SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1051/00

af Brigitte Langenhagen (PPE-DE) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Mindstemål for fladfisk i henhold til EU-forordning 850/98

I den nye EU-forordning nr. 850/98(1) mangler i bilag XII de angivelser vedrørende mindstemål for diverse fladfisk (pighvar, slethvarre, rødtunge, skærising, skrubbe og ising), der var indeholdt i den gamle forordning. I den forbindelse bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. Har man glemt at medtage mindstemål for de nævnte fiskearter, eller har man rent faktisk afskaffet mindstemålene?

2. Hvis de er afskaffet, hvilke grunde har Kommissionen så til dette skridt?

3. Deler Kommissionen den opfattelse, at alle konsumfisk af hensyn til bestandenes bevarelse bør underkastes et mindstemål, således af fisk i det mindste kan lege én gang?

4. Er Kommissionen klar over, at undermålsfisk på grund af deres ringe kødandel ikke kan afsættes?

5. Deler Kommissionen i overensstemmelse hermed den opfattelse, at mindstemålet, for at rødspætter kan registreres som konsumvare, ikke må være lavere end 25 cm?

(1) EFT L 318 af 27.11.1998, s. 63.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. maj 2000)

Udeladelsen er sket med overlæg og blev aftalt af medlemsstaterne under drøftelserne, der mundede ud i revisionen af pakken af tekniske foranstaltninger for det nordøstlige Atlanterhav, jf. Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeriressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer.

Hovedformålet med Kommissionens vedtagelse af pakken af reviderede tekniske foranstaltninger var, så vidt det overhovedet var muligt, at forbedre selektiviteten af fiskeredskaber med hensyn til de vigtigste fiskearter i Fællesskabets farvande. Med nogle få undtagelser er de fiskearter, der er nævnt i bilag XII til Rådets forordning (EF) nr. 850/98, også de arter, som er udsat for det største fiskeri. Kommissionen forsøgte, i det det omfang det var muligt, at fastlægge minimumslandingsmængder for disse arter i forhold til selektiviteten af de fiskeredskaber, der anvendes til fiskeriet.

De fladfiskearter, der nævnes af det ærede medlem, hører ikke til de vigtigste arter. Fisk af disse arter fanges især af redskaber, der er sat ud for at fange de vigtigste arter. Hvis sådanne fisk fanges og igen sættes ud i havet, vil næsten alle fisk, herunder de af det ærede medlem nævnte, være døde eller døende. Der opnås ingen eller kun en ringe bevarelsesvirkning ved discard.

Hvis der skal fastlægges en minimumslandingsmængde for hver art for at sikre, at fisk af alle arter kan yngle mindst én gang, indebærer det, at der skal vedtages meget store maskestørrelser for at sikre, at fisk af alle arter først fanges og dermed aflives, når de har nået størrelsen for den første modenhed. For at tilvejebringe de vilkår, som det ærede medlem foreslår for rødspætter, vil det f.eks. være nødvendigt at vedtage en maskestørrelse på over 130 mm. En sådan maskestørrelse vil desværre ikke tilbageholde ret mange tunger. Rødspætter fanges ofte samtidig med tunger, for hvilke den optimale maskestørrelse er 80 mm. Hvis sidstnævnte maskestørrelse anvendes til det blandede rødspætte- og tungefiskeri, vil rødspætter på 17 cm og derover blive tilbageholdt. Størrelsen ved den første modenhed er langt over 17 cm. Der er ikke nogen tilfredsstillende løsning på dette problem og mange andre lignende problemer ved blandet fiskeri.

Undermålere bør ikke landes, men sættes ud igen, fordi de har en længde, som er kortere end den, der er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 850/98. Er der ikke fastlagt nogen minimumsstørrelse, kan fiskene landes, men der er ikke nogen forpligtelse til at gøre det. Hvis der ikke kan findes et marked til små fisk, så kan fiskere discarde dem. Hvis der kan findes et marked, så bør fiskene landes og sælges fremfor at sætte dem ud igen, døde eller døende.

Mange rødspætter fanges samtidig med tunger med net med en maskestørrelse på 80 mm. Under disse omstændigheder vil rødspætter på 17 cm og derover blive tilbageholdt. Det var Kommissionens grundlag for dens oprindelige forslag om en minimumsstørrelse på 17 cm for rødspætter. Der blev opnået kompromis om en minimumsstørrelse på 22 cm. Hvis der derfor nu fastlægges en minimumsstørrelse på 25 cm, vil alle rødspætter på mellem 17 og 24 cm, blive kastet ud igen, døde eller døende. Dette vil ikke eller kun i ringe grad bidrage til bevarelsen af rødspætter.

Det bør også understreges, at der ikke findes en betegnelse for fisk, som hedder fisk til konsum. Med undtagelse af nogle betingelser for sild kan landede fisk anvendes til hvilket som helst formål.