SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0443/96 af Dagmar Roth-Behrendt (PSE) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: Faellesskabets forordning om miljoerevision og krav til miljoestyringssystemer (standardisering)

1. Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) har forelagt et udkast til standard ISO/DIS 14001, benaevnt »miljoestyringssystem - specifikationer og retningslinjer for anvendelse«, som samtidig skal anerkendes af Kommissionen som europaeisk CEN-standard efter proceduren i artikel 19 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1836/93 om miljoerevision ((EFT L 168 af 10.7.1993, s. 1. )). Er Kommissionen af den opfattelse, at udkastet til standard er i overensstemmelse med de krav til miljoestyringssystemer, der er opstillet i artikel 2 og 3 og i bilag I i forordningen om miljoerevision.

2. Hvilke af de krav, der er opstillet i forordningen om miljoerevision, er ikke indeholdt i udkast til standard ISO/DIS 14001, eller er medtaget i afsvaekket form eller i en form, der ikke taaler nogen sammenligning?

3. Hvorledes bedoemmer Kommissionen navnlig den omstaendighed, at det i henhold til forordningen om miljoerevision skal paases, om alle miljoebestemmelser overholdes, mens udkast til standard ISO/DIS 14001 ikke indeholder et saadant krav?

4. Er der ifoelge Kommissionen risiko for, at kravene i forordningen om miljoerevision undermineres gennem udkast til standard ISO/DIS 14001?

5. Vil Kommissionen arbejde for, at der paa europaeisk plan (CEN) fastsaettes en standard, der opfylder kravene i forordningen om miljoerevision?

6. For den britiske standard BS 7750:1994, den irske standard IS 310:First Edition og den spanske standard UNE 77/801 (2)-94 foreligger anmodninger om anerkendelse i henhold til artikel 12 i forordningen om miljoerevision. Hvilke af de i forordningen opstillede krav er ikke indeholdt i de naevnte standarder eller er medtaget i afsvaekket form eller i en form, der ikke taaler nogen sammenligning?

7. Hvorledes sikrer Kommissionen, at det ved anerkendelsen af standarder, som ikke opfylder kravene i forordningen om miljoerevision, alligevel er ensartede krav i hele EU, som er genstand for miljoeverifikatorernes undersoegelser?

8. Er Kommissionen af den opfattelse, at dens anerkendelse af nationale eller europaeiske standarder vil kunne forsvares ved De Europaeiske Faellesskabers Domstol, hvis disse standarder ikke opfylder kravene i forordningen om miljoerevision?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (24. april 1996)

1. Artikel 12 i EMAS-forordningen (miljoestyrings- og -revisionsordningen) ((Raadets forordning nr. 1836/93 af 29.6.1993 - EFT nr. L 168 af 10.7.1993. )) indeholder bestemmelse om anerkendelse af nationale, internationale og europaeiske standarder. Kommissionen vil ikke overveje at anerkende ISO-standarden, foer den opnaar status som en fuld standard. Foelgelig har Kommissionen endnu ikke foretaget nogen detaljeret vurdering for at fastslaa i hvilket omfang udkastet til ISO-standard 14001 svarer til EMAS-kravene.

2. Som naevnt ovenfor har Kommissionen endnu ikke foretaget en detaljeret analyse og kan derfor heller ikke give et fyldestgoerende svar paa dette spoergsmaal. Paa grundlag af en foreloebig analyse fremgaar det, at der er nogle forskelle - f.eks. indeholder ISO-standarden ikke EMAS-forordningens krav om oplysning af offentligheden. Naar den fuldstaendige internationale standard foreligger, vil Kommissionen foretage en detaljeret analyse, og den vil kun anerkende standarden i det omfang dens indhold svarer til forordningens krav.

3. Hvis standarden ikke svarer til forordningens krav i denne henseende, vil Kommissionens afgoerelse, som anerkendelsen er baseret paa, fastlaegge dette. Dette betyder, at et certifikat udstedt efter standarden ikke vil blive anset for at daekke dette omraade, og det vil blive overladt til EMAS-verifikatoren at tjekke overensstemmelse med dette aspekt af forordningen. Pligten til at overholde miljoelovgivningen eksisterer uafhaengig af ISO eller EMAS.

4. Nej. Kun hvis standarden fuldt ud opfylder kravene i de forskellige elementer af forordningen, vil der blive givet anerkendelse for det element af forordningen.

5. Kommissionen har allerede givet CEN et klart mandat (accepteret i oktober 1994) paa dette omraade:

»CEN anmodes om at udarbejde standarder, der skal indfoeres overalt i Faellesskabet, som afspejler indholdet af forordningen om EF-ordningen for miljoestyring og revision. Foelgende emner skal isaer vaere daekket:

>TABLE>

For saa vidt angaar miljoeredegoerelsen, gaar anmodninger paa programmering med henblik paa en mulig europaeisk standard paa et senere stadium.«

Ikke desto mindre anerkender mandatet, at »nogle af disse specifikationer kunne optraede sammen med retningslinjer, navnlig for at lette samarbejde og overensstemmelse med ISO-standardisering paa dette omraade. I saadanne tilfaelde, med sigte paa artikel 12 i forordning 1836/93, burde certificeringsprocedurer daekke alle relevante elementer og specifikationer.«

6. Kommissionens afgoerelser om hver af disse standarder er blevet offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende ((EFT nr. L 34 af 13.2.1996. )). Hver af dem fastlaegger de omraader i forordningen, hvor standarden skoennes at have tilsvarende krav. Paa alle andre omraader af forordninger menes standardernes krav ikke at vaere tilstraekkelige til at berettige anerkendelse af overensstemmelse - EMAS-verifikatoren vil fortsat undersoege disse omraader.

7. Anerkendelse af standarder afgoeres paa et element-for-element-grundlag. Kun de elementer, der fuldt ud overholder forordningens krav, anfoeres i Kommissionens afgoerelse. Kommissionen mener ikke, at denne anvendelsesmaade vil faa nogen negativ virkning for en konsistent gennemfoerelse af forordningen.

8. Kommissionen mener, at den ved at anerkende de nationale standarder, som medlemsstaterne forelaegger for den med henblik paa anerkendelse, handlede i overensstemmelse med kravene i forordningens artikel 12. Anerkendelsen gaelder kun de elementer i forordningen, for hvilke standarden har tilsvarende krav. Skulle dette spoergsmaal blive bragt for Domstolen, vil det selvfoelgelige blive Domstolen der afgoer, om Kommissionen har handlet korrekt.