ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1463/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(27. maj 2002)

Om: Finansieringen af et udvalg af lærebøger under det første operationelle program almen uddannelse og elementær erhvervsuddannelse

I det første operationelle program almen uddannelse og elementær erhvervsuddannelse for Grækenland var det i underprogram 1, foranstaltning 1, aktion a, med titlen bøger programmer fastsat, at der skulle udgives forskelligt didaktisk materiale, som f.eks. et udvalg af lærebøger i fysik for anden gymnasieklasse. Et år efter offentliggørelsen heraf blev lærebøgerne taget ud af programmet, da de havde givet anledning til mange problemer i undervisningsforløbet.

1. Hvor stort et beløb var der blevet stillet til rådighed til dette projekt?

2. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. juli 2002)

Inden for rammerne af det operationelle program, som det ærede medlem henviser til, blev der ydet finansiering til fremstilling og udgivelse af flere bøger/lærebøger, som der skulle være mulighed for at vælge frit imellem.

Den pågældende aktion blev gennemført og finansieredes i henhold til programmets rammer med et beløb på 200 000 ECU.

Ifølge oplysninger, som undervisningsministeriet har givet Kommissionen, er en del af disse lærebøger trukket tilbage.

På nuværende tidspunkt har Kommissionen ikke yderligere oplysninger desangående. Derfor vil der blive fremsendt en skrivelse til undervisningsministeriet med henblik på at få afklaret, hvad der skal ske i denne sag, når det operationelle program afsluttes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0953/02

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(10. april 2002)

Om: Uheld i Sellafield

Den 8. februar 2002 indtraf der igen et alvorligt uheld i kernekraftværket Sellafield, som gjorde det nødvendigt midlertidigt at nedlukke en af reaktorerne i kraftværket. I december 2001 blev seks kernereaktorer, herunder fire i Sellafield, nedlukket efter driftsforstyrrelser i en reaktor i Skotland.

Hvor mange gange i løbet af de sidste fem år har sikkerhedshensyn nødvendiggjort nedlukning af reaktorerne i Sellafield, af hvilke grunde og på hvilke datoer? Hvilke oplysninger har Kommissionen modtaget om hvert af disse uheld?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(21. maj 2002)

Kommissionen holdes regelmæssigt underrettet om spørgsmål vedrørende nuklear sikkerhed i såvel EU-medlemsstaterne som kandidatlandene. Endvidere er Kommissionen i henhold til kapitel III i Euratom-traktaten udstyret med en række beføjelser vedrørende strålingsbeskyttelse.

Kommissionen skal imidlertid minde om, at udformning og opførelse af kernekraftværker til elproduktion alene sorterer under medlemsstaterne, og at det primært er driftsherrerne, der har ansvaret for, at kernekraftværkerne drives forsvarligt, under de nationale sikkerhedsmyndigheders kontrol. Derfor modtager Kommissionen ingen informationer om, hvorvidt det er sikkerhedsmæssige spørgsmål, der har været årsagen til en reaktors nedlukning, for så vidt som der ikke har været tale om radioaktivt udslip uden for anlægget.

Det er dog vigtigt at erindre om således som det allerede er blevet meddelt Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi (ITRE) under Europa-Parlamentet at Kommissionen har til hensigt, i forlængelse af Det Europæiske Råds konklusioner fra mødet i Laeken (14. og 15. december 2001), at fremsætte forslag til en fastere ramme for Fællesskabets approach til nuklear sikkerhed i form af fælles kontrolnormer og -mekanismer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1441/02

af James Fitzsimons (UEN) til Kommissionen

(15. maj 2002)

Om: Europass-modtagere

Kommissionen har lige bekendtgjort, at 20 000 Europass til uddannelsesformål er blevet bevilget, siden initiativet trådte i kraft i 2000.

