ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1032/97 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (19. marts 1997)

Om: Sundhedsrisiko for befolkning og beskaeftigede som foelge af undervurdering af neutronbestraaling i forbindelse med transport af hoejradioaktivt affald

Neutroner har som taetioniserende straaler baseret paa den samme fysiske dosis en stoerre straalebiologisk effektivitet end loestioniserende straaler, hvorunder ogsaa gammestraaler henhoerer. Der goeres forsoeg paa hensyntagen til denne risiko, idet den fysiske neutrondosis omregnes ved hjaelp af multiplikation med en kvalitetsfaktor Q til en tilsvarende dosis. I mere end 10 aar har der blandt forskere vaeret enighed om, at kvalitetsfaktorerne i forbindelse med straalebeskyttelse ikke svarer til videnskabens normer. Allerede i september 1990 vedtog International Commission on Radiological Protection (IRCP) bedre faktorer (ICRP 60 1991). I lighed med de tidligere faktorer afhaenger de anbefalede vaerdier af neutronernes vaerdi.

1. Hvorledes vurderer Kommissionen ICRP 60 1991-direktivet?

2. Hvilke konklusioner har Kommissionen draget heraf for straalebeskyttelsen i EU's medlemsstater?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (12. maj 1997)

Som foelge af den voksende videnskabelige indsigt i de biologiske virkninger af den ioniserende straaling har Den Internationale Kommission for Straalingsbeskyttelse (The International Commission on Radiological Protection - ICRP) udsendt sin publikation nr. 60, hvori det henstilles, at der foretages visse aendringer af de begreber, der opereres med i forbindelse med dosimetri og straalingsbeskyttelse. I medfoer af Euratom-traktatens artikel 31 har Kommissionen benyttet den lejlighed, dette fremboed, til at revidere de grundlaeg-gende sikkerhedsnormer inden for straalingsbeskyttelse, og udarbejdet et udkast til direktiv efter at have indhentet en udtalelse herom fra den ekspertgruppe, der var nedsat til formaalet.

Hvad angaar vurderingen af neutronstraalingen, har Kommissionen herunder fulgt ICRP's henstillinger i udkastet. Eksperterne fra medlemsstaterne og de institutioner, der blev konsulteret, accepterede den nye metode til beregning af neutronstraaling. Desuden indeholdt den udtalelse om direktivudkastet, Europa-Parlamentet vedtog paa sin plenarforsamling den 20. april 1994, ingen anmodning om nogen aendring i saa henseende ((EFT C 128 af 9.5.1994. )).

Kommissionen har derfor skoennet det hensigtsmaessigt at medtage de metoder til vurdering af de biologiske virkninger af neutronstraaling, der var foreslaaet i ICRP's publikation nr. 60, i direktivudkastet. Raadet vedtog enstemmigt direktiv 96/26/Euratom om fastsaettelse af grundlaeggende sikkerhedsnormer den 13. maj 1996 ((EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1. )), og medlemsstaterne skal gennemfoere det inden den 13. maj 2000.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1767/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (27. maj 1997)

Om: Udvaelgelse af personale ved Det Europaeiske Miljoeagentur

Som bekendt finansieres Det Europaeiske Miljoeagentur over EU-budgettet. Graekerne tegner sig imidlertid for en utilstraekkelig del af personalet ved dette agentur, medens de kun er repraesenteret ved en naestformand i Det Videnskabelige Udvalg og ved nogle embedsmaend fra den graeske offentlige forvaltning paa ex officio-basis.

