SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2576/00

af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen

(25. juli 2000)

Om: Aids-forebyggelse og -bekæmpelse i Sydafrika

Sydafrika har de højeste aids-tal i verden. I absolutte tal har landet ifølge FN det største antal aids-smittede. Tabuet over for aids gør det desuden vanskeligt at forebygge ny smitte og at bekæmpe følgerne af aids. Det berettes, at den sydafrikanske regering i stedet for at søge efter muligheder for at bekæmpe epidemien søger efter forklaringer. Præsident Mbeki har med henblik herpå oprettet et aids-panel, der bl. a. har bestået af en mindre gruppe dissidente videnskabsmænd, der ikke så nogen sammenhæng mellem HIV og aids. I denne uge vedtog panelet at foretage yderligere undersøgelser, bl.a. af HIV-testens pålidelighed. Amerikanske og europæiske videnskabsmænd betragter dette som en katastrofe.

1. Er Kommissionen bekendt med en erklæring fra en gruppe på 5000 videnskabsmænd, offentliggjort aftenen inden aids-konferencen i Durban, hvori det hedder, at HIV-virussen uundgåeligt fører til aids, og at dette må medføre politisk handling?

2. Er Kommissionen ikke enig i, at aids-forebyggelse og -bekæmpelse i Sydafrika må prioriteres højt, da halvdelen af de nu 15-årige ved en uændret politik sandsynligvis ikke vil nå deres 25. år, hvilket ud over et menneskeligt drama også er en økonomisk katastrofe?

3. Er Kommissionen ikke enig i, at den økonomiske udvikling i Sydafrika står og falder med en hensigtsmæssig løsning på aids-problemet, og at en sådan løsning derfor er en nødvendig forudsætning for hensigtsmæssig ydelse af europæisk udviklingsstøtte?

4. Har Kommissionen på baggrund af, at Sydafrika er det land, der modtager størst støtte fra EU til sin udviklingsproces, i bekræftende fald til hensigt at lægge pres på den sydafrikanske regering for at få den til at leve op til denne forudsætning?

5. Har Kommissionen til hensigt at anvende aftalen om videnskabeligt samarbejde mellem Fællesskabet og Sydafrika til at sikre, at (EU-)bevillingerne til sydafrikansk forskning anvendes hensigtsmæssigt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(18. september 2000)

Kommissionen var aktivt inddraget i forberedelsen af den 13. internationale aids-konference i Durban. I alt 94 deltagere fra udviklingslande blev sponsoreret af Kommissionen for at kunne deltage og fremlægge deres videnskabelige arbejder. Durban-erklæringen, der blev udarbejdet af et team bestående af over 250 videnskabsmænd og undertegnet af over 5000, blev udsendt en uge, inden konferencen fandt sted, og heri bekræftes det, at aids forårsages af HIV-virus, dvs. HIV-1 eller HIV-2. Kommissionen støtter dette synspunkt.

Kommissionen er enig i, at forebyggelse og behandling af aids og HIV bør prioriteres højere i Sydafrika. Aids-behandlingssystemer er meget komplekse og kræver en effektiv opbakning fra sundhedssektorens side. Kommissionen har den holdning, at hvis der kun er begrænsede ressourcer til rådighed, bør de centreres om en yderligere styrkelse af de nationale sundhedssystemer og om forebyggelse af HIV/aids for de mange, i stedet for, at der ydes ikke-kurativ behandling af de få. Med henblik herpå er der planlagt støtte til en styrkelse af sundhedssektoren i Sydafrika for tidsrummet 2000-2002, ud over de løbende EF-programmer for støtte til sundhedssektoren i dette land.

Ud over HIV/aids er landet konfronteret med mange andre udviklingshæmmende faktorer. På området for samfundsudvikling er det nødvendigt at finde løsninger på den manglende basisinfrastruktur, høj ledighed, højt kriminalitetsniveau og ringe uddannelsesniveau. Sydafrikas økonomiske problemer kan sammenfattes under stikordene langsom vækst, dalende beskæftigelse og beskeden virksomhedsinvestering. Sydafrikas udvikling står og falder med en effektiv indsats, ikke blot over for aids, men over for alle de andre faktorer, der er til hinder for vækst og velfærd.

Kommissionen er for tiden ved at udforme et initiativ med henblik på en forøget indsats over for de tre smitsomme sygdomme, der har størst indvirkning på fattigdommen (tuberkulose, malaria og HIV/aids). I september 2000 vil Rådet og Parlamentet få forelagt en meddelelse herom. Hovedsigtet med den foreslåede indsats vil være at maksimere adgangen til de bestående velafprøvede og effektive foranstaltninger; at tage tilgængeligheds- og prismæssige overkommelighedsspørgsmål op i relation til de vigtigste lægemidler; og at øge investeringen i forskning og udvikling af nye generationer af lægemidler og vacciner til bekæmpelse af disse sygdomme. En effektiv bekæmpelse heraf vil kræve nyskabende tænkning, nye partnerskaber og en samordnet respons fra det internationale samfund.

Fællesskabets midler skal ikke blot afsættes til bekæmpelsen af HIV/aids, men også til kampen mod f.eks. tuberkulose og malaria. HIV/aids og tuberkulose hænger i stigende grad indbyrdes sammen procenten af tuberkulosepatienter i Sydafrika og andetsteds kan forventes at stige yderligere, så længe der mangler en effektiv indsats over for HIV/aids. Alle de mest udbredte, smitsomme sygdomme bidrager i et uforholdsmæssigt stort omfang til at holde befolkningsgrupper nede i fattigdom, alle rammer de de unge i deres produktive livsafsnit og har enorme samfundsmæssige omkostninger, og de bestående forebyggende eller kurative foranstaltninger udnyttes langt fra maksimalt. Med en bistand på ca. 125 mio. EUR om året er programmet for udviklingssamarbejde med Sydafrika faktisk et af de største bistandsprogrammer, som Fællesskabet står for. Med henblik på dets gennemførelse er Kommissionen involveret i en omfattende politisk dialog med den sydafrikanske regering, hvor der fokuseres på hovedområderne for Fællesskabets bistand. Inden for hvert af disse områder er det Kommissionens vigtigste opgave at respektere og understøtte Sydafrikas egne politiske beslutninger, snarere end at stille forhåndsbetingelser. Samtidig bestræber Kommissionen sig for at sikre, at de politikker, den støtter, er bæredygtige og underkastet demokratiske kontrol, og at de vil bidrage til en mindskelse af fattigdommen.

Lige siden aftalen mellem Fællesskabet og Sydafrika om videnskab og teknologi trådte i kraft, er den blevet benyttet til at støtte en fælles forskning inden for prioriterede områder. Mellem 1996 og 1999 forelagde sydafrikanske forskerteam 235 projekter til finansiering inden for det internationale samarbejdsprogram, der er et led i aftalen, og af disse har 49 projekter allerede modtaget finansiel støtte under det 4. rammeprogram. De sydafrikanske forskeres interesse for det kommende 5. rammeprogram synes endnu større. På det sidste møde i det blandede udvalg vedrørende videnskab og teknologi i Pretoria i juli 2000 blev de to parter enige om nye prioriterede områder for den fremtidige samarbejdende forskning, herunder forebyggelse og behandling af fattigdomsrelaterede sygdomme.