ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1628/01

af Christos Zacharakis (PPE-DE) til Rådet

(12. juni 2001)

Om: Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom mod Tyrkiet

Tyrkiets gentagne, kraftige overtrædelser af menneskerettighederne i Cypern fra 1974 og frem fordømtes i en dom af 10. maj 2001 fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, der gav klageren, Republikken Cypern, medhold i sin klage.

Den tyrkiske regering erklærede straks, at den ikke ville efterkomme Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom, hvis kompetence den ellers officielt

anerkendte i 1990. Tidligere har Tyrkiet tilsidesat lignende domme fra samme domstol i sagen med Loizidous klage i 1995. Derfor spørges Rådet:

1. Hvilke øjeblikkelige skridt vil det tage for at sikre respekten for Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols afgørelser fra Tyrkiets side?

2. Hvilke konsekvenser vil Tyrkiets holdning få, når det på denne måde tilsidesætter sine gentagne gange indgåede forpligtelser over for de europæiske institutioner, specielt i lyset af landets forventede tiltrædelse af EU, og hvorledes vil disse konsekvenser konkret blive udmøntet inden for rammerne af EU's politiske og økonomiske forbindelser med Tyrkiet?

Svar

(29. november 2001)

EU har ikke myndighed til at gribe direkte ind for at fuldbyrde domme afsagt af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol. Men den benytter enhver lejlighed, ikke mindst inden for rammerne af den forstærkede politiske dialog med Tyrkiet, til at gøre det klart, at det er påtrængende nødvendigt, at Tyrkiet overholder alle sine internationale forpligtelser og ikke mindst respekterer menneskerettighederne, herunder afgørelser truffet af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.

Tyrkiet er helt klar over, at forudsætningen for, at tiltrædelsesforhandlingerne kan indledes, er, at de politiske Københavnskriterier opfyldes, og at medlemskab kræver opfyldelse af alle Københavnskriterierne. EU har i den forbindelse fastsat sine prioriteter i tiltrædelsespartnerskabet med Tyrkiet(1), hvilket omfatter sikring og gennemførelse af rettighederne og frihederne i henhold til den europæiske menneskerettighedskonvention som en integrerende del af gældende fællesskabsret.

Tiltrædelsespartnerskabet indeholder desuden en klausul om, at fællesskabsstøtte til finansiering af projekter i Tyrkiet gennem førtiltrædelsesinstrumenterne forudsætter, at Tyrkiet opfylder sine forpligtelser i medfør af associeringsaftalen, toldunionen og dertil knyttede afgørelser, truffet af Associeringsrådet EU-Tyrkiet, f.eks. afgørelsen om handelsordningen for landbrugsprodukter. På indeværende tidspunkt er det nødvendigt, at der tages yderligere skridt imod opfyldelse af Københavnskriterierne, navnlig fremskridt med hensyn til at efterkomme tiltrædelsespartnerskabets særlige prioriteter for 2001.

(1) EFT L 85 af 24.3.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1933/01

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(29. juni 2001)

Om: Aldersdiskrimination i europæiske luftfartsselskaber

Artikel 21 i EU's charter om de grundlæggende rettigheder forbyder udtrykkeligt forskelsbehandling på grund af alder. Kan Kommissionen på denne baggrund fastslå, om nationale luftfartsselskabers anvendelse af aldersbegrænsninger for studentertakster er i overensstemmelse med EU's ikke-diskriminationspolitik, og i bekræftende fald, hvilke foranstaltninger den agter at træffe på området ikke mindst i betragtning af, at EU forsøger at fremme livslang uddannelse og flere ældre studerende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(18. september 2001)

Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder er rettet mod EU's institutioner og organer under behørig iagttagelse af nærhedsprincippet og kun mod medlemsstaterne, når de gennemfører fællesskabslovgivning (artikel 51). Artikel 21, som omhandler ikke-forskelsbehandling, finder også anvendelse inden for disse rammer.

På nuværende tidspunkt findes de eneste bestemmelser i fællesskabslovgivningen, som specifikt omhandler forskelsbehandling på grund af alder, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv(1). Det eksempel, som anføres af det ærede medlem, falder derfor ikke ind under dette direktiv.

For så vidt fastsættelse af priserne på flybilletter er omfattet af fællesskabslovgivningens anvendelsesområde i henhold til Rådets forordning nr. 2409/92 af 23. juli 1992(2) om billetpriser og rater inden for luftfart, finder det generelle princip om ikke-forskelsbehandling i charteret om grundlæggende rettigheder dog anvendelse. Forskelsbehandling på grund af alder skal derfor i hver enkelt sag være objektivt og rimeligt retfærdiggjort af et lovligt mål, og midlerne til at opnå målet skal være hensigtsmæssige og nødvendige. I den sammenhæng mener Kommissionen, at man med fastsættelse af en øvre aldersgrænse i forbindelse med studentertakster i visse tilfælde kan leve op til det krav.

