ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1685/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Oprydning i turismeskandalen

I sommeren 1994 fik en græsk statsborger i største hemmelighed sparket fra GD 23. Anledningen var, at han var anklaget for at have taget imod bestikkelse i forbindelse med forskellige turistprojekter i Frankrig og Grækenland. Den græske statsborger var varetægtsfængslet i 13 måneder i Belgien, men blev løsladt.

De seneste oplysninger i sagen er fra maj 1998, og da var der endnu ikke indledt nogen retssag. Ifølge oplysninger i svenske aviser er de toptjenestemænd, der havde ansvaret under turismeskandalen i begyndelsen af 1990'erne, sluppet for fængselsstraf.

Har den nye Kommission undersøgt denne sag og ryddet op i disse turismeskandaler? Har den omtalte tjenestemand fået sin dom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(12. juli 2000)

Sagen, det ærede medlem henviser til, fik både disciplinære og juridiske følger.

På det disciplinære område vedtog ansættelsesmyndigheden sanktioner i 1995. En tjenestemand blev afskediget, og en midlertidigt ansat fik ophævet sin kontrakt). Kommissionens senere undersøgelser har ikke afsløret noget, der tyder på, at andre tjenestemænd eller ansatte ved institutionen har været indblandet, og der er derfor ikke indledt andre disciplinærsager.

Hvad de juridiske aspekter angår, har Kommissionen overgivet sagen til retsmyndighederne i Belgien, Spanien, Grækenland, Frankrig og Luxembourg. For den del af undersøgelsen, der henhører under de franske myndigheder, har Tribunal de Paris den 29. og 30. juni og den 6. juli 2000 holdt retsmøde med henblik på en domsafsigelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0645/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Rådet

(13. marts 2000)

Om: Det portugisiske rådsformandskabs erklæring

Den 31. januar 2000 offentliggjorde det portugisiske rådsformandskab på vegne af fjorten EU-medlemsstater (alle undtagen Østrig) en erklæring, hvori rådsformandskabet tilkendegiver (1) ikke at ville fremme eller acceptere nogen som helst officielle bilaterale kontakter på politisk plan med en østrigsk regering med deltagelse af FPÖ (2) ikke at ville støtte østrigske kandidater til poster i internationale organisationer og (3) kun at ville modtage de østrigske ambassadører i EU's hovedstæder på teknisk plan. Portugals premierminister og udenrigsminister har desuden over for de østrigske myndigheder tilkendegivet, at der fremover ikke vil blive tale om nogen business as usual i de bilaterale forbindelser med en regering med deltagelse af FPÖ. I denne forbindelse rejser der sig spørgsmålet:

1. om det portugisiske rådsformandskabs erklæring er udtryk for et væsentligt paradigmeskift i forbindelserne mellem medlemsstaterne, som i fremtiden ikke længere vil være præget af et samarbejde mellem femten, men af fjorten medlemsstaters konfrontation med en medlemsstat;

2. om en sådan uforholdsmæssig, overdreven reaktion er berettiget over for en medlemsstat, der uden for enhver tvivl kan betegnes som et land, der er åbent over for omverdenen, og som et stabilt demokrati, hvor menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder er sikret i forfatningen og beskyttes af et uafhængigt retsvæsen;

3. om rådsformandskabets erklæring ikke må tilbagevises alene af den grund, at den blev afgivet uden forudgående dialog med den østrigske regering og derfor egentlig i bund og grund er i modstrid med det europæiske princip om dialog;

4. om erklæringen endelig ikke bør ophæves, da koalitionspartnerne uden undtagelse har tilkendegivet, at de tilslutter sig EU's grundlæggende værdier?

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-0645/00 og E-0646/00

(20. november 2000)

De foranstaltninger, som det ærede medlem henviser til, er omhandlet i en erklæring, som den portugisiske premierminister har fremsat på 14 medlemsstaters vegne. Rådet er ikke bundet af denne erklæring.

