ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2768/02

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(1. oktober 2002)

Om: Pay-as-you-drive

Det britiske forsikringsselskab Norwich Union vil fra 2004 indføre en pay-as-you-drive-bilforsikring i Europa. Formålet hermed er, at forsikringspræmierne beregnes ud fra den effektive anvendelse af bilen. Bilerne skal derfor udstyres med et system, som registrerer det sted, hvor bilen befinder sig, og de tilbagelagte ruter.

Hvad mener Kommissionen om dette initiativ?

Er Kommissionen enig med Norwich Union i dets argumenter om, at forsikringspræmierne med dette system bliver mere retfærdige og billigere for mennesker, som ikke bruger deres bil så tit?

Vil Kommissionen træffe foranstaltninger til at regulere denne nye forsikringsform og i bekræftende fald hvilke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(14. november 2002)

Fra et forsikringssynspunkt kan Kommissionen ikke se, at det skulle give problemer med præmieberegningen for motorkøretøjsforsikringer, hvis et forsikringsselskab indfører et pay-as-you-drive system i lighed med det, som det ærede medlem har omtalt. Faktisk kan tanken om at tilpasse præmiebeløbet til den egentlige brug af køretøjet være til fordel for forsikringstagerne i almindelighed, såfremt føreren er forsvarligt forsikret.

Som det ærede medlem muligvis ved, er EF's lovrammer for finansielle tjenesteydelser, herunder forsikringsprodukter, baseret på princippet om tariffrihed. Kommissionen mener derfor, at prisen på motorkøretøjsforsikringer bør bestemmes af markedet. Kommissionen ser det ikke som sin rolle at gennemtvinge bestemte metoder til præmieberegning, som det ærede medlem foreslår, men derimod at øge det indre forsikringsmarkeds effektivitet som beskrevet i handlingsplanen for finansielle tjenester. Kommissionen er af den opfattelse, at øget konkurrence bør gøre det lettere for forbrugeren at finde frem til lavere priser samt en bredere og mere innovativ produktvifte.

Den foreslåede metode kan dog give anledning til betænkeligheder, hvad angår databeskyttelse i lyset af direktiv 95/46/EF om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(1) og det nye direktiv 2002/58/EF om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation(2), især hvad angår proportionalitetsprincippet og de specifikke bestemmelser om brug af lokaliseringsdata. Derfor må det foretrækkes, at enhver, der ønsker at udvikle et sådant instrument, arbejder tæt sammen med den relevante databeskyttelsesmyndighed, så det sikres, at det er i overensstemmelse med databeskyttelseslovgivningen.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, EFT L 281 af 23.11.1995.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor, EFT L 201 af 31.7.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3861/02

af Barbara Weiler (PSE) til Kommissionen

(10. januar 2003)

Om: Indførelse af et europæisk legitimationskort for handicappede

I anledning af det europæiske handicapår er det relevant at indføre et fælles europæisk legitimationskort for handicappede. Dette ville også være et vigtigt skridt i forbindelse med mobilitet.

På grundlag af EF-traktatens artikel 13 om ikke-forskelsbehandling burde der her være mulighed for et fælles europæisk initiativ. Agter Kommissionen at forelægge et forslag på dette område, og, i bekræftende fald, hvornår er tidspunktet for et sådant forslag planlagt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(10. februar 2003)

Det spørgsmål, det ærede medlem rejser, vedrører ikke et emne, der kan henføres til spørgsmålet om forskelsbehandling på grund af handicap. Det er derfor Kommissionens opfattelse, at artikel 13 ikke kan anvendes til at lovgive om forespørgslens emne. Desuden har Rådet gjort det klart, at det mener, at reglerne for tildeling af legitimationskort til handicappede henhører under medlemsstaternes kompetence(1). Kommissionen har derfor ikke til hensigt at fremsætte forslag om spørgsmålet.