Vil Kommissionen forelægge en analyse efter nationalitet af denne ordning samt oplyse, hvilke typer kurser der følges?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(10. juni 2002)

Kommissionen takker det ærede medlem for hans interesse for initiativet Europass-uddannelse, som blev etableret ved Rådets beslutning 1999/51/EF af 21. december 1998 om fremme af ophold i andre europæiske lande som led i vekseluddannelse, herunder lærlingeuddannelse(1). Det specifikke mål med beslutningen er at fremme lærlingeophold i andre medlemsstater og at bidrage til kvaliteten heraf.

Kommissionen godkendte sin rapport om gennemførelsen af beslutningen den 2. maj 2002 og fremsendte den til Europa-Parlamentet og Rådet(2).

Rapporten, som er et krav i henhold til artikel 9 i beslutning 1999/51/EF giver et billede af de to første år af gennemførelsen. Den omfatter især oplysninger om udsendelsen af Europass-uddannelsesdokumenter, herunder en opdeling pr. land.

Tabel 3 i rapporten (s. 14) viser opdelingen pr. oprindelsesland (EU + EØS-landene) af opholdene i et eller flere andre europæiske lande, som er registreret i Europass-uddannelsesdokumenter fra november 2001:

>TABELPOSITION>

Med hensyn til kursustype besøgte ca. tre fjerdedele af indehaverne af Europass-uddannelse en uddannelse eller lærlingeuddannelse på et niveau svarende til tiende-tolvte klasse; et højere uddannelsesniveau og et lavere dækkede 10-15 % af tilfældene.

Yderligere oplysninger omfatter følgende:

- varigheden af lærlingeuddannelsen i udlandet varierede mellem tre og 15 uger

- lidt mere end halvdelen af indehaverne af Europass-uddannelse var kvinder (ca. 55 %)

- de fleste af indehaverne af Europass-uddannelse var mellem 17 og 23 år.

Et væsentligt antal ophold i andre europæiske lande falder ind under Leonardo da Vinci-programmet, selv om andelen varierer stærkt fra et land til et andet (30-100 %). I nogle lande står bilaterale eller nationale initiativer for op mod 50 % af opholdene i andre europæiske lande.

(1) Denne beslutning blev vedtaget den 21. december 1998, EFT L 17 af 22.1.1999; den trådte i kraft den 1. januar 2000.

(2) Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet rapport om gennemførelsen af Rådets beslutning 1999/51/EF af 21. december 1998 om fremme af ophold i andre europæiske lande som led i vekseluddannelse, herunder lærlingeuddannelse, KOM(2002) 214 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1201/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(26. april 2002)

Om: Bekendtgørelse af kontrakter

Mener Kommissionen, at en kontrakt på GBP 32 millioner til fremstilling af vacciner, som blev afgivet af en medlemsstat, bør sendes i offentligt udbud i henhold til retningslinjerne i indkøbsdirektiverne?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkesteinpå skriftlige forespørgsler E-1199/02, E-1200/02 og E-1201/02

(6. juni 2002)

Kommissionen erfarer, at de skriftlige forespørgsler E-1200/02 og E-1201/02 vedrører de britiske myndigheders indgåelse af en aftale om levering af koppevaccine for at imødegå eventuelle terrorangreb i kølvandet på de rystende hændelser den 11. september 2001 og navnlig den efterfølgende frygt for kemiske og biologiske terrorangreb.

Kommissionen er ikke fuldt ud bekendt med alle de foranstaltninger, som de britiske myndigheder måtte have truffet ved tildelingen af aftalen. Da den ikke råder over disse oplysninger, kan den ikke med sikkerhed udtale sig om, hvorvidt aftalen er omfattet af Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb(1), og hvorvidt den burde have været i offentligt udbud.

Med hensyn til skriftlig forespørgsel E-1199/02 fremgår det af oplysninger, som Kommissionen har modtaget, at de medlemsstater, som har indkøbt nødvacciner for at imødegå mulige terrortrusler efter miltbrandangrebene i USA i 2001, af sikkerhedshensyn ikke fulgte procedurerne for offentlige udbud.