Rådet har ikke udtalt sig om dette spørgsmål, og det er derfor ikke i stand til at besvare det ærede medlems forespørgsler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2754/00

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(2. august 2000)

Om: Styrkelse af indsatsen i den fællestjenstlige gruppe om regionerne i den yderste periferi

Konklusionerne i Kommissionens rapport om foranstaltninger til gennemførelse af artikel 299, stk. 2, peger på en fortsættelse og styrkelse af indsatsen i den fællestjenstlige gruppe, som har til opgave at koordinere arbejdet i Kommissionens tjenestegrene på dette område.

Denne gruppe har med ekstraordinær interesse og effektivitet styret hele støtteindsatsen i regionerne i den yderste periferi på en måde, der forekommer mig fuldstændig eksemplarisk. Imidlertid lider gruppen under vigtige mangler med hensyn til menneskelige ressourcer, navnlig på landbrugsområdet, som dels på grund af sektorens betydning for regionerne i den yderste periferi og dels på grund af den komplicerede EF-lovgivning kræver meget betydelige menneskelige ressourcer.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen på den baggrund at træffe for at styrke den fællestjenstlige gruppe i overensstemmelse med Kommissionens egne konklusioner i rapporten, og hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe med særligt henblik på styrkelse af den gruppe, der er beskæftiget med landbrugsspørgsmål?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi på skriftlige forespørgsler P-2754/00 og E-2889/00

(10. oktober 2000)

Som det fremgår af Kommissionens initiativer, lægger Kommissionen stor vægt på spørgsmålet vedrørende regionerne i den yderste periferi og gennemførelsen af EF-traktatens artikel 299 (tidligere artikel 227). I denne forbindelse er Kommissionen helt klar over, at gruppen for regionerne i den yderste periferi har en afgørende betydning, og at det er vigtigt, at gruppen fungerer tilfredsstillende.

Det ærede medlem er ikke uvidende om, at Kommissionen er gået i gang med en meget omfattende plan om modernisering af administrationen med henblik på større effektivitet til gavn for Fællesskabet. Nogle af de vigtigste led i Kommissionens reformpolitik er rationalisering af arbejdsstrukturerne og en bedre udnyttelse af ressourcerne, hvad der konstant arbejdes på.

Kommissionen vil gerne forsikre det ærede medlem om, at den fortsat vil sørge for, at gruppen for regionerne i den yderste periferi fungerer tilfredsstillende, når der træffes beslutninger på grundlag af de selvstændige beføjelser, Kommissionen har i forbindelse med den interne organisation.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2993/00

af John Cushnahan (PPE-DE) til Rådet

(25. september 2000)

Om: Pakistan

På baggrund af oprettelsen for nylig af et nationalt udvalg til beskyttelse af kvinders rettigheder og højnelse af deres status i Pakistan bedes Rådet oplyse, om det vil være rede til at bistå udvalget med at få gennemført den nødvendige lovgivning til sikring af bedre vilkår for kvinderne i Pakistan?

Svar

(20./21. december 2000)

Rådet deler den bekymring, der kommer til udtryk i forespørgslen fra det ærede parlamentsmedlem for så vidt angår forbedring af kvindernes situation i Pakistan. I de udviklingsprojekter, der finansieres eller samfinansieres af Fællesskabet og for de flestes vedkommende gennemføres af ngo'er i Pakistan, forsøger Rådet generelt at tage hensyn til kønsaspektet for at forbedre kvindernes levevilkår. I de igangværende sociale sektorprogrammer er der allerede givet prioritet til en forbedring af uddannelseskvalitet, sundhed og familieplanlægning samt til en lettere adgang for kvinder og unge piger til socialsystemer og erhverv.

