ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1461/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. maj 2000)

Om: Inhabilitet i Kommissionen

På baggrund af Kommissionens nej til en sammenlægning mellem Scania og Volvo er der i Sverige blevet sat spørgsmålstegn ved, om det er passende, at en ansvarlig kommissær har siddet i et konkurrende selskabs bestyrelse. Mener Kommissionen, at der er tale om inhabilitet, hvis en ansvarlig kommissær befinder sig i ovennævnte situation? Har Kommissionen udarbejdet principper for, hvad der gælder, hvis nogen kommissær befinder sig i en inhabilitetssituation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(5. juni 2000)

Adfærdskodeksen for kommissærer indeholder de regler, som kommissærerne skal overholde under deres embedsudøvelse og i året, der følger efter deres mandats ophør. I henhold til samme kodeks har alle medlemmer af Kommissionen pligt til at oplyse om deres eksterne nuværende og tidligere aktiviteter, deres økonomiske interesser og formue, og i givet fald, deres ægtefælders aktiviteter.

Hvad angår tidligere aktiviteter, skal oplysningerne omfatte de aktiviteter, der går ti år tilbage i tiden.

Det medlem af Kommissionen, der har konkurrence som særligt ansvarsområde, har blandt sine tidligere aktiviteter angivet, at han har været medlem af bestyrelsen i forskellige virksomheder, hvoriblandt FIAT i perioden 1988-1993.

Disse oplysninger er blevet undersøgt under formandens ansvar under hensyntagen til ansvarsfordelingen mellem Kommissionens medlemmer og offentliggjort.

Det medlem af Kommissionen, der har konkurrence som særligt ansvarsområde, opgav sine hverv som bestyrelsesmedlem i alle de berørte virksomheder mellem 1983 og 1994 og i FIAT's bestyrelse allerede i 1993, dvs. seks år inden han fik ansvaret for konkurrence (september 1999). Derfor kan det ingenlunde anses, at der er tale om en interessekonflikt, hverken da han tiltrådte som kommissær, eller da han skulle behandle sammenlægningen mellem Scania og Volvo.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1204/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(13. april 2000)

Om: Anvendelse af tyske sprænghoveder ved et kemisk angreb fra den tyrkiske hærs side

Som svar på skriftlig forespørgsel E-2386/99(1) meddeler Rådet, at Rådet har intet kendskab til de kilder, som det ærede medlem henviser til.

Informationskilderne til:

- den tyske støtte til opførelse af et laboratorium for kemiske våben i Tyrkiet,

- den tyrkiske hærs anvendelse af kemiske våben mod den kurdiske PKK-bevægelse og

- den tyske oprindelse (Buck og Depyfag) af de kemiske sprænghoveder, den tyrkiske hær har anvendt,

blev imidlertid nævnt i indledningen til den pågældende forespørgsel

Det drejer sig navnlig om:

- det tyske forsvarsministerium

- ZDF-programmet Kennzeichen D og

- en undersøgelse foretaget af universitetet i München.

Desuden hedder det ordret i punkt 3 og 5 i skriftlig forespørgsel E-2386/99, at Rådet gennem forespørgslen har fået kendskab til disse forhold (dvs. opførelsen af et laboratorium for kemiske våben og anvendelsen af kemiske våben).

Vil Rådet indhente oplysninger hos producenterne af ZDF-programmet Kennzeichen D om den tyrkiske hærs anvendelse af tyske sprænghoveder ved et kemisk angreb på den kurdiske PKK-bevægelse den 11. maj 1999?

Hvorfor vægrer Rådet sig i benægtende fald ved at indhente oplysninger om den tyrkiske hærs anvendelse af tyske sprænghoveder ved et kemisk angreb på den kurdiske PKK-bevægelse den 11. maj 1999 i betragtning af, at dette var i strid med CWC-konventionen?

Vil Rådet i bekræftende fald give udtryk for sin utilfredshed med denne overtrædelse af CWC-konventionen over for den tyske og den tyrkiske regering.

(1) EFT C 280 E af 3.10.2000, s. 38.

