ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3592/01

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Miljøvenligt landbrug og traditionelle olivenlunde

Landbrugsmiljøforanstaltninger til fordel for traditionelle olivenlunde er af afgørende betydning for opretholdelsen af et økosystem, som er vigtigt for opretholdelsen af den biologiske mangfoldighed (fauna og flora) og for bevarelsen af landskaber i de områder i Portugal, som økonomisk og socialt er hårdt ramt af afvandringsproblemer, der til stadighed forværres, som det fremgår af den seneste folketælling (2001). Olivenlundene er derfor fortsat en vigtig indtægtskilde og af betydning for beskæftigelsen.

Adspurgt om, hvilke kriterier der anvendes i Portugals egne landbrugsmiljøforanstaltninger til bevarelse af de traditionelle olivenlunde, svarer de portugisiske myndigheder, at det er Kommissionen, som har truffet afgørelse herom.

Konsekvensen af disse kriterier navnlig anvendelsen af det såkaldte indeks for fysiografisk arealudvælgelse (IQFP) (som ifølge de nationale bestemmelser skal være 3, 4 eller 5), er bortfald af en stor del af den støtte til de traditionelle olivenlunde i Portugals forskellige regioner, dvs. i Trás-os-Montes og Alto Douro, i Beira Interior og i Alentejo.

Kommissionen bedes i denne sammenhæng besvare følgende spørgsmål:

- hvad har motivet til denne afgørelse været?

- hvilke foranstaltninger vil den træffe for at løse problemet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. februar 2002)

Landbrugsmiljøforanstaltningerne har til formål at fremme driftsmetoder, der i højere grad gavner beskyttelsen og forbedringen af miljøet og naturressourcerne, bevarelsen og forbedringen af dyrkede arealer med stor landskabsmæssig naturværdi samt landbrugsarealernes traditionelle karakteristika og også beskyttelsen af den genetiske mangfoldighed. Støtten til disse foranstaltninger vedrører derfor kun forpligtelser til miljøvenligt landbrug, der på en kontrollerbar og målelig måde rækker ud over sædvanlig god landbrugspraksis.

På den baggrund ydes der støtte til landbrugsmiljøforanstaltninger for traditionelle olivenlunde efter de af det ærede medlem omtalte kriterier. Disse kriterier er fastlagt inden for rammerne af den i partnerskab med de portugisiske myndigheder forhandlede udviklingsplan for landdistrikterne på basis af deres forslag og godkendt af Kommissionen. De rækker ud over sædvanlig god landbrugspraksis. Præmierne er ikke en støtte til afgrøderne som sådanne, men en tilskyndelse til anvendelse af landbrugsmetoder, der gavner miljøet (f.eks.: forbud mod anvendelse af plantebeskyttelsesmidler, beskæring mindst hvert tredje år, ukrudtskontrol osv.).

Støtten til gengæld for landbrugsmiljøforpligtelserne beregnes i forhold til det indkomsttab, der følger af forpligtelserne, samt de ekstra omkostninger og nødvendigheden af at give et finansielt incitament. Denne støtte er således ikke et instrument til simpel indkomstoverførsel, der ville være uforeneligt med de gældende forskrifter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3685/01

af Nicholas Clegg (ELDR) til Kommissionen

(17. januar 2002)

Om: Nationale sundhedsmyndigheder

Kan Kommissionen bekræfte, at det i henhold til fællesskabsretten ikke er tilladt den britiske regering at forbyde de nationale sundhedsmyndigheder at indgå aftale om sundhedsydelser fra leverandører etableret i andre medlemsstater, hvis myndighederne har mulighed for at indgå aftale med private leverandører af tjenesteydelser, som er etableret i Det Forenede Kongerige?

