allerede var undervejs. Men Kina indførte derimod et øjeblikkeligt forbud mod alle forsendelser fra Nederlandene, efter at der var blevet fundet et tilfælde af kloramfenikol i en forsendelse. I et brev fra kommissionsmedlemmet med ansvar for handelsanliggender til minister Shi af april 2002 udtrykte Kommissionen sine synspunkter og bekymringer i forbindelse med denne fremgangsmåde, som synes at være urimelig. Problemet vil blive rejst på bilateralt plan i et forsøg på at bringe situationen til ophør, og Kommissionen vil, hvis det er nødvendigt, træffe yderligere foranstaltninger inden for rammerne af WTO.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler, EFT L 224 af 18.8.1990.

(2) Rådets direktiv 97/78/EF af 18. december 1997 om fastlæggelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet, EFT L 24 af 30.1.1998.