ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/573

(2004/C 88 E/0585)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1141/04

af Göran Färm (PSE) til Kommissionen

(6. april 2004)

Om: Europæiske patentrettigheder i USA

For et par år siden gjorde forespørgeren Kommissionen opmærksom på den systematiske protektionisme, som findes i det amerikanske retssystem, og som desværre fortsætter. Flere retssager, som europæiske forskere og opfindere har ført ved amerikanske domstole for at forsvare deres patentrettigheder, er mere eller mindre åbenlyst blevet obstrueret af domstolene. Dette er muligvis en krænkelse af TRIPS-aftalen, som USA har undertegnet, og som garanterer udenlandske indehavere af patenter retten til at føre deres sag ved aftalestaternes domstole. Den retssag, som den svenske opfinder Dr. Håkan Lans efter flere år stadig er tvunget til at føre ved de amerikanske domstole, er et tydeligt eksempel på den amerikanske protektionisme, som beskrevet ovenfor. Er Kommissionen parat til at tage Dr. Lans sag op med USA's regering for at statuere et eksempel og for tydeligt at markere, at EU ikke tolererer en sådan diskriminering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(27. april 2004)

Kommissionen bestræber sig i høj grad på nøje at overvåge sine handelspartneres adfærd for at sikre, at de overholder bestemmelserne i TRIPS-aftalen.

Med hensyn til de uheldige omstændigheder, den svenske opfinder dr. Håkan Lans befinder sig i, har Kommissionen sammen med dr. Lans selv foretaget en grundig vurdering af sagens elementer. Desværre er konklusionen, at der i dette tilfælde reelt ikke findes brugbare retsmidler inden for handelspolitikken.

Naturligvis vil Kommissionen grundigt undersøge alle andre tilfælde, den måtte blive bekendt med, og som måtte give anledning til at sætte spørgsmålstegn ved den måde, hvorpå USA's retsvæsen behandler de patentrettigheder, europæiske forskere og opfindere har i henhold til TRIPS-aftalen.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/767

(2004/C 84 E/0863)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0267/04

af Juan Ferrández Lezaun (Verts/ALE) til Kommissionen

(4. februar 2004)

Om: Projekter som alternativer til den nationale vandplan

I november 2001 undertegnede de spanske ministre for videnskab og teknologi, landbrug og miljø en protokol om undersøgelse og finansiering af et afsaltningsprojekt i Almería som en metode til at afhjælpe vandmangelen i dette område. Også i 2001 gennemførte centeret for forskning i ressourcer og energiforbrug (CIRCE) en anden rapport for miljøministeriet.

Resultaterne af forskningen taler til fordel for alternativet med afsaltning, og konklusionen er, at med afsaltningsanlæggene kan der ikke bare takket være ny teknologi opnås en optimal energiproduktion, men der kan også i Almería produceres 82 mio. kubikmeter årligt for 0,30EUR/m3, mens målet med forslaget til den nationale vandplan er 90 mio. kubikmeter årligt. På denne måde kunne områdets behov for vand dækkes, samtidig med at indvirkningen på miljøet ville være mere begrænset, ligesom omkostningerne ville være lavere end den, der skønnes i den nationale vandplan for omledt vand (0,34EUR/m3).

Har Kommissionen kendskab til de nævnte rapporter? Anser Kommissionen det i benægtende fald ikke for hensigtsmæssigt at indefryse projektet i henhold til den nationale vandplan, indtil man omhyggeligt har evalueret alternative eksisterende projekter som de, der er blevet forelagt af lokalstyret i Aragón eller de omtalte afsaltningsanlæg, hvor de sociale, økonomiske og miljømæssige konsekvenser er mindre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(16. marts 2004)

Kommissionen har ikke kendskab til de særlige undersøgelser, det ærede medlem omtaler. Kommissionen har imidlertid i forbindelse med de igangværende drøftelser/overvejelser af den spanske vandplan modtaget omfattende oplysninger om afsaltningsteknikkens effektivitet og faldende omkostninger. Hovedindholdet i mange af disse oplysninger er, at afsaltningsteknologiens seneste udvikling gør det muligt at levere vand med færre økonomiske og miljømæssige omkostninger end med andre vandforsyningsalternativer.

