ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1457/98

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(13. maj 1998)

Om: York-kodeksen og den frie bevaegelighed

Den frie bevaegelighed er ikke et abstrakt begreb. Den omfatter en konkret mulighed for at nedlaegge graenserne og gradvis fjerne enhver hindring for bevaegeligheden for personer, varer, kapital og tjenester. Det er en meget specifik definition. Ikke desto mindre er det fastslaaet i York-aftalerne, at finansielle overfoersler mellem EU-landene, som foer var mulige, ikke laengere kan foretages.

1. Hvad mener Kommissionen om dette forbud?

2. Forekommer det den ikke absurd, at man paa trods, ja, netop paa grund af den faelles valuta aendrer en ordning, som tidligere gjaldt mellem lande med forskellige valutaere til det vaerre ved at afskaffe en tidligere eksisterende frihed?

3. Mener den ikke, at dette forbud udgoer et tilbageskridt og er det diametralt modsatte af den solidariske aand, der boer eksistere mellem partnerne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(15. juli 1998)

Den frie bevaegelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital udgoer grundlaeggende friheder, som er fastlagt i EF-traktaten. Kommissionen har altid bestraebt sig paa at sikre, at disse fire grundlaeggende friheder respekteres, og at alle hindringer for den frie bevaegelighed nedbrydes.

Paa oekonomi- og finansministrenes uformelle moede i York den 20.-22. marts 1998 droeftede deltagerne en lang raekke emner. Kommissionen er imidlertid ikke bekendt med, at der i York skulle vaere blevet indgaaet en aftale om, at finansielle overfoersler mellem medlemsstaterne ikke laengere er mulige.

Desuden har Kommissionen gentagne gange fremhaevet, at den er fast besluttet paa at beskytte princippet om frie kapitalbevaegelser, og at den tager klar afstand fra alle foranstaltninger, der maatte indskraenke denne traktatfaestede grundlaeggende frihed.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2080/98

af David Thomas (PSE) til Kommissionen

(30. juni 1998)

Om: Undersoegelser af restkoncentrationer i fjerkraekoed

Kan Kommissionen oplyse, hvilke medlemsstater der har gennemfoert et program for overvaagning af restkoncentrationer af veterinaerlaegemidler i fjerkraekoed i overensstemmelse med direktiv 96/23/EF, og hvor mange undersoegelser, der er blevet foretaget paa fjerkrae fra tredjelande, og resultaterne af disse undersoegelser? Agter Kommissionen at offentliggoere resultaterne af de undersoegelser paa stedet, der er blevet foretaget af deres egne inspektoerer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(23. juli 1998)

Alle medlemsstaterne har ladet undersoegelse af fjerkraekoed indgaa i deres programmer for tilsyn med restkoncentrationer, som er forelagt for Kommissionen til godkendelse i henhold til Raadets direktiv 96/23/EF af 29. april 1996 om de kontrolforanstaltninger, der skal ivaerksaettes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf og om ophaevelse af direktiv 85/358/EOEF og 86/469/EOEF og beslutning 89/187/EOEF og 91/664/EOEF(1).

Data om kontrol af retskoncentrationer i fjerkraekoed med oprindelse i tredjelande har endnu ikke vaeret forelagt for Kommissionen, da en saadan kontrol foerst blev obligatorisk, da direktiv 96/23/EF traadte i kraft. Tredjelande, der oensker at eksportere fjerkraekoed til Faellesskabet skal etablere en tilsynsplan for de eksporterede varer i henhold til direktiv 96/23/EF. Der gennemfoeres en supplerende kontrol paa inspektionskontorer ved den ydre graense, men denne kontrol har den paagaeldende medlemsstat ansvaret for, og en saadan kontrol er ikke harmoniseret paa det europaeiske plan.