Artikel 2 i ovennævnte direktiv fastsætter, at visse aftaler ikke er omfattet af bestemmelserne om offentlige udbud. Det gælder bl.a. indkøbsaftaler, der erklæres hemmelige, eller hvis gennemførelse skal ledsages af særlige sikkerhedsforanstaltninger i henhold til gældende love eller administrative forskrifter i den pågældende medlemsstat, eller når beskyttelsen af medlemsstaternes væsentlige sikkerhedsinteresser kræver det.

Som en undtagelse fra hovedreglen om, at offentlige aftaler skal indgås ved offentligt udbud, skal artikel 2 fortolkes restriktivt og fra sag til sag. Én relevant faktor kan f.eks. være, hvis der ved aftalens indgåelse er et udtalt behov for ikke at bekendtgøre aftalen eller dens art af hensyn til den offentlige sikkerhed. En anden relevant faktor i sådanne sager kan være de udtalelser, EF-Domstolen fremkom med i sin dom i sag C-273/97 af 26. oktober 1999, nemlig at medlemsstaterne råder over et vist skøn ved vedtagelsen af foranstaltninger, som de anser for nødvendige for at garantere den offentlige sikkerhed.

(1) EFT L 199 af 9.8.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0557/02

af Renzo Imbeni (PSE) og Giovanni Pittella (PSE) til Kommissionen

(28. februar 2002)

Om: Visa til tredjelandsborgere bosiddende i Schweiz

Flere hundrede tusind mennesker, der hovedsagelig er indvandrere fra Balkan-landene og Tyrkiet, bor i Schweiz med regulære langtidsopholdstilladelser. Hver gang de skal krydse grænserne i Unionen (Italien, Østrig, Tyskland og i mindre omfang Frankrig), er de nødt til at anmode om et visum. FIM (Forum for Integration af Indvandrere, der for nylig blev oprettet i Schweiz) foreslår, at visumpligten erstattes af forevisning af pas og den relevante opholdstilladelse.

Kan Kommissionen oplyse, om den kan tilslutte sig dette forlag? I bekræftende fald, hvad agter den at foretage sig for at gennemføre det? I benægtende fald, hvilke alternative løsninger kan den foreslå for at undgå vanskelige situationer på konsulaterne i de berørte EU-lande?

Mener Kommissionen, at man i de seneste beslutninger om ratificering af traktaten mellem Den Europæiske Union og Schweiz kan indføje en løsning på dette alvorlige problem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(4. april 2002)

Kommissionen er sig bevidst om, at flere tusinde tredjelandsstatsborgere bosiddende i Schweiz er underlagt visumpligt ved passage af EU-medlemsstaternes ydre grænser, herunder i forbindelse med transit gennem en medlemsstat, f.eks. når de pågældende personer tager tilbage til deres oprindelsesland i forbindelse med den årlige ferie.

Problemet vil ikke blive løst af aftalen mellem Schweiz og Den Europæiske Union om fri bevægelighed for personer, som blev undertegnet den 21. juni 1999, og som snart skulle træde i kraft efter ratificering af alle kontraherende parter.

Kommissionen minder om, at en anmodning fra Schweiz om deltagelse i Schengen-aftalen/Dublin-konventionen, såfremt anmodningen munder ud i en bilateral aftale mellem EU og Schweiz, ville kunne løse problemet fuldstændigt. Dog er Kommissionen også klar over, at denne løsning ikke er nært forestående.

Kommissionen er bekendt med det faktum, at Schweiz siden august 2000 har fritaget tredjelandsstatsborgere for visumpligt i de tilfælde, hvor de er i besiddelse af en opholdstilladelse udstedt af en EU-medlemsstat. Kommissionen udelukker ikke overvejelser om en gensidig foranstaltning på mellemlang sigt.