Kommissionen vil tage hensyn til oplysningerne om afsaltningens muligheder ved fremtidige afgørelser i forbindelse med de anmodninger om fællesskabsmidler (strukturfondene og samhørighedsfonden), som de spanske myndigheder for nylig har indgivet vedrørende den foreslåede Ebroomledning.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/448

(2004/C 84 E/0523)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0787/04

af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: Problemer i forbindelse med omsættelse til national lovgivning af direktiv 2002/2/EF om handel med foderblandinger

Den 29. januar 2004 modtog jeg Kommissionens svar på skriftlig spørgsmål P-4074/03 (1) om problemer i forbindelse med omsættelse til national lovgivning af direktiv 2002/2/EF (2) om handel med foderblandinger. Kommissionen meddelte, at den er klar over, at gennemførelsen af nationale foranstaltninger var indstillet i mindst tre medlemsstater.

God forvaltning består i at vedtage gode love og regelmæssigt at evaluere og om nødvendigt justere af disse love. I dette særlige tilfælde opstår problemerne allerede, inden den nationale gennemførelse blev offentliggjort eller for visse medlemsstaters vedkommende, inden den trådte i kraft. Det er muligt, at konsekvenserne af beslutningen om at anføre vægtprocenter på etiketterne for foderblandinger blev fejlagtig vurderet.

Kan Kommissionen i lyset af de problemer, som allerede er opstået i flere medlemsstater, oplyse, om den overvejer at forelægge et forslag om ændring af direktiv 2002/2/EF, således at den obligatoriske angivelse af vægtprocenter på etiketten ophæves. Eller forholder det sig sådan, at Kommissionen fortsat fuldt ud står bag direktivet og kun vil udarbejde et forslag om ændring, hvis en sådan ændring er juridisk påbudt som følge af en kendelse fra Domstolen, og at den indtil da vil lade den konkurrenceforvridende virkning af denne foranstaltning fortbestå?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(26. marts 2004)

Som Kommissionen allerede har bekræftet i sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel P-4074/03, fastholder den stadig gyldigheden af de bestemmelser, der er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/2/EF af 28. januar 2002 om ændring af Rådets direktiv 79/373/EØF om handel med foderblandinger og om ophævelse af Kommissionens direktiv 91/357/EØF. Kommissionen afventer, at EF-Domstolen træffer en præjudiciel afgørelse om dette spørgsmål.

Selv om det er Kommissionens hensigt på mellemlang sigt at fremsætte forslag til ny lovgivning vedrørende fødevaremærkning, agter den ikke at fremsætte forslag om en ændring til direktiv 2002/2/EF som følge af den nuværende situation.

(1) EUT C 78 E af 27.3.2004.

(2) EFT L 63 af 6.3.2002, s. 23.
3.

Hvilken strategi agter Kommissionen at følge for at forhindre, at de multinationale selskaber bliver ved med at flytte deres aktiviteter væk fra Portugal, hvilket truer med at øge ledigheden og bremse udviklingen i flere portugisiske regioner?
—

en integreret fremgangsmåde for at imødegå trusler forårsaget af menneskets aktiviteter, der påvirker havmiljøet, og en omhyggelig vurdering af indvirkningen deraf for dette miljø og den gensidige indflydelse og afhængighed af sådanne indvirkninger,
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/351

(2004/C 84 E/0408)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0282/04

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(30. januar 2004)

Om: Betegnelsen for regionerne i Fællesskabets yderste periferi på Fællesskabets kort

Traktatens artikel 299, stk. 2, identificerer regionerne i Fællesskabets yderste periferi, som naturligvis ikke må forveksles med de oversøiske lande og territorier, der er omtalt i samme artikels stk. 3 og opført på listen i bilag II, eller med andre regioner og lande med en anden status, som er omtalt andetsteds.

Ikke desto mindre betegner Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, med henvisning til »en copyright fra Kommissionen«, fortsat fejlagtigt regionerne i Fællesskabets yderste periferi som »Medlemsstaternes ikke-kontinentale og oversøiske territorier«.

I særdeleshed, for så vidt angår Den Autonome Region Azorerne — for nemheds skyld kaldet Azorerne — den eneste af regionerne i Fællesskabets yderste periferi, som geografisk befinder sig på europæisk territorium, nævnes der ikke navnet på en eneste ø, kun navnet på byen Ponta Delgada, hvorimod historiske byer som Angra do Heroísmo og Horta helt udelades.

Kan Kommissionen forklare grunden til, at man ikke identificerer disse regioner som de regioner i Fællesskabets yderste periferi, som de er, men i stedet bruger et udtryk, som nemt kan afstedkomme forvekslinger med de oversøiske territorier, der er opført i bilag II?