(1) Rådets henstilling (98/376/EF) af 4. juni 1998, EFT L 167 af 12.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3494/02

af Cristiana Muscardini (UEN) til Rådet

(9. december 2002)

Om: Massakrer i Nigeria

De tragiske begivenheder i Nigeria (drab på over 200 kristne, ildspåsættelse og ødelæggelse af kirker og forretninger) viser på ny den alvorlige internationale situation, der er kendetegnet af ekstrem vold, hver gang man forsøger at gennemføre sharia-love i et land. Selv om hvert land principielt har ret til at holde sine traditioner i hævd, kan Europa ikke forblive upåvirket, når der sker en så brutal og umenneskelig krænkelse af menneskerettighederne, den menneskelige værdighed samt religions- og ytringsfriheden, der medfører massakrer og ødelæggelse af ejendom, således som det netop er sket i Nigeria, og som det kan ske i morgen i et hvilket som helst andet land, hvor de fundamentalistiske islamiske organisationer opererer.

1. Anser Rådet det ikke for hensigtsmæssigt at gribe ind med politiske sanktioner, når der under dække af religionen foretages massakrer af denne art?

2. Hvilke initiativer agter det at træffe for at forhindre tilsvarende tragedier i fremtiden?

Svar

(4. marts 2003)

Tanke-, samvittigheds- og religionsfrihed er fastsat i grundlæggende internationale menneskerettighedsinstrumenter, bl.a. FN's menneskerettighedskonventioner. EU fordømmer forfølgelse på grund af religion eller tro under alle omstændigheder. EU benytter enhver lejlighed til at opfordre stater til at følge en lovgivning og praksis, der fremmer tolerance og gensidig respekt, og til at beskytte religiøse mindretal mod diskrimination, trusler og angreb. Konkrete tilfælde af religiøs forfølgelse tages jævnligt op med de pågældende regeringer, både i bilaterale kontakter og i multilaterale fora, som f.eks. de årlige møder i FN's Menneskerettighedskommission og i 3. Komité under FN's Generalforsamling.

Med hensyn til Nigeria er EU naturligvis bekymret over den seneste tids voldshandlinger, men ser dog positivt på forbundsregeringens indsats for at sikre, at Nigerias lovgivning er i overensstemmelse med de internationale menneskerettighedskonventioner. EU finder også de fredelige og lovlige initiativer, som både muslimske og kristne menneskerettighedsgrupper i Nigeria tager på dette område, opmuntrende. EU har meddelt de nigerianske myndigheder, at det er indstillet på at fortsætte den dialog, der finder sted som led i partnerskabet med Nigeria, med henblik på at styrke de processer i Nigeria, som arbejder hen imod en konsolidering af demokratiet og respekten for menneskerettighederne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2905/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(16. oktober 2002)

Om: USA's og Det Forenede Kongeriges forebyggende angreb på Irak

I modstrid med international legalitet, repræsenteret ved FN, i modstrid med alle elementære grundregler for globalt samkvem, og uden at det nuværende irakiske styres diktatoriske karakter kan tjene som undskyldning herfor, har USA's præsident, George Bush, varslet at et forebyggende angreb på Irak vil blive udført af USA og Det Forenede Kongerige. Det påtænkte angreb bliver ganske særligt betænkeligt fordi det udspringer af en teori hvis karakter er eksplicit imperialistisk, og i medfør af hvilken USA har tilstået sig selv retten til at føre forebyggende krige mod alle der sætter spørgsmålstegn ved dets dominerende stilling i verden.

Hvad mener EU om den slags imperialistiske krigsplaner? Hvilke tiltag vil den gennemføre for at prøve at forhindre dem og forlange international ret overholdt? Hvilke skridt har den taget over for premierministeren i Det Forende Kongerige, en af Unionens stater?

Svar

(3. marts 2003)

Rådet finder, at Irak skal overholde De Forenede Nationers resolutioner vedrørende landet, og helt specielt de resolutioner, der vedrører masseødelæggelsesvåben. Rådet er altid gået ind for handling i FN-regi og under overholdelse af folkeretten. I denne forbindelse ser Rådet meget positivt på USA's beslutning om at samarbejde med sine partnere inden for disse rammer. Rådet har derfor med tilfredshed noteret sig, at De Forenede Nationers Sikkerhedsråd den 8. november 2002 enstemmigt vedtog resolution 1441 om Irak.