Rådet har imidlertid ikke hidtil fået forelagt nogen anmodning om mere specifik støtte til den nye pakistanske kommission, der skal beskytte kvinders rettigheder og bidrage til at forbedre deres status. Rådet kan imidlertid forsikre det ærede medlem om, at det vil undersøge en eventuel anmodning herom i en positiv ånd.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2761/00

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: EU-støtte til mælkeproducerende bedrifter

Kan Kommissionen fremskaffe en udførlig oversigt over fordelingen af EU-støtten til:

a. mælkeproducerende bedrifters mælkeproduktion,

b. distribution af mælk fra mælkeproducerende bedrifter og

c. mælkeproducerende bedrifter

for hver medlemsstat og pr. år for de sidste fem år?

Kan Kommissionen oplyse eventuelle andre EU-finansieringskilder til støtte for mælk?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. september 2000)

Under EU's markedsordning for mælk og mejeriprodukter er mælkeproduktionen indtil nu kun blevet støttet indirekte gennem interventionsopkøb for smør og skummetmælkspulver og gennem eksportrestitutioner og interne subsidier for visse mejeriprodukter. Det er i forbindelse med Agenda 2000 blevet besluttet at indføre direkte støtte til mælkeproduktion fra 2005.

Oversigter over EU's årlige udgifter til støtte for mælk og mælkeprodukter pr. medlemsstat og pr. budgetpost for perioden 1995-99 sendes direkte til det ærede parlamentsmedlem og Parlamentets sekretariat.

EU har i forbindelse med politikken for støtte til investeringer i landbrugssektoren, herunder til afsætning og forarbejdning af landbrugsprodukter, ydet støtte til investeringer, der tog sigte på modernisering af installationer og kvalitets- og miljøforbedringer. Disse investeringer er blevet støttet på visse betingelser, og på grund af overskudsproduktionen i sektoren har det bl.a. ikke været muligt at øge produktionskapaciteten.

Der foreligger på nuværende tidspunkt ikke oplysninger om de støttebeløb, der i perioden 1995-99 er ydet til mælkesektoren, fordi de vedrører strukturfondsprogrammerne, som endnu ikke er afsluttet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2654/00

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Mærkning og kontrol af skind

Det fremgår af undersøgelser, internationale organisationer har gennemført, at op imod to millioner husdyr, navnlig katte og hunde, dræbes i Asien, fordi man vil udnytte deres skind. Hundene og kattene drives sammen under forfærdelige forhold og dræbes på den mest grusomme måde. Mange af disse skind bruges også til eksport og dukker således op i europæiske forretninger. Det fremgår også af undersøgelserne, at mange af disse skind ikke mærkes som katte- eller hundeskind for dermed at skjule skindenes oprindelse.

Findes der et forbud mod importen af hunde- og katteskind?

Hvilke bestemmelser hviler dette forbud i bekræftende fald på, og hvordan er kontrollen hermed organiseret?

Gennemføres der i benægtende fald kontrolforanstaltninger for at konstatere, om skindene er mærket forkert eller misvisende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(13. oktober 2000)

Der findes et omfattende sæt lovregler om en lang række forhold, der vedrører dyrevelfærd inden for Fællesskabets grænser. Da handel med katte- og hundeskind imidlertid ikke er forbudt ifølge CITES-konventionen(1), er der ikke noget forbud mod import af sådanne varer i Fællesskabet.

Når huder og skind indføres i Fællesskabet, udfører toldvæsenet normalt visuel kontrol for at undersøge, om eventuelle oplysninger på etiketterne svarer til virkeligheden. Formålet med denne form for kontrol er dobbelt, idet man dels undersøger, om varerne er omfattet af CITES-konventionen, dels sikrer korrekt tarifering for at fastslå den relevante told.

(1) Konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2877/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Fusionen mellem de offentligt ejede spanske skibsværfter, Bazán og Astilleros Españoles, og muligheden for, at ASTANO igen kan bygge handelsskibe

Formanden for Sociedad Estatal de Participaciones Industriales (SEPI), et offentligt organ, som består af industriforetagender, meddelte forleden, at der var truffet afgørelse om en fusion mellem Bazán, som bygger marinefartøjer, og hvis vigtigste værft befinder sig i El Ferrol i Galicien, og Astilleros Españoles, der fremstiller skibe til handelsflåden og er et datterselskab af skibsværftet ASTANO, som også er beliggende i El Ferrol. Formanden for SEPI begrundede denne afgørelse med, at Bazán har en stor ordrebeholdning, hvad der ikke er tilfældet med den anden virksomhed. Desuden henviste han til behovet for at imødegå konkurrencen fra Korea i den situation, som snart vil optræde, når EU afskaffer den offentlige støtte.