Ser Kommissionen nogen hindring for, at betegnelsen »Den Autonome Region Azorerne« og byerne Horta og Angra do Heroísmo medtages på disse kort?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(26. februar 2004)

Det ærede medlem henviser til de kort, som Kommissionen offentliggør for at informere borgerne om Europa. Der er ikke tale om officielle kort, og de tjener ikke noget retligt eller administrativt formål. For at sikre, at et kort er læseligt, er der fastsat visse redaktionelle principper for de navne, der kan anvendes. Blandt disse kan nævnes, at man i kort, der stilles frit til rådighed for offentligheden, anvender de korte former for navne på lande og regioner, og at der kun anføres én by pr. region. Navne på øer angives, men ikke på kort i lille målestok. Ligeledes bliver udtrykket »regionerne i den yderste periferi« som omtalt i EF-traktatens artikel 299 ikke benyttet af rent redaktionelle årsager, da dette udtryk ikke er kendt og ikke forstås i den brede offentlighed i alle medlemsstater.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/766

(2004/C 84 E/0861)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0182/04

af Charlotte Cederschiöld (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2004)

Om: Netværks- og informationssikkerhed

Er Kommissionen enig i, at informations- og kommunikationsteknologi bør udformes under hensyntagen til specifikke sikkerhedsstandarder for at kunne evalueres og godkendes som havende et internationalt godkendt sikkerhedsniveau? Såfremt dette er tilfældet, hvordan mener Kommissionen så, at Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed kan anvende det fælles kriterium til at nå dette mål?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/204

(2004/C 84 E/0248)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0370/04

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(12. februar 2004)

Om: Udvidelse af direktivet om arbejdstid til at omfatte sektorer, der er undtaget fra direktivets bestemmelser

Direktiv 2000/34/EF (1) om udvidelse af direktivet om arbejdstid fra 1993 (Rådets direktiv 93/104/EF (2)) skulle efter planen være gennemført af alle medlemsstater den 1. august 2003 (bortset fra bestemmelserne om læger under uddannelse, for hvilke gennemførelsesfristen er 1. august 2004).

Hvor mange arbejdstagere i Irland ville ifølge Kommissionens skøn være omfattet af direktivet, hvis den irske regering foretager en fuldstændig gennemførelse heraf?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. marts 2004)

Som det fremgår af hvidbogen om sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra arbejdstidsdirektivet (3), vurderer Kommissionen, at det samlede antal sektorer og aktiviteter, der er udelukket fra anvendelsesområdet for direktiv 93/104/EF, herunder ulønnet arbejde, repræsenterer 5,6 mio. arbejdspladser (±4 % af det samlede antal arbejdspladser i EU), heraf 3,5 mio. arbejdspladser (± 2,5 % af det samlede antal arbejdspladser) i vejtransportsektoren. Dette giver et indtryk af omfanget på EU-plan. Kommissionen råder ikke over tal vedrørende de enkelte medlemsstater.

(1) EFT L 195 af 1.8.2000, s. 41.

(2) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18.

(3) KOM(97) 334 endelig, punkt 18.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/564

(2004/C 84 E/0641)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0276/04

af Eluned Morgan (PSE) til Kommissionen

(5. februar 2004)

Om: Luftforurening

Mener Kommissionen, at offentligheden har ret til oplysning om arten og mængden af forurenende stoffer, som udsendes af virksomhederne i Europa?

Er denne rettighed beskyttet af gældende EU-lovgivning? Agter Kommissionen i modsat fald at træffe foranstaltninger for at ændre dette?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. marts 2004)

Kommissionen er enig i, at offentligheden har ret til at blive informeret om arten og mængden af de forurenende stoffer, som virksomheder i Europa udleder.

Fri adgang til miljøoplysninger er fastlagt i Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 (1), der sikrer fri adgang til de miljøoplysninger, som offentlige myndigheder ligger inde med.

For at få adgang til miljøoplysninger skal en person (»offentligheden«) indgive en anmodning om oplysninger til de offentlige myndigheder, som efter personens mening har de specifikke oplysninger. Som generel regel skal denne ret til adgang være så bred som mulig, og der kan kun nægtes adgang ud fra et begrænset antal grunde. Direktivet forpligter ikke den offentlige myndighed til at stille alle de miljøoplysninger, den har til rådighed på eget initiativ, og den offentlige myndighed forpligtes i direktivet heller ikke til at indsamle sådanne oplysninger.

Det nye direktiv, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 (2) om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF, indeholder ikke kun en forpligtelse til offentlige myndigheder om at give adgang til miljøoplysninger efter anmodning herom, men forpligter dem ligeledes til aktivt at formidle miljøoplysninger. Direktivet skal være gennemført af medlemsstaterne fra den 14. februar 2005.