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-1203/00, E-1204/00 og E-1205/00

(10. juli 2000)

Alle EU's medlemsstater er deltagende stater i konventionen om forbud mod udvikling, fremstilling, oplagring og anvendelse af kemiske våben og sådanne våbens tilintetgørelse (CWC).

Organisationen for Forbud mod Kemiske Våben (OPCW) er oprettet i medfør af artikel VIII i konventionen for at sikre gennemførelsen af dens bestemmelser, herunder bestemmelserne om international verifikation af konventionens overholdelse. Alle de i CWC deltagende stater er medlemmer af OPCW. Det er den organisation, som har til opgave at verificere de deltagende staters overholdelse af konventionens bestemmelser.

De specifikke spørgsmål, som det ærede medlem rejser, har ikke været behandlet i Rådet eller Rådets organer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0771/00 af Jens-Peter Bonde (EDD) til Rådet. Udtræden af samarbejdet.



EF-Tidende nr. 026 E af 26/01/2001 s. 0110 - 0111



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0771/00 af Jens-Peter Bonde (EDD) til Rådet (13. marts 2000) Om: Udtræden af samarbejdet Vil Rådet sikre, at et land kan frigøre sig fra samarbejdet i EU eller dele heraf som f.eks. ØMU-samarbejdet, hvis det pågældende land selv ønsker det og uden at dette kræver samtykke fra de øvrige medlemslande? Svar (8. juni 2000) Traktaten indeholder ingen specifikke bestemmelser om en medlemsstats udtræden, hvad enten det er af EU generelt eller af tredje fase af ØMU.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0443/00

af Jan Wiersma (PSE) til Rådet

(24. februar 2000)

Om: Fyringsolie til byer kontrolleret af oppositionen i Serbien

1. Hvilke byer i Jugoslavien modtager olie fra EU?

2. Hvilke kriterier er der anvendt i denne forbindelse?

3. Hvorfor er Pancevo kommune ikke berettiget til at modtage denne støtte?

4. Kan Rådet besvare disse spørgsmål noget hurtigere, end det normalt er tilfældet på grund af vinteren?

Svar

(2. maj 2000)

1. Rådet bad på samlingen den 24. januar Kommissionen om at udvide energi for demokrati-initiativet som foreslået af de serbiske oppositionskræfter efter trepartsmødet i Berlin med EU og USA den 17. december 1999. Den endelige afgørelse om, hvilke lokalsamfund der skulle være omfattet, blev overladt til Kommissionen, der er ansvarlig for budgettets gennemførelse. På grundlag af et forslag fra Kommissionen har Rådet vedtaget en afgørelse om ændring af fælles holdning 1999/691/FUSP om støtte til de demokratiske kræfter i Forbundsrepublikken Jugoslavien (FRJ), hvorefter det bliver tilladt at levere, sælge eller eksportere olie eller olieprodukter til de serbiske kommuner Sombor, Subotica, Kragujevac, Kraljevo og Novi Sad.

2. Valget af kommuner skete på grundlag af den prioritetsliste, som de serbiske oppositionskræfter selv har fremlagt. Der blev lagt særlig vægt på de kommuner, der har et stort antal socialt sårbare personer, og sociale institutioner af regional karakter.

3. Pancevo var ikke blandt de prioriterede kommuner på den serbiske oppositions liste.

4. Rådet gentager, at det er villigt til fortsat at støtte det nødstedte serbiske folk, og minder om, at den humanitære bistand, som Fællesskabet allerede har ydet i 1999, beløber sig til 72,1 mio. EUR for Serbien alene, og at medlemsstaterne har ydet næsten samme beløb.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0107/00

af Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) til Kommissionen

(26. januar 2000)

Om: Revision af retningslinjerne for de transeuropæiske net sikkerhed i forbindelse med projekter af fælles interesse

I henhold til Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet, som blev vedtaget i 1996, har Kommissionen pligt til at forelægge en beretning med angivelse af, om der bør ske en revision af disse retningslinjer.