Kommissionen vil også gerne understrege, at gældende ret, og navnlig de fælles konsulære visuminstrukser(1), giver medlemsstaterne mulighed for at udstede visum til tredjelandsstatsborgere bosiddende i Schweiz efter nærmere bestemmelser, der ikke udgør en uforholdsmæssig hindring for deres færden.

(1) EFT L 239 af 22.9.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1343/02

af Pietro-Paolo Mennea (PPE-DE) til Kommissionen

(2. maj 2002)

Om: Forsinkede udbetalinger

Operatører inden for kulturelle institutioner og undervisningsanstalter samt andre borgere klager og protesterer til stadighed over de forsinkede udbetalinger i forbindelse med projekter inden for kultur, undervisning og uddannelse.

Da der i næsten alle tilfælde er tale om personer, som ikke råder over tilstrækkelige midler til at foretage forskudsbetalinger, er den ovennævnte situation til betydelig skade på såvel finansielt som kulturelt plan.

- Kan Kommissionen i denne forbindelse oplyse, om den har kendskab til denne problematik?

- Kan Kommissionen oplyse, hvilke midlertidige foranstaltninger der iværksættes til betaling af projekter?

- Kan Kommissionen oplyse, om den vil kontrollere denne situation for at indføre en mærkbar og virkningsfuld løsning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(12. juni 2002)

Programmerne vedrørende kultur, almen uddannelse og erhvervsuddannelse danner hvert år i de 30 deltagerlande grundlag for tusindvis af aktioner. Kommissionen er bekendt med, at der har været problemer med at sikre hurtige udbetalinger til støttemodtagerne. Disse problemer er delvis forbundet med indførelsen af en ny procedure for internalisering af betalinger, der tidligere blev foretaget af eksterne kontorer for teknisk bistand, men i de nye kontrakter, der er indgået med dem, er det fastsat, at de ikke længere skal udføre opgaver, der anses for at kræve offentlig beføjelse.

Aftalerne, der indgås mellem Kommissionen og støttemodtagerne, indeholder almindeligvis bestemmelser om, at Kommissionen har en frist på 60 dage at regne fra dennes accept af en gyldig betalingsanmodning (finansieringsaftalen, som støttemodtageren har underskrevet, når der er tale om en forskudsbetaling; regnskabet og aktivitetsrapporten, som støttemodtageren har udarbejdet i overensstemmelse med reglerne, og som Kommissionen kan acceptere, når der er tale om betaling af et eventuelt mellemliggende forskud og betaling af saldoen).

Kommissionen bestræber sig på at nedbringe forsinkelserne i betalingerne på det pågældende område og har med dette for øje truffet forskellige foranstaltninger, herunder forstærkning, i det omfang det er økonomisk muligt, af de menneskelige ressourcer, der administrerer betalingerne. Kommissionen overvåger endvidere kvaliteten af finansforvaltningen og af de kontroller, som den modtagne dokumentation skal underkastes. I denne forbindelse bestræber Kommissionen sig på så vidt muligt at forenkle de regler, som gælder for forvaltningen af programmerne med henblik på at fremskynde de dermed forbundne transaktioner.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0602/02

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(6. marts 2002)

Om: Forhandlingerne mellem EU og Algeriet om en associeringsaftale

Der finder for øjeblikket forhandlinger sted mellem EU og Algeriet om en associeringsaftale med dette land, som er beliggende ved Middelhavets sydlige bred.

I Barcelona-erklæringen fra 1995 tillagdes overholdelsen af menneskerettighederne og de grundlæggende rettigheder stor betydning, og de kom til at spille en nøglerolle i Euro-Middelhavsforbindelserne.

I Algeriet er situationen den, at der hver måned omkommer 200 personer i forbindelse med episoder, som har relation til konflikten i landet, lige som tusinder er bortført og forsvundet, og indskrænkninger af friheden hører til dagens orden.