Kommissionen har allerede igangsat en evaluering af gennemfoerelsen af Raadets direktiv 96/22/EF om forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal og thyrostatisk virkning og af beta-agonister i husdyrbrug og om ophaevelse af direktiv 81/602/EOEF, 88/146/EOEF og 88/299/EOEF(2) og Raadets direktiv 96/23/EF om kontrolforanstaltninger, der skal ivaerksaettes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf, i medlemsstaterne og i tredjelande. Naar denne evaluering er gennemfoert, vil Generaldirektoratet for Forbrugerbeskyttelse offentliggoere resultaterne paa sin webside.

(1) EFT L 125 af 23.5.1996.

(2) EFT L 125 af 23.5.1996.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1964/98

af Soeren Wibe (PSE) til Kommissionen

(15. juni 1998)

Om: Kommissionens forslag til en ny landbrugspolitik

I forbindelse med spoergetiden i moedeperioden i maj 1998 har Kommissionen givet et skriftligt svar paa et spoergsmaal om stoette til majsensilage, som anvendes til kvaegfoder. Kommissionen paapeger i sit svar, at der findes omraader i Europa, hvor der ikke kan dyrkes majs (f.eks. Sverige og Finland) og at disse regioner derfor boer tildeles ekstra maelkekvoter.

Vil de svenske (og finske) landmaend faa fuld kompensation via oegede maelkekvoter? Hvor mange yderligere kvoter vil der noejagtigt blive tildelt de svenske (og finske) landmaend, og har Kommissionen foretaget beregninger, der viser, i hvilket omfang der derved ydes fuld kompensation for den stoette til majsensilage, som disse to lande ikke modtager?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. juli 1998)

Baade de svenske og de finske landmaend er blandt dem, der har stoerst fordel af den foroegelse af maelkekvoten, Kommissionen foreslaar i udkastet til forordning for maelkesektoren under Agenda 2000(1). Ud over den foreslaaede foroegelse paa 1 % for unge landmaend i alle medlemsstater slaas der til lyd for, at den svenske kvote oeges med 77 300 t (2,3 %), og at den finske kvote oeges med 200 000 t eller (8,4 %). Den relativt store foroegelse af kvoterne i begge medlemsstater skyldes, at de har store bjergomraader, og er saaledes en anerkendelse af de vanskelige landbrugsvilkaar.

Det meste af nedskaeringen af den institutionelle maelkepris kompenseres af malkekopraemien. Det ville vaere vanskeligt at foretage en noejagtig beregning som den, der efterlyses af det aerede parlamentsmedlem. Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at muligheden for at producere mere maelk vil bidrage til at opretholde beskaeftigelsen og indkomsterne i landbruget og vaere til fordel for den svenske og finske oekonomi.

(1) KOM(97) 2000 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1795/98

af Umberto Bossi (NI) til Kommissionen

(11. juni 1998)

Om: Det Europaeiske Agentur for Laegemiddelvurdering

Det Europaeiske Agentur for Laegemiddelvurdering blev oprettet med Raadets forordning (EOEF) 2309/93(1).

Kan Kommissionen oplyse, hvornaar medlemsstaterne skal have tilpasset deres nationale lovgivning til den paagaeldende forordnings bestemmelser (artikel 16 ff.)?

Kan Kommissionen endvidere oplyse, hvilke medlemsstater der har tilpasset deres nationale lovgivning, og herunder angive, hvorledes dette er sket?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(8. juli 1998)

Raadets forordning (EOEF) 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlaeggelse af faellesskabsprocedurer for godkendelse og overvaagning af human- og veterinaermedicinske laegemidler og om oprettelse af et europaeisk agentur for laegemiddelvurdering traadte i kraft den 30. november 1993 hvad angaar afsnit IV, og den 1. januar 1995 hvad angaar afsnit I, II, III og V.

Ovennaevnte raadsforordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat. Medlemsstaterne skal ikke vedtage nationale gennemfoerelsesforanstaltninger. De skal imidlertid ophaeve eventuelle lovbestemmelser, der maatte vaere i modstrid med forordningens bestemmelser.