I betragtning af det uacceptabelt høje antal personer, der dræbes under transport (navnlig i landevejstrafikken), er det mildest talt paradoksalt, at de pågældende retningslinjer ikke tillægger transportsikkerhed lige så stor betydning som miljøbeskyttelse (der behandles i en særlig artikel).

I betragtning af at de omtalte retningslinjer tjener som grundlag for at fastlægge de infrastrukturprojekter af fælles europæisk interesse, som skal støttes økonomisk af de europæiske institutioner, agter Kommissionen da at indføre en specifik artikel i sit forslag til nye retningslinjer med henblik på at forlange en undersøgelse af de sikkerhedsmæssige virkninger af alle de projekter, der finansieres af Unionen.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(9. marts 2000)

Kommissionen deler det ærede parlamentsmedlems synspunkt om, at det antal personer, der dræbes under transport navnlig i landevejstrafikken, er alt for højt.

Et af det transeuropæiske transportnets mål er at sikre varer og personer bæredygtig mobilitet med optimal sikkerhed. Med en revision for øje af Fællesskabets retningslinjer for udvikling af dette net er Kommissionen i gang med at undersøge, hvordan dette mål kan realiseres så effektivt som muligt. På mellemlang sigt kunne man med fordel anerkende den sikkerhedsmæssige betydning af et trafikstyringssystem på samme måde, som trafikovervågningssystemer, systemer med detektering af trafikforstyrrelser eller endda signalharmonisering og telekommunikationssystemer er anerkendt inden for jernbanerne. På længere sigt skulle udviklingen af nettet kunne udføres på baggrund af en udførlig bedømmelse af kvaliteten af nettet, navnlig hvad angår sikkerheden.

Hvad angår de projekter, der er finansieret af Fællesskabet, har de allerede været genstand for en undersøgelse af omkostninger og fordele, som også omfatter sikkerheden. Disse projekter udgør dog kun et begrænset antal af nettets strækninger.

Kommissionen har derfor til hensigt i sin meddelelse om færdselssikkerhed(1) at opfordre til en mere bred fremgangsmåde. Det drejer sig om at fremme brug af en omkostnings- og effektivitetsanalyse til at opprioritere færdselssikkerheden. Med dette formål skulle der ved investeringsbeslutningerne inden for transportinfrastruktur tages højde for omkostninger og fordele for samfundet ved de forskellige valgmuligheder inden for færdselssikkerhed.

(1) KOM(97) 131 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0521/00

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(28. februar 2000)

Om: Bestemmelser om fremstilling af gazebind

Direktiv 93/42/EØF(1) om medicinske anordninger påbyder, at alle medicinsk-sanitære produkter, som markedsføres i EU, påføres en EF-mærkning, som sikrer, at produktet opfylder kravene indeholdt til dette direktiv. Sådanne krav har krævet betydelige investeringer fra europæiske virksomheders side samt yderligere omkostninger til opretholdelse af kvalitetskontrol.

Produkter hidrørende fra Kina afsættes derimod på fællesskabshospitaler med EF-mærkning, men uden at opfylde de sanitetskrav, som kræves af fællesskabsvirksomheder, og følgelig uden at give de sundhedsgarantier, som EF-mærkningen giver, samt uden at der er foretaget de betydelige investeringer, som vore producenter har foretaget.

Har Kommissionen kendskab til denne situation? I påkommende tilfælde, hvilke foranstaltninger agter den da at vedtage herom?

(1) EFT L 169 af 12.7.1993, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(12. april 2000)

Kommissionen ønsker at understrege, at medicinske anordninger, som markedsføres og ibrugtages i Fællesskabet og i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), skal opfylde de samme regler og krav, uanset om de er fremstillet i Fællesskabet, i EØS eller i tredjelande.

Det påhviler derfor fabrikanten, eller dennes bemyndigede repræsentant i det tilfælde at fabrikanten ikke er etableret i en medlemsstat, at opfylde bestemmelserne i direktiv 93/42/EØF samt at sikre og erklære deres overensstemmelse. Derefter kan anordningerne forsynes med CE mærkning.

