DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/159

(2004/C 88 E/0168)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3902/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(17. december 2003)

Om: »Made in Europe«-varemærke på varer fra medlemsstaterne

Den italienske viceerhvervsminister Adolfo Urso har i forbindelse med Euromed-konferencen i Palermo den 7. juli 2003 fremsat et forslag, der blev modtaget med stor interesse af ministrene fra de 15 medlemsstater: Påsætningen af et varemærke med angivelsen af europæisk oprindelse (»Made in Europe«) for at imødegå efterligninger og unfair konkurrence.

Det lader til at være nødvendigt at beskytte og sikre de europæiske produkter på det globale marked på grund af de store ændringer i den internationale samhandel og det store pres fra konkurrende asiatiske lande.

De asiatiske lande har ikke pligt til at oplyse, hvor deres varer kommer fra som følge af kravet om gensidighed med EU-landene, hvor det ligefrem ifølge konkurrencelovgivningen er ulovligt at anvende et nationalt mærke for de fleste erhvervssektorer.

Som følge af dette kommer de asiatiske varer til Europa, uden at forbrugerne bevidst kan vælge oprindelseslandet på de varer, de vil købe.

Derimod beskytter andre lande som f.eks. Japan og USA deres produkter med mærker som »Made in USA« og »Made in Japan«, hvorved forbrugeren får en oplysning, der implicerer andre oplysninger, herunder oplysninger om kvalitet og fremstilling af produktet. Det italienske forslag havde til formål at udfylde dette hul i beskyttelsen og at supplere det generelle varemærke »Made in Europe« med oplysninger om den medlemsstat, som varen er produceret i.

Kan Kommissionen — på baggrund af, at de næste trin til at arbejde videre i denne retning skitseres i konklusionerne fra Euromed-konferencen og i betragtning af, at den næste møderække i WTO udelukkende vil omhandle dette emne — oplyse følgende:

1. Hvordan har sagen udviklet sig efter den ovennævnte Euromed-konference?

2. Hvilke initiativer agter Kommissionen at træffe, hvilke igangværende initiativer er der, og hvilke initiativer har Kommissionen allerede gennemført på fællesskabsplan for en EU-varemærkning?

3. Hvordan er det italienske forslag blevet modtaget af Kommissionen og af de øvrige institutioner?

4. Er det muligt at tilvejebringe alle de oplysningerne, der har med et europæisk oprindelsesmærke at gøre?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

på skriftlige forespørgsler E-3824/03 og E-3902/03

(6. februar 2004)

Kommissionen er yderst bekymret med hensyn til det nuværende omfang af varemærkeforfalskning og kommmerciel piratkopiering, og de skadelige virkninger dette har på EU's producenter. Fællesskabet lægger den allerstørste vægt på at beskytte rettighedsindehaverne mod varemærkeforfalskning, og der er iværksat en række vigtige foranstaltninger med henblik herpå, bl.a. en rådsforordning (nr. 1383/2003 af 22. juli 2003 om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder (1)) og et direktivforslag om foranstaltninger og procedurer til sikring af overholdelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (2). Man har endvidere gennemført en række praktiske foranstaltninger til forbedring af toldkontrollen på dette felt, bl.a. under Told 2007-programmet, med det resultat at man som led i toldkontrollen ved Fællesskabets ydre grænser har konfiskeret næsten 85 millioner varemærkforfalskede artikler og piratkopier i 2002 og 50 millioner løbet af første halvdel af 2003 (3).

Illoyal handelspraksis kan også være et resultat af udenlandske producenters dumping. Dumping giver tredjelandes eksportører en urimelig konkurrencefordel og påfører Fællesskabets producenter stor skade. Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (4), er bestemmende for hvilke antidumpingordninger Fællesskabets toldmyndigheder kan sætte i værk for at sikre en fair handelspraksis i den internationale samhandel. Fællesskabet har i dag sat mere end 200 antidumpingforanstaltninger i værk.

Hvad angår udviklingen inden for Verdenshandelsorganisationen og gensidighedsaspektet, skal det nævnes at EU inden for den gruppe der varetager forhandlinger om markedsadgang inden for rammerne af Dohaudviklingsagendaen, gør sig til talsmand for at alle medlemmer anvender samme snævre toldsatsinterval, bl.a. for tekstiler og fodtøj.

Med hensyn til oprindelsesmærkning kan det nævnes at nogle af Fællesskabets handelspartnere (USA og Japan) praktiserer en ordning med obligatorisk oprindelsesmærkning af indførte varer og frivillig oprindelsesmærkning for den indenlandske produktion. På nuværende tidspunkt findes der ikke nogen fællesskabsforordning om oprindelsesmærkning. Der ser dog ud til at være en voksende interesse i at vedtage en fællesskabsforordning om oprindelsesmærkning, bl.a. inden for tekstilsektoren, jf. Kommissionens seneste meddelelse om tekstil- og beklædningsindustriens fremtid i det udvidede EU, hvori der gøres rede for fordelene ved at indføre en forordning om EU-oprindelsesmærkning af sådanne varer (5).

I de overvejelser som Kommissionen for tiden gør sig om hvilke fordele og ulemper der er forbundet med indførelsen af en sådan ordning, tager den hensyn til samtlige berørte parters interesser. Kommissionens tjenestegrene har med dette formål for øje offentliggjort et arbejdsdokument om oprindelsesmærkning med »Made in the EU« (6). Heri gøres der rede for positive og negative aspekter ved en EU-oprindelsesmærkning; der forelægges forskellige løsningsmodeller: 1) frivillig oprindelsesmærkning af varer fra både ind- og udland; 2) et blandet system med obligatorisk mærkning af indførte varer og frivillig mærkning af indenlandske; samt 3) obligatorisk mærkning af varer fra både ind- og udland. Kommissionen agter at høre forbruger- og industrikredse først i 2004, og har opfordret medlemsstaterne til at gøre det samme.

(1) EUT L 196 af 2.8.2003.

(2) KOM(2003) 46 endelig udg.

(3) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 253/2003/EF af 11. februar 2003, EFT L 36 af 12.2.2003 og EFT L 95 af 11.4.2003.

(4) EFT L 56 af 6.3.1996.

(5) KOM(2003) 649 endelig udg.

(6) Kan ses på Kommissionens netsted (generaldirektoratet for handel): http://trade-info.cec.eu.int/doclib/html/115557.htm.