Er det tilladt den britiske regering at forbyde de nationale sundhedsmyndigheder at indgå aftale om sundhedsydelser leveret af virksomheder etableret i andre medlemsstater, indtil der vedtages regulativer i Det Forenede Kongerige om de vilkår, på hvilke sådanne oversøiske aftaler kan indgås? Er sådanne restriktioner acceptable, især når de nationale sundhedsmyndigheder i henhold til national lovgivning er ansvarlige for den lokale sundhedspleje?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(4. marts 2002)

Enhver form for indgåelse af aftaler, som indebærer, at nationale leverandører foretrækkes, eller at tjenesteydelser leveret af virksomheder etableret i andre medlemsstater forbydes, vil ikke være i overensstemmelse med fællesskabsretten.

I lyset af Domstolens dom i sag C-157/99, Geraets-Smits og Peerbooms, og sag C-368/98, Vanbraekel, oplyste de britiske myndigheder Kommissionen om, at de havde til hensigt at revidere de eksisterende regler om indkøb af tjenesteydelser til hospitaler under det britiske National Health System. De anførte endvidere, at de havde til hensigt at gøre det klart for sundhedsmyndighederne og den primære sundhedstjeneste, at de kan indgå aftaler om levering af tjenesteydelser fra andre europæiske lande.

Pressen udsendte beretninger om britiske patienter, som blev behandlet i andre medlemsstater, således at de undgik at måtte vente på behandling under National Health System.

Domstolens domme i førnævnte sager har afstedkommet en række spørgsmål, og Kommissionen samarbejder med medlemsstaterne om at finde løsninger på dem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2317/01

af Maria Carrilho (PSE) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Kap Verde

I Europa-Parlamentets beslutning om meddelelse fra Kommissionen til Rådet om Europa-Parlamentet om udvikling af delegationstjenesten, som vedtoges på plenarmødet den 14. juni 2001, henvises der i punkt 15 til nødvendigheden af at opretholde delegationer i de lande, som spiller en positiv rolle i den demokratiske proces og ved overholdelsen af menneskerettighederne i den pågældende regionale sammenhæng. Ikke desto mindre henvises der i Kommissionens meddelelse om udvikling af delegationstjenesten af 3. juli 2001 til muligheden af at omdanne delegationen i Kap Verde til et informationskontor.

Hvad er Kommissionens planer med hensyn til dens delegation i Kap Verde?

Er Kommissionen bevidst om, at det, hvis dens repræsentation i Kap Verde blev afhængig af delegationen i Senegal, ville få betragtelige regionalpolitiske virkninger, som ville være negative for Kap Verde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. november 2001)

Kommissionen har fastlagt prioriteringen af åbningen af nye delegationer i en meddelelse om udvikling af delegationstjenesten (4. juli 2001)(1). Den har ligeledes gjort rede for sine planer vedrørende en række eksisterende delegationer som må lukkes eller nedskæres for at der kan åbnes nye delegationer da der kun står begrænsede finansressourcer til rådighed for forvaltningen af delegationstjenesten.

Det er korrekt at delegationen i Cap Verde omtales i 2001-meddelelsen, men beslutningen om at foretage nedskæringer i delegationen i Praia og udnævne en delegationsleder bosat uden for landet var blevet truffet tidligere, som led i Kommissionens meddelelse om udvikling af delegationstjenesten af 18. juli 2000 var truffet(2).

På baggrund af denne beslutning blev lederen af delegation i Cap Verde ikke erstattet da han forlod landet efter sin pensionering ved udgangen af februar 2001.

Beslutningen om at overdrage ansvaret for delegationen i Cap Verde til den eksisterende regionale delegation i Senegal som også varetager delegationen i Gambia, blev truffet udelukkende ud fra administrative og logistiske hensyn. Som led i decentraliseringsarbejde vil delegationen i Senegal få tilført yderligere personale således at den kan yde en bedre service over for de øvrige lande som den er ansvarlig for. Personalet i Cap Verde vil også blive forøget som led i samme decentralisering.

Det forventes således på baggrund af denne øgede støtte at Kommissionens beslutning ikke vil komme til at influere negativt på samarbejdsprogrammet med Cap Verde.