Det er på den anden side op til medlemsstaternes myndigheder at sikre, at fabrikanten opfylder sine forpligtelser.

Medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at anordningerne kun markedsføres og tages i brug, såfremt de ikke bringer patienters og brugeres sikkerhed og sundhed i fare. De skal anvende en beskyttelsesklausul, når patienters og brugeres sikkerhed og sundhed bringes i fare. I medfør af denne klausul kan sådanne anordninger fjernes fra markedet, eller markedsføringen og ibrugtagningen af disse kan begrænses eller forbydes.

Endelig er det fastsat i direktivet, at medlemsstaterne ikke må forhindre markedsføringen og ibrugtagningen af produkter, der bærer CE-mærkningen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0402/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(15. februar 2000)

Om: Tilbageholdelse af en vodbinder på øen Réunion

Den galiciske statsborger José Tamón Hombre Sobrido, vodbinder på fiskerfartøjet Camouco, blev for to måneder siden tilbageholdt på øen Réunion, som er under fransk overherredømme, og er endnu ikke blevet løsladt.

Kommissionens generaldirektør for fiskeri svarede ikke konkret på mit spørgsmål herom i Europa-Parlamentets Fiskeriudvalg.

Har Kommissionen kendskab til ovennævnte og til de årsager, der ligger til grund for, at myndighederne i en medlemsstat i dette tilfælde Frankrig har tilbageholdt den pågældende EU-borger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. april 2000)

I september 1999 blev Hombre Sobrido, skipper på fiskerfartøjet Camouco, der fører panamansk flag og ejes af Merce Pesca sa, arresteret af en fransk fregat for påstået ulovligt fiskeri af antarktisk torsk i den eksklusive økonomiske zone omkring Crozet-øerne (Réunion). Hombre Sobrido blev senere løsladt, men har ikke kunnet forlade øen, da myndighederne har konfiskeret hans pas.

Den 14. januar 2000 anmodede Panama over for den internationale havretsdomstol i Hamburg om, at fartøjet og skipperen frigives. Domstolen er oprettet i henhold til De Forenede Nationers havretskonvention. I dom af 7. februar 2000 bestemte domstolen, at fartøj og skipper straks skulle frigives mod, at der blev stillet en sikkerhed på 8 mio. FRF. De franske myndigheder har hidtil ikke efterkommet dommen og hævder, at de ikke er tilfredse med betingelserne for sikkerhedsstillelsen. Den 24. marts 2000 skulle appelretten på Réunion beskæftige sig med udleveringen af Hombre Sobridos' pas. Den 4. april 2000 skulle retten se nærmere på sagens omstændigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0763/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(15. marts 2000)

Om: Den europæiske kemiske industris produktion af agent orange

Tirsdag den 22. februar fremsatte den belgiske statssekretær for udviklingssamarbejde i Vietnam en erklæring om, at hans land havde et ansvar overfor den vietnamesiske befolkning på grund af den amerikanske hærs omfattende anvendelse af agent orange som et kemisk våben. Den belgiske kemiske industri havde ifølge ham været involveret i produktionen af dette afløvningsmiddel i Belgien. Fredag den 25. februar benægtede Fedichem (føderationen af kemiske industrier) imidlertid officielt, at den belgiske kemiske industri skulle have været involveret i produktionen af agent orange.

For at skaffe større klarhed i denne sag bedes Rådet oplyse følgende:

1. Var kemiske virksomheder i Belgien inddraget i fremstillingen af afløvningsmidlet agent orange, som derefter af den amerikanske hær blev anvendt som kemisk våben i Vietnam, som det hævdedes af den belgiske statssekretær?

2. Var kemiske virksomheder i andre EU-medlemsstater involveret i produktionen af afløvningsmidlet agent orange, som derefter af den amerikanske hær blev anvendt som kemisk våben i Vietnam?

Svar

(25. maj 2000)

Det spørgsmål, som det ærede medlem rejser, har aldrig været drøftet i Rådet.