SEPI's afgørelse, som formanden ikke forventede ville føre til indvendinger fra Kommissionens side i forbindelse med konkurrencespørgsmålet, skaber en ny situation, som bør føre til, at det årelange forbud mod, at ASTANO bygger skibe, og som førte til en alvorlig økonomisk krise i El Ferrol kommune, nu ophæves.

Vil Kommissionen på denne baggrund arbejde for fusionen på de fastsatte vilkår? Vil Kommissionen ophæve forbudet mod, at ASTANO bygger skibe og desuden kan opretholde muligheden for at bygge off shore-anlæg, hvor værftet har opnået notorisk berømmelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(11. oktober 2000)

Den nylig offentliggjorte fusion mellem værftet i Bazan, der bygger marinefartøjer, og værftet i Astilleros Espanoles, der bygger handelsskibe, er ikke anmeldt til Kommissionen. Denne har anmodet Spanien om at fremlægge alle relevante oplysninger vedrørende denne transaktion, så at den kan vurdere, om der er involveret statsstøtte, og i bekræftende fald, om en eventuel støtte er forenelig med de gældende regler for statsstøtte til skibsbygningsindustrien.

Som det allerede er forklaret i en række svar vedrørende tidligere lignende spørgsmål fra det ærede medlem (E-94/00(1) og E-660/00(2)) kan fusionen ikke have nogen indvirkning på den aktuelle begrænsning af Astano-værftets aktiviteter. Den fortsatte nedlukning af værftet for skibsbygning var en af de grundlæggende betingelser for, at Kommissionen i 1997 godkendte den betydelige statsstøtte til de statsejede spanske værfter, der bygger handelsskibe. Denne betingelse skal fortsat overholdes.

(1) EFT C 280 E af 3.10.2000, s. 176.

(2) EFT C 26 E af 26.1.2001, s. 84.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2512/00

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(2. august 2000)

Om: Særlige markedsordninger for æg

I Kommissionens forordning (EØF) nr. 1274/91(1) om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 1907/90(2) om handelsnormer for æg, fastlægges der fem særlige handelsbegreber: Æg fra burhøns, æg fra fritgående høns, æg fra fritgående høns intensivt system, skrabeæg og æg fra volierehønsehold.

Hvilke planer har Kommissionen om en genbehandling af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1274/91 efter vedtagelsen af Rådets direktiv 1999/74/EF(3) af 19. juli 1999 om mindstekrav til beskyttelse af æglæggende høner?

Agter Kommissionen at gøre det særlige handelsbegreb æg fra burhøns til et obligatorisk begreb, der skal finde anvendelse på æg, der er produceret i bursystemer som fastlagt i kapitel II og III i Rådets direktiv 1999/74/EF? Agter Kommissionen at mindske den udendørs bestandstæthed for fritgående høns, som producerer æg, der forhandles som frilandsæg?

(1) EFT L 121 af 16.5.1991, s. 11.

(2) EFT L 173 af 6.7.1990, s. 5.

(3) EFT L 203 af 3.8.1999, s. 53.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(28. september 2000)

Som det ærede medlem måtte vide, fremgik det af Kommissionens meddelelse om beskyttelse af æglæggende høner i forskellige produktionssystemer(1), at Kommissionen ud over mindstekrav til beskyttelse af æglæggende høner agter at fremsætte forslag om obligatorisk mærkning af det enkelte konsumæg med angivelse af produktionssystemet.