(1) KOM(2001) 381 endelig.

(2) KOM(2000) 456 endelig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3212/01

af John Bowis (PPE-DE), Philip Bushill-Matthews (PPE-DE),Martin Callanan (PPE-DE), Daniel Hannan (PPE-DE),Christopher Heaton-Harris (PPE-DE), Roger Helmer (PPE-DE),Astrid Lulling (PPE-DE), Neil Parish (PPE-DE), Charles Tannock (PPE-DE)og Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(22. november 2001)

Om: Erhvervskonsekvensanalyse for direktivet om fysiske agenser (vibrationer)

Har Kommissionen gennemført en erhvervskonsekvensanalyse for direktivet om fysiske agenser (vibrationer), og hvor store er i bekræftende fald de forventede årlige omkostninger for virksomhederne som følge af gennemførelsen af direktivet i de enkelte medlemsstater?

Vil Kommissionen for at sikre, at Europa-Parlamentet har kendskab til omkostningerne for virksomhederne af de direktiver, det stemmer for, samt for at reducere omkostningerne, sørge for, at der for hver retsakt, som medfører omkostninger for virksomhederne, opsættes en erhvervskonsekvensanalyse på Parlamentets bibliotek, således at parlamentsmedlemmerne kan rådføre sig hermed under behandlingen af Kommissionens direktiver enten på udvalgsplan eller inden afstemningen på plenarmødet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(21. december 2001)

Kommissionen opstillede, da den forelagde sit forslag til direktiv om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes udsættelse for risici på grund af fysiske agenser(1), en konsekvensanalyse på grundlag af en undersøgelse for hver enkelt fysisk agens, der indgår i forslaget, af de specifikke konsekvenser for de små og mellemstore virksomheders aktiviteter, og som gengiver de skøn, der er foretaget vedrørende omkostningerne ved direktivets gennemførelse. Disse omkostninger kan tænkes at blive mindre som følge af de grænseværdier, der faktisk vedtages.

Kommissionen har i lang tid fulgt den praksis at give sådanne oplysninger. Den har således siden 1986 leveret en erhvervskonsekvensanalyse i forbindelse med forslag med betydelige virkninger for erhvervslivet. En sådan analyse gennemføres på en decentraliseret måde af den kompetente tjenestegren og integreres i det officielle KOM-dokument for at oplyse de endelige beslutningstagere og den berørte offentlighed om forslagets skønnede virkninger for erhvervslivet.

(1) EFT C 77 af 18.3.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2726/01

af Hartmut Nassauer (PPE-DE) til Kommissionen

(5. oktober 2001)

Om: Den nationale terrorismekommissions rapport til De Forenede Staters Kongres, forelagt den 5. juni 2000

I ovennævnte rapport nævnes Grækenland ved siden af Pakistan som en stat, der ikke arbejder tilstrækkeligt sammen med de amerikanske myndigheder om bekæmpelsen af terrorisme, og som derfor bør pålægges sanktioner.

1. Hvor længe har Kommissionen haft kendskab til denne rapport, og hvilke konklusioner har den draget heraf?

2. Hvordan vurdere Kommissionen beskyldningerne mod Grækenland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(28. november 2001)

1. Kommissionen har haft kendskab til den omtalte rapport siden juni 2000. Kommissionen er ikke enig i rapportens konklusioner vedrørende Grækenland, da landet har undertegnet alle FN's konventioner om bekæmpelse af terrorisme og aktivt bekæmper alle terroristaktiviteter både inden for og uden for landets grænser. Den græske strafferetsplejelov er endvidere blevet væsentligt omarbejdet efter den nylige vedtagelse af lov nr. 2928 af 27. juni 2001 om terrorisme. Endelig ratificerede Grækenland og USA i 2000 en aftale om gensidig retshjælp og undertegnede et memorandum om politisamarbejde for at forbedre det bilaterale samarbejde om retshåndhævelse, herunder terrorisme.