Det Europaeiske Miljoeagentur har indledt en ny udvaelgelsesprocedure med henblik paa midlertidigt ansatte i kategori A7/A6/A5. Vil Kommissionen paa baggrund heraf oplyse, om man under udvaelgelsen vil straebe efter at bevare den oenskelige ligevaegt med hensyn til de forskellige medlemsstaters repraesentation blandt de ansatte ved Det Europaeiske Miljoeagentur, saaledes at der er tilstraekkeligt mange graekere blandt dette vigtige organs personale?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (1. juli 1997)

Det Europaeiske Miljoeagentur er et uafhaengigt organ med status som juridisk person, selv om det finansieres naesten udelukkende af stoette fra Faellesskabets budget. I artikel 9 i forordning (EOEF) nr. 1210/90 om oprettelse af Det Europaeiske Miljoeagentur og Det Europaeiske Miljoeoplysnings- og Miljoeovervaagningsnet ((EFT L 120 af 11.5.1990. )) gives Agenturets administrerende direktoer ansvaret for alle personaleanliggender, og den administrerende direktoer skal til gengaeld aflaegge referat om sine aktiviteter til bestyrelsen. Dette betyder, at Kommissionen ikke er ansvarlig for Agenturets ansaettelsesprocedurer og kan ikke kommentere detaljerne i udvaelgelsesforloebet, herunder ansaettelse af stillingerne for tre A-ansatte og to B-ansatte, der blev offentliggjort i EF-Tidende den 11. april 1997.

Forespoergslen er sendt videre til den administrerende direktoer med henblik paa et uddybende svar paa Agenturets vegne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1664/97 af David BOWE til Kommissionen. Udtjente biler



EF-Tidende nr. C 021 af 22/01/1998 s. 0079



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1664/97 af David Bowe (PSE) til Kommissionen (20. maj 1997) Om: Udtjente biler Hvorfor kan Kommissionen ikke faa afsluttet sit udkast til direktivforslag om udtjente biler? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (2. juli 1997) Det er Kommissionens hensigt at vedtage et forslag til direktiv om udtjente biler inden sommeren. Kommissionen er netop ved at laegge sidste haand paa teksten, hvori der bl.a. indgaar en raekke tekniske, oekonomiske og organisatoriske aspekter, som kraever meget indgaaende overvejelser.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1627/97 af Bárbara Duehrkop Duehrkop (PSE) til Kommissionen (14. maj 1997)

Om: URBAN-programmet

Den 10. januar 1997 udloeb fristen for indgivelse af projekter til byudvikling inden for rammerne af URBAN-programmet (1997-1999).

Hvor mange projekter har de spanske myndigheder indgivet?

Hvor mange stammer fra baskerlandets autonome region? Fra hvilke baskiske kommuner stammer disse, og hvad er deres maalsaetninger?

Hvilke projekter har Kommissionen udvalgt blandt alle dem, som den spanske regering har indgivet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (27. juni 1997)

De spanske myndigheder indgav den 9. januar 1997 et program under EF-initiativet URBAN (1997-1999) med 12 projekter. Ingen af disse projekter vedroerer kommuner i den selvstyrende region Baskerlandet.

Kommissionen er i gang med at gennemgaa programmet. Den oprindelige ordlyd heraf er imidlertid ved at blive aendret af de spanske myndigheder. Kommissionen mener ikke, at der vil kunne traeffes beslutning om godkendelse af programmet foer sidste kvartal af indevaerende aar.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1926/97 af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen (4. juni 1997)

Om: Afskaffelse af toldfrit salg i 1999

Har Kommissionen foretaget undersoegelser af de sociale og oekonomiske foelger af den planlagte afskaffelse af toldfrie varer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (11. juli 1997)

Kommissionen goer opmaerksom paa, at beslutningen om at bringe det toldfrie salg i samhandelen inden for EF til ophoer blev truffet af Raadet i 1991 i tilknytning til vedtagelsen af direktiverne om afskaffelse af graensekontrollen af afgiftsmaessige hensyn inden for rammerne af indfoerelsen af det indre marked.

Raadet besluttede imidlertid at opretholde det toldfrie salg inden for EF indtil den 30. juni 1999, saaledes at der i loebet af den syvaarige overgangsperiode kunne traeffes de noedvendige foranstaltninger for at imoedegaa saavel sociale virkninger i de beroerte sektorer som regionale vanskeligheder. Denne midlertidige fritagelse, som udgoer en punktuel stoetteforanstaltning til fordel for et erhverv, er en undtagelse fra de principper, der gaelder for enhedsmarkedet.

