SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1831/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. oktober 1999)

Om: Fordeling af bevillingerne til udviklingen af landbruget i perioden 2000-2006

Kommissionen har fastsat de bevillinger, der vil blive tildelt de enkelt medlemslande med henblik på de nye programmer for udvikling af landbruget i perioden 2000-2006. Som kriterium har man anvendt gennemsnittet af bevillingerne i de sidste tre år for hvert enkelt medlemsland. På baggrund af denne fordelingsnøgle vil Grækenland kun få 3 % af de samlede bevillinger til udvikling af landbruget, trods det dets landbrug befinder sig i en meget ugunstig stilling på grund af det store antal landbrugere, landbrugsbedrifternes begrænsede størrelse og familiemæssige karakter samt af de meget begrænsede landbrugsindtægter.

Ifølge den græske regering skyldes den begrænsede middeludnyttelse i de forudgående tre år bureaukratiet i Bruxelles, som ikke tillod, at de af Grækenland forelagte programmer blev godkendt, hvilket nu har ført til, at man har begrænset de endelige bevillinger til Grækenland.

Kan Kommissionen derfor oplyse:

1. Har den til hensigt at genbehandle spørgsmålet om fordeling af midlerne, således at man i den forbindelse tager hensyn til de virkelige forhold og landbrugssektorens behov i hver enkelt medlemsstat?

2. Hvem er ansvarlig for den manglende godkendelse af de af Grækenland forelagte programmer, og hvilke foranstaltninger har man til hensigt at iværksætte med henblik på at forhindre forsinkelser, som bl.a. har indflydelse på de bevillinger, der vil blive stillet til rådighed i fremtiden?

Svar fra Franz Fischler på Kommissionens vegne

(22. november 1999)

Kommissionen understreger, at ud af 22 foranstaltninger inden for udvikling af landdistrikterne under Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger(1), er der i Grækenland kun fire (de tre løbende ledsageforanstaltninger og støtten til mindre gunstigt stillede områder), hvortil der udbetales midler fra EUGFL, Garantisektionen. Således modtager Grækenland, der i sin helhed er en del af mål 1-regionerne, i perioden 2000-2006 fra EUGFL, Udviklingssektionen, en betydelig supplerende støtte inden for det samlede beløb på 20.96 mio. af de strukturfondsmidler, der er tildelt Grækenland. Med disse midler kan Grækenland gennemføre de resterende 18 foranstaltninger med henblik på udvikling af landdistrikterne. EUGFL's udviklingssektion er nemlig forbeholdt mål 1-regionerne.

1. Kommissionen gør det ærede medlem opmærksom på smidigheden inden for de finansielle rammebeløb. For det første er Kommissionen i overensstemmelse med artikel 46, stk. 3, i ovennævnte forordning og inden for de generelle grænser for midlerne til hver medlemsstat over en treårs periode rede til at tilpasse afgørelsen om vejledende rammebeløb. For det andet fremgår det klart af de gennemførelsesbestemmelser til programmerne for udviklingen af landdistrikterne, som Kommissionen vedtog i juli 1999, at hvis de af medlemsstaterne ubrugte ressourcer når et bestemt niveau i et givet år sammenlignet med det tal, som oprindeligt var planlagt brugt, kan disse midler recykleres til medlemsstater med yderligere behov, og hvis programmeringsdokumenter opfylder kravene. Dette vil lette presset på midler til uforudsete udgifter, selv om medlemsstaterne over hele perioden må forblive inden for det rammebeløb, der er fastsat i Kommissionens afgørelse.

2. Kommissionen uddelegerer ikke ansvar til nogen i forbindelse med godkendelsen af de græske programmer til udvikling af landdistrikterne.

Det må imidlertid erkendes, at der i startperioden for ledsageforanstaltningerne i perioden 1994-1999 opstod forskellige vanskeligheder som følge af disse foranstaltningers innovative og relativt komplekse karakter, hvorved deres gennemførelse ikke forløb så hurtigt som forventet.

Udnyttelsen i Grækenland af bevillingerne fra Garantisektionen mellem 1994-1999 forløb imidlertid vellykket, og udnyttelsessatsen var overordentlig høj. Som helhed blev politikken til udvikling af landdistrikterne i ovennævnte periode gennemført tilfredsstillende.

(1) EFT L 160 af 26.6.1999.