2. Kommissionen betragter Grækenland som partner på lige fod med de øvrige medlemsstater i Unions politik for bekæmpelse af terrorisme og finder, at landet i tilstrækkelig høj grad samarbejder med lande uden for Unionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2697/01

af Mario Mauro (PPE-DE) til Kommissionen

(3. oktober 2001)

Om: Støtte forvaltet af Generaldirektoratet for Forskning

Kan Kommissionen opstille en liste over de projekter, som de italienske regioner Liguria, Lombardia, Piemonte og Valle d'Aosta i løbet af 2000-2001 har fremlagt i forbindelse med støtte forvaltet af Generaldirektoratet for Forskning, og over de projekter, der efterfølgende et blevet godkendt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(31. januar 2002)

Det Ærede Medlem og Parlamentets Generalsekretariat vil få tilsendt en statistisk oversigt, som viser de italienske regioner Liguria, Lombardia, Piemonte, og Valle d'Aosta's deltagelse i det femte rammeprogram.

Oversigten indeholder en tabel med indsendte forslag og underskrevne kontrakter pr. særprogram og en liste med oplysninger om undertegnede kontrakter. Lister med nærmere oplysninger om de indsendte forslag kan ikke offentliggøres, da Kommissionen har fortrolighedsforpligtelser over for alle forslagsstillere.

Flere oplysninger om kontrakter, herunder sammendrag og oplysninger om partnerne, kan findes i Cordis-databasen, som findes på webadressen (http://www.cordis.lu eller http://dbs.cordis.lu/search/en/simple/EN_PROJ_simple.html).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2532/01

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(19. september 2001)

Om: Beskadigelse af kulturarven i Cypern

Ifølge nogle oplysninger er der i den senere tid (25. juni 2001 29. juli 2001) foregået ulovlige udgravninger i området omkring det antikke Salamina, som befinder sig i den besatte del af Cypern. Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol nævner i sin afgørelse (10. maj 2001) om Republikken Cyperns fjerde mellemstatslige klage over Tyrkiet, at den tyrkiske regering er ansvarlig for disse ulovlige udgravninger.

På baggrund af, at der fra 1974 og til i dag er fremkommet beviser på systematiske bestræbelser på at beskadige og ødelægge kulturarven og landskabet i det tyrkisk besatte område, idet religiøse steder ødelægges og plyndres, og antikke genstande af uvurderlig værdi ulovligt eksporteres og sælges i udlandet,

bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Hvad agter Kommissionen at gøre for at sætte en stopper for de ulovlige udgravninger ved det antikke Salamina?

2. Har Kommissionen truffet foranstaltninger til beskyttelse af de historiske mindesmærker og kulturarven i den tyrkisk besatte del af Cypern generelt, eller agter Kommissionen at træffe sådanne foranstaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(30. oktober 2001)

1. Kommissionen er bekendt med, at der foretages udgravninger i Salamina i den nordlige del af øen, og det er Unesco og andre internationale organisationer også. Desværre skaber den konkrete opdeling af øen problemer af denne art, og den gør det vanskeligt at nå frem til en umiddelbar løsning på problemet. Kommissionens delegation i Nicosia gør sidste bedste for at følge med i, hvad der sker i Salamina.

2. Kommissionen yder via sit førtiltrædelsesbudget for 2000 og 2001 støtte til restaureringen af den gamle del af Nicosia som en del af den overordnede plan for Nicosia (Nicosia Master Plan). Restaureringen gælder området Omeriye og området omkring Selimiye-moskeen, samt områderne Phaneromeni og Samanbahce på begge sider af demarkationslinjen. Dette projekt, der går på tværs af grænsen, betyder, at medlemmer af det græsk-cypriotiske og det tyrkisk-cypriotiske samfund arbejder sammen om at renovere det gamle Nicosia og bevare byens arkitektoniske og kulturelle arv. Projektfase 2000 startede den 1. oktober 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3593/01

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Kriterier for strukturforanstaltninger på fiskeriområdet

Ifølge artikel 12, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 2792/1999(1), som indeholder en definition af kriterierne for strukturforanstaltninger for fiskeriet, navnlig af socioøkonomisk art, kan der ydes individuelle præmiebeløb til fiskere, der godtgør at have arbejdet i erhvervet i mindst 12 måneder, idet de støtteberettigede omkostninger er begrænsede til 10 000 EUR, hvis der er tale om endeligt ophør med fiskeriaktiviteter.

