SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0799/00

af Sami Naïr (PSE) til Kommissionen

(16. marts 2000)

Om: Meddelelse fra Kommissionen om arbejdsprogrammet for år 2000 (KOM(2000) 155 endelig)

1. Vedrørende den multilaterale handel siger Kommissionen, at hovedmålsætningerne fortsat består i at liberalisere handelen yderligere for at stimulere væksten (og) at styrke det regelbaserede handelssystem mldr

a) Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen konkret at træffe især i forbindelse med forhandlingerne med WTO?

2. Kommissionen vil lancere den første høringsrunde af arbejdsmarkedets parter om tilpasningen og moderniseringen af arbejdstilrettelæggelsen.

a) Kan Kommissionen præcisere, hvilke foranstaltninger den agter at sætte i gang?

b) Kan den præcisere sin opfattelse af moderniseringen af socialsikringssystemerne?

c) Er den af den opfattelse, at man for at bekæmpe arbejdsløsheden må indføre skiftende og usikre vilkår?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(9. juni 2000)

1. Fællesskabet ønsker at fremme handelsliberaliseringen og styrke det multilaterale regelbaserede system ved hjælp af en firedobbelt agenda for en ny handelsrunde.

For det første søger både industri- og udviklingslandene med hensyn til fremme af handelsliberaliseringen at forbedre markedsadgangen for deres varer og tjenesteydelser med henblik på at forstærke den økonomiske vækst. Fællesskabet søger derfor at virkeliggøre en approach for liberalisering, der ved at dække alle sektorer gør det muligt for alle medlemmer at udnytte deres komparative fordele og derved øge samhandelen.

For det andet er det nødvendigt, at Verdenshandelsorganisationen (WTO) tilpasser sine regler efter globaliseringens virkninger, således at handlende og investorer får en forudsigelig, gennemsigtig og ikke-diskriminerende ramme for deres økonomiske dispositioner og indbyrdes konkurrence. Grundregler for investeringer og konkurrence udgør nødvendigvis en del af en sådan agenda og vil i en vis udstrækning kunne skabe denne ramme. En stor gruppe WTO-medlemmer går stadig stærkt ind for, at disse spørgsmål medtages under en ny handelsrunde, og det må beklages, at det ikke i Seattle lykkedes at indlede forhandlinger om to emner af så grundlæggende betydning og til gavn for virksomheder i hele verden. Tilsvarende må det beklages, at det hverken var muligt at indlede forhandlinger om lettelse af samhandelen eller forbedring af reglerne på områder som f.eks. beskyttelse af handelen eller tekniske handelshindringer, der alle vil bidrage til mere forudsigelige betingelser for markedsadgang og til friere handelsstrømme. Fællesskabet bestræber sig til stadighed på at medtage alle disse spørgsmål i den nye runde, som efter dens mening bør startes så hurtigt som muligt.

For det tredje understregede Seattle-mødet også det tvingende nødvendige i, at udviklingslandene integreres bedre i samhandelssystemet via forbedret markedsadgang, forbedret særlig og differentiel behandling, bedre koordineret kapacitetsopbygning og en mere aktiv rolle inden for WTO's mekanismer. En ny runde vil gøre det muligt at behandle udviklingslandenes handelsproblemer også en række mere følsomme anliggender mere indgående. Fællesskabet lægger derfor den allerstørste vægt på, at der som led i den nye runde tages større hensyn til udviklingslandenes problemer.

Endelig søger Fællesskabet i sin agenda for runden at tage en række spørgsmål op, som har betydning både for regeringerne og den brede offentlighed. Vore samfund er stadig bekymrede over de virkninger, som samhandelssystemet kan tænkes at få på områderne miljø, bæredygtig udvikling, sociale spørgsmål og forbrugersundhed og -sikkerhed, og søger at fremkalde reaktioner, der både tager hensyn til samhandelssystemet og disse samfundsmæssige bekymringer. Da andre WTO-medlemmer kun i begrænset omfang bakker disse anliggender op, er det nødvendigt, at Fællesskabet på baggrund af udviklingslandenes stærke mistanke om den virkelige målsætning for eller de virkelige konsekvenser af de forslag, som Fællesskabet fremsætter for at imødegå borgersamfundets bekymringer, gør tydeligere og mere specifikt rede for sine mål på disse områder.

2. a) Kommissionen har til hensigt at konsultere arbejdsmarkedets parter vedrørende den eventuelle retning for Fællesskabets arbejde med udvikling af et sæt aftalte principper til modernisering og forbedring af beskæftigelsesforholdene og en ramme for arbejdet. Kommissionen kan desuden ønske at konsultere arbejdsmarkedets parter om fastsættelse af rammebestemmelser på fællesskabsplan på særlige områder som f.eks. fjernarbejde.

b) Kommissionen er i en årrække gået ind for, at medlemsstaterne på et samarbejdsbetonet grundlag udveksler synspunkter om de fælles udfordringer, som de står over for vedrørende den fremtidig udvikling i deres socialsikringssystemer. Kommissionen fremlagde i juli 1999 en meddelelse(1), hvori der foreslås et nyt og dybere samarbejde baseret på fire hovedtemaer: at gøre det umagen værd at arbejde og at garantere en sikker indkomst, at gøre pensionerne sikre og pensionsordningerne bæredygtige, at fremme et samfund med plads til alle samt at sikre et kvalitetsbetonet og bæredygtigt sundhedssystem. Kommissionens forslag blev tiltrådt af Rådet før jul 1999 og af Europa-Parlamentet i februar 2000. Et aspekt ved det nye samarbejde som foreslået i Kommissionens meddelelse Kommissionens arbejdsprogram for 2000(2) (og tiltrådt af Rådet og Europa-Parlamentet) er at anspore arbejdsmarkedets parter til at deltage i udvekslingen af synspunkter.

c) Nej. Kommissionen mener, at forbedringer i såvel fleksibilitet og sikkerhed kan og skal gå hånd i hånd med foranstaltninger, der har til formål at øge beskæftigelsen. I mange tilfælde kan øget fleksibilitet, navnlig med hensyn til den måde, hvorpå arbejdet i en virksomhed tilrettelægges, sikre både arbejdsgivere og arbejdstagere betydelige fordele. Virksomheden drager fordel af, at arbejdet kan tilrettelægges på en mere produktiv måde, og arbejdstagerne drager fordel af større jobsikkerhed og en mere fleksibel tilrettelæggelse af deres tilværelse, eksempelvis med hensyn til arbejdstid. En sådan fleksibilitet vil forbedre virksomhedernes konkurrenceevne og kan derved øve positiv indflydelse på beskæftigelsen. I visse andre tilfælde,

eksempelvis hvis virksomhederne søger at indføre aggressive ansættelsesstrategier (hire and fire), er det særlig vigtigt, at der sikres de pågældende arbejdstagere en passende beskyttelse. Desuden vil denne type fleksibilitet næppe føre til nogen forbedring af det generelle beskæftigelsesniveau.

(1) KOM(1999) 347 endelig udg.

(2) EFT C 81 af 21.3.2000.