Kommissionen beklager, at de paagaeldende sektorer ikke hidtil har benyttet det tidsrum, som Raadet gav dem, til at udforme en strategi for deres tilpasning til afskaffelsen af deres afgiftsmaessige fordele ved det toldfrie salg, selv om der allerede er gaaet fem aar siden, beslutningen blev truffet. Sektoren for toldfrit salg har derimod i perioden 1991-1995 oeget sin omsaetning med ca. 50% og saaledes skabt uacceptable pressionsargumenter. Omsaetningsstigningen afspejler endvidere proportionerne af den afgiftsmaessige fordel, sektoren nyder, nemlig svarende til 35% af omsaetningen i gennemsnit.

Kommissionen maa endvidere konstatere, at de argumenter, der fremfoeres i dag, er noejagtig de samme som i 1991. Paa den baggrund har Kommissionen ingen intentioner om at ivaerksaette en undersoegelse af de sociale og oekonomiske foelger paa omraadet. Kommissionen tilslutter sig i denne henseende det synspunkt, som kom til udtryk paa OEKOFIN-Raadets moede den 11. november 1996.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1659/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) og Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen (14. maj 1997)

Om: Faellesskabsstoetterammernes fremtid

Mange af de projekter i Sydeuropa, der finansieres af Samhoerighedsfonden og strukturfondene, vil - hvis de skal gennemfoeres - oejensynlig have behov for supplerende stoette. Da vi har paalidelige oplysninger fra GD XVI om, at det ansvarlige kommissionsmedlem har til hensigt at tilrettelaegge et moede, hvor medlemsstaterne kan fremsaette deres synspunkter med hensyn til omfanget af denne stoette, bedes Kommissionen oplyse, om den allerede har undersoegt de langsigtede investeringsbehov, for saa vidt de projekter, der er opfoert i den anden faellesskabsstoetteramme, skal gennemfoeres, og om den allerede har fastlagt de generelle retningslinjer for, hvorledes den paagaeldende finansiering skal tilrettelaegges?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (8. juli 1997)

Kommissionen agter kort efter regeringskonferencens afslutning at fremsaette brede forslag om Faellesskabets fremtidige finansiering og politikken vedroerende oekonomisk og social samhoerighed efter 1999. Det kan forventes, at de mindst velstillede omraader i Faellesskabet fortsat skal vaere hovedmodtagerne af strukturstoette. Stoette til regioner, herunder landdistrikter, i de mere velstillede medlemsstater, som har strukturtilpasningsproblemer, og til udvikling af de menneskelige ressourcer skal ogsaa viderefoeres.

Selv om det er vanskeligt at give detaljerede oplysninger om de forslag, Kommissionen vil fremsaette, skal strukturfondene og Samhoerighedsfonden under alle omstaendigheder udvikles i retning af en oeget koncentration, stoerre enkelhed og oeget effektivitet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1716/97 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (23. maj 1997)

Om: Elektricitetsindkoblingslov

I sin skrivelse af 26. oktober 1996 til Rexrodt, den tyske forbundsoekonomiminister, naevnte kommissaer Van Miert, at Kommissionen i 1990 - hvad angaar elektricitet fra vindkraft - var gaaet ud fra en kapacitet paa 20 MW og en aarlig merudgift paa mellem DM 500.000 og 1 mio for alle tyske elektricitetsleverandoerer. Godtages denne beregning, vil merudgifterne som foelge af vindkraft beloebe sig til hoejst DM 0,0125-0,025/kWh. Den beregning svarer til den tyske retspraksis paa kartelomraadet og oplysningerne fra sammenslutningerne for vedvarende energi. Samtidig staar tallet dog i grel modsaetning til de merudgifter, der haevdes af den tyske energiindustri, som Kommissionen har overtaget uden naermere kontrol, og som angiveligt skulle andrage op til DM 900 mio i 2005 (med en anslaaet etableret vindkraftkapacitet paa 4.000 MW). Viderefoeres Kommissionens beregningsmetode, vil merudgifterne beloebe sig til hoejst DM 100-200 mio i 2005 for samtlige tyske energiproducenter.

