SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0673/00

af Cristiana Muscardini (UEN) og Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Udveksling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivet

På grundlag af artikel 29 og 31 i direktiv 95/46(1) om udveksling af personoplysninger anerkendes garantgruppen og databeskyttelsesudvalget som væsentlige organer i debatten med henblik på fastlæggelse af regler for direktivets anvendelse uden for EU, navnlig USA. Der har nu i to år været ført forhandlinger netop med USA, men der er stadig ikke udsigt til, at de kan blive afsluttet.

Kommissionen:

1. Kan Kommissionen oplyse, hvilke punkter med hensyn til garanti EU betragter som afgørende og uløselige i forhold til den linje, som forhandlingerne foregår efter?

2. Er forskellene mellem de pågældende retsordener så store, at de umuliggør en kompromisløsning, der kan opstille sikre garantier for borgere og forbrugere?

3. Vil en europæisk accept af det amerikanske forslag om selvregulering (safe harbour) ikke medføre fare for en svækkelse af beskyttelsen omkring privatlivet og dermed også af direktivets bestemmelser?

4. Vil det frem for at måtte udsætte forhandlingernes afslutning til en uvis dato ikke være mere hensigtsmæssigt at benytte aftalemodeller for udvekslingen af oplysninger med parter uden for EU som dem, der allerede er udarbejdet af Europarådet og af Det Internationale Handelskammer?

5. Finder Kommissionen under alle omstændigheder ikke, at EU's vigtigste mål må være at sikre de europæiske borgere en passende beskyttelse af personoplysninger og garantere vore virksomheder retssikkerhed?

(1) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(2. maj 2000)

Den uformelle dialog, som Kommissionen har ført med det amerikanske handelsministerium i overensstemmelse med artikel 25 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, fik en foreløbig ende ved udgangen af marts 2000. Parlamentet har allerede fået oplyst, at Kommissionen anbefaler, at medlemsstaterne, som samles i den forvaltningskomité, der er nedsat i henhold til databeskyttelsesdirektivets artikel 31, behandler det amerikanske forslag om safe harbor og afgiver en positiv udtalelse om det beskyttelsesniveau, der opnås ved forslaget. Når udtalelsen er afgivet, kan Kommissionen i henhold til databeskyttelsesdirektivets artikel 25, stk. 6, vedtage en afgørelse, hvori det fastslås, at safe harbor anses for at sikre en passende beskyttelse til videregivelse af personoplysninger til de deltagende amerikanske foretagender.

Foretagender, der frivilligt tiltræder den selvregulerende ordning efter safe harbor-principperne, skal klart og utvetydigt erklære offentligt, at de forpligter sig til at følge safe harbor-principperne og underkaste sig et ved lov etableret amerikansk offentligt organ. Efterleves principperne ikke, skal organet have beføjelse til at behandle klager og udstede forbud eller påbud i forbindelse med illoyal eller vildledende praksis og opnå oprejsning for fysiske personer, uanset i hvilket land de er bosiddende, og hvilken nationalitet de har.

Kommissionen mener, at disse garantier er tilstrækkelige både for EU's markedsdeltagere og for EU-borgerne, og mener derfor ikke, at den foreslåede procedure til konstatering af et passende beskyttelsesniveau underhuler bestemmelserne i direktivet. Kommissionen erindrer navnlig om, at den gruppe med repræsentanter for medlemsstaternes tilsynsmyndigheder, der er nedsat i overensstemmelse med direktivets artikel 29, mener, at selvregulering generelt kan sikre en effektiv beskyttelse af privatlivets fred(1).

Det er ikke kun Kommissionens mål at få afsluttet drøftelserne med USA så hurtigt som muligt, men også at indlede procedurer, der fører til vedtagelse af en afgørelse fra Kommissionen, som bygger på databeskyttelsesdirektivets artikel 26, stk. 4, og anerkender standardaftalebestemmelser, der frembyder tilstrækkelige garantier til videregivelse af data til tredjelande. Kommissionen mener, at disse bestemmelser er påkrævede som et supplement til procedurerne til konstatering af et passende beskyttelsesniveau for visse tredjelande eller sektorer i disse lande, og at markedsdeltagerne i EU bør have stillet et instrument til rådighed til udførsel af data til tredjelande på ad hoc-basis.

Kommissionen er enig med de ærede medlemmer i, at EU's primære mål må være at sikre en passende beskyttelse ved videregivelse af personoplysninger til tredjelande og garantere de europæiske virksomheders retssikkerhed. Den mener, at den med held har arbejdet på at nå disse to mål.

(1) Arbejdsdokumentet WP 12 Videregivelse af personoplysninger til tredjelande: anvendelse af artikel 25 og 26 i EU's databeskyttelsesdirektiv, som vedtoges den 24. juli 1998 og er tilgængeligt på følgende netsted: http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/media/dataprot/index.htm.