SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1944/02

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Rådet

(3. juli 2002)

Om: Ungdomsarbejdsløshed og ungdomspolitik i Grækenland

Rådet godkendte den 30. maj 2002 en beslutning om et europæisk samarbejde på ungdomsområdet, hvor det med rette understreges, at de unges interesser bør tilgodeses i forbindelse med andre politikker, såsom f.eks. beskæftigelsespolitikken. Fem dage senere offentliggjorde Eurostat nogle oplysninger der viser, at ungdomsarbejdsløsheden fortsat ligger på et meget højt niveau: 15,5 % i Den Europæiske Union og 16,6 % i euroområdet (april 2002), idet Grækenland har de højeste arbejdsløshedstal (der foreligger kun oplysninger for 2001).

Hvilke forpligtelser agter Rådet at påtage sig med henblik på at bekæmpe ungdomsarbejdsløsheden? Mener Rådet, at de nye beskæftigelsespolitiske retningslinjer, der vedrører ungdomsarbejdsløsheden, gennemføres effektivt? Hvordan forklarer Rådet de store forskelle, der er mellem de enkelte medlemsstater og mellem landene i og uden for euroområdet, hvad angår de unges situation? Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at opnå reel konvergens?

Svar

(19. december 2002)

Rådet noterer sig med bekymring, at ungdomsarbejdsløsheden fortsat er meget høj i EU, og især i Grækenland, men vil samtidigt gøre det ærede parlamentsmedlem opmærksom på, at den første retningslinje for beskæftigelsen lige siden Luxembourg-processen blev indledt har omhandlet spørgsmålene om ungdomsarbejdsløshed og langtidsledighed. Endvidere har memorandummet med titlen Ungdom og Europa Vor fremtid, som blev godkendt på Det Europæiske Råds møde i Köln i 1999, bidraget til, at den europæiske beskæftigelsespagt gør spørgsmålet om ungdomsarbejdsløsheden til en prioritet og at bekæmpelsen af dette fænomen får en fremtrædende placering. Memorandummet tager med sin integrerede tilgang sigte på at tilvejebringe et bedre samspil mellem alle aktørerne inden for de tre indsatsområder: ungdoms-, uddannelses- og beskæftigelsespolitik, samt at koordinere indsatsen på nationalt, mellemstatsligt og europæisk plan. Det gør det lettere for unge at deltage aktivt i samfundet, at få sikker adgang til at uddanne og videreuddanne sig samt at indtræde i arbejdslivet.

Gennemførelsen af beskæftigelsesretningslinjerne påhviler først og fremmest de medlemsstater, som retningslinjerne er rettet til. Imidlertid overvåges situationen, især af Kommissionen, og resultaterne af denne overvågning gengives hvert år i den fælles beskæftigelsesrapport, som vedtages af Rådet og Kommissionen.

Desuden har Rådet hvert år siden begyndelsen af 2000 i medfør af traktatens artikel 128, stk. 4, og på grundlag af en henstilling fra Kommissionen rettet henstillinger til medlemsstaterne om gennemførelsen af deres beskæftigelsespolitikker.

For så vidt angår Grækenland anføres det i anden henstilling for 2002, der blev vedtaget af Rådet den 18. februar:

(Grækenland bør derfor) fremskynde omstruktureringen af den offentlige arbejdsformidling og iværksætte afgørende og sammenhængende foranstaltninger for at forhindre unge og voksne arbejdstagere i at glide over i langtidsledighed, bl.a. ved hurtigt at indføre den personaliserede metode; forbedre statistiksystemet yderligere, således at indikatorerne for forebyggelse og aktivering kan foreligge i god tid, og overvågningen af fremskridtene blive effektiv.

Med hensyn til forskellene mellem medlemsstaterne anføres det på side 2 i den nyligt offentliggjorte meddelelse fra Kommissionen Status over fem år med den europæiske beskæftigelsesstrategi(1), at der har () været betydelige ændringer i de nationale beskæftigelsespolitikker med en klar konvergens mod de fælles EU-målsætninger, som er fastlagt i EBS. Rådet overvejer for øjeblikket sit svar på meddelelsen.

(1) KOM(2002) 416 endelig udg.