Som det vil være det ærede medlem bekendt, blev TEU, som er grundlaget for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, indgået og trådte i kraft længe efter de begivenheder, som der henvises til i spørgsmålet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0608/00

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(3. marts 2000)

Om: Manglende bagageopbevaringsfaciliteter i lufthavnen i Málaga

Lufthavnen i Málaga (Spanien), der er samfinansieret af Den Europæiske Union med midler fra EFRU, har medvirket til at fremme turismen og dermed den økonomiske udvikling på hele Costa del Sol i Andalucía og til at forbedre livskvaliteten for alle brugere af den pågældende lufthavn.

På trods af lufthavnens fremragende serviceydelser til de 8,5 millioner passagerer, der årligt benytter lufthavnen, har den imidlertid den mangel, at den ikke blandt sine tjenesteydelser til så bredt et klientel tilbyder bagageopbevaringsfaciliteter, og mange passagerer på gennemrejse står derfor over for det problem, at de ikke har denne ydelse, der er så vigtig i lufthavne, på togstationer og i andre transportterminaler, til deres rådighed.

Mener Kommissionen, at lufthavnsmyndigheden i Málaga af sikkerhedsmæssige eller andre årsager kan undlade at tilbyde ovennævnte bagagefaciliteter til de rejsende således som det rent faktisk er tilfældet til gene for dem, der måtte ønske en sådan serviceydelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(6. april 2000)

Teknisk set udarbejdes og udvikles de projekter, som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling medfinansierer, af medlemsstatens myndigheder som led i en erhvervsudviklingsstrategi, der er aftalt med Kommissionen. Kommissionen kan derfor ikke pålægge andre betingelser for anvendelsen af medfinansierede infrastrukturer end dem, der er fastlagt i de for driften gældende forskrifter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0699/00

af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen

(17. marts 2000)

Om: Møder mellem kommissionstjenestemænd og Patrick Peter

Hvor mange møder har Patrick Peter (fra GTR og ADISA) og hans konsulent, Maître Christian Lamonin, haft med tjenestemænd i Kommissionen?

Hvilke tjenestemænd var til stede ved disse møder, og hvornår fandt møderne sted?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(19. april 2000)

Det ærede medlems forespørgsel angår en konkurrenceretlig undersøgelse, som endnu er under behandling. I forbindelse med parlamentariske forespørgsler vedrørende igangværende sager henviser Kommissionen det ærede medlem til skrivelsen af den 28. januar 1999 fra det daværende kommissionsmedlem med ansvar for konkurrence til den daværende formand for Parlamentets Udvalg om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik. Ifølge skrivelsen kan der i forbindelse med igangværende sager kun stilles begrænsede, generelle og ikke-fortrolige oplysninger til rådighed.

Kommissionen kan således udelukkende bekræfte, at den har haft adskillige møder med repræsentanter fra virksomheden GTR, efter at GTR i november 1997 anlagde søgsmål mod Fédération Internationale de l'Automobile (FIA) og en række andre virksomheder, særligt mod FOA og ISC. Kommissionen har aldrig afholdt private møder med hverken Patrick Peter eller hans rådgiver Christian Lamonin. Af fortrolighedshensyn kan Kommissionen ikke angive antallet af møder med den pågældende sagsøger, virksomheden GTR, og heller ikke identiteten af de personer, der deltog i disse møder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0938/00

af Adriana Poli Bortone (UEN) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Fællesskabsstøtte til forarbejdning af druemost (GD Landbrug)

I forbindelse med ændringen af den fælles markedsordning for vin (forordning (EF) nr. 1493/1999)(1), som træder i kraft den 1. august 2000, fastsættes det i artikel 35, at fællesskabsstøtten til forarbejdning af druemost fra spisedruer bortfalder (anvendelsen af disse til fremstilling af vin er under alle omstændigheder forbudt); dette vil for de italienske producenter af druemost medføre yderligere omkostninger på 11 986 lire pr. hektoliter produkt som følge af den manglende udbetaling af fællesskabsstøtte med en heraf følgende social spænding i særlig de økonomisk dårligt stillede regioner. Kan Kommissionen oplyse, om der i gennemførelsesforordningerne for den fælles markedsordning for vin, som i øjeblikket er ved at blive ændret, kan fastsættes en opretholdelse af støtten til most fra spisedruer for at sikre lige muligheder for alle de erhvervsdrivende i Fællesskabet?