(1) EFT L 214 af 24.8.1993, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2186/98

af Marie-Noëlle Lienemann (PSE) til Kommissionen

(7. juli 1998)

Om: Anvendelse af direktivet om beskyttelse af vilde

Hvilke kontakter og forslag til dialog agter Kommissionen at ivaerksaette baade med jagt- og naturbeskyttelsesorganisationerne og de mest beroerte medlemsstater for at finde frem til en kompromisloesning, der bedre kan accepteres af alle, med henblik paa at praecisere eller aendre direktivet om beskyttelse af vilde fugle 79/409/EOEF(1), saaledes at man sikrer baadebevarelsen af traekfugle, men ogsaa de historiske rettigheder til at gaa paa jagt, hvilket er en aktivitet, hvis lovlighed anerkendes af Kommissionen?

Jeg mener ikke, at det ville vaere positivt, hvis EU ikke kan finde frem til en afbalanceret forhandlingsloesning paa dette omraade, saa meget desto mere som Europa ikke altid synes at vaere i stand til at sikre borgernes grundlaeggende rettigheder med hensyn til andre vaesentlige emner (boernearbejde, sociale garantier osv.).

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(30. juli 1998)

Kommissionen har allerede fremsat et forslag til Raadets direktiv(2) med henblik paa at finde frem til en loesning med hensyn til slutdatoerne for jagt paa traekfugle.

Da Kommissionens forslag ikke har opnaaet det kraevede kvalificerede flertal, har Kommissionen opretholdt uformelle kontakter til jagt- og naturbeskyttelsesorganisationerne og de paagaeldende medlemsstater med henblik paa at finde frem til loesninger, som vil goere det muligt at opnaa kvalificeret flertal i Raadet for et forslag, der sikrer traekfuglearternes beskyttelse.

Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(3) godkendtes enstemmigt af Raadet og stoettedes af Europa-Parlamentet. Som traktatens vogter er det Kommissionens opgave at sikre, at direktivet overholdes, saa meget desto mere som der er enighed om, at det er noedvendigt at respektere de principper, der ligger til grund for denne lovgivning. Dette gaelder uden undtagelse for al faellesskabslovgivning, der er vedtaget af Raadet. Kommissionen er selvsagt rede til at etablere enhver nyttig kontakt og til at undersoege ethvert forslag, der kan forlige de forskellige legitime interesser.

Det drejer sig her om selve retsstatsprincippet.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

(2) EFT C 100 af 9.4.1994, s. 12.

(3) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1621/98

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(27. maj 1998)

Om: Katastrofebistand til Borneo

Vil Kommissionen i betragtning af, at de seneste brande paa Borneo truer floraen, faunaen, miljoeet og befolkningens overleven, stille katastrofebistand til raadighed og stoette indsatsen for at forsoege at forhindre en gentagelse af situationen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(30. juni 1998)

De Europaeiske Faellesskabers Kontor for Humanitaer Bistand (ECHO) har til opgave at yde humanitaer bistand til befolkninger, der rammes af konflikter og naturkatastrofer. Paa baggrund heraf har Kommissionen ingen befoejelse til at tage initiativer, naar det drejer sig om trusler mod flora, fauna eller miljoe, selv om den kan bidrage til sikringen af de befolkningers underhold, der er ramt af skovbrandene paa Borneo.

Kommissionen har udsendt en delegation til den indonesiske provins East Kalimantan, der er en af de regioner, der er haardest ramt af skovbrande. I koelvandet heraf blev der foretaget en vurdering, der blev bekraeftet af en senere udsendt delegation, der besoegte samme omraade. Denne vurdering gik ud paa, at en raekke andre donorer skaffede tilstraekkeligt med foedevarer til omraadet, selv om behovet for medicin og drikkevand ikke var fuldt ud daekket, og at der paa disse omraader var behov for yderligere bidrag.

Paa baggrund af denne vurdering tog nogle ngo-partnere til regionen for at undersoege forholdene, og som et resultat heraf har Kommissionen bevilget 1 mio. ECU til Indonesien, og i den forbindelse indgaar East Kalimantan som et af de omraader, der har behov for bistand.

