SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1969/98

af Iñigo Méndez de Vigo (PPE) til Kommissionen

(30. juni 1998)

Om: Personers frie bevaegelighed i Schengen-omraadet

Schengen-konventionen rummer en af de stoerste udfordringer i forbindelse med Europas opbygning, nemlig personers frie bevaegelighed inden for det europaeiske omraade. En af konventionens maalsaetninger bestaar i at afskaffe baade told- og politikontrol ved de indre graenser mellem konventionens signatarstater uden negative indvirkninger paa opretholdelsen af den offentlige orden og den nationale sikkerhed. Som kompensation herfor forstaerkes kontrolforanstaltningerne ved de ydre graenser.

Hvad mener Kommissionen om den praksis, som luftfartselskabet Sabena konsekvent foelger, hvor selskabet ved udlevering af boardingpas til den rejsende samtidig anmoder om at se vedkommendes nationale identitetsbevis med henblik paa at fastslaa gyldigheden af dette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. oktober 1998)

Afskaffelsen af kontrollen over for personer, der passerer de indre graenser - herunder passagerer paa flyvninger inden for EU - er et af Faellesskabets fundamentale maalsaetninger (EF-traktatens artikel 7 A), som desvaerre endnu ikke er blevet realiseret. Det er grunden til, at personer, der passerer en af de indre graenser i EU, ogsaa i dag i overensstemmelse med den gaeldende EU-lovgivning kan blive udsat for graensekontrol. Denne maalsaetning er hidtil kun til dels blevet realiseret paa grundlag af internationale konventioner mellem et begraenset antal medlemsstater, f.eks. gennem Schengen-aftalen.

Med henblik paa at realisere denne maalsaetning i hele Faellesskabet forelagde Kommissionen i juli 1995 forslag til tre direktiver (Raadets direktiv om afskaffelse af personkontrol ved de indre graenser(1), Raadets direktiv om tredjelandsstatsborgeres ret til at rejse inden for Faellesskabet(2) og Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om aendring af direktiv 68/360/EOEF om afskaffelse af restriktioner for rejse og ophold inden for Faellesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer og direktiv 73/148/EOEF om ophaevelse af rejse- og opholdsbegraensningerne inden for Faellesskabet for statsborgere i medlemsstaterne med hensyn til etablering og udveksling af tjenesteydelser(3)). I det foerste direktiv fastsaettes det for det foerste, at afskaffelsen af personkontrollen ogsaa gaelder passagerer paa flyvninger inden for Faellesskabet og paa den anden side, at ophaevelsen af kontrollen ikke kun gaelder den kontrol, der udoeves af de officielle myndigheder, men ogsaa den kontrol, der i medfoer af en medlemsstats nationale lovgivning udoeves af andre, f.eks. luftfartsselskaber.

Det skal understreges, at dette princip om afskaffelse af den indre graensekontrol kun omfatter "graense"-kontrol, dvs. den kontrol, der udoeves i anledning af passage af en indre graense. Det skal i denne forbindelse fremhaeves, at den kontrol, der udoeves af luftfartsselskaber, kan have tre formaal. For det foerste kan luftfartsselskaber gennemfoere kontrol inden boarding for at undgaa de sanktioner, der kan vaere fastsat i destinationsmedlemsstatens lovgivning over for luftfartsselskaber, som transporterer udlaendinge, som ikke er i besiddelse af de rejsedokumenter, der er noedvendige for at rejse ind i det paagaeldende land (et identitetskort eller et pas, om noedvendigt forsynet med visa). Det er klart, at der ikke udoeves en saadan form for kontrol over for passagerer paa indenrigsfly, og denne form for kontrol boer derfor betegnes som "graense"kontrol. For det andet kan kontrollen ved boarding have til formaal at garantere sikkerheden for mennesker og gods under transporten. Endelig kan der vaere tale om kontrol i forbindelse med transportkontrakten, herunder f.eks. kontrol af anvendelse af personlige billetter. De to sidste former for kontrol udoeves ogsaa i forbindelse med indenrigsflyvning. Sidstnaevnte kontrolformer udgoer ikke "graense"kontrol, og de boer derfor ikke afskaffes inden for et omraade uden indre graenser. Paa baggrund af den aktuelle EU-lovgivning er der imidlertid ingen problemer med den "graense"kontrol, som flyselskaberne udoever i oejeblikket.

Indtil Amsterdam-traktaten er traadt i kraft, er Schengen-aftalen ikke en del af Faellesskabets lovgivning eller EU-lovgivningen, og Kommissionen boer derfor ikke paa nuvaerende tidspunkt udtale sig om, hvorledes den skal fortolkes og anvendes bortset fra de tilfaelde, hvor Schengen-bestemmelserne eller anvendelsen af disse griber ind i EU-lovgivningen.

(1) EFT C 289 af 31.10.1995.

(2) EFT C 306 af 17.11.1995.

(3) EFT C 307 af 18.11.1995.