Hvordan vil Kommissionen i forbindelse med forhandlingerne om associeringsaftalen sikre en opfølgning af menneskerettighedssituationen i Algeriet, så Barcelona-aftalerne kan overholdes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(3. april 2002)

Menneskerettighedssituationen i Algeriet har ligget Kommissionen meget på sinde under forhandlingerne om Euro-Middelhavsassocieringsaftalen med dette land og gør det fortsat. Når det drejer sig om ofrene for de tragiske blodsudgydelser, som har hærget Algeriet igennem de seneste næsten ti år, finder Kommissionen, at man bør skelne mellem de attentater, der begås af terroristgrupper, som legitimt bekæmpes af de algeriske myndigheder, og de voldshandlinger, som under dække af at bekæmpe terrorismen har krænket og fortsat krænker menneskerettighederne og de grundlæggende friheder.

Generelt set kan voldsspiralen ikke brydes, medmindre der indledes en bred dialog med deltagelse af alle demokratiske kræfter i Algeriet, og der gennemføres politiske, økonomiske og sociale reformer.

I artikel 2 i associeringsaftalen, der blev paraferet den 19. december 2001, hedder det, at respekten for de demokratiske principper og de grundlæggende menneskerettigheder, som disse er nedfældet i verdenserklæringen om menneskerettigheder, ligger til grund for partiernes indenlandske og internationale politik og udgør et væsentligt element i aftalen.

Måden, hvorpå dette forpligtende tilsagn bliver overholdt af de to parter, vil blive undersøgt i forbindelse med den politiske dialog, som vil blive indledt mellem parterne ved aftalens ikrafttræden. Denne politiske dialog vil finde sted på flere niveauer, på ministerielt plan, primært inden for rammerne af associeringsrådet, på højt embedsmandsplan, via de diplomatiske kanaler eller via andre kanaler. Kommissionen har til hensigt at gøre fuldt brug af disse forskellige kanaler for at fremme de målsætninger, der er fastsat i aftalens artikel 2.

Indtil aftalen træder i kraft, finder der regelmæssigt en politisk dialog sted på ad hoc-basis mellem EU's trojka og den algeriske regering. På disse møder drøftes menneskerettighedsproblematikken systematisk.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0700/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. marts 2002)

Om: Statslig skole for erhvervsuddannelse inden for elektronik og telekommunikation

Den statslige skole for erhvervsuddannelse inden for elektronik og telekommunikation er en erhvervsuddannelsesinstitution under Undervisningsministeriet, der ligger i Lissabon og er oprettet efter en samarbejdsaftale mellem Portugal og Nederlandene; skolen har siden 1990, hvor den blev taget i brug, været henvist til provisoriske lokaler.

Skolens hovedformål er at uddanne kompetente teknikere på elektronik- og telekommunikationsområdet, hvis faglige kvalifikationer anerkendes af de virksomheder, der beskæftiger dem, idet disse virksomheder også udfylder en supplerende funktion under forberedelserne til en videregående uddannelse.

På baggrund af den ekspansion, der i vore dage kendetegner elektronik- og telekommunikationsområdet, optages næsten samtlige af de ca. 100 elever efter afslutningen af deres uddannelse på arbejdsmarkedet i kendte virksomheder.

Den positive vurdering af skolen og behovet for teknikere inden for disse områder har ikke været tilstrækkeligt til at udvirke, at der blev skabt nye faciliteter, at undervisningspersonalet blev udvidet, og at det blev muligt at udvide det nuværende projekt til i løbet af kort tid at omfatte det dobbelte antal studerende, da de ca. 25 elever, der hvert år afslutter uddannelsen, ikke rækker til at opfylde efterspørgslen.

