SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2908/01

af Thierry de La Perriere (NI) til Kommissionen

(17. oktober 2001)

Om: Fri udveksling af tjenesteydelser på landbrugsområdet kunstig insemination

Flere franske borgere har gjort mig opmærksom på de problemer, de støder på i forbindelse med fri udøvelse af erhvervsmæssig virksomhed på området kunstig insemination.

Frankrig har nærmest skabt et statsligt monopol på markedet, som kun er til gavn for landbrugskooperativerne. Denne situation, som er til skade for de virksomheder, som fremstiller sæd især fra kvæg, forekommer mig ikke at være i overensstemmelse med fællesskabsretten.

I henhold til lov nr. 66-1005 af 28. december 1966 om opdræt (den franske statstidende, JORF, af 29. december 1966, s. 11619) og en række gennemførelsesdekreter er udtagning og behandling af sæd og selve insemineringen især af kvæg forbeholdt centre for kunstig insemination, som er oprettet i form af landbrugskooperativer. Disse centre har til opgave at betjene et geografisk område i Frankrig, som er forbeholdt dem. Det drejer sig dermed om et monopol på tjenesteydelser, som hindrer, at inseminering foretages af tredjemand. Personer, som måtte overtræde disse bestemmelser, straffes i henhold til førnævnte lov. Endvidere kan herkomsten af kalve, som er avlet ved hjælp af en sådan insemination, ikke stadfæstes, og ejerne vil dermed lide et vist økonomisk tab.

I traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab er etableringsretten og retten til fri udveksling af tjenesteydelser fastlagt (artikel 43 og 49 ff.). Efter overgangsperiodens udløb har der været forbud mod alle restriktioner, medmindre det drejer sig om virksomhed, der er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed (artikel 45 om etablering), eller der foreligger tvingende almene hensyn, som kan begrunde restriktioner, der hindrer den frie udveksling af tjenesteydelser (jf. EF-Domstolens retspraksis, sag Gebhard C-55/94, Samling af Afgørelser 1995, I-4165).

Er Kommissionen bevidst om, at den franske lovgivning ved at give tjenesteydelsesmonopoler som centrene for kunstig insemination udgør eneret på at foretage kunstig insemination især af kvæg udelukker, at denne form for virksomhed kan udøves i Frankrig af specialistvirksomheder, som er etableret i andre medlemslande, og som gør brug af deres etableringsret og retten til fri udveksling af tjenesteydelser, som de har i henhold til Rom-traktaten?

Mener Kommissionen ikke, at der ikke på nogen måde foreligger tvingende almene hensyn, der kan være til hinder for, at denne form for virksomhed også omfattes af retten til etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser, som det er tilfældet i de andre medlemsstater?

Hvad agter Kommissionen at gøre for at få Frankrig til straks at rette sig efter fællesskabslovgivningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(20. november 2001)

Ifølge den franske lov, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, fremgår det, at kun personer med tilladelse til at være chef for et inseminationscenter eller inseminator i Frankrig kan foretage kunstige inseminationer. Endvidere skal en person for at kunne oprette et center for kunstig insemination forudgående indhente tilladelse fra Landbrugsministeriet.

Det står imidlertid ikke klart, om bestemmelserne i den franske lov også omfatter en udbyder af sådanne tjenesteydelser, som er etableret i et andet medlemsland, og som ønsker at udøve denne form for virksomhed i Frankrig. Såfremt den omhandlede franske lov også omfatter sidstnævnte, kunne lovgivningen ses om en begrænsning af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser (EF-traktatens artikel 49 (tidl. artikel 59)), og Kommissionen vil i såtilfælde foretage en vurdering af, om en sådan begrænsning ville kunne retfærdiggøres i henhold til Domstolens retspraksis.

Kommissionen vil anmode de franske myndigheder om yderligere oplysninger i denne sag.