SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2784/98

af Eva Kjer Hansen (ELDR) til Kommissionen

(9. september 1998)

Om: Reklamering for sundhedsydelser

Efter tysk lov forbydes praktiserende tandlaeger at reklamere for sundhedsydelser i og uden for Tyskland. Dansk lov tillader annoncer om sundhedsmaessig virksomhed, der er saglige, noegterne og fyldestgoerende (jf. lov nr. 463 af 10. juni 1997). En tandlaegepraksis beliggende i Tyskland kan saaledes retsforfoelges for at reklamere for sine sundhedsydelser i Danmark, hvor det er lovligt.

Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt det tyske forbud er i strid med EF-traktatens artikel 59 om den frie bevaegelighed for tjenesteydelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(2. oktober 1998)

Det aerede medlem goer opmaerksom paa, at medens det er forbudt for tyske tandlaeger at reklamere for deres tjenesteydelser i Tyskland, kan de under overholdelse af visse strenge bestemmelser reklamere i Danmark. I betragtning af at en tysk tandlaege saaledes kan reklamere i Danmark, medens det er forbudt for hans danske kollega at udbyde saadanne kommercielle kommunikationer i Tyskland, rejser det aerede medlem spoergsmaalet om, hvorvidt det tyske forbud ikke er i strid med EF-traktatens artikel 59 om den frie udveksling af tjenesteydelser.

Det aerede medlem har ret i, at kommercielle kommunikationstjenester, som f.eks. reklamer, falder under EF-traktatens artikel 59. Det understreges af Kommissionen i den meddelelse, der blev vedtaget i marts om dette spoergsmaal(1). Det betyder imidlertid ikke automatisk, at forbud mod de omtalte reklamer i Tyskland ikke er forenelig med EF-traktaten. Et saadant forbud kan vaere berettiget, hvis Domstolen afsiger kendelse om, at forbuddet har til formaal at beskytte samfundsmaessige maalsaetninger (f.eks. beskyttelse af forbrugerne), bliver anvendt uden forskelsbehandling og proportionalt i forhold til maalsaetningen.

Kommissionen har hidtil ikke modtaget klager vedroerende dette spoergsmaal, som goer sig gaeldende paa tvaers af graenserne inden for de regulerede erhverv. Hvis den anmodes herom, vil den imidlertid kunne soege at loese problemerne omkring saadanne restriktioner mod den frie bevaegelighed for kommercielle kommunikationstjenester ved at forelaegge dem for den ekspertgruppe for kommercielle kommunikationer, der blev nedsat for nylig med deltagelse af repraesentanter for medlemsstaterne. Kommissionen forsoeger gennem dette administrative samarbejde at tilskynde medlemsstaterne til at anvende gensidig anerkendelse, enten ved at aendre deres nationale love eller ved at finde frem til omraader, der skal harmoniseres.

De negative virkninger af disse graenseoverskridende restriktioner er saerlig alvorlige og kraever, at opmaerksomheden omgaaende rettes mod den elektroniske samhandel, hvor erhvervsudoevere i en raekke medlemsstater konstaterer, at de annoncer, som de indrykker via deres world wide web-sted, og som er lovlige i deres eget land, vil kunne medfoere, at de kan retsforfoelges eller paadrage sig andre foranstaltninger fra erhvervsorganisationer i andre medlemsstater. Da Internettet rent faktisk er et graenseoverskridende medie, kan dette problem ikke undgaas i forbindelse med de naevnte tjenester.

Den hastende karakter af dette saerlige aspekt af det problem, der rejses af det aerede medlem, og det forhold, at Kommissionen er i faerd med at udarbejde en tekst til bestemmelser om elektronisk samhandel, forklarer, hvorfor en raekke erhvervsorganisationer har foreslaaet, at dette spoergsmaal medtages i ovennaevnte arbejde.

(1) KOM(98) 121 endelig udg.