I medfør af stk. 4, litra c), i samme artikel skal den pågældende fisker tilbagebetale præmien, hvis han genoptager erhvervet som fisker efter mindre end et år. Den portugisiske regering gennemførte disse bestemmelser i form af bekendtgørelse nr. 1261 af 31. oktober 2001. Med bekendtgørelsen skal et fartøj have været registreret i seks måneder, inden fiskerne kan få udbetalt præmien for endeligt ophør.

Bortset fra, at dette indebærer en nedsættelse af støtten i forhold til den tidligere forordning (forordning (EF) nr. 2719/1995(2) (bekendtgørelse nr. 693-A af 25. november 1996)) har det også medført yderligere problemer med at komme i betragtning til støtten og urimelige situationer. Den tidligere præmie udgjorde 7 000 EUR i en periode på seks måneder med ophør af fiskeriaktiviteterne. Med en fordobling af perioden burde der også være sket en fordobling af præmien, men det var ikke tilfældet. Til gengæld stilles der nu krav om en registreringsperiode på seks måneder.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

- hvilke foranstaltninger påtænker den at gennemføre, især i forbindelse med en ændring af de socioøkonomiske foranstaltninger og præmiebeløbet?

- hvorfor er der indført en obligatorisk registreringsperiode på mindst seks måneder? Betragter Kommissionen ikke denne regel som urimelig og unødvendig?

(1) EFT L 337 af 30.12.1999, s. 10.

(2) EFT L 283 af 25.11.1995, s. 3.

Svar afgivet på Kommissionen vegne af Franz Fischler

(7. februar 2002)

Ved Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1) indføres der nogle ændringer, bl.a. af præmiernes størrelse, i forhold til Rådets forordning (EF) nr. 2719/95 af 20. november 1995 om ændring af forordning (EF) nr. 3699/93 om kriterier og betingelser for EF-strukturinterventioner inden for fiskeri, akvakultur og forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter(2).

Grunden hertil var, at man fandt det hensigtsmæssigt i højere grad at koncentrere EU-midlerne om at tilpasse flådens kapacitet til ressourcerne.

Der gøres i øvrigt opmærksom på, at medlemsstaterne i deres lovgivning kan indføre supplerende betingelser, når blot EF-retsforskrifternes interventionsbestemmelser overholdes.

I den forbindelse har Portugal som støtteordning sendt de nationale gennemførelsesbestemmelser til fiskeriprogrammet for 2000-2006 til Kommissionen, som fandt dem i overensstemmelse med EF-traktaten.

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.

(2) EFT L 283 af 25.11.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3019/01

af Giles Chichester (PPE-DE) til Kommissionen

(29. oktober 2001)

Om: Skip-a-day-fodring af formeringsslagtekyllinger

Skip-a-day-fodring er fjerkræindustriens udtryk for en fodringsmetode, hvor avlsfjerkræ kun fodres med en begrænset ration hver anden dag. Denne begrænsning er ofte for streng og derfor ond mod dyrene. Kan Kommissionen oplyse, om Rådets direktiv 98/58/EF(1) om beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål, forbyder en sådan praksis, og hvilke tiltag der i bekræftende fald er blevet taget for at sikre, at landmænd i medlemsstaterne ikke længere benytter denne ondskabsfulde metode?