Irak må nu samarbejde fuldt ud med De Forenede Nationer og opfylde de forpligtelser, der følger af De Forenede Nationers Sikkerhedsråds resolutioner.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2587/02

af Ingo Schmitt (PPE-DE) til Rådet

(11. september 2002)

Om: Dirigeret energi-våben

Er Rådet bekendt med, at der stadig findes et stort antal af dirigeret energi-våben (fra den kolde krig), som i mange tilfælde er i privatpersoners besiddelse?

Agter Rådet som følge heraf at indføre en række kontrolforanstaltninger?

Har Rådet på baggrund af Europa-Parlamentets beslutning A4-0005/1999 af 28. januar 1999 om miljø, sikkerhed og udenrigspolitik taget en række initiativer, og i bekræftende fald hvilke?

Svar

(4. marts 2003)

Rådet har aldrig fået forelagt det spørgsmål, som det ærede parlamentsmedlem rejser om dirigeret energi-våben.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2979/02

af Anders Wijkman (PPE-DE) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: Store statslige tilskud til den tyske træindustri

Træindustrien i Tyskland har ekspanderet betydeligt i løbet af det seneste årti. Ekspansionen har været mulig via meget store statslige tilskud til industrien. I sommeren 2002 besluttede Stendahl Pulp Mercer International at ekspandere yderligere. Den tyske stat bidrager til dette projekt med 715 mio. EUR i form af lån og tilskud ud af et budget på omkring 800 mio. EUR. Statslige tilskud af denne størrelse har en meget negativ

indvirkning på den øvrige træindustris konkurrenceevne i området. Hvordan vil Kommissionen redegøre for sin godkendelse af statsstøtte i denne størrelsesorden, når den modvirker grundlæggende forudsætninger (en åben markedsøkonomi, handel og konkurrence mellem landene i EU) for EU's fælles markeds udvikling og vækst?

I forbindelse med EU's kommende udvidelse er det blevet nævnt, at investeringsstøtte til industrien vil kunne kompensere for lavere landbrugsstøtte i kandidatlandene. Er dette korrekt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(25. november 2002)

Kommissionen godkendte i juni 2002 støtte til Zellstoff Stendal til opførelse af en ny cellulosefabrik(1). Investeringsomkostningerne androg ca. 800 mio. EUR inkl. en støtte på ca. 250 mio. EUR.

Støtten er ydet på grundlag af regionale betragtninger for at fremme den økonomiske udvikling i en af de mest ugunstige regioner i Fællesskabet ved at yde støtte til investering og jobskabelse. Zellstoff Stendal-projektet er godkendt på basis af de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter. Kommissionen godkendte støtten på grund af projektets positive indvirkning på beskæftigelsen i regionen efter at have fastslået, at der ikke er overkapacitet inden for papirmasseindustrien.

Anvendelsen af reglerne i de multisektorale rammebestemmelser for store investeringsprojekter betyder, at støtte til Stendal-projektet er lavere i forhold til den støtteintensitet, der normalt tillades i det pågældende område.

Tilsvarende regler anvendes nu allerede i ansøgerlandene. Investeringsstøtte til industrien kompenserer derfor ikke for en eventuel lavere landbrugsstøtte i ansøgerlandene.

(1) Se pressemeddelelse IP/02/888 af 19.6.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2986/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Rådet

(23. oktober 2002)

Om: Foranstaltninger til begrænsning af ulykker i fiskeriet

Europa-Parlamentet vedtog den 5. april 2001 en beslutning om sikkerhed og ulykkesårsager i forbindelse med fiskeri(1), hvori det i punkt 7 opfordrede Rådet til at pålægge Kommissionen at koordinere alle de bestræbelser, der gennemføres såvel af Kommissionen og medlemsstaterne som af de internationale organisationer og høre denne sektor og medlemsstaterne med henblik på at udvikle og styrke foranstaltningerne til forebyggelse og sikkerhed i fiskeriet.