1. Ifoelge de i begyndelsen af 1997 i Tyskland offentliggjorte undersoegelser om omkostningsudviklingen ved vindkraft medfoerer elektricitetsindkoblingsloven ikke uforholdsmaessigt hoeje udgifter. Det fremgaar af disse undersoegelser, at der kun ved gunstig placering langs kyster kan sikres rentabel drift af anlaeggene med de aktuelle stoettesatser. Der er i den forbindelse ikke taget hensyn til eventuelle fremtidige skader og reparationer. Er GD IV bekendt med disse undersoegelser, og agter det paa den baggrund at bringe sine udtalelser fra oktober 1996 i overensstemmelse hermed?

2. Er konkurrencekommissaeren klar over, at Alexander Schaub, hans tyske generaldirektoer, er medlem af samme parti som den tyske forbundsoekonomiminister Rexrodt, som skrivelsen af 26. oktober 1996 var stilet til? Er der ikke tale om en alvorlig interessekonflikt, isaer fordi Schaub for GD IV har udarbejdet et internt notat om elektricitetsindkoblingsloven, hvori det klagende PreussenElektras holdning oejensynligt overtages uden naermere kontrol og uden tilsvarende omtale af materialet fra sammenslutningerne for vedvarende energi?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (9. juli 1997)

1. Kommissionen er i faerd med at gennemgaa en raekke undersoegelser af udviklingen i produktionsomkostningerne for vindenergi i Tyskland, som den har faaet forelagt i 1997. Hvis undersoegelsesresultaterne kan paavirke vurderingen af »Stromeinspeisungsgesetz« efter statsstoettereglerne, vil Kommissionen tage dem i betragtning, naar den skal tage stilling til, hvad der yderligere skal ske i denne sag.

2. Kommissionen er forpligtet til at undersoege klager fra virksomheder og privatpersoner over overtraedelse af EU's konkurrenceregler. I denne forbindelse anmoder den normalt den paagaeldende medlemsstats regering om at kommentere de omstaendigheder, der ligger til grund for klagen. Dette var ogsaa formaalet med det brev, som Kommissionen sendte den tyske oekonomiminister.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1819/97 af Jesús CABEZÓN ALONSO til Kommissionen. BSE og eventuelle sanktioner over for tjenestemænd



EF-Tidende nr. C 021 af 22/01/1998 s. 0100



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1819/97 af Jesús Cabezón Alonso (PSE) til Kommissionen (28. maj 1997) Om: BSE og eventuelle sanktioner over for tjenestemaend Det Midlertidige Undersoegelsesudvalg om BSE undersoegte oprindelsen og udviklingen af Bovin Spongiform Encephalopati samt den eventuelle manglende gennemfoerelse af den gaeldende faelleskabslovgivning, og det oenskes i lyset af denne undersoegelse og udvalgets konklusioner oplyst, om Kommissionen planlaegger og i givet fald vil vedtage administrative sanktioner over for tjenestemaend i Kommissionen? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (30. juni 1997) Kommissionen vil i overensstemmelse med vedtaegten tage de skridt, den finder noedvendige, baade med hensyn til organiseringen af dens tjenestegrene og paa individuelt plan.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1337/97 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen (21. april 1997)

Om: Overvaagnings- og kontrolforanstaltninger i tunsaesonen i Atlanterhavet

Har Kommissionen i forbindelse med den nye tunsaeson taenkt sig endnu engang at chartre et overvaagnings- og kontrolskib til brug i Atlanterhavet?

Kan Kommissionen give detaljerede oplysninger om aarets plan og omkostningerne til overvaagning og kontrol i tunsaesonen i Atlanterhavet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (22. maj 1997)

I betragtning af den oegede forpligtelse i form af ressourcer til inspektion og overvaagning af fiskerfartoejer, der benytter drivgarn, og den omstaendighed, at der nu er faerre overtraedelser af de gaeldende foranstaltninger, vil Kommissionen ikke chartre et kontrolfartoej til inspektoerer fra medlemsstaterne og Kommissionen i tunsaesonen 1997.