(1) EFT L 303 af 2.12.2000, s. 16-22.

(2) EFT L 240 af 24.8.1992, s. 15-17.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1969/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(5. juli 2001)

Om: Jernbanen i Grækenland

Jernbanen er et særlig effektivt og bæredygtigt middel til imødegåelse af de akutte problemer med trafikpropper, forurening og uheld. Derfor støttes udvidelsen og moderniseringen af jernbanenettene i EU-medlemsstaterne også gennem fællesskabsprogrammerne.

1. Mener Kommissionen, at programmet jernbaner under den anden fællesskabsstøtteramme er blevet gennemført på tilfredsstillende vis (det oprindelige og det reviderede budget, den konkrete gennemførelse af projektet)?

2. Hvilke projekter er omfattet af den tredje fællesskabsstøtteramme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(13. september 2001)

Med hensyn til gennemførelsen af de jernbaneprojekter, der er programmeret i forbindelse med fællesskabsstøtterammen for programmeringsperioden 1994-1999 for Grækenland henviser Kommissionen det ærede medlem til det supplerende svar, den har givet på skriftlig forespørgsel E-3657/00 fra Konstantinos Hatzidakis(1).

Hovedformålet med de projekter på jernbanetransportområdet, der medfinansieres i Grækenland i henhold til fællesskabsstøtterammen og Samhørighedsfonden for programmeringsperioden 2000-2006, er at kunne afslutte opførelsen af en dobbelt elektricificeret linje mellem Athen og Thessaloniki og dennes forbindelse med havnene i Piræus og Thessaloniki. Opførelsen af en dobbelt linje mellem Athen, Corinth og Patras, jernbaneforbindelsen fra Athens centrum til den nye lufthavn i Spata samt omstrukturering og gennemførelse af forretningsplanen for de græske jernbaner indgår ligeledes i de projekter, der er opført under ovennævnte programmering.

(1) EFT C 136 E af 8.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2344/01

af Françoise Grossetête (PPE-DE) til Kommissionen

(27. juli 2001)

Om: Nitratkoncentrationen i drikkevand

For at imødegå de skadelige virkninger af nitrat i vandforsyningen er det fastslået, at nitratkoncentrationen i drikkevand ikke bør overstige 50 mg/l.

I øjeblikket er der tilsyneladende visse forskere, som sætter spørgsmålstegn ved denne tærskel.

Ud fra hvilken teknisk og videnskabelig begrundelse har man fastsat den nævnte tærskel for nitratkoncentrationen i drikkevand?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af af Margot Wallström

(20. september 2001)

Grænsen for nitratkoncentration i drikkevand på 50 milligram pr. liter (mg/l) som blev fastsat i direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand(1), er den samme som den Verdenssundhedsorganisationen (WHO) foreslog; denne grænse blev allerede fastsat i Rådets tidligere direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand(2).

Denne grænse sikrer beskyttelsen mod methaemoglobinaemia hos småbørn.

(1) EFT L 330 af 5.12.1998.

(2) EFT L 229 af 30.8.1980.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1888/01

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Rådet

(27. juni 2001)

Om: Optagelse af nye lande i EU

Ifølge luksuspublikationen Facts about Turkey, som er udgivet af det tyrkiske nyhedsbureau og for nylig omdelt til samtlige medlemmer af Europa-Parlamentet, befinder 97 % af Tyrkiets område sig i Asien og 3 % i Europa (det østlige Trakien). Et lignende tilfælde er Rusland, selvom den del af Rusland, der befinder sig på det europæiske kontinent, udgør langt over 3 % af landets samlede område og strækker sig helt til Ural. Tyrkiet har siden december 1999 været anerkendt som ansøgerland, selvom kun en meget lille del af landet hører til Europa. Rusland, som er et land med et kæmpestort marked og uudtømmelige naturressourcer, har endnu ikke opnået denne status, fordi det endnu ikke har indgivet den fornødne ansøgning.

Rådet bedes oplyse, om en eventuel optagelsesansøgning fra dette land i en fjern fremtid ville betyde en udvidelse af Unionens grænser til det fjerne Østen og følgelig, at Kina og Japan ville blive nabolande. Ville man (forudsat, at København-kriterierne blev opfyldt), kunne overveje pilotoptagelse af det europæiske Rusland eller det østlige Trakien (det europæiske Tyrkiet), som klart hører til Europa og har et økonomisk udviklingsniveau, der ligger væsentligt højere end de øvrige regioner i de lande, som de er en del af?

