SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1574/98

af Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) til Kommissionen

(20. maj 1998)

Om: Udstedelse af opholdstilladelser i Nederlandene

Kommissionen har henholdsvis den 7. februar 1996 og den 23. april 1997 besvaret mine tidligere forespoergsler nr. E-3661/95(1) og E-0973/97(2) om de nederlandske bestemmelser vedroerende prisen for udstedelse af opholdstilladelser til statsborgere fra medlemsstaterne. Kommissionen meddelte i sidstnaevnte svar, at "da den ikke var tilfreds med de nederlandske myndigheders svar, ville den fremsende en begrundet udtalelse til Nederlandene".

Det kan konstateres, at der - mere end et aar efter dette svar - endnu ikke er fundet en loesning paa problemet.

Kan Kommissionen paa den baggrund oplyse, hvilke foranstaltninger den har truffet for at faa en tilfredsstillende loesning paa dette spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(3. august 1998)

De nederlandske myndigheder udsteder flere forskellige opholdsdokumenter: Opholdstilladelse for unionsborgere og en opholdstilladelse, der udelukkende er baseret paa national lovgivning, og som kaldes vergunning tot vestiging. Opholdstilladelsen for unionsborgere udstedes mod indbetaling af et gebyr paa 35 nederlandske gylden og fornys gratis. Der opkraeves et gebyr paa 500 nederlandske gylden for udstedelse af vergunning tot vestiging. Dette dokument giver indehaveren flere rettigheder og garantier, end der kraeves efter Faellesskabslovgivningen. Det er ikke tidsbegraenset, og det kan udstedes til alle udlaendinge.

En unionsborger, der arbejder i Nederlandene, har derfor to muligheder. Den paagaeldende kan faa en opholdstilladelse for unionsborgere for en afgift paa 35 nederlandske gylden, der fornys gratis for en ny femaars periode, eller, hvis borgeren oensker det, og betingelserne i henhold til nederlandsk lovgivning for at udstede en saadan er opfyldt, kan han ansoege om en vergunning tot vestiging, som han skal betale 500 nederlandske gylden for, men som giver yderligere fordele. Efter Kommissionens opfattelse opfylder denne situation i princippet de betingelser, der findes under Faellesskabslovgivningen, eftersom unionsborgeren altid har den mulighed at faa den noedvendige opholdstilladelse i overensstemmelse med Faellesskabslovgivningen.

Der er dog opstaaet problemer, idet de nederlandske myndigheder udsteder en vergunning tot vestiging ved at paategne unionsopholdstilladelsen. Efter Kommissionens opfattelse er dette en udvidelse af unionsopholdstilladelsen. Som foelge heraf skal Faellesskabslovgivningen respekteres, og det hoejeste gebyr maa derfor ikke overstige det gebyr, der kraeves for udstedelse af nationale identitetsdokumenter (35 nederlandske gylden). Dette synspunkt kom igen til udtryk i en begrundet udtalelse, der blev oversendt til Nederlandene den 6. november 1997. I deres svar fra slutningen af april 1998 anfoerer de nederlandske myndigheder, at de har en anden opfattelse, men de viser dog en vis villighed til at overveje spoergsmaalet i forbindelse med fremtidige dokumenter, der til forskel fra de tidligere vil vise de respektive opholdstilladelsers forskellige status. De nederlandske myndigheder henviste endvidere til, at gebyrene for behandlingen af ansoegninger om opholdstilladelse i oejeblikket droeftes efter anmodning af det nationale parlament. Det vil ogsaa blive overvejet eventuelt at nedsaette gebyret for permanente opholdstilladelser.

Kommissionen soeger i oejeblikket at faa yderligere oplysninger fra de nederlandske myndigheder. Maalet er, at alle unionsborgere i fremtiden skal blive klart informeret om deres mulige valg af opholdstilladelse og de foelger, dette valg har for gebyrets stoerrelse. Endvidere boer det dokument, med hvilket en vergunning tot vestiging udstedes, klart afspejle, at denne opholdstilladelse ikke er baseret paa Faellesskabslovgivningen.

(1) EFT C 122 af 25.4.1996, s. 26.

(2) EFT C 319 af 18.10.1997, s. 209.