I den kommende tunsaeson vil Kommissionen afsaette sine ressourcer til kontrolfartoejer fra medlemsstaterne for at efterproeve, om de medlemsstater, der er involveret i fiskeriet efter tun med drivgarn, opfylder deres kontrol- og overvaagningsforpligtelser. Hvad angaar tunsaesonen i Atlanterhavet, vil Kommissionen moedes med de paagaeldende medlemsstater i maj for at aftale en faelles samordnet fremgangsmaade for kontrol i Atlanterhavet, der ivaerksaettes paa et tidligt tidspunkt. Kommissionen har til hensigt at anvende mindst to hold, der hver bestaar af to inspektoerer fra Kommissionen og arbejder i forskellige omraader i hele saesonen for at efterproeve kontrollen paa havet og paa land paa grundlag af de drivgarnsfartoejer, der er til stede. De anslaaede omkostninger, som Kommissionen skal afholde i forbindelse med tunsaesonen i Atlanterhavet, kommer til at beloebe sig til ca. 70 000 ECU.

Kommissionen laegger stor vaegt paa, at alle medlemsstater, der er involveret i drivgarnsfiskeriet, samordner deres inspektioner, baade indbyrdes og med Kommissionen, og at de fuldt ud anvender deres egne kontrolmidler for at oege kontrollens samlede effektivitet inden for drivgarnsfiskeriet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0650/97 af Carlos Robles Piquer (PPE) til Kommissionen (6. marts 1997)

Om: Ulovlig indvandring via Italien

Ifoelge International Herald Tribune, Paris, af 11. februar 1997 har Tamas Kiss, hoejtstaaende tjenestemand ved Det Internationale Center for Udvikling af Indvandrerpolitikken, som er en mellemstatslig organisation med saede i Wien, netop udtalt, at Italien er et af de lande, ulovlige indvandrere foretraekker som indrejseland, naar de oensker at komme inden for EU's graenser. Endvidere tilfoejer redaktoer Celestine Bohlen, at et af de stoerste problemer i den forbindelse er den manglende koordination mellem de forskellige kystbevogtningstjenester i Italien, hvoraf der findes mindst fire.

Kan Kommissionen i betragtning af, at dette er et spoergsmaal, som beroerer hele EU, bekraefte disse oplysninger samt goere rede for, hvad den vil goere for at saette en stopper for disse ulovligheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (18. april 1997)

Inden for rammerne af det arbejde, der udfoeres i henhold til afsnit IV i traktaten om Den Europaeiske Union, underrettes Kommissionen regelmaessigt om stroemmen af illegale indvandrere i medlemsstaterne. Visse medlemsstaters geografiske beliggenhed, som f.eks. Italiens, kan naturligvis goere, at de i hoejere grad end andre udsaettes for stroemmen af illegale indvandrere, men alle medlemsstaterne stoeder paa dette problem.

Det er isaer gennem kontrol ved de ydre graenser, at man skal bekaempe den illegale indvandring. Forslaget til konventionen om de ydre graenser ((Kommissionens forslag til afgoerelse i henhold til artikel K.3 i traktaten om Den Europaeske Union om konventionen om personkontrol ved passage af medlems-staternes ydre graenser (EFT C 11 af 15.1.1994). )) har hidtil ikke kunnet vedtages paa grund af meningsforskelle mellem visse medlemsstater.

Det boer dog bemaerkes, at selv hvis konventionen var traadt i kraft, ville tilrettelaeggelsen af kontrollen og koordinationen mellem de ansvarlige myndigheder stadigvaek udelukkende henhoere under de enkelte medlemsstater, i dette tilfaelde Italien.