Kommissionen anmodes derfor om at oplyse, hvilke muligheder der er for finansiering af nye faciliteter og udvidelse af det nuværende projekt med den statslige skole for erhvervsuddannelse inden for elektronik og telekommunikation i Lissabon.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(26. april 2002)

Projekter af den type, som det ærede medlem henviser til, vil kunne medfinansieres af strukturfondene under foranstaltning 8 i det operationelle program (OP) for uddannelse (Prodep) og under foranstaltning 3.8 i OP for regionen Lissabon (Porlvt), som begge indgår i EU-støtterammen for de portugisiske regioner, som er omfattet af mål 1 i perioden 2000-2006.

Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(1) og den portugisiske lovgivning, især lovdekret 54-A 2000, er det imidlertid de nationale programforvaltningsmyndigheder, der står for udvælgelsen af projekter. Kommissionen opfordrer derfor det ærede medlem til at søge yderligere oplysninger om en eventuel medfinansiering på følgende adresser: PRODEP III, Av. 24 de Julho 134-5o, 1399-029 Lisboa, og PORLVT, Rua de Artilharia Um No 33, 1269-145 Lisboa.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0168/02

af Emilio Menéndez del Valle (PSE) til Rådet

(5. februar 2002)

Om: Den umenneskelige behandling af krigsfangerne på den amerikanske Guantánamo-base

Efter en rejse fra Afghanistan under vilkår, som tydeligvis ikke er i overensstemmelse med den humanitære folkeret blev taleban- og al-Qaeda-krigsfangerne transporteret til Guantánamo under nedværdigende, ydmygende og uværdige forhold.

Det var positivt, at den britiske udenrigsminister, Jack Straw, den 20. januar 2002 udtalte, at fangerne, uanset deres rent tekniske status, bør behandles humant og i overensstemmelse med den gængse folkeret. Dette har vi altid gjort klart, og amerikanerne har over for os givet udtryk for, at de deler denne opfattelse.

Den højtstående FUSP-repræsentant, Javier Solana, gav den 21. januar 2002 i spansk tv udtryk for den opfattelse, at fangerne skulle være omfattet af Genève-aftalerne.

Efter de udtalelser at dømme, som den amerikanske forsvarsminister, Donald Rumsfeld, fremsatte den 20. januar 2002, lader det ikke til, at han deler Jack Straws opfattelse. Denne er ifølge oplysninger fra den 21. januar tilsyneladende blevet korrigeret af premierministeren, Tony Blair.

Vil det spanske formandskab iværksætte overbevisende foranstaltninger for at minde den amerikanske regering om de ideer og principper, som Javier Solana og Jack Straw har givet udtryk for, og som man i Europa er stolt af?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-0168/02, E-0236/02, E-0239/02 og E-0263/02

(27. juni 2002)

Rådet understreger atter betydningen af, at tilbageholdte behandles humant i overensstemmelse med folkerettens almindelige normer. Rådet kan ikke ud fra mediereportager vurdere, om interneringsforholdene i Guantánamo lever op til disse normer. Præsident Bush afgav en offentlig erklæring herom den 31. januar 2002. Rådet har ikke de oplysninger, der er nødvendige for effektivt at vurdere, om de tilbageholdte i Guantánamo skal betragtes som krigsfanger. Rådet erindrer om, at tilbageholdte i tvivlstilfælde i henhold til artikel 5 i tredje Genève-konvention af 1949 om behandling af krigsfanger skal være omfattet af konventionens beskyttelse, indtil deres status er blevet afgjort af en kompetent domstol. Indtil da skal tilbageholdte behandles humant, modtage passende lægebehandling og forsynes med beklædning og levnedsmidler. I henhold til folkeretten har tilbageholdelsesmagten imidlertid ret til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre lejrens og de tilbageholdtes sikkerhed.

Rådet har ikke til hensigt at sende observatører til Guantánamo. Rådet glæder sig over, at Den Internationale Røde Kors Komité har fået fuld adgang til de tilbageholdte og vil kunne udøve sit mandat. Også den britiske, den franske, den spanske og den belgiske regeringsdelegation har kunnet få adgang til deres respektive statsborgere, der er tilbageholdt i Guantánamo Bay.