Ved vedtagelsen af Rådets direktiv 1999/74/EF af 19. juli 1999 om mindstekrav til beskyttelse af æglæggende høner i forskellige produktionssystemer(2) anmodede Rådet Kommissionen om inden den 1. januar 2002 at fremlægge et forslag om tilpasning af handelsnormerne for æg, idet der tages særlig hensyn til muligheden af at indføre obligatorisk mærkning.

Hvad angår denne mulige ændring, skal tilpasningen af handelsnormerne gennemføres i to trin. Først skal Rådets forordning (EØF) nr. 1907/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for æg(3) ændres, så der kan indføres obligatorisk mærkning for æg med angivelse af produktionssystemet. Kommissionen vedtog den 6. september 2000 et forslag(4) om ændring af Rådets forordning med henblik herpå. Dernæst skal Kommissionens forordning (EØF) nr. 1274/91 af 15. maj 1991 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 1907/90 om handelsnormer for æg(5) tilpasses med henblik på at fastlægge tekniske detaljer såsom den udendørs bestandstæthed. I denne henseende konsulterer Kommissionen alle berørte parter, herunder forbrugere, producenter samt afsætnings- og forarbejdningssektoren.

(1) KOM(98) 135 endelig udg.

(2) EFT L 203 af 3.8.1999.

(3) EFT L 173 af 6.7.1990.

(4) KOM(2000) 522.

(5) EFT L 121 af 16.5.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2803/00

af Feleknas Uca (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Tortur i tyrkiske fængsler

Den aktuelle skærpede situation i de tyrkiske fængsler giver anledning til bekymring. I de sidste måneder er der ofte forekommet mytterier og tortur i de tyrkiske fængsler. Fangerne protesterer især mod det tyrkiske ønske om at bygge isolationsceller efter tysk forbillede.

Det seneste eksempel har været den tortur- og massakreaktion, der den 5. juli afsluttede en fangeopstand i fængslet i Burdur. Da fangerne i længere tid var blevet tortureret under transporten til og fra domshandlingerne, ønskede de indsatte i Burdurs fængsler den 5. juli at forhindre, at 11 fanger blev bragt for en domstol som vidner. Det tyrkiske militærpoliti reagerede herpå med ufattelig grusomhed og umenneskelighed. En indsat fik således en arm revet af, som i stedet for at blive syet på igen blev kastet ud til en hund.

1. Hvordan bedømmer Kommissionen de indsattes situation i Tyrkiet?

2. Hvilke konkrete foranstaltninger har Kommissionen tænkt sig at tage for at standse torturen i de tyrkiske fængsler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(3. oktober 2000)

Forholdene i de tyrkiske fængsler giver fortsat grund til dyb bekymring. Der forekommer stadig voldsomme sammenstød mellem de indsatte og fængselsbetjentene eller sikkerhedsfolkene og tilfælde af oprør og gidseltagning, ligesom der rapporteres om mishandling af fanger, især under overførslen fra et fængsel til et andet. En forbedring af fængselsforholdene for helt unge forbrydere bør også prioriteres meget højt.

Myndighederne er for tiden i gang med en gradvis omstrukturering af hele fængselsvæsenet. Elleve fængsler af en ny type (den såkaldte type F) forventes færdigopført ved udgangen af år 2000. I disse fængsler erstattes de nuværende store sovesale af mindre celler til en til tre indsatte. De øvrige fængsler forventes omdannet til et tilsvarende system med celler til to, fire og seks personer, og også dette arbejde forventes afsluttet ved udgangen af år 2000. Myndighederne har erklæret, at den nye type fængsler vil opfylde de grundlæggende internationale krav, men der er en vis frygt for, at det nye system vil isolere fangerne og ikke give dem mulighed for menneskelig kontakt. Under disse omstændigheder bør myndighederne nu, hvor de er gået i gang med denne omstrukturering fare lempeligt frem med henblik på at undgå yderligere tilfælde af vold i fængslerne. De bør fortsætte samarbejdet om denne sag med komitéen til forebyggelse af tortur (CPT), som i juli 2000 aflagde besøg i en række tyrkiske fængsler.