Har Rådet truffet nogen foranstaltninger i forbindelse hermed?

Mener Rådet ikke, at en sådan koordination fra Kommissionens side ville bidrage til at begrænse antallet af ulykker i fiskeriet?

(1) EFT C 21 E af 24.1.2002, s. 359.

Svar

(20. februar 2003)

Sikkerhed i forbindelse med fiskeri er et af hovedmålene i Rådets lovgivning på fiskeriområdet; navnlig Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet giver mulighed for at yde offentlig støtte til modernisering af fiskerfartøjer, herunder bl.a. forbedring af sikkerheden om bord.

Kommissionen har som led i forslagene vedrørende reformen af den fælles fiskeripolitik forelagt et forslag om ændring af forordning (EF) nr. 2792/1999, der omfatter foranstaltninger til fortsat støtte til modernisering af fartøjer, navnlig sikkerhed om bord, forudsat at disse foranstaltninger ikke øger fiskeriindsatsen.

Rådet er for øjeblikket ved at drøfte disse forslag.

På området sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen spiller den nye fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen (2002-2006) en vigtig rolle.

Rådet vedtog en resolution om en ny fællesskabsstrategi i juni 2002, hvori den understregede nødvendigheden af at fremme sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen i Fællesskabets politikker og udvikle en samordnet tilgang, der bl.a. omfatter den fælles fiskeripolitik.

I punkt II.7 i denne resolution opfordrer Rådet Kommissionen til i henhold til sin initiativret at forelægge det de forslag, der er nødvendige for at nå de mål for sikkerhed og sundhed, der er fastsat i den nye strategi, især forslag til at konsolidere, forenkle og rationalisere den nuværende retlige ramme, således at den kan anvendes på en bedre måde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2659/02

af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen

(20. september 2002)

Om: Samarbejde med ikke-samarbejdsvillige lande eller territorier

FATF (Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge) offentliggjorde den 21. juni 2002 den ajourførte liste over ikke-samarbejdsvillige lande og territorier. Listen omfatter Cookøerne, Dominica, Egypten, Grenada, Guatemala, Indonesien, Marshalløerne, Myanmar, Nauru, Nigeria, Niue, Filippinerne, Rusland, Saint Vincent og Grenadinerne samt Ukraine.

Vil Kommissionen oplyse

1. hvilke forbindelser EU opretholder med disse lande?

2. hvilke foranstaltninger til bekæmpelse af hvidvaskning af penge Kommissionen træffer inden for rammerne af disse forbindelser?

3. om der inden for rammerne af tiltrædelsesforhandlingerne med Ukraine findes specielle foranstaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(5. november 2002)

1. og 2. Det ærede medlem henvises til svar på skriftlig forespørgsel E-3497/01(1) fra Turco.

3. Det er vigtigt at understrege, at der ikke føres tiltrædelsesforhandlinger med Ukraine i forbindelse med udvidelsen. Forholdet til Ukraine er reguleret i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater og Ukraine (PCA)(2). Inden for disse rammer har Ukraine og Unionen givet retlige og interne anliggender førsteprioritet. Unionens handlingsplan for retlige og interne anliggender med Ukraine omfatter derfor specifikke spørgsmål om hvidvaskning af penge. Ukraines

foranstaltninger til bekæmpelse af hvidvaskning af penge støttes af Unionen, så Ukraine kan opfylde normerne i Europarådets konvention af 1990 om hvidvaskning af penge, FATF-henstillingerne og de normer, der er fastsat af Egmont-gruppen. Ukraines bekæmpelse af hvidvaskning af penge har endvidere førsteprioritet inden for TACIS-programmet.

(1) EFT C 277 E af 14.11.2002, s. 6.