I lyset af den alvorlige trussel mod miljoeet, som disse land- og skovbrande udgoer i Indonesien og i andre dele af verden, deltager Kommissionen aktivt i de internationale droeftelser om udformning af en strategi sammen med andre interesserede donorer med det formaal dels at stoette kortfristede foranstaltninger til bekaempelse af de tilbagevendende og ukontrollerede brande, dels at stoette etableringen af hensigtsmaessige strukturer paa mellemlang og lang sigt for forebyggelse af og bekaempelse af brande.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1594/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(25. maj 1998)

Om: Program til bekaempelse af social udelukkelse i Graekenland

Ifoelge oplysninger fra justitsministeriet er 40 % af de faengslede i de graeske faengsler udlaendinge med det resultat, at der rent faktisk findes et nationalt, religioest og sprogligt konglomerat. Skoent der er opstaaet en saadan situation, er der endvidere rent objektivt pladsmangel. Disse faktiske forhold i faengslerne bevirker, at der opstaar fjendtlighed og vold blandt grupper og enkeltpersoner, og de faengsledes elementaere rettigheder staar hver dag paa spil.

Under henvisning til at der for programmet til bekaempelse af social udelukkelse i Graekenland, saerlig for foranstaltning 1 i underprogram 3, som vedroerer faengslede, loesladte og mindreaarige lovovertraedere, og hvori der er fastsat aktioner til bekaempelse af social udelukkelse af dem, findes lav udnyttelse, ca. 10 %, bedes Kommissionen oplyse:

Hvad er de vaesentligste grunde til denne lave udnyttelse af bevillingerne til programmet, og hvilke foranstaltninger har den til hensigt at traeffe, for at programmet kan forloebe i overensstemmelse med den eksisterende tidsplan for det?

Svar afgivet af Pádraig Flynn paa vegne af Kommissionen

(10. juli 1998)

Den samlede stoette til foranstaltning 3.1 vedr. faengslede, tidligere indsatte og unge lovovertraedere udgoer 38,2 mio. ECU, hvoraf Den Europaeiske Socialfonds bidrag udgoer 28,6 mio. ECU. Maalsaetningen for foranstaltning 3.1 er forbundet med den mere generelle maalsaetning for driftsprogrammet til bekaempelse af udelukkelsen fra arbejdsmarkedet i forbindelse med faellesskabsstoetterammen for Graekenland 1994-1999. Programmets maalsaetning med hensyn til faengslede personer er isaer, at der skabes forudsaetninger for deres integrering eller reintegrering paa det officielle arbejdsmarked. Driftsprogrammet vil kunne komme faengslede udlaendinge til gode, saafremt de har lovlig bopael i en af medlemsstaterne.

Nyere tal fra det graeske arbejdsministerium viser, at der til foranstaltninger i tidsrummet 1994-97 er anvendt ca. 14 % af budgettet for 1994-1999. Denne lave udnyttelsesgrad kan hovedsagelig tilskrives de generelle problemer med gennemfoerelsen af driftsprogrammet for 1994-1997 - en innovativ fremgangsmaade, en utilstraekkelig opbygning af administrationen, manglen paa hjaelpestrukturer og paa gennemfoerelsesorganer samt fejl i forbindelse med godkendelsen. Hertil kommer, at den paagaeldende maalgruppes status i faengselsmaessig henseende har aendret sig som foelge af overfoersler og tidlige loesladelser, hvilket vanskeliggoer foranstaltningernes gennemfoerelse.