Hvad angår udledning af forurenende stoffer fra virksomheder, vil Kommissionen den 23. februar 2004 lancere Den Europæiske Oversigt over Forurenende Emissioner (EPER) i Det Europæiske Miljøagentur i København. EPER er det første europæiske register over industrielle udledninger til luft og vand. For første gang vil detaljerede oplysninger om udledning af 50 forurenende stoffer fra ca. 10 000 større industrianlæg i EU være offentligt tilgængelige på internettet (www.eper.cec.eu.int).

EPER blev oprettet ved Kommissionens beslutning 2000/479/EF (3) af 17. juli 2000 om indførelse af en Europæisk Oversigt over Forurenende Emissioner (EPER) i henhold til artikel 15 i Rådets direktiv 96/61/EF om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (IPPC), der er baseret på Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 (4). Der står i artikel 15, stk. 3), i dette direktiv, at:

»Hvert tredje år offentliggør Kommissionen en oversigt over de vigtigste emissioner og forureningskilder på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne«.

(1) EFT L 158 af 23.6.1990.

(2) EFT L 41 af 14.2.2003.

(3) EFT L 192 af 28.7.2000.

(4) EFT L 257 af 10.10.1996.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/536

(2004/C 84 E/0613)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0111/04

af Minerva Malliori (PSE) til Kommissionen

(19. januar 2004)

Om: Dioxin i laks fra dambrug

Ifølge et forskningsstudie offentliggjort i det seriøse videnskabelige tidsskrift »Science« er der fundet betydelige koncentrationer af kræftfremkaldende stoffer såsom PCB i laks fra dambrug, hvilket har vakt stor foruroligelse hos forbrugerne.

Eftersom laks konsumeres i store mængder, fordi den på grund af sit høje indhold af omega 3-fedt, som beskytter hjertet, er en af de sundeste fisk, og laks desuden er en vigtig økonomisk indtægtskilde i områder såsom Skotland, bedes Kommissionen besvare følgende: Kan Kommissionen bekræfte oplysningerne om, at fiskene er forurenede, og agter Kommissionen at træffe omgående foranstaltninger for at få fjernet denne risiko for forbrugerne og sikre fiskeopdrætternes indkomster?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. februar 2004)

Det ærede medlem henviser til en undersøgelse, der blev offentliggjort i tidsskriftet »Science«, og som analyserede 246 prøver af opdrættede og vilde laks fra hele verden for 14 organiske chlorholdige forurenende stoffer, herunder dioxiner (summen af dioxiner, furaner, dioxinlignende PCB'er) og polychlorholdige biphenyler (PCB'er)).

Stofferne, bortset fra dioxiner, mirex og PCB'er, er organiske chlorholdige pesticider eller deres metaboliter, hvis anvendelse har været forbudt i mange år, med undtagelse af lindan som kun har været forbudt siden juni 2002. De forekommer i fisk, fordi restkoncentrationer af disse pesticider er svært nedbrydelige og fortsat findes i miljøet lang tid efter, at de blev forbudt.

Ved Rådets forordning (EF) nr. 2375/2001 af 29. november 2001 om ændring af Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler (1) blev der fastsat grænseværdier for dioxiner i en række levnedsmidler, herunder fisk. De i undersøgelsen fundne værdier lå alle under de fastsatte grænseværdier. Efter Kommissionens opfattelse ligger de i undersøgelsen konstaterede værdier af dioxiner og PCB'er på linje med de tidligere fundne værdier, så undersøgelsen skaber ikke ny tvivl om fødevaresikkerheden. Det er derfor ikke nødvendigt, at Kommissionen træffer øjeblikkelige foranstaltninger, men på længere sigt forventes der en gradvis nedsættelse af grænseværdierne.

(1) EFT L 321 af 6.12.2001.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/686

(2004/C 78 E/0731)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0151/04

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(27. januar 2004)

Om: Mangel på intensivafdelinger i Grækenland

I Grækenland er der konstateret alvorlig mangel på intensivafdelinger på hospitalerne. Til foranstaltning 1.1., der indgår i delprogrammet »sundhed« under programmet »sundhedsforsorg« under den anden fællesskabsstøtteramme, er der afsat bevillinger til modernisering og oprettelse af intensivafdelinger.

1. Hvor mange intensivafdelinger var der planer om at oprette, da programmet »sundhedsforsorg« under den anden fællesskabsstøtteramme blev forelagt, hvor mange er blevet oprettet, og hvor mange af dem er i drift i dag?

2. Hvilke afdelinger, som var planlagt under den anden fællesskabsstøtteramme, er ikke færdiggjort?

3. Hvilke af de intensivafdelinger, der er færdige, er ikke i brug og hvorfor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(19. februar 2004)

Kommissionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/811

(2004/C 84 E/0905)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0568/04

af Herbert Bösch (PSE) til Kommissionen

(19. februar 2004)

Om: Afsluttende rapport om Eurostat

Den afsluttende rapport fra den interne revisionstjeneste om udbud fra Eurostat var lovet i februar 2004.

