DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/61

(2004/C 33 E/057)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0648/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(5. marts 2003)

Om: Manglende erstatning og oprejsning til personer, som i strid med loven blev deporteret fra Slovakiet i 1946 og 1947

1. Er Kommissionen klar over, at lov nr. 88/1945 af 1. oktober 1945, som var i kraft i 20 år i det daværende Tjekkoslovakiet, muliggjorde, at staten i højst et år pålagde mænd mellem 16 og 60 år og kvinder mellem 18 og 55 år en arbejdsforpligtelse uden for det sted, hvor de var bosiddende, med det formål derved at imødegå katastrofer og krisesituationer og gennemføre presserende offentlige arbejder, i hvilken forbindelse der gjaldt den indskrænkning, at gravide kvinder, mødre med børn og syge var undtaget, at kun enkeltpersoner og ikke hele familier måtte forpligtes til at deltage i dette arbejde, og at de pågældende under deres fravær beholdt deres hus og ejendele?

2. Er Kommissionen klar over, at 43 546 personer i 1946-1947 blev udskrevet til tvangsarbejde, at dette for mange i strid med loven varede længere end et år, at personer langt fra hjemmet og uden ordentlig indkvartering og aflønning blev beskæftiget i landbruget og andre sektorer, hvor der ikke var nogen nødsituation, at hele familier, herunder børn og ældre, af hæren og politiet blev flyttet i kreaturtransportvogne fra det nuværende Slovakiet til det nuværende Tjekkiet, og at deres hjem blev beslaglagt til fordel for nye beboere, hvorved denne foranstaltning for den pågældende ungarnsktalende del af befolkningen i den sydlige del af Slovakiet og for personer, som tilhører den store roma-befolknings-gruppe i navnlig den østlige del af Slovakiet, i praksis kunne sidestilles med en form for, hvad vi i dag kalder »etnisk udrensning«?

3. Kan Kommissionen forestille sig forargelsen hos ofrene for disse foranstaltninger og deres efterkommere, som stammer fra Slovakiet og nu er spredt over Slovakiet, Tjekkiet og andre, for det meste europæiske lande, over at den slovakiske regering nu har besluttet at give ofrene for uretmæssig optræden fra myndighedernes side i den fascistiske periode 1939-1945 og den kommunistiske periode 1948-1989 oprejsning og yde dem erstatning, men ikke har truffet lignende foranstaltninger for ofrene for tvangsarbejde og etnisk udrensning i den mellemliggende periode 1945-1948, der betragtes som demokratisk, og over at den slovakiske premierminister ikke besvarer klager herover?

4. Hvordan kan Kommissionen bidrage til at fremme, at der på det tidspunkt, hvor Slovakiet bliver medlem af EU, vil være fundet en tilfredsstillende løsning på dette længerevarende problem, der minder om situationer, som vi nu afviser inden for EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günther Verheugen

(7. april 2003)

Kommissionen er bekendt med efterkrigstidens tjekkoslovakiske lovgivning vedrørende medlemmer af det ungarske og tyske mindretal, som lever i Tjekkoslovakiet. Kommissionen har foretaget en grundig analyse af de relevante dekreter, som den tjekkoslovakiske præsident udstedte, og relaterede love fra årene 1945 og 1946 såvel som andre aspekter vedrørende restitutionslovgivningen i Tjekkoslovakiet (Tjekkiet) i 1990'erne.

Det resume af konklusionerne af Kommissionens analyse, som blev offentliggjort den 18. oktober 2002, viser, at der ikke er nogen hindringer for tiltrædelse i forhold til Fællesskabets regelværk, da det ikke længere er muligt at anvende de pågældende dekreter og love. Det er blevet konstateret, at visse diskriminerende elementer i den relevante tjekkoslovakiske(tjekkiske) restitutionslovgivning angående konfiskeret ejendom, ikke er i modstrid med regelværket, idet alle frister for indgivelse af nye krav er udløbet. Kommissionen påskønner, at det ærede medlem nævner, at den omtalte lov angående tvangsarbejde for længst er bragt til ophør.

Kommissionen kan ikke gå ind i en debat om, hvorvidt en given lov om tvangsarbejde er blevet anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne i samme lov på et givet tidspunkt i historien inden det første Europæiske Fællesskab blev oprettet, uanset om det er sket i en EU-medlemsstat eller i et land uden for EU. Kommissionen minder om, at artikel 5 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende menneskerettigheder omfatter forbud mod alle former for slaveri, tvangs- eller pligtarbejde, uanset omstændighederne.

Kommissionen kan nævne, at både Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd gentagne gange har tilsluttet sig Kommissionens synspunkt, at Slovakiet opfylder Københavnskriterierne, og at landet vil være i stand til at gennemføre og håndhæve hele Fællesskabets regelværk ved tiltrædelsen. Fællesskabet har ingen kompetence i forbindelse med anliggender angående restitution eller kompensation for historiske uretfærdigheder. Medlemsstaterne kan selv fastsætte visse betingelser eller begrænsninger for sådanne foranstaltninger, hvis de anser det for nødvendigt, forudsat at det ikke er i konflikt med andre gældende fællesskabsbestemmelser som f.eks. princippet om ikke-forskelsbehandling.

Kommissionen værdsætter hele det arbejde, som både nuværende og kommende medlemsstater udfolder for at løse problemer og uretfærdigheder fra tidligere, og tilskynder dem til at fortsætte med sådanne bestræbelser. Fællesskaberne er blevet oprettet ud fra et fælles ønske om at overvinde tidligere tiders spændinger mellem de forskellige folk i Europa. Ved at behandle disse problemer af moralsk og psykologisk art er de med at styrke en europæisk union af gensidig respekt og forståelse.