(2) EFT L 49 af 19.2.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2471/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(4. september 2002)

Om: Pensionsrettigheder

Vil Kommissionen gøre rede for, hvilke EU-regler der omfatter kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager, og for hvorvidt disse regler omfatter bestemmelser til afklaring af formuespørgsmål, der henhører under et andet EU-lands kompetence, særligt optjente pensionsrettigheder?

Er der nogen juridisk hindring for deling af pensionsrettighederne, hvis en domstol i en medlemsstat træffer den afgørelse, at pensionsrettigheder optjent i en pensionsordning i en anden medlemsstat skal deles?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(25. oktober 2002)

Området er omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 1347/2000 af 29. maj 2000 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn(1) (i det følgende benævnt Bruxelles II-forordningen). Forordningen omhandler gensidig anerkendelse af afgørelser vedrørende skilsmisse, separation og annullering af ægteskab samt af afgørelser om forældreret over fælles børn, som er afsagt i forbindelse med ægteskabssager. Bruxelles II-forordningen, som trådte i kraft den 1. marts 2001, omhandler imidlertid ikke de formuemæssige følger af en skilsmisse.

Den 3. maj 2002 forelagde Kommissionen et forslag(2) om at kombinere Bruxelles II-forordningen og med Kommissionens forslag af 6. september 2001 vedrørende forældreret(3) samt med det franske initiativ af 3. juli 2002 vedrørende samværsret. I forhold til Bruxelles II-forordningen indeholder det nye forslag nye bestemmelser inden for området forældreret, men det overtager bestemmelserne om ægteskabsanliggender uændret fra Bruxelles II-forordningen.

Der er i øjeblikket ikke nogen fællesskabsregler på området deling af ejendom beliggende i en anden medlemsstat. Anerkendelsen og fuldbyrdelsen af en retsafgørelse om deling af pensionsrettigheder optjent i en ordning i en anden medlemsstat vil således henhøre under den relevante nationale lovgivning.

I denne forbindelse vil Kommissionen gerne henlede det ærede medlems opmærksomhed på Rådets program for foranstaltninger med henblik på gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område(4). Under område III i Rådets program fastslås det, at ejendomsret, der opstår gennem ægteskab og gennem separation af papirløse par, er et af de områder, hvor princippet om gensidig anerkendelse ønskes anvendt. Med henblik herpå har Kommissionen for nylig iværksat en undersøgelse af medlemsstaternes nationale lovgivninger. Når undersøgelsen er afsluttet, vil den kunne være til støtte for Kommissionens fremtidige arbejde inden for området.

(1) EFT L 160 af 30.6.2000.

(2) EFT C 203 E af 27.8.2002.

(3) EFT C 332 E af 27.11.2001.

(4) EFT C 12 af 15.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2907/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(16. oktober 2002)

Om: Ariel Sharons israelske hærs belejring af den palæstinensiske præsident Arafats hovedkvarter

Den israelske hærs belejring af Palæstinas præsident Arafats hovedkvarter er en brutal og voldelig handling af den allerstørste politiske og moralske alvor, midt i den tilstand af vold som hersker i Palæstina og Israel som følge af den israelske stats kolonistiske besættelse af Vestbredden og Gaza, en besættelse der uden tvivl efter Ariel Sharons ønske har karakter af folkemord.

For alle de europæiske borgere der ønsker retfærdighed og fred, og som stræber efter at eliminere alle lidelser der er forårsaget af ét folks undertrykkelse af et andet, er den israelske hærs aggression mod en ubevæbnet præsident en fejg og skændig handling, som fortjener et hårdt og krigerisk svar fra Den Europæiske Unions institutioner. Det er utilstedeligt at dette svar endnu ikke er kommet, og at det under alle omstændigheder altid er underordnet USA's blindt pro-israelske holdninger.

Hvad har Rådet foretaget sig, og hvad agter det at foretage sig, ansigt til ansigt med disse aggressioner fra Sharons hær, som er et slag i ansigtet på hele menneskeheden?