Holder dette, og hvornår fremsendes rapporten til Europa-Parlamentet?

Ifølge Michaele Schreyer er undersøgelsen for pligtforsømmelse (bl.a. i forbindelse med Eurostat) mod tidligere tjenestemænd i UCLAF og OLAF tæt ved at være afsluttet. Hvornår kan rapporten ventes?

I de sidste seks måneder inden Eurostat-affæren blev kendt i maj 2003 har Eurostat indgået ikke mindre end 20 nye kontrakter med firmaet Planistat, der derefter blev opsagt i sommeren 2003. Er denne seneste og sidste bølge af kontrakter genstand for OLAF-undersøgelser, eller begrænser kontoret sig til hændelserne i 1999-2001?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(31. marts 2004)

Kommissionen vil gerne gøre det ærede medlem opmærksom på, at den interne revisionstjenestes tillægsrapport vedrørende indgåede kontrakter i 2003 netop er blevet færdig. Den interne revisionstjenestes rapporter er principielt rettet til den reviderede enhed, dvs. Kommissionen og dens tjenestegrene.

Kommissionen er imidlertid villig til at videresende denne revisionsrapport til Parlamentet, da dets kontrolarbejde dermed lettes, og da Budgetkontroludvalget forventes at bede Kommissionen gøre dette. Kommissionen fremsender rapporten til formanden for dette udvalg, Diemut Theato, med attention til Juan Bayona, der er ordfører i forbindelse med déchargen for 2002, og Herbert Bösch, som er ordfører vedrørende bekæmpelsen af svig, på de betingelser, der er fastsat i bilag III til den interinstitutionelle aftale, der blev underskrevet af Parlamentet og Kommissionen i juni 2000.

Den interne undersøgelse af tidligere tjenestemænd i kontoret for samordning af bekæmpelse af svig (UCLAF)/Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), som det ærede medlem henviser til, er ved at blive færdiggjort af OLAF. Når den endelige undersøgelsesrapport foreligger, fremsendes den efter bestemmelserne i artikel 9, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1073/1999 (1).

Hvad angår de kontrakter, som Eurostat har indgået med selskabet Planistat i de sidste seks måneder frem til maj 2003, og som siden er blevet annulleret, kan OLAF bekræfte, at der ikke er nogen undersøgelse i gang.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), EFT L 136 af 31.5.1999.
3.

Kommissionen vil fortsat holde kontakterne til de tyske myndigheder og bestræbe sig på at få bragt de tyske bestemmelser i overensstemmelse med EU-retten. Fører disse kontakter ikke til et tilfredsstillende resultat, vil Kommissionen vurdere, hvordan den videre skal gå frem i traktatbrudssagen. Dette udelukker ikke muligheden af at afgive en begrundet udtalelse og derefter eventuelt at indbringe sagen for EF-Domstolen.
4.

Har Kommissionen kendskab til, at den nederlandske statssekretær for miljø mener, at Euro-4-normerne, som vil finde anvendelse i EU fra 2005, ikke er strenge nok, og at de i stærk grad dikteres af bilproducenternes og olieselskabernes interesser med det resultat, at først og fremmest emissionen af sod fortsat vil være for høj, og at opvarmningen af jorden dermed fremmes, og at han derfor mener, at der bør foretages en revision af de europæiske emissionsnormer, som skal gøres meget strengere?
—

Blandt EF-traktatens grundlæggende principper er fri etableringsret, fri udveksling af tjenesteydelser og arbejdstagernes frie bevægelighed. For at disse friheder kan udnyttes i praksis, er der vedtaget en række retsforskrifter. Ved direktiv 89/48/EØF (3) og 92/51/EØF (4), som det ærede medlems henviser til, er der således indført en generel ordning for medlemsstaternes gensidige anerkendelse af eksamensbeviser. I henhold til disse direktiver kan en medlemsstat i princippet ikke nægte en EU-borger adgang til et lovreguleret erhverv og til at udøve det på dens område, hvis den pågældende EU-borger har det eksamensbevis, der i vedkommendes hjemland eller seneste opholdsland kræves for at kunne udøve det pågældende erhverv. Hvis den uddannelse, ansøgeren har taget, imidlertid på væsentlige punkter er forskellig fra den uddannelse, der kræves i værtslandet, kan man her kræve, at ansøgeren enten fremlægger dokumentation for erhvervserfaring, eller at vedkommende gennemgår en prøvetid eller en egnethedsprøve.