Hvor formålstjenligt vil det efter Rådets mening være at udarbejde en undersøgelse med henblik på en sådan udvikling, som ville kunne føre til optagelse af visse områder i disse lande i den europæiske struktur, så det blev muligt at undgå den ubehagelige udvikling, det ville være, at EU kom til at bære de byrder, det ville medføre at skulle etablere økonomisk samhørighed med de tilbagestående og fjerntliggende regioner, der desuden tilhører geografiske områder, der ligger uden for Europa?

Svar

(26. november 2001)

I henhold til artikel 49 i traktaten om Den Europæiske Union kan enhver europæisk stat, der overholder principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet blive medlem af Unionen. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed om enhver ansøgning om medlemskab på baggrund af artikel 49, stk. 1, i TEU efter høring af Kommissionen og efter samstemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet.

Vilkårene for optagelsen og tilpasningerne af de til grund for Unionen liggende traktater fastlægges ved en aftale mellem medlemsstaterne og den ansøgende stat og forelægges samtlige kontraherende stater til ratifikation i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2247/01

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Rådet

(26. juli 2001)

Om: Hongkongs status

Af nyheder offentliggjort i pressen fremgår det, at Hongkongs regering måske snart vil vedtage en lov, der giver Folkerepublikken Kinas regering ret til at afsætte Hongkongs leder, hvilket ville indebære den risiko, at Hongkong mister sin selvstyrestatus, og stride imod den aftale, der for nogle år siden blev indgået vedrørende Hongkongs overdragelse til Kina.

Denne udvikling skulle være et resultat af forhandlinger mellem regeringen i Beijing og Hongkongs myndigheder og er stadig ifølge pressen ved at give anledning til alvorlig foruroligelse og protester i befolkningen. Vedtagelsen af den nye lov skal finde sted onsdag den 18. juli. Rådet bedes oplyse følgende:

Er Rådet informeret om disse forhold, og kan det på nogen måde enten bekræfte eller dementere oplysningerne? Har Rådet kendskab til lignende skridt, hvad angår Macao? Hvilke virkninger vil disse oplysninger, hvis de bekræftes, kunne få for forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Kina?

Svar

(29. november 2001)

Rådet er bekendt med de avisartikler, som det ærede parlamentsmedlem omtaler. Det har imidlertid ikke grund til at antage, at Beijings eller Hongkongs myndigheder for øjeblikket skulle have planer om at få vedtaget lovbestemmelser, der kunne anfægte fælleserklæringen eller basisloven, som EU lægger meget stor vægt på. Det samme gælder i øvrigt i forbindelse med Macao. Rådet vil dog fortsat følge situationens udvikling.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2511/01

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(7. september 2001)

Om: Narkotikaovervågningscenteret i Venezuela

Kommissionen påtænker at finansiere oprettelse af et narkotikaovervågningscenter i Venezuela og har i den forbindelse undertegnet en samarbejdsaftale med de venezuelanske myndigheder.

Af forordningen om oprettelse af et europæisk overvågningscenter for narkotika (forordning (EØF) nr. 302/93(1) af 8. februar 1993) fremgår det, at Det Europæiske Narkotikaovervågningscenter ikke har hverken juridisk eller teknisk kapacitet til at udvikle tekniske bistandsprojekter i Latinamerika, og det erkendes ligeledes af Kommissionen i dens svar på skriftlig forespørgsel P-1768/01, hvori det desuden anføres, at overvågningscenteret i Venezuela skal have til hovedformål at indsamle oplysninger om narkotika og narkotikamisbrug, hvilket er en opgave, der i Unionen henhører under medlemsstaterne og ikke under Det Europæiske Overvågningscenter.

Kan Kommissionen i denne forbindelse og i betragtning af betydningen af Kommissionens projekt om støtte til oprettelse af et narkotikaovervågningscenter i Venezuela for den europæiske narkotikapolitik i Latinamerika og dens indvirkning på denne region oplyse, hvornår den mener at dette samarbejdsprojekt med den venezuelanske regering kan gå i gang?

(1) EFT L 36 af 12.2.1993, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. oktober 2001)

Det ærede medlems spørgsmål vedrører tidsplanen for gennemførelsen af et projekt til støtte for oprettelsen af et narkotikaovervågningscenter i Venezuela.