En genetablering af godkendelsessystemet og den nylige aendring af programstyringen, der har til formaal at forenkle driftsprogrammets struktur og procedurer samtidig med at programmets maalsaetning og ide fastholdes, forventes at kunne foere til en mere effektiv gennemfoerelse af aktionen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1116/98

af Franz Linser (NI) til Kommissionen

(8. april 1998)

Om: Strukturstoette - Tirol

Det oestrigske forbundsland Tirol modtager EU-strukturstoette udelukkende inden for rammerne af stoetten til 5b-maalomraader. I forbindelse med reformen af Den Europaeiske Unions strukturstoette skal de nuvaerende 5b-maalomraader integreres i maal 2 - omraaderne. Dette giver anledning til foelgende vigtige spoergsmaal for vores land:

1. Hvilke argumenter taler for denne fremgangsmaade?

2. Hvilken virkning vil denne reform faa for det oestrigske forbundsland Tirol?

3. Vil disse reformer bevirke, at stoette, der ydes omraader i det oestrigske forbundsland Tirol, nu bortfalder?

4. Vil den samlede stoette, der stilles til raadighed for det oestrigske forbundsland Tirol, blive reduceret?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(8. juni 1998)

Kommissionen har foreslaaet et nyt maal 2 for omraader, der er beroert af foelgerne af oekonomisk og social omstilling. AArsagerne til omstillingen kan vaere forskellige, og formaalet med det nye maal 2 er at yde stoette til omraader, hvor der sker samfundsoekonomisk omstilling i industri- og servicesektorer, landbrugsdistrikter, der er ramt af tilbagegang, byomraader med vanskeligheder og vanskeligt stillede omraader, der er afhaengige af fiskeri.

Bortset fra at bidrage til forenkling af Faellesskabets samhoerighedspolitikker ved at begraense antallet af prioriterede maal er der to vaesentlige fordele ved det nye, samlede maal 2. Kommissionen har for det foerste foreslaaet, at der kun skal vaere et maal 2 - program pr. omraade - i almindelighed defineret som et niveau 2 - omraade i nomenklaturen for statistiske territoriale enheder (NUTS). De tre programmer, der samler foranstaltningerne for alle de stoetteberettigede omraader under ét. Hermed begraenses antallet af programmer og de dertil hoerende administrative omkostninger. For det andet kan man ved at kombinere de forskellige stoetteberettigede omraader under et program udnytte nye muligheder for at skabe synergi. Programmerne kan f.eks. tage sigte paa forbedring af forbindelserne mellem stoetteberettigede byomraader og landdistrikter ved at bistaa til udvikling af serviceomraader i byer til fordel for landdistrikter.

Listen over omraader, der er stoetteberettigede under det nye maal 2, skal opstilles i samarbejde med Kommissionen og de nationale myndigheder. Den endelige liste opstilles af Kommissionen efter vedtagelse af forordningen; dette sker paa grundlag af lister over omraader, der foreslaas af medlemsstaterne, og ved hjaelp af de seneste oplysninger.

Det er endnu for tidligt at tale om en given regions fremtidige stoetteberettigelse. Det samme gaelder for budgetbevillingerne under det nye maal 2. Der kan traeffes beslutninger om disse, naar listen over omraader er kendt.

Bortset fra interventionerne under strukturfondene har Kommissionen ogsaa foreslaaet, at foranstaltningerne til udvikling af landdistrikterne skal ivaerksaettes i hele Faellesskabet som led i reformen af den faelles landbrugspolitik.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1992/98

af María Sornosa Martínez (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Manglende overholdelse af VVM-direktivet i forbindelse med ZAL-planen i Valencia

Den saerlige plan for udvidelse af lokalregeringens offentlige omraader gennem udvikling af Valencias omraader for logistisk aktivitet (ZAL) har givet anledning til en stoerre polemik. Klagerne fra flere oekologiske og lokale sammenslutninger og borgerforeninger, samlet paa lister med i alt 15.000 underskrifter, som blev afleveret til lokalregeringens departement for offentlige arbejder, giver udtryk for bekymring med hensyn til foelgende: forsvinden af "la Huerta" (omraader for groentsagsdyrkning), den manglende sammenhaeng mellem projekterne og perspektiverne for vaekst som forudset af Valencias Havneautoritet (Autoridad Portuaria de Valencia) og den begraensede udnyttelse af de nuvaerende havneomraader. Desuden synes projektet ikke at have vaeret undergivet en vurdering af dets indvirkning paa miljoeet i overensstemmelse med Raadets direktiv af 27. juni 1985 (85/337/EOEF)(1) om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet.