(1) EFT L 221 af 8.8.1998, s. 23.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. januar 2002)

I Rådets direktiv 98/58/EF af 20. juli 1998 om beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål, fastsættes det, at alle dyr skal have adgang til foder med mellemrum, der er afpasset efter deres fysiologiske behov (bilag, punkt 15), og at fodermængden skal være tilstrækkelig til at holde dyrene i forsvarlig sundhedsmæssig tilstand og dække deres ernæringsbehov (bilag, punkt 14).

Den Videnskabelige Komité for Dyrs Sundhed og Trivsel vedtog den 21. marts 2000 en udtalelse om velfærd for kyllinger, der holdes til kødproduktion. Den Videnskabelige Komité påpeger, at strenge foderrestriktioner resulterer i uacceptable velfærdsproblemer. Den påpeger dog også, at hvis man gennem fri adgang til foder tillader fuglene at nå en høj kropsvægt, skaber dette andre alvorlige velfærdsproblemer i den pågældende bestand.

Det kan derfor ikke konkluderes, at enhver form for begrænsninger i adgangen til foder er i modstrid med direktivet, uden at der også tages hensyn til mulige skadelige virkninger af fri fodring for dyrenes velfærd. Hvorvidt et bestemt fodringssystem faktisk er i modstrid med kravene i punkt 15 i bilaget til direktivet, er således et spørgsmål om de faktiske forhold, som i første instans skal bedømmes af medlemsstaterne, når de håndhæver direktivet.

Hvis en medlemsstat finder, at et fodringssystem ikke opfylder kravene i bilaget, skulle den, når den har omsat direktivet, være i besiddelse af passende beføjelser til at træffe specifikke foranstaltninger, som måtte være passende for dyrenes velfærd.

Det skal tilføjes, at i lyset af ovennævnte udtalelse fra Den Videnskabelige Komité planlægger Kommissionen i anden halvdel af 2002 at forelægge et forslag for Rådet, der tager sigte på at etablere standarder for beskyttelse af slagtekyllinger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3162/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 2001)

Om: Fravær hos Kommissionens ansatte

Kan Kommissionen oplyse hyppigheden af fravær og sygdom for Kommissionens ansatte på trods af, at navne eller ID-kort ikke er påkrævet, for at garantere medarbejdernes anonymitet? Hvordan har omfanget af fravær været i tidligere Kommissioner, og hvad er det nuværende omfang? Mener Kommissionen, at fraværsfrekvensen er acceptabel? Kunne Kommissionen oplyse fraværsfrekvensen for hver enkelt generaldirektorat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(9. januar 2002)

Det er meget vanskeligt at skaffe sammenligningstal for fraværet i de nationale administrationer. De begrænsede oplysninger, Det Statistiske Kontor råder over, tyder dog ikke på, at sygefraværet hos Kommissionen ligger over gennemsnittet for de nationale administrationer.

Ændringer i edb- og forvaltningssystemerne til registrering af fravær og særlig den decentralisering til de enkelte generaldirektorater, der blev truffet beslutning om i 1997 og gennemført i 1999, gør det meget vanskeligt at sammenligne fraværsprocenten i de forudgående perioder med de tal, der foreligger for 2000. De tal, der foreligger og er sammenlignelige, tyder dog ikke på en forværring i tidens løb, og der er ingen tegn på, at sygefraværet hos Kommissionen er unormalt højt.

Ifølge en rapport, som Kommissionen sendte Parlamentet i juni 2001, ligger Kommissionen med en fraværsprocent på 3,6 % i 2000 under gennemsnittet for de europæiske institutioner (5,8 % for Europa-Parlamentet, 5,5 % for Rådet, 5,9 % for Det Økonomiske og Sociale Udvalg, 3,9 % for Domstolen, 3,4 % for Revisionsretten og 3,3 % for Regionsudvalget).

Den fuldstændige rapport er naturligvis tilgængelig for det ærede medlem i Parlamentet. Relevante uddrag af den med tabeller over fravær efter varighed, personalekategori og generaldirektorat fremsendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets Sekretariat.