SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1408/03

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(23. april 2003)

Om: Risici ved vejmarkeringer for motorcyklister

Motorcyklister konfronteres med talrige problemer i forbindelse med glatte vejoverflader og vejmarkeringer. I regnvejr er vejmarkeringer meget glatte, og især i kurver er det farligt at køre på motorcykel. Myndighederne vælger ofte de billigste løsninger og vælger ikke altid en farve af god og skridsikker kvalitet. Der føres også alt for lidt kontrol med, om farven er i overensstemmelse med de gældende

normer. Tjære giver også anledning til problemer. Tjære anvendes til at udføre mindre reparationer i vejbanen. I regnvejr er disse tjæreoverflader dog meget glatte. Motorcyklerne skrider let ud på disse, og bremseafstanden bliver længere. Endvidere er det anvendte materiale ikke holdbart. Der findes nu produkter til reparation af veje, som er sikrere og mere holdbare.

Har Kommissionen kendskab til disse problemer?

Hvilke initiativer træffer Kommissionen for at undgå glatte vejoverflader og vejmarkeringer?

Har Kommissionen kendskab til alternativer til klassiske vejmarkeringsfarver og tjære, og hvilken holdning indtager den hertil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(27. maj 2003)

Kommissionen er meget bekymret over, at der hersker farlige forhold på visse vejstrækninger, og at skridsikkerheden har stor betydning for sikkerheden på en vej. Der bør dog erindres om, at vedligeholdelse af veje, herunder hensigtsmæssig brug af vejafmærkning og vejbelægning, henhører under medlemsstaternes kompetence.

På mandat fra Kommissionen har CEN(1) vedtaget en standard om materialer til vejafmærkning, som skal sikre et godt vejgreb, også i vådt føre (EN-standard 1423:1997 Vejafmærkningsmateriale. Efterstrøningsmateriale. Glasperler, friktionsmaterialer samt en blanding heraf). For så vidt angår bundne vejbelægninger, er CEN/TC 227 i gang med at udarbejde en standard for produkter, som vil blive omfattet af krav om EF-mærkning på grundlag af byggevaredirektivet (Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer(2)), når standarden er vedtaget. De kvalitetsklasser, der er defineret i disse standarder, gør det muligt for vejmyndighederne at få leveret langt bedre materialer end maling uden sådanne additiver.

Når sådan afmærkning og belægning er på plads, skal disses skridsikkerhed kontrolleres. På nuværende tidspunkt benytter hver medlemsstat én eller to ud af i alt tolv forskellige modeller for måleudstyr for skridsikkerhed. I et forsøg på at gøre sikkerhedsvilkårene i medlemsstaterne indbyrdes sammenlignelige er CEN-gruppen TC 227 WG 5 nu ved at udarbejde et standardforslag med definition af en ensartet procedure for fastsættelse af skridsikkerhed ved dynamisk måling.

Kommissionen støtter disse aktiviteter via forskningsprojekterne Format (vedligehold af vejbelægninger) og Silvia (støjsvage belægninger), som begge blev sat i gang i 2002. I sit arbejdsprogram for 2003 har Kommissionen oplyst, at den agter at forelægge Europa-Parlamentet og Rådet forslag til direktiv om forvaltning af sorte pletter samt høringer om trafiksikkerhed. Når sådanne procedurer er etableret, bliver det muligt at identificere de vejstrækninger, hvor der består en høj risiko, og træffe omkostningseffektive afbødende foranstaltninger og fokusere på bestemte strækninger af vejnettet, hvor sikkerheden er et problem.

(1) Den Europæiske Standardiseringsorganisation.

(2) EFT L 40 af 11.2.1989.