Det er en forudsætning for oprettelsen at den ekspertise, der findes i medlemsstaternes offentlige forvaltning, mobiliseres, og Kommissionen kan oplyse det ærede medlem, at programmet i betragtning heraf forventes at blive iværksat i andet kvartal af 2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2069/01

af Maria Martens (PPE-DE), Albert Maat (PPE-DE) og Karla Peijs (PPE-DE) til Kommissionen

(13. juli 2001)

Om: Anerkendelse af kvalifikationsbeviser inden for skibsfarten

Skibe sejler under et bestemt lands flag. I almindelighed er skipperen fra samme land, som det flag der sejles under. Der kan i nogle tilfælde være problemer, hvis der f.eks. ikke kan findes en skipper af samme nationalitet som flaget. Det er tilfældet i fiskerisektoren. I henhold til tysk lovgivning skal tyske fiskerfartøjer føres af tyske skippere. Der er imidlertid ikke tyske skippere nok. Der er ganske vist skippere til rådighed, men af andre nationaliteter, f.eks. nederlændere. Den tyske lovbestemmelse, som er udtryk for manglende anerkendelse af skippernes uddannelse, indebærer en alvorlige indskrænkning af fiskerisektorens muligheder.

1. Hvordan vurderer Kommissionen problematikken inden for fiskerisektoren med hensyn til anerkendelse af kvalifikationsbeviser?

2. Omfatter Kommissionens indsats med hensyn til anerkendelse af kvalifikationsbeviser også anerkendelse af uddannelserne til skipper?

3. Kan Kommissionen oplyse, hvordan kravet om, at der skal sejles med en skipper af samme nationalitet som flaget, forholder sig til fællesskabsbestemmelserne om arbejdskraftens frie bevægelighed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(4. september 2001)

Kommissionen har ikke kendskab til problemer vedrørende anerkendelse af kvalifikationsbeviser i fiskerisektoren. I pågældende tilfælde kan enhver af tysk nationalitet, som har bestået en uddannelse til skipper i en anden medlemsstat, opnå anerkendelse af sit kvalifikationsbevis i Tyskland i henhold til bestemmelserne i direktiv 89/48/EØF om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed(1) eller 92/51/EØF om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF(2). Generelt gælder følgende regler: kvalifikationsbeviset skal anerkendes, medmindre den modtagende medlemsstat, i dette tilfælde Tyskland, konstaterer, at der findes betragtelige forskelle mellem den tyske uddannelse til skipper og den uddannelse, som ansøgeren har fulgt. I så fald har det pågældende land ret til at kræve, at ansøgeren vælger mellem at aflægge en færdighedsprøve og at gennemgå en prøvetid.

De ærede medlemmers opmærksomhed henledes på Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-3440/97 af Nel Van Dijk(3) vedrørende nationaliteten af kaptajnen og førstestyrmanden på fartøjer, som sejler under en medlemsstats flag.

Kommissionen fastholder denne holdning; derfor er kravet om, at der skal sejles med en skipper af samme nationalitet som flaget ikke i modstrid med fællesskabsbestemmelserne om arbejdskraftens frie bevægelighed.

(1) EFT L 19 af 24.1.1989.

(2) EFT L 209 af 24.7.1992.

(3) EFT C 174 af 8.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1709/01

af Olivier Dupuis (TDI) til Rådet

(15. juni 2001)

Om: Mount Kailash

Ifølge nylige oplysninger fra en række presseagenturer og specialiserede tidsskrifter skal de kinesiske myndigheder have givet en spansk bjergbestigningsekspedition anført af Jesus Martinez Novos tilladelse til at bestige Mount Kailash i Tibet. Dette bjerg, som er mere end 6 000 m højt, kaldes af tibetanerne Gang Rinpoche og betragtes som et helligt sted af både hinduer, buddhister og tibetanske buddhister. Dalai Lama har reageret med at fordømme den kinesiske beslutning under henvisning til, at de kinesiske myndigheders og den spanske ekspeditions medlemmers holdning anses som krænkende af de tre religioners tilhængere.

Hvilke initiativer har Rådet taget eller påtænkt at tage for at få de kinesiske myndigheder til at afstå fra deres provokationspolitik og respektere trosfriheden? Finder Rådet det endvidere ikke mildest talt pinligt, at unionsborgere fremstår som værende meddelagtige i den voldelige og repressive politik, som Beijing fører over for det tibetanske folk og tilhængerne af de tre ovennævnte religioner, og hvad agter det at gøre for at overtale de pågældende til at opgive deres projekt?

