SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1427/96 af Klaus Rehder (PSE) til Kommissionen (6. juni 1996)

Om: Indfoerelse af EU-normer i de central- og oesteuropaeiske stater

I nogen tid har de central- og oesteuropaeiske stater vaeret i faerd med at tilpasse deres normer inden for veterinaer-, levnedsmiddel- og fytosanitaer kontrol til niveauet i EU. De klager i denne forbindelse alle over, at indfoerelsen af disse normer, der med rette kraeves i den foerste hvidbog, vanskeliggoeres af, at der findes meget forskellige niveauer i de enkelte EU-medlemsstater.

1. Er Kommissionen i forbindelse med de igangvaerende aekvivalensforhandlinger i stand til at udarbejde en ensartet EU-norm med et hoejt sikkerhedsniveau paa disse omraader og stille denne norm til raadighed for de central- og oesteuropaeiske stater, og hvordan vil denne norm se ud?

2. Er de paagaeldende WTO- og SPS-bestemmelser tilstraekkelige til at sikre denne hoeje sikkerhedsnorm, der er af afgoerende betydning for alle forbrugere i EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (15. juli 1996)

1. Hvidbogen ((KOM(95) 163. )) indeholder paa veterinaer- og plantesundhedsomraadet de vaesentligste retsforskrifter, som gaelder i alle medlemsstaterne, og blev udarbejdet for at bistaa de central- og oesteuropaeiske lande med at forstaa EU-retten med henblik paa gradvis tilpasning.

Disse lande antager i loebet af en tid de gaeldende EU-retsforskrifter paa basis af hvidbogen og de relevante gennemfoerelsesbestemmelser. Kommissionen benytter i droeftelserne med de central- og oesteuropaeiske lande saavel som med andre tredjelande om ligestilling i veterinaere og plantesundhedsmaessige spoergsmaal disse samme normer som forhandlingsgrundlag. Der kan ikke anerkendes ligestilling for de sektorers vedkommende, for hvilke der endnu ikke er foretaget fuldstaendig harmonisering. Kommissionen presser imidlertid paa for at faa afsluttet harmoniseringen af EU's indfoerselsbestemmelser, saaledes at ligestillingen af disse foranstaltninger kan anerkendes.

De forskellige sundhedskrav ved indfoersel fra tredjelande, som medlemsstaterne stiller, afhaenger af objektive forskelle i den sundhedsstatus, der findes paa deres omraade, og paa forskellig fortolkning og gennemfoerelse af grunddirektiverne, som gaelder for saadanne spoergsmaal. Det foerste saet forskelle anerkendes i EU-retten, og medlemsstaterne har lov til at kraeve yderligere garantier i handelen mellem medlemsstaterne. Det andet saet forskelle er genstand for vedvarende arbejde fra Kommissionens side paa at opnaa ensartet gennemfoerelse.

Kommissionen gaar i sine forhandlinger ud fra EU-retten, og tredjelande vil derfor blive opfordret til at respektere de yderligere garantier, der anerkendes paa EU-plan.

Kommissionen har koncentreret sig om sundhedsforanstaltninger i forbindelse med handel, og gennemfoerelsen heraf vil blive overvaaget.

2. Den sundheds- og plantesundhedsmaessige ordning (SPS), der var et resultat af de multilaterale forhandlinger i den sidste Uruguay-runde, giver ikke sundheds- eller plantesundhedsforanstaltninger, men regler, der vedroerer anvendelsen af saadanne foranstaltninger. De omfatter henvisninger til internationale normer, retningslinjer eller anbefalinger, som er givet af relevante internationale organisationer som fx Codex Alimentarius og OIE. Normalt er EU's sundhedsbestemmelser i overensstemmelse med disse normer. Ordningen goer det dog ogsaa muligt for medlemmerne at indfoere eller bibeholde hoejere normer, hvis dette er videnskabeligt berettiget, eller som foelge af det niveau for sundheds- eller plantesundhedsbeskyttelse et medlem anser for passende i overensstemmelse med ordningens generelle bestemmelser. Naturligvis kan beslutninger, der er noedvendige for at beskytte europaeiske forbrugere, kun traeffes inden for rammerne af EU's retsforskrifter.