I henhold til direktivets artikel 2 skal "projekter, der bl.a. paa grund af deres art, dimensioner eller placering, kan faa vaesentlig indvirkning paa miljoeet, undergives en vurdering af denne indvirkning, inden der gives tilladelse".

Planens gennemfoerelse beroerer med sikkerhed 50 ha og inddragelse af yderligere 25 ha kan forudses.

Den har direkte indvirkning paa La Punta distriktet, et ubebygget omraade for groentsagsdyrkning, som er i vedvarende fare for at forsvinde, et forhold, som Kommissionen blev orienteret om i spoergsmaal E-0032/98(2). Planens gennemfoerelse vil desuden indebaere, at private ejendomme eksproprieres og borgere mister deres hjem.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt man i forbindelse med projektet har fulgt proceduren for vurdering af indvirkningerne paa miljoeet i overensstemmelse med direktiv 85/337/EOEF?

2. Kan Kommissionen sikre overholdelse af gaeldende EU-lovgivning og standse gennemfoerelsen af dette projekt, hvis det bekraeftes, at der er tale om en overtraedelse af ovennaevnte direktiv, og kraeve direktivets overholdelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(14. juli 1998)

Raadets direktiv 85/337/EOEF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet vedroerer kun konkrete projekter.

Foelgelig gaelder direktivet ikke for planer som den, det aerede medlem omtaler og som vedroerer en udvidelse af det offentliges arealer til logistiske formaal.

Er der derimod tale om, at der skal gennemfoeres konkrete projekter paa grundlag af denne plan, maa der tages stilling til, hvorvidt de henhoerer under det paagaeldende direktivs anvendelsesomraade.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

(2) EFT C 223 af 17.7.1998, s. 89.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1753/98

af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen

(5. juni 1998)

Om: Faeldefangst af vilde fugle i Catalonien

Er Kommissionen klar over, at det paa visse tidspunkter af aaret er tilladt at fange smaa traekfugle ved hjaelp af fuglelim i Catalonien? Er det ikke ulovligt i henhold til direktivet om vilde fugle?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(10. juli 1998)

Jagt med limpinde er strengt forbudt i henhold til Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1). Saaledes staar der foelgende i dets artikel 8, stk. 1:

"For saa vidt angaar jagt paa, fangst af eller drab paa fugle i overensstemmelse med dette direktiv forbyder medlemsstaterne anvendelse af alle midler, indretninger eller metoder til massefangst eller -drab eller ikke-selektiv fangst eller drab, som kan medfoere, at en art forsvinder lokalt; de forbyder herunder navnlig anvendelse af de i bilag IV, litra a), naevnte midler, indretninger og metoder."

Jagt med limpinde er opfoert i bilag IV, litra a), til dette direktiv.

Kommissionen er klar over, at jagt med limpinde stadigvaek er tilladt i Cataluña ved hjaelp af en raekke fravigelser, som er tilladt i medfoer af artikel 9, stk. 1, litra a), til direktivet. Denne bestemmelse gaar ud paa, at medlemsstaterne kan fravige bestemmelserne i artikel 8, saafremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende loesning med hensyn til at hindre omfattende skader paa afgroeder.

Kommissionen er klar over de forhold, det aerede medlem har naevnt, og har paa eget initiativ indledt en undersoegelse af, hvorvidt betingelserne med hensyn til at tillade fravigelser som fastsat i direktivets artikel 9 i den paagaeldende konkrete sag er tilboerligt opfyldt.

Skulle Kommissionen finde frem til, at denne fravigelse ikke er blevet tilladt i overensstemmelse med de meget stenge bestemmelser, der figurerer i direktivets artikel 9, vil den traeffe alle noedvendige forholdsregler til at sikre fuld overensstemmelse, herunder om noedvendigt den overtraedelsesprocedure, der er fastsat i EF-traktatens artikel 169.

(1) EFT L 130 af 25.4.1979, s. 1.