Svar

(8. oktober 2001)

Rådet er ikke blevet informeret om og har heller ikke drøftet den ekspedition, som det ærede medlem nævner.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1292/01

af María Rodríguez Ramos (PSE) til Kommissionen

(3. maj 2001)

Om: Lukning af virksomheden Delphi Packard i Olvega i Spanien

Virksomheden Delphi Packard i Olvega, som modtog en betragtelig etableringsstøtte fra regionalregeringen i Castilla y Léon og fra provinsadministrationen i Soria har ensidigt besluttet at lukke sit industrianlæg i det pågældende område og dermed afskedige i 520 ansatte i virksomheden, som er kilden til den industrielle udvikling i distriktet Moncayo.

Det multinationale selskab Delphi Packard tilfører hvert år virksomheden i Olvega 10 000 mio. pesetas og har haft et udbytte på mere end 1 mia. pesetas, hvilket er et klart udtryk for ovennævnte virksomheds levedygtighed.

Den hast, der har været kendetegnende for meddelelsen om lukningen af virksomheden, og den anvendte fremgangsmåde over for arbejdstagerne, som har skullet undertegne en bindende erklæring om enten at lade sig forflytte eller acceptere en godtgørelse for frivillig fratrædelse, er i modstrid med den gældende arbejdsmarkedslovgivning i Spanien.

Kan Kommissionen oplyse, om den pågældende virksomhed, som er beliggende i et område under mål 1, har modtaget støtte fra Den Europæiske Unions strukturfonde?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen i bekræftende fald at iværksætte for at få den pågældende virksomhed til at opfylde de forpligtelser, den har påtaget sig ved modtagelsen af den pågældende støtte?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(11. september 2001)

Virksomheden Delphi Packard i Olvega (Soria) har via EF-initiativet ADAPT modtaget en strukturfondsstøtte på 251 636 EUR fra Den Europæiske Socialfond. Som supplement til den ovennævnte medfinansiering har den modtaget en støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling på 49 000 EUR, der skal finansiere det fornødne edb-udstyr til uddannelse af de ansatte, der har at gøre med nye teknologier.

Hvis Kommissionen konstaterer uregelmæssigheder i forbindelse med anvendelsen af den ydede støtte, vil den træffe de fornødne foranstaltninger til at sikre overholdelse af de relevante EF-forskrifter(1) og de betingelser, der gælder for ydelsen af denne støtte.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene, EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1951/01

af Johannes Swoboda (PSE) til Kommissionen

(3. juli 2001)

Om: Alpekonventionen

Hvorfor deltager Kommissionen ikke længere i det stående udvalgs møder eller i Alpekonferencen om Alpekonventionen?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-1951/01 og E-1952/01

(3. september 2001)

Kommissionen erkender den store rolle, Alpekonventionen kan komme til at spille for bæredygtig udvikling i Alperegionen. Alpekonventionen er et vigtigt internationalt instrument til beskyttelse af det alpine økosystem og integrering af miljømæssige og sociale hensyn i forskellige erhvervssektorer.

Kommissionen forstår det ærede medlems betænkelighed ved, at den ikke har deltaget i det stående udvalgs seneste møder og i ministermødet (alpekonferencen) i oktober 2000. Det er imidlertid på grund af ressourcemangel, at Kommissionen ikke på nuværende tidspunkt kan betragte sin deltagelse i Alpekonventionens arbejde som højt prioriteret.

Dette skal ses i sammenhæng med, at subsidiaritetsprincippet spiller en væsentlig rolle ved gennemførelsen af Alpekonventionen og dens protokoller. Det forholder sig nemlig sådan, at tiltag fra de nationale eller regionale myndigheder kan være mere effektive end tiltag på fællesskabsplan. Desuden dækker nogle af protokollerne til Alpekonventionen områder, hvor Fællesskabets kompetence er begrænset, især hvor der er tale om turisme, jordbundsbeskyttelse og bjergskove.

Dog bør dette på ingen måde fortolkes som manglende interesse i eller påskønnelse af det arbejde, der udføres i Alpekonventionens regi. Det bør understreges, at de målsætninger, Fællesskabet har forpligtet sig til at opfylde som kontrahent af denne konvention, allerede er ved at blive opfyldt gennem EU-foranstaltninger og -lovgivning, f.eks. habitat- og fugledirektiverne, Natura 2000-nettet og det sjette handlingsprogram på miljøområdet.

Kommissionens forelæggelse for Rådet(1) af et forslag om undertegnelse af transportprotokollen den 16. januar 2001 er ligeledes et tegn på Kommissionens fortsatte interesse for Alpekonventionen.

(1) KOM(2001) 18 endelig udg.