Tyrkiet er forpligtet til at forbedre situationen i landets fængsler som led i tiltrædelsesprocessen og med henblik på at opfylde de politiske kriterier, der blev fastlagt i København. Dette indebærer bl.a., at enhver mishandling af indsatte i fængslerne bør bringes til ophør.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2200/00

af Marco Cappato (TDI) til Kommissionen

(3. juli 2000)

Om: Religionsfrihed i Grækenland

Den græske statsborger Chara Kalomiri er genstand for en retssag, der skaber tvivl om respekten for religionsfriheden i Grækenland. Chara Kalomiri blev af myndighederne på Athos-halvøen meldt for i perioden september 1994 til marts 1995 at have ledet et center for praktisk psykologisk filosofi og blev første gang dømt herfor i 1997 og anden gang, da sagen gik om, efter at Højesteret havde annulleret den første dom. Retten begrundede sin afgørelse med, at der til den buddhistiske helligdom, der anvendtes til meditation, ikke var opnået den nødvendige tilladelse fra Ministeriet for Undervisning og Religiøse Anliggender, som gives efter høring af det ortodokse præsteskab.

Finder Kommissionen ikke, at der, eftersom respekt for religionsfriheden er en grundlæggende personlig rettighed og et fælles princip for medlemsstaterne, omgående bør træffes en foranstaltning, jf. EU-traktatens artikel 6 og 7 og EF-traktatens artikel 13, for at der kan blive sat en stopper for alle krænkelser af menneskerettighederne og de grundlæggende friheder samt enhver form for forskelsbehandling i tilknytning til religionsfriheden med særligt henblik på Grækenland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(8. december 2000)

Kommissionen har undersøgt det ærede medlems spørgsmål og er af den opfattelse, at den pågældende medlemsstats handlinger ikke hører under fællesskabsretten. Det er fast retspraksis, at Domstolen ikke fører kontrol med, om medlemsstaterne overholder de grundlæggende rettigheder, når de træffer beslutninger på områder, som ligger uden for fællesskabsretten. I den foreliggende sag har Kommissionen derfor ikke kompetance til at indlede en overtrædelsesprocedure imod Grækenland i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169). Der ses i denne sammenhæng helt bort fra spørgsmålet om, hvorvidt en grundlæggende rettighed er overtrådt eller ej.

Kommissionen ønsker også at gøre det ærede medlem opmærksom på, at den pågældende har mulighed for at indbringe sagen for Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg, når vedkommende har opbrugt de nationale retsmidler imod den pågældende handling.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3054/00

af Anneli Hulthén (PSE) til Kommissionen

(28. september 2000)

Om: Handicappedes muligheder for at gøre brug af den frie bevægelighed i EU

Ifølge Amsterdam-traktatens artikel 13 skal enhver EU-borger kunne gøre brug af den frie bevægelighed i Unionen. For personer med forskellige fysiske handicap, der har brug for særlig transport og personlig assistance, er denne frie bevægelighed dog stadig meget begrænset.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at fremme de handicappedes muligheder for fysisk at kunne rejse mellem medlemsstaterne? Vil vi se resultater på dette område inden for en overskuelig fremtid?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(24. oktober 2000)

Den bekymring, som det ærede medlem udtrykker, er præcist den, der har foranlediget Kommissionen til den 12. maj 2000 at vedtage sin meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget, På vej mod et Europa uden barrierer for Handicappede(1). Heri understreges det faktisk, at mobilitet er afgørende for at sikre, at man fuldt ud kan deltage i det økonomiske og sociale samfundsliv, og at mangel på mobilitet er en faktor, der begrænser handicappedes rettigheder, herunder også retten til den frie bevægelighed.

Derfor har Kommissionen udpeget ca. 40 fællesskabsinitiativer, der på kort, mellemlangt og langt sigt skal fremme handicappedes adgang til transport og infrastruktur. Det ærede medlem henvises til ovenfor nævnte meddelelse for yderligere oplysninger.

(1) KOM(2000) 284 endelig udg.