I oevrigt skal Kommissionen pege paa, at den siden 1996 har ivaerksat programmer for samarbejde mellem medlemsstaternes myndigheder. Disse programmer, der finansieres af Faellesskabet, aabner mulighed for at udvikle videreuddannelserne og at uddybe tjenestemaendenes kendskab til de metoder og procedurer, deres kolleger i andre medlemsstater anvender. Derved bidrager man til at forbedre de nationale myndigheders evne til at loese de problemer, det aerede medlem omtaler.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1524/97 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (5. maj 1997)

Om: Den frie bevaegelighed inden for EOES

Bestemmelserne vedroerende saesonarbejdere i EOES, som f.eks. gaelder de ca. 350 italienske statsborgere, der arbejder i Liechtenstein elleve maaneder om aaret, straffer paa umenneskelig og barbarisk maade disse arbejdstagere ved at udstoede dem, skille dem fra deres familier og deres boern uden nogen social eller forsikringsmaessig beskyttelse, ved at naegte dem ukraenkelige rettigheder som f.eks. tildeling af familietillaeg, pensioner, sikringsydelser, arbejdsloeshedsunderstoettelse, invaliderente og ret til skolegang. For kort tid siden blev det indfoert, at den periodevise udstedelse af tilladelser ikke laengere er paa ni maaneder, men paa fire med afbrydelse. Selv om en saesonarbejder saaledes arbejder elleve maaneder om aaret som enhver anden borger, vil han aldrig kunne erhverve nogen rettigheder, ej heller for familien. Kort sagt er det en veritabel skandale i hjertet af Europa.

1. Er Kommissionen villig til at lade en saadan situation fortsaette?

2. Mener den ikke, at der ikke blot boer vaere fri bevaegelighed for kapital, varer og tjenester i EOES, men ogsaa fri bevaegelighed for personer?

3. Anser den det ikke for hensigtsmaessigt og politisk korrekt at anmode om afskaffelse af bestemmelserne vedroerende saesonarbejdere i EOES og indfoere fri bevaegelighed for personer via en revision af aftalen om Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade i henhold til protokol 15?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (11. juni 1997)

Aftalen om Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade (EOES) omfatter de fire friheder inden for det indre marked, herunder personers frie bevaegelighed. De undtagelser vedroerende den frie bevaegelighed, der gaelder for Liechtenstein, er fastlagt i protokol nr. 15 til EOES-aftalen. Disse undtagelser er midlertidige og gaelder kun i en overgangsperiode, der udloeber den 1. januar 1998. Ved afslutningen af overgangsperioden vil overgangsforanstaltningerne blive revideret i faellesskab af de kontraherende parter, idet der vil blive taget hensyn til Liechtensteins saerlige geografiske beliggenhed. Kommissionen deltager allerede i en dialog med Liechtensteins myndigheder for at sikre, at de noedvendige foranstaltninger bliver truffet for at afslutte overgangsperioden til den fastsatte dato, og at faellesskabsretten vedroerende personers frie bevaegelighed traeder i kraft den 1. januar 1998 i Liechtenstein.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1900/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (4. juni 1997)

Om: Groenbog om almen uddannelse - erhvervsuddannelse - mobilitet i Det Europaeiske Faellesskab

Der henvises til »Groenbogen om almen uddannelse - erhvervsuddannelse - forskning: hindringer for mobiliteten i Det Europaeiske Faellesskab« (KOM(96)0462). Det er yderst vigtigt at finde frem til loesninger paa de problemer, der hindrer mobiliteten for dem, der forbereder sig paa at faa adgang til arbejdsmarkedet. I vor tid, hvor beskaeftigelsen er et sjaeldent og vanskeligt tilgaengeligt gode, er det noedvendigt aktivt at bekaempe ethvert forsoeg paa protektionisme inden for den nationale beskaeftigelse fra medlemsstaternes side. Dette problem, der ikke behandles i groenbogen, vil kunne opstaa ved uddannelsesperiodens afslutning for de personer, der deltager i uddannelsesprogrammerne paa faellesskabsplan.

Kommissionen anmodes om at tage hensyn til dette aspekt, saaledes at det indgaar i det endelige dokument.

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson paa skriftlige forespoergsler E-1900/97, E-1901/97, E-1902/97, E-1903/97 og E-1904/97 (22. juli 1997)

Da svaret er meget omfattende, fremsendes det direkte til det aerede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.