SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1546/02

af Wolfgang Ilgenfritz (NI) til Kommissionen

(3. juni 2002)

Om: Europa-Kommissionens repræsentation i Wien

I foråret 2002 blev der i alle EU-medlemsstater offentliggjort en meddelelse om en udvælgelsesprøve, hvorved Europa-Kommissionen søgte at besætte stillingen som leder af Europa-Kommissionens repræsentation i Wien, der havde været ledig siden november 2001. Ifølge presseoplysninger er der ikke blevet lagt objektive kriterier til grund ved denne udvælgelsesprøve.

I den østrigske avis Österreichischer. Kurier hedder det den 11. marts 2002: Det forlyder, at udvælgelsesprøven henvender sig til østrigere, idet der klart og tydeligt stilles krav om, at ansøgerne skal besidde indgående kendskab til landets politiske og samfundsmæssige forhold. Den 22. april 2002 står der i samme avis: på EU-kommissær Franz Fischlers kontor kan man bekræfte, at fem ansøgere har søgt stillingen som Wolfgang Streitenbergers efterfølger .

Den 6. august 2001 skriver pressen: Meget tyder på, at det bliver Michael Reiterer, der får tilbudt stillingen, Den østrigske tjenestemand bekræfter, at han er interesseret i jobbet.

1. Er det korrekt, at der kun har været fem ansøgere til stillingen som leder af repræsentationen i Wien? Hvor mange ansøgninger har man i benægtende fald modtaget vedrørende besættelsen af denne stilling?

2. Hvad er forklaringen på, at der kun er så få personer, som har søgt den pågældende stilling, på trods af, at denne stilling er godt betalt og forbundet med megen prestige?

3. Hvilke faglige kvalifikationer skulle ansøgerne ifølge stillingsopslaget besidde? Er det rigtigt, at der blev stillet krav om, at ansøgerne skulle have indgående kendskab til de politiske og samfundsmæssige forhold i Østrig samt have fortræffelige sprogkundskaber i tysk? Stilles der i bekræftende fald de samme krav i alle medlemsstater om, at ansøgere til sådanne stillinger skal have indgående kendskab til landets sprog og kultur?

4. Fra og med den 6. august 2001, dvs. længe før der bliver udarbejdet et stillingsopslag, bliver en bestemt person foretrukket fremfor andre personer (jf. presseartiklen). Hvordan kunne Kommissionen garantere, at dette ikke ville resultere i, at bestemte ansøgere ikke kom i betragtning? Er det ikke Kommissionens opfattelse, at når der på så tidligt et tidspunkt bliver sat navn på visse ansøgere, vil det uundgåeligt medføre, at besættelsen af stillingen ikke baseres på objektivitet og gennemsigtighed?

5. Hvor mange ansøgninger har Kommissionen modtaget i forbindelse med besættelsen af stillingen som leder af Europa-Kommissionens repræsentationer i de øvrige medlemsstater? Hvor mange ansøgere har helt konkret søgt de sidste fem ledige stillinger som leder af én af Europa-Kommissionens repræsentationer i Europa (inklusive besættelsen af stillingen i Wien)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(10. juli 2002)

1. Det er korrekt, at fem tjenestemænd søgte stillingen som leder af repræsentationen i Wien, efter at stillingen(1) var blevet opslået.

2. og 5. Siden 2000 er der til fem tilsvarende stillinger, offentliggjort på samme måde, indkommet 25 gyldige ansøgninger i gennemsnit fem ansøgninger pr. ledig stilling som leder af en repræsentation. Til én opslået stilling har der fx været otte ansøgere, og til en anden to. At fem tjenestemænd søgte stillingen i Wien kan derfor ikke betragtes som exceptionelt.

3. De krav, som stilles til ansøgerne, er faktisk ret høje, som de altid er, når det gælder lederstillinger, og specielt en stilling som repræsentationsleder. Det er ganske normalt og logisk at kræve, at Kommissionens repræsentant i et givet medlemsland har indgående kendskab til EU's politikker og institutioner og til de politiske, økonomiske og samfundsmæssige forhold i medlemslandet, samt god indsigt i landets kultur, medier og institutioner. Andre repræsentationsledere er blevet rekrutteret på akkurat samme måde.

4. Der kan forekomme spekulationer i pressen om, hvilke personer der har størst chance for at få en bestemt stilling, inden en lederstilling besættes, men det vil Kommissionen næppe kunne hindre. Desuden er det tvivlsomt, om sådanne oplysninger er pålidelige. Under alle omstændigheder foregriber spekulationer ikke ansættelsesmyndighedens endelige beslutning. Der er ingen klare beviser for, at presserygter afholder ansøgere fra at søge stillinger, og det vil helt klart være umuligt, og også formynderisk, at søge at hindre en fri presse i at gætte, hvem der kan tænkes at få en bestemt stilling. At udvælgelsesproceduren foregår åbent og objektivt garanteres af den tjenestegren, som har ansvaret for at besætte den ledige stilling.

(1) KOM/031/02.