Svar

(3. marts 2003)

Rådet mener ikke, at handlinger som den israelske hærs besættelse for nylig af præsident Arafats hovedkvarter kan bidrage til at løse den israelsk-palæstinensiske krise. Rådet gav derfor (på samlingen den 30. september 2002) udtryk for sin tilfredshed med vedtagelsen af Sikkerhedsrådets resolution 1435 og opfordrede indtrængende begge parter til at udvise størst mulig tilbageholdenhed og rette sig fuldstændig efter denne resolution. Rådet bemærkede, at de israelske styrker er begyndt at trække sig tilbage fra Den Palæstinensiske Myndigheds præsidents hovedkvarter, og det understregede atter, at det ikke bidrager til bekæmpelse af terror eller til at opfylde Israels legitime ønske om sikkerhed, at palæstinensernes og den palæstinensiske leders bevægelsesfrihed indskrænkes, og at deres infrastruktur ødelægges. Det er nu mere end nogensinde nødvendigt, at israelerne og palæstinenserne vender tilbage til forhandlingsbordet. Rådet vil fortsat arbejde hen imod dette mål, navnlig gennem Mellemøstkvartetten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2904/02

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. oktober 2002)

Om: Bretonsk

For nylig fejrede man i Europa Sprogenes Dag, og i den anledning blev der fremlagt en rapport om bretonsk, det sidste levende keltiske sprog på det europæiske fastland, som er i fare for at uddø.

Kun 300 000 ud af de fire million indbyggere i Bretagne forstår bretonsk. For nitten år siden var det endnu det dobbelte. Af dem, der forstår bretonsk, er over 80 % ældre end 60 år. Det er et kapløb med tiden, for med mindre tingene ændrer sig, er bretonsk dømt til at uddø. Bretonerne retter deres kritik mod Paris, fordi deres sprog ikke har fået officiel anerkendelse.

Der gives ingen finansiel støtte til undervisning af de 3 000 børn, der lærer bretonsk i skolen, fordi man hævder, at der mangler et retsgrundlag dertil. Denne situation er uacceptabel.

Kan Kommissionen tage et initiativ til, at der skabes et retsgrundlag inden for rammerne af dens beføjelser på undervisningsområdet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(19. november 2002)

Hvad angår uddannelse, fremgår det meget tydeligt af artikel 149 i EF-traktaten, at undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne er medlemsstaternes ansvar.

Fællesskabet handler inden for rammerne af sine beføjelser i henhold til traktaterne med henblik på at sikre forskelligartethed med hensyn til de sprog, som anvendes i Europa, navnlig på kultur- og uddannelsesområdet. I forbindelse med tidligere aktiviteter vedrørende regionale og mindre udbredte sprog fokuserede man hovedsageligt på uddannelse i et forsøg på at undgå, at de forskellige sprog uddør. I overensstemmelse med artikel 151, stk. 4, som bestemmer, at der skal tages hensyn til kulturelle aspekter i forbindelse med alle EU's aktiviteter, har man finansieret en lang række projekter vedrørende bl.a. regionale og mindre udbredte sprog under en række forskellige fællesskabsprogrammer på politikområder som f.eks. regional udvikling og udvikling af landdistrikterne, informationssamfundet og socialpolitik.

I tråd med Rådets resolution af 14. februar 2002 om fremme af den sproglige mangfoldighed og indlæringen af fremmedsprog inden for rammerne af gennemførelsen af målene for Det Europæiske Sprogår(1) vil Kommissionen gennemføre en vidtrækkende høring på grundlag af et diskussionsoplæg, som offentliggøres senere i 2002. Denne proces vil resultere i en meddelelse til Parlamentet og Rådet medio 2003 om en handlingsplan vedrørende fremme af indlæringen af fremmedsprog og den sproglige mangfoldighed på grundlag af aktioner, i forbindelse med hvilke man anvender ressourcer, som er til rådighed under eksisterende fællesskabsprogrammer og -aktiviteter, hvori regionale og mindre udbredte sprog også vil indgå.

(1) EFT C 50 af 23.2.2002.