DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/904

(2004/C 84 E/0999)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0893/04

af Werner Langen (PPE-DE) til Kommissionen

(22. marts 2004)

Om: Omkostninger i forbindelse med grænseoverskridende pengeoverførsler

I begyndelsen af juli 2 003 trådte Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2560/2001 af 19. december 2001 om grænseoverskridende betalinger i euro (1) i kraft; ifølge denne skal grænseoverskridende pengeoverførsler i euroområdet behandles som betalinger inden for medlemsstaterne.

I et konkret tilfælde, hvor der blev overført penge fra Stadtsparkasse Köln til Crédit Lyonnais beregnede den modtagende bank gebyr trods korrekt angivelse af IBAN-nummer og BIC-kode.

Da dette strider mod forordning nr. (EF) 2560/2001, bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. Må bankerne, og navnlig de modtagende banker, på trods af den nye forordning beregne selvstændige gebyrer?

2. Kan beløbet i benægtende fald kræves tilbagebetalt?

3. Hvilke muligheder har Kommissionen for at gribe ind over for sådan praksis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. april 2004)

I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2560/2001 af 19. december 2 001 om grænseoverskridende betalinger i euro skal gebyrer, som et institut opkræver for grænseoverskridende elektroniske betalingstransaktioner i euro, være de samme som de gebyrer, instituttet opkræver for tilsvarende indenlandske betalinger i euro. Denne regel gælder for elektroniske betalingstransaktioner (betaling med kort og hævning i pengeautomater) i euro på højst 12 500 EUR fra den 1. juli 2002 og for pengeoverførsler fra den 1. juli 2003.

Denne regel betyder, at gebyrer opkrævet hos ordregiveren skal være de samme som for en national betaling. Det samme gælder for gebyrer opkrævet hos modtageren. I de fleste lande gælder der som helhed ikke gebyrer for modtageren. Det kan imidlertid ske, at modtageren i forbindelse med en række specifikke transaktioner (ikke-standardbetalinger som f.eks. pengeoverførsler, hvor ordregiveren har angivet, at modtageren skal betale alle gebyrer) afkræves et gebyr for en grænseoverskridende overførsel. Gebyret må imidlertid ikke være højere end for den tilsvarende nationale betaling. Kommissionen har udsendt en fortolkningsmeddelelse om de praktiske aspekter af gennemførelsen af artikel 3 i forordning 2560/2001, herunder især begrebet »tilsvarende betalinger«, for at undgå enhver dobbelttydighed i så henseende og sikre en korrekt gennemførelse af forordningen.

De oplysninger, som det ærede medlem anfører i sin skriftlige forespørgsel vedrørende den konkrete overførsel fra Stadtsparkasse Köln til Crédit Lyonnais, sætter ikke Kommissionen i stand til at foretage en mere detaljeret analyse. Dette kræver yderligere oplysninger.

For så vidt angår håndhævelsen af forordningen skal de nationale myndigheder garantere, at den anvendes tilfredsstillende og konsekvent. Det anføres i artikel 7 i forordningen, at overholdelsen sikres af sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning. Dette er imidlertid ikke til hinder for, at borgerne forsøger at få erstatning direkte fra deres bank.

(1) EFT L 344 af 28.12.2001, s. 13.