SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0823/03

af Christel Fiebiger (GUE/NGL) til Rådet

(18. marts 2003)

Om: Forbud mod anvendelse af nifursol

Fra den 31. marts 2003 vil det af hensyn til forbrugerbeskyttelsen ikke længere være tilladt at anvende nifursol, det hidtil eneste fodertilsætningsstof, der findes til forebyggelse af histomoniasis hos kalkuner. Det vil give alvorlige problemer for kalkunavlerne.

Uden forebyggelse er kalkunbesætningerne ubeskyttede. Et udbrud af sygdommen kan antage karakter af epidemi med en dødelighedsprocent på over 50. Sygdommen ville koste titusinder af kalkuner livet. De økonomiske følger af tabet af dyr og forbuddet mod slagtning af syge dyr ville især true specialiserede kalkunavleres eksistens. Da histomoniasis ikke hører til de dyresygdomme, der skal indberettes, vil der i Tyskland ikke blive ydet erstatning fra Tierseuchenkasse (forsikringsordning til dækning af tab som følge af dyresygdomme). Af samme grund udsteder veterinærmyndighederne ikke noget påbud om aflivning, hvorfor der heller ikke vil blive ydet erstatning fra det offentlige.

Især i de nye delstater er de fleste kalkunbedrifter først blevet etableret inden for de seneste år, næsten udelukkende ved hjælp af ekstern finansiering. Et enkelt udbrud af sygdommen ville med sikkerhed koste disse bedrifter deres eksistens. Alene i Mecklenburg-Vorpommern findes der ca. 800 000 kalkunopdrætssteder. Et tab i denne størrelsesorden ville ikke blot ramme bedrifterne selv, men også slagterierne og foderindustrien og dermed arbejdspladserne i struktursvage regioner.

1. Hvordan begrunder man forbuddet mod anvendelse af nifursol i foder i betragtning af, at der ikke findes beviser på skadelige virkninger hos mennesker og dyr, og at der ikke findes stoffer, der kan erstatte nifursol til forebyggelse af histomoniasis?

2. Er det foreneligt med hensynet til dyrebeskyttelse, at man med forbuddet mod anvendelse af nifursol, uden at der findes noget therapeutisk eller profylaktisk alternativ, accepterer, at de syge dyr lider en pinefuld død?

3. Er Rådet parat til under hensyntagen til de komplekse følger af nifursol-forbuddet at ændre sin beslutning eller vedtage en midlertidig undtagelsesordning, indtil der er fundet et alternativ til nifursol?

4. Er Rådet, såfremt det svarer benægtende på spørgsmål 3, parat til at træffe foranstaltninger til at udligne de tab, bedrifterne lider som følge af histomoniasis?

Svar

(21. juli 2003)

1. Formålet med Rådets forordning (EF) nr. 1756/2002(1) af 23. september 2002 er at tilbagekalde godkendelsen af coccidiostatikummet Nifursol til anvendelse som tilsætningsstof til foder; Nifursol er et histomonostatikum, der tilhører gruppen af nitrofuraner.

2. I tidsrummet mellem 1990 og 1995 afgav både Det Fælles FAO/WHO-Ekspertudvalg for Tilsætningsstoffer i Levnedsmidler (JECFA) og Udvalget for Veterinærlægemidler (CVMP) udtalelser om brugen af den gruppe af stoffer, der går under betegnelsen nitrofuraner, som veterinærlægemidler til dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion. De konkluderede, at det på grund af stoffernes genotoksicitet og carcigenocitet ikke var muligt at fastlægge en acceptabel daglig indtagelse (dvs. et niveau, der kan betegnes som sikkert i forbindelse med menneskers indtagelse af restkoncentrationer af stofferne). Følgelig var det ikke muligt at fastsætte maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af stofferne.

Alle nitrofuraner blev derfor opført i bilag IV til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90, således at det i Fællesskabet er forbudt at bruge disse stoffer som veterinærlægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion.

3. Kommissionen anmodede derfor Den Videnskabelige Komité for Foder (SCAN) om at foretage en ny videnskabelig risikovurdering af Nifursol, som også hører til gruppen af nitrofuraner.

SCAN afgav en udtalelse om Nifursol den 11. oktober 2001, hvori komitéen konkluderede, at det på grundlag af resultaterne af genotoksicitetsundersøgelser fremlagt af den person, der har ansvaret for markedsføringen af Nifursol, og i mangel af oplysninger om udviklingstoksicitet ikke var muligt at fastlægge en acceptabel daglig indtagelse (ADI) for forbrugerne. SCAN bekræftede denne udtalelse den 18. april 2002 efter gennemgang af en række yderligere oplysninger, som selskabet havde forelagt.

4. Da komitéen skønnede, at betingelserne i artikel 3a i direktiv 70/524/EØF(2) ikke længere er opfyldt for så vidt angår coccidiostatikummet Nifursol, anmodede Kommissionen Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed om at afgive udtalelse om et udkast til Kommissionens forordning om tilbagekaldelse af tilladelsen til at anvende Nifursol som et fodertilsætningsstof.

5. Da der ikke foreligger en udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, forelagde Kommissionen et forslag for Rådet, som med enstemmighed vedtog den foreslåede forordning, der træder i kraft pr. 1. april 2003. I kendelse af 11. april 2003 afviste præsidenten for Retten i Første Instans en anmodning om suspension af forordningen (sag T-392/02 R Solvay Pharmaceuticals bv mod Rådet, endnu ikke offentliggjort).

6. Fremtidige beslutninger om tilladelse til at anvende Nifursol kan kun træffes i overensstemmelse med direktiv 70/524/EØF, enten af Kommissionen eller af Rådet efter forslag fra Kommissionen, og sådanne beslutninger kan kun træffes, hvis der foreligger bevis for, at Nifursol selv om det har genotoksiske virkninger in vitro er sikkert og dermed opfylder kravene i artikel 3a i direktivet. Rådet forstår, at SCAN har vurderet de nye oplysninger, som producenten af Nifursol har fremlagt, og at komitéen den 17. marts 2003 bekræftede sine tidligere udtalelser, at det ikke var muligt at fastlægge en acceptabel daglig indtagelse for forbrugerne.

(1) EFT L 265 af 3.10.2002, s. 1.

(2) EFT L 270 af 14.12.1970, s. 1.