DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/133

(2004/C 65 E/148)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2327/03

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(16. juli 2003)

Om: System for udbetaling af kompensationsgodtgørelser til bjergregioner og tilbagestående regioner i Grækenland

Jeg har fået oplyst, at man som et led i udbetalingen af kompensationsgodtgørelser til bjergregioner og tilbagestående regioner i Grækenland har vedtaget et system for beregning af landbrugsarealer, som ikke tager hensyn til jordens struktur. Landmændene og kvægavlerne mener, at det pågældende system forfordeler dem, eftersom det ikke tager hensyn til terrænets bakker og dale med det resultat, at det samlede areal rent faktisk er mindre, end det reelt er.

Kommissionen bedes oplyse, hvilken holdning den indtager i dette spørgsmål, og om det pågældende system er blevet vedtaget på dens eget initiativ eller på initiativ af den græske regering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. september 2003)

Det spørgsmål, der her henvises til, gælder den ordning, der benyttes ved opmåling af landbrugsjord med henblik på udbetaling af kompensation i bjergrige og ugunstigt stillede regioner i Grækenland, og som ved ikke at have taget hensyn til terrænets topologiske struktur synes at straffe de landbrugere og kvægavlere, hvis jord har forhøjninger og lavninger, som der ikke er taget fornødent hensyn til ved opmålingen af området.

I første række skal det bemærkes, at spørgsmålet om arealmålingen ikke blot har betydning for udbetalingen af kompensation til ugunstigt stillede områder, men også mere generelt for enhver form for fællesskabsstøtte, som udbetales på grundlag af det samlede landbrugsareal. Faktisk er den kontrolordning, som kræves i forbindelse med fastsættelsen af de områder, der er støtteberettigede i medfør af den fælles landbrugspolitik, baseret på det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IACS) — og især et markidentifikationssystem (LPIS) — som samtlige EU-medlemsstater i henhold til fællesskabsretten skal have indført.

I henhold til forordningerne vedrørende IACS (Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger (1) og Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001 af 11. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 (2)), kræves det af medlemsstaterne, at disse opmåler landbrugsparcellerne. I henhold til artikel 22, stk. 1, i Rådets forordning 2419/2001 om IACS kræves det således, at:

Markernes areal bestemmes med hjælpemidler, der foreskrives af myndighederne, og som sikrer en målenøjagtighed, der mindst svarer til den, der ifølge de nationale bestemmelser kræves ved officiel opmåling. Myndighederne fastlægger en tolerance, navnlig under hensyntagen til den anvendte opmålingsmetode, nøjagtigheden af de officielle dokumenter, der er til rådighed, de lokale forhold, f.eks. skrånende terræn og markernes form, samt bestemmelserne i stk. 2.

Imidlertid mener Kommissionen, at der til opmåling af arealer i denne sammenhæng bør benyttes et system med projicerede arealer, hvori der reelt ikke er taget hensyn til skråninger. Dette princip er blevet drøftet siden 1993 i ekspertgrupper og formuleret siden i en række forskellige dokumenter. Derfor fastsættes følgende i kapitel 2 i arbejdsdokumentet med vejledningen til arealkontrol på stedet — dok. nr. VI/8388/94 rev. 6, erstattet med dok. nr. AGRI/2254/2003 fra 16. maj 2003:

Det opmålte område udtrykkes som det område, der er projiceret i det nationale system, som benyttes til IACS/LPIS.

Selv om der ved metoden med det projicerede areal ikke tages hensyn til forhøjninger og lavninger, tages den generelle hældning dog i betragtning i forbindelse med opmålingen af det område, der er berettiget til støtte i henhold til visse ordninger, samt ved fastlæggelsen af forskellige satser for udbetaling pr. ha (f.eks. efter hældningsklasser).

I denne forbindelse skal det bemærkes, at foranstaltningen med henblik på udvikling af landdistrikter i form af udbetaling af kompensationer til ugunstigt stillede områder er en støtteform, der er indført med henblik på at give landbrugerne erstatning for bestemte ulemper, der gør sig gældende i visse nærmere bestemte regioner, f.eks., at den pågældende jord kan være et bakket eller bjergrigt område.

For så vidt angår det andet spørgsmål fra det ærede medlem til Kommissionen, skal det understreges, at definitionen af bjergegne og andre ugunstigt stillede områder i Grækenland udelukkende er baseret på parametre, som er udvalgt af den græske regering under hensyn til de betingelser, der er fastsat i kapitel V i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (3).

(1) EFT L 355 af 5.12.1992.

(2) EFT L 327 af 12.12.2001.

(3) EFT L 160 af 26.6.1999.