SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0968/00

af Stefano Zappalà (PPE-DE), Antonio Tajani (PPE-DE), Francesco Fiori (PPE-DE), Giuseppe Gargani (PPE-DE), Enrico Ferri (PPE-DE), Giorgio Lisi (PPE-DE), Mario Mauro (PPE-DE), Amalia Sartori (PPE-DE), Raffaele Costa (PPE-DE), Raffaele Fitto (PPE-DE), Mario Mantovani (PPE-DE), Francesco Musotto (PPE-DE) og Jas Gawronski (PPE-DE) til Kommissionen

(31. marts 2000)

Om: Hundekampe

I mange europæiske lande er hundekampe med henblik på væddemål nu et udbredt fænomen, og alene i Italien skønner domstolene, at der årligt indgås væddemål for over 1 000 mia. lire (over 500 mio. euro), mens organisationen til bekæmpelse af vivisektion, LAV, skønner, at der hvert år dør over 5.000 hunde i sådanne kampe.

I 1991 vedtog Det Forenede Kongerige en lov om farlige hunde, som inspirerede Frankrig til sidste år at vedtage en lignende foranstaltning, hvormed formålet er at eliminere hunde af pitbullracen som et middel til at forhindre, at der organiseres nye kampe.

Imidlertid har ovenfor omtalte LAV, som gør en stor indsats for at forhindre og anmelde forekomsten af fænomenet, allerede opstillet en liste over mere end 40 forskellige hunderacer, som benyttes til disse kampe, herunder schæferhunde, dobermannhunde, bulldoghunde og andre vidt udbredte hunderacer.

I praksis er det ikke med den britiske lov lykkedes at få bugt med de kriminelle organisationer, der organiserer kampene, og som tydeligvis må rammes på anden vis.

I øjeblikket arbejdes der ikke på nogen europæisk foranstaltning med henblik på at bekæmpe dette fænomen og sætte en stopper for det, men i henhold til afsnittet om sundhed i Kommissionens arbejdsprogram for 2000 vil der i årets løb blive forelagt et forslag til en forordning fra Europa-Parlamentet og Rådet om de sundhedsmæssige bestemmelser, der skal gælde for bevægeligheden for kæledyr, en forordning, der kunne tænkes at komme til at repræsentere et interventionsmiddel.

Kan Kommissionen oplyse, om den agter at gribe ind i dette spørgsmål og i denne forbindelse tage behørigt hensyn til behovet for at få de involverede organisationer, de personer, der indgår væddemål, og tilskuerne dømt for deres medvirken i kampe mellem hunde eller mellem andre dyr for på denne måde at undgå kriminaliseringen af specifikke racer som f.eks. pitbullhunde, idet dyrene er de første ofre for disse kriminelle aktiviteter, fordi de ved brug af vold tvinges til at udvikle en overdreven og unaturlig aggressivitet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. maj 2000)

Kommissionen deler det ærede medlems holdning om, at dyr ikke bør udsættes for unødige lidelser.

Kommissionen har fået større ansvar på dyrebeskyttelsesområdet i henhold til den seneste ændring af EF-traktaten, hvori EU-institutionerne og medlemsstaterne pålægges at prioritere dyrevelfærd, når de fastlægger politikker for landbrug, transport, det indre marked og forskning.

Kommissionen har derfor indført almindelige regler for husdyropdræt for at beskytte deres velfærd, mens der er fastsat mere detaljerede betingelser for opdræt af kalve, svin og liggehøner. Der er desuden vedtaget retsforskrifter om betingelserne for bedøvelse og slagtning af dyr.

Herudover findes der i EF-regelsættet bestemmelser om beskyttelse af dyr under transport og om anvendelse af dyr til videnskabelig forskning. Kun disse to sæt bestemmelser finder anvendelse på hunde.

Men der findes ingen fællesskabslovgivning om dyrevelfærd i forbindelse med hundekampe. Derfor henhører de under de pågældende medlemsstaters ansvarsområde.

Som er nævnt i Kommissionens arbejdsprogram for 2000(1) sigter forslaget til en forordning fra Europa-Parlamentet og Rådet om dyrehelbredskriterier for flytning af selskabsdyr mod at harmonisere veterinære betingelser for ikke kommerciel flytning af selskabsdyr mellem medlemsstater. Dette forslag er ikke udarbejdet med henblik på problemet med hundekampe.

(1) KOM(2000) 155 endelig.