(1) EFT L 179 af 14.7.1999, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. maj 2000)

Kommissionen gør det ærede parlamentsmedlem opmærksom på, at Rådet den 17. maj 1999 udstedte (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999, som er den nye fælles markedsordning for vin. Denne forordning træder i kraft den 1. august 2000. Ifølge artikel 35, stk. 3, i forordningen er støtten for druer, druemost og koncentreret druemost, der anvendes til fremstilling af druesaft eller andre spiselige produkter af druesaft, forbeholdt produkter fremstillet af druesorter, der er klassificeret udelukkende som druesorter til persning, og som således kan anvendes til fremstilling af vin til markedet.

I betragtning af ovenstående ydes der ingen støtte til fremstilling af druesaft og andre afledte spiselige produkter heraf, hvis de fremstilles af spisedruer, dvs. af druesorter, der ikke er klassificeret som druesorter til persning.

Rådet har nemlig ønsket at lade den disponible støtte udelukkende være forbeholdt druer til persning, idet formålet med som led i den fælles markedsordning at yde støtte til anvendelsen af vinavlsprodukter netop er begrænse vinmængderne på markedet. Kommissionen minder i den forbindelse om, at spisedruer specifikt er medtaget i den fælles markedsordning for frugt og grøntsager.

Under disse omstændigheder og i betragtning af, at Rådet direkte siger, at det er forbudt at finansiere fremstilling af druesaft af spisedruer, kan Kommissionen ikke begynde at foreslå gennemførelsesbestemmelser, der er i modstrid med Rådets anvisninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0723/00

af Roberto Bigliardo (TDI) til Kommissionen

(17. marts 2000)

Om: Forsikringsselskabers overtrædelse af direktiver i Italien

Er Kommissionen bekendt med, at de italienske forsikringsselskaber nægter at forsikre køretøjer tilhørende italienere med bopæl i Syditalien, i særdeleshed i regionerne Campania og Puglia, selv om forsikring af motorkøretøjer er lovpligtig i Italien? Forsikringsselskaberne har i årevis udsat syditalienerne for negativ forskelsbehandling og opkrævet forhøjede forsikringspræmier med den begrundelse, at der i de nævnte regioner sker et uforholdsmæssigt stort antal skader. Denne forskelsbehandling af italienske borgere er i strid med EU's direktiver og

forhindrer borgerne i at tegne den lovpligtige forsikring.

Mener Kommissionen ikke på denne baggrund, at der er brug for et direktiv, der kan fjerne forskelsbehandlingen af italienerne og forpligte selskaber, der opererer i Italien, til at indgå aftaler med bilister i Syditalien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(7. april 2000)

Kommissionen er ikke blevet gjort bekendt med de oplysninger, som det ærede medlem henviser til. Den skal dog gøre opmærksom på, at direktiv 92/49/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv)(1), hvad angår bilforsikringer, giver den medlemsstat, hvor et forsikringsselskab har hjemsted, adgang til at føre revision og kontrol. Udøvelsen af forsikringsvirksomhed er underlagt den enkelte medlemsstats særlige ordninger, som medlemsstatens myndigheder står for. Forsikringsbetingelser og -præmier er ikke længere afhængige af forhåndsgodkendelse fra tilsynsmyndighederne, som holder sig til at kontrollere overslag i forbindelse med præmier og lignende finansielle aspekter, som vedrører dækningen af selskabets engagementer og dets solvensmargen.

Den konkrete sag om de italienske forsikringsselskaber hører derfor alene ind under de italienske myndigheders finanskontrol. Med andre ord er det alene op til den italienske kontrolmyndighed i henhold til italiensk lovgivning at afgøre, om de italienske forsikringsselskabers praksis med hensyn til præmieberegning, