DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/531

(2004/C 88 E/0544)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0775/04

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: Krænkelse af religionsfriheden i Tyskland

Der henvises til:

— EU-traktatens artikel 6;

— artikel 10, 22 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder;

— konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder fra 1950 (navnlig artikel 9 og 14);

— den internationale rapport fra 2003 om religionsfrihed fra det amerikanske udenrigsministerium;

Ud fra følgende betragtninger:

— at den tyske regering ikke anerkender Scientology-kirken som en religion, og at opfattelsen af den som en potentiel trussel mod den demokratiske orden har ført til arbejds- og handelsmæssig forskelsbehandling af dens medlemmer i den offentlige og den private sektor;

— at regeringen nægtede at udstede turistvisa til lederne af Unification Church, pastor Sun Myung Moon og hans hustru, Hak Ja Har Moon;

— at delstatsregeringerne i Bayern og Hamburg har foreslået nye foranstaltninger for at begrænse Scientology-kirkens aktiviteter, og at den lutherske kirke har fortsat sin oplysningskampagne mod den og andre formodede »kulter«;

— at forskellige forbundsstater har udgivet foldere om mindretalsreligioners ideologi og skikke, og nogle frygter, at inddragelsen i en rapport om farlige bevægelser og kulter kunne skade deres omdømme; at disse handlinger har bidraget til at fastholde negative offentlige holdninger til medlemmer af mindretalsreligioner;

— at der i den internationale rapport fra 2003 om religionsfrihed gives udtryk for bekymring over, at individuelle rettigheder kan blive krænket som følge af religiøst tilhørsforhold og muligheden for forskelsbehandling på det internationale marked ved valg af udenlandske firmaer på grund af eventuel tilknytning til Scientology-kirken:

Kan Kommissionen bekræfte, at den har kendskab til de beskrevne situationer?

Mener Kommissionen, at de beskrevne handlinger er en krænkelse af de grundlæggende rettigheder, der er garanteret i artikel 10 og 22 i EU's charter om grundlæggende rettigheder, og at de derfor angriber det væsentligste indhold i disse, som beskyttes udtrykkeligt i chartrets artikel 52?

Mener Kommissionen ligeledes, at disse situationer er i modstrid med EU-traktatens artikel 6 og dermed de principper, som alle medlemsstaterne har til fælles, om respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder?

Kan Kommissionen oplyse, hvordan den agter at få Tyskland til ikke at udvise denne adfærd, der er i strid med retten til religionsfrihed?

Såfremt Kommissionen ikke udtrykkeligt fordømmer de af denne institution beskrevne handlinger, hvilke retlige principper vil den da lægge til grund?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(29. april 2004)

Kommissionen er ikke bekendt med de forhold, som det ærede medlem beretter om.

Hvad angår de tyske myndigheders nægtelse af at udstede indrejsevisum til lederen af Unification Church, Sun Myung Moon og hans hustru, skal Kommissionen minde om, at i henhold til bestemmelserne om udstedelse af ensartede visa til de stater, der har tiltrådt Schengen-konventionen, behandler hver medlemsstat en ansøgning om visum på grundlag af en række kriterier, der figurerer i de fælles konsulære instrukser. Beslutningen om at udstede eller nægte visum er imidlertid den enkelte medlemsstats ansvar. De fælles konsulære instrukser pålægger ikke medlemsstaterne at begrunde en eventuel nægtelse af visum.

Kommissionen mener, at spørgsmålet om Scientology-kirkens og andre religiøse samfunds status i Tyskland henhører under »erklæringen om kirkers og konfessionsløse organisationers status«, der er vedlagt Amsterdam-traktaten som bilag, hvori det hedder, at »Den Europæiske Union respekterer og anfægter ikke den status i henhold til national lovgivning, som kirker og religiøse sammenslutninger eller samfund har i medlemsstaterne. Den Europæiske Union respekterer ligeledes filosofiske og konfessionsløse organisationers status«.

Kommissionen har i øvrigt kun kompetence til at gribe ind over for eventuelle overtrædelser af grundlæggende rettigheder, herunder religionsfriheden, når overtrædelserne sker inden for rammerne af fællesskabsretten og gennemførelsen af denne.

I den henseende har Tyskland ligesom alle de andre medlemsstater siden den 2. december 2003 været forpligtet til at anvende Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000, der forbyder forskelsbehandling på grund af religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering, hvad angår beskæftigelse og erhverv (1).

I forbindelse med undersøgelsen af medlemsstaternes gennemførelse af ovennævnte direktiv sendte Kommissionen Tyskland en åbningsskrivelse om manglende oplysning om Tysklands gennemførelsesforanstaltninger i den henseende.

Endelig skal det fastslås, at en person, som mener, at hans grundlæggende rettigheder er blevet krænket, har mulighed for at klage til den europæiske menneskerettighedsdomstol efter at have udtømt de interne retsmidler.

(1) EFT L 303 af 2.12.2000.