SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2429/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. august 2002)

Om: Tilladelse til uopfordret e-mailreklame i strid med det nye direktivs bestemmelser om et opt-in system

1. Er Kommissionen bekendt med, at domstolen i Amsterdam (NL) i en ankesag mellem inernetudbyder XS4ALL og Ab Fab Interactive Media Group i sin kendelse af 18. juli 2002 har fastslået, at uopfordret tilsendelse af store mængder kommerciel e-mailreklame, også kaldet spam, er tilladt?

2. Hvordan forholder denne kendelse sig til Europa-Parlamentets anden og sidste behandling den 29.-30. maj 2002 af Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af direktiv om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor, hvor man i overensstemmelse med Rådets holdning går ud fra et opt-insystem, der kræver modtagerens forudgående samtykke med hensyn til uanmodet kommerciel kommunikation ved hjælp af e-mail, faks eller automatiserede opkaldsmaskiner?

3. Indebærer direktivets vedtagelse, at en kendelse som anført i punkt 1 ikke længere er i overensstemmelse med gældende lovgivning, når medlemsstaterne inden for to år opfylder forpligtelserne i henhold til dette direktiv?

4. Kan der i bekræftende fald gøres en indsats for, at domstolene på grundlag af eksplicit oplysning om direktivet allerede forud for de deraf følgende forpligtelser fremover går ud fra opt-insystemet?

5. Hvilke muligheder vil der i benægtende fald være tilbage for fortsat at anvende et opt-outsystem, hvor fremsendelse af uanmodet reklame er tilladt, indtil modtageren gør indsigelse på en bestemt måde? Hvilke supplerende foranstaltninger skal der træffes for at bringe dette til ophør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(11. oktober 2002)

1. Kommissionen er bekendt med den dom, der den 18. juli 2002 blev afsagt af Amsterdams appeldomstol, vedrørende uopfordret kommerciel e-mail-reklame.

2. Denne dom er et yderligere belæg for behovet for Europa-Parlamentets og Rådets nye direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor(1). Den viser, at der uden dette direktiv ikke findes noget solidt lovgivningsmæssigt grundlag i en række medlemsstater, som giver internet-udbydere mulighed for at bistå deres kunder med at træffe foranstaltninger mod uønskede, kommercielle e-mailreklamer, selv om disse kan forårsage betydelige ulemper. Én af bevæggrundene bag Kommissionens forslag til et harmoniseret opt-in-system omfattende hele Fællesskabet for uønskede kommercielle e-mailreklamer, var at rette op på dette problem.

3. Pr. 31. oktober 2003 skal der være skabt et klart lovgivningsmæssigt grundlag i alle EU-medlemsstater med et forbud mod alle uønskede bulk e-mailreklamer med direkte kommercielle formål i forbindelse med fysiske personer med netadresse, medmindre der forinden er opnået en udtrykkelig accept heraf fra modtagerens side.

4. Hvorvidt og i hvilket omfang domstolene kan og vil tage hensyn til umiddelbart forestående ændringer af den nationale lovgivning, afhænger af det pågældende lands juridiske system.

5. Medlemsstaternes er frit stillet med hensyn til at gennemføre et opt-in-system for uønsket kommerciel e-mailreklame forud for den nye juridiske forpligtelse i medfør af direktiv 2002/58/EF, og en række af dem har da også allerede gjort dette. Dog kan medlemsstaterne også vente til den dato, der er absolut sidste frist for gennemførelsen af det nye direktiv, og opretholde et opt-out-system indtil da. Endvidere er medlemsstaterne ikke forpligtet til at udvide dækningen af opt-in-systemet til også at omfatte de abonnenter, der er juridiske personer. For denne kategoris vedkommende kan de opretholde eller etablere opt-out-systemer (artikel 13, stk. 5, i direktiv 2002/58/EF).

(1) EFT L 201 af 31.7.2002.