SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1182/00

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Udvidelsen og atomsikkerheden

Ifølge tal fra Det Internationale Atomenergiagentur er der fra 1993 og til dags dato sket 508 uheld på atomværkerne, dvs. mere end et uheld pr. værk på de 434 atomværker, der er i drift i verden, og som producerer 16 % af den energi, der anvendes. I Europa er den procentvise andel størst i de lande, hvor værkerne er mest forældede i Ukraine 45 %, i Litauen hele 77 % og størstedelen af energien fremstilles på atomværker, som er potentielt farlige, som f.eks. værkerne i Ignalina og på Kolahalvøen i Rusland, i Bouhunice i Slovakiet, i Kozloduy i Bulgarien, i Metsamor i Armenien.

Endnu i dag er 15 af de 58 atomværker, der er i drift i det tidligere Sovjetunionen, af typen Rbmk ligesom Tjernobyl-værket og bygget uden nogen sikkerhedsafskærmning omkring reaktoren:

1. Hvilke garantier er der givet under tiltrædelsesforhandlingerne med ansøgerlandene og under forhandlingerne om samhandlen med de øvrige lande om foranstaltninger med henblik på at demontere disse atomværker?

2. På hvilke vilkår vil ansøgerlandene være parate til at imødekomme EU's krav på dette område?

3. Inden for hvilken frist skal demonteringen finde sted?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(5. juni 2000)

De nedlukningsaftaler, der i efteråret 1999 blev indgået med Slovakiet, Litauen og Bulgarien, vedrører nedennævnte nedlukningsdatoer og er baseret på de nævnte afgørelser truffet af disse tre kandidatlandes nationale myndigheder.

Som et resultat af en intens dialog med Kommissionen besluttede den slovakiske regering den 14. september 1999 (regeringsresolution nr. 801/1999) at lukke kernekraftværket Bohunice V1. Reaktorblok 1 vil blive lukket i 2006 og reaktorblok 2 i 2008.

Tilsvarende besluttede det litauiske parlament den 5. oktober 1999 (parlamentsresolution nr. VIII-1348) at godkende den nationale energistrategi, der var fremlagt af den litauiske regering. Denne strategi omfatter en forpligtelse til at lukke kernekraftværket Ignalina. Reaktorenhed 1 skal lukkes før 2005. Den endelige afgørelse om lukningen af reaktorenhed 2 vil blive truffet i forbindelse med revisionen i 2004 af den nationale energistrategi. Lukningen ventes at finde sted i 2009, da parlamentet i sin resolution opfordrer regeringen til at udarbejde en handlingsplan for udskiftningen af Ignalina-reaktorerne af RBMK-type på dette tidspunkt.

Bulgariens premierminister og det medlem af Kommissionen, der har udvidelse som ansvarsområde, mødtes den 29. november 1999. Ved den lejlighed nåede Kommissionen og Bulgarien til en forståelse, der blev undertegnet af den bulgarske udenrigsminister, om nedlukningen af enhed 1-4 på kernekraftværket Kozloduy. Den bulgarske regering forpligtede sig til endeligt at lukke enhed 1 og 2 før 2003. Den endelige afgørelse om lukningstidspunkterne for enhed 3 og 4 vil blive truffet i forbindelse med revisionen af den bulgarske energistrategi i 2002. Ifølge forståelsen vil lukningen af enhed 3 og 4 komme til at finde sted før de i øjeblikket planlagte lukningstidspunkter, dvs. henholdsvis 2008 og 2010. Efter Kommissionens opfattelse bør den endelige lukning af disse enheder finde sted senest i 2006.

Til opfølgning af disse nedlukningstilsagn har Kommissionen forpligtet sig til at yde finansiel bistand til nedlukningen af kernekraftreaktorerne Bohunice V1, Ignalina og Kozloduy 1-4 og gennemførelsen af en række dermed forbundne foranstaltninger i energisektoren. Der er allerede undertegnet finansieringsmemoranda med Slovakiet og Litauen vedrørende en sådan støtte via PHARE-midler fra 1999-budgettet, ifølge hvilke der skal ydes 10 mio. til hvert af disse lande. Kommissionen har afgivet en fast hensigtserklæring om yderligere årlig støtte på 20 mio. til hvert af landene i de kommende år. Denne støtte vil ved udgangen af det nuværende finansielle overslag for 2000-2006 andrage 150 mio. både for Slovakiet og for Litauen. Som led i den forståelse, der blev opnået med Bulgarien, tilbød Kommissionen en flerårig bistandspakke på 200 mio. for perioden indtil 2006. Det er en forudsætning for udbetalingen af halvdelen af dette beløb, at forståelsens bestemmelser om endelig lukning af enhed 3 og 4 i 2002 bekræftes. Kommissionen har desuden taget indledende skridt til at yde størstedelen af denne finansielle støtte via internationale gavebistandsmidler, som skal oprettes i løbet af dette år og forvaltes af Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD). Desuden er der tilbudt alle tre lande Euratom-lån. Den 18. april 2000 godkendte Kommissionen et lån på 212 mio. til Bulgarien.

Med hensyn til de særlige betingelser, som de tre kandidatlande har fastsat til opfølgning af deres afgørelser om at nedlukke disse reaktorer, skal det bemærkes, at Litauen og Bulgarien har taget det forbehold, at de vil træffe de endelige afgørelser om lukningen af enhed 3 og 4 i Kozloduy og enhed 2 i Ignalina i de reviderede nationale energistrategier, der skal vedtages i henholdsvis 2002 (Bulgarien) og 2004 (Litauen). Debatten i nogle af disse lande har også vist, at visse politiske kræfter ønsker at knytte den konkrete nedlukning sammen med finansiel bistand fra Fællesskabet. Kommissionen har kategorisk afvist en sådan sammenbinding, men har som nævnt ovenfor accepteret at yde støtte til gennemførelsen af nedlukningsafgørelserne. Kommissionen holder nøje øje med, at de nødvendige skridt til nedlukningen rent faktisk tages, og har gjort sin finansielle bistand betinget af, at modtagerlandene overholder nedlukningsforpligtelserne. Dette omfatter vedtagelse af passende bestemmelser i den nationale lovgivning.

Bortset herfra er der ikke opnået enighed om nogen særlige garantier i form af foranstaltninger, der skal træffes for at nedlukke reaktorerne. Kommissionen og kandidatlandene er sig imidlertid fuldt ud bevidst, at forhandlingsprocessen om medlemskab, navnlig åbning og lukning af forhandlinger om energikapitlet og ratifikation af selve tiltrædelsesinstrumenterne, giver Fællesskabet passende midler til at sikre nedlukningsforpligtelsernes overholdelse.

Det er ikke på nuværende stade muligt at forudsige, hvornår nedlukningsindsatsen er bragt til afslutning. Nedlukningsprocessen dækker en periode på 50 til mere end 100 år (endelig lagring af brugt brændsel, nukleart affald og forurenet materiale). Den nøjagtige afslutning afhænger også af de tekniske løsninger, der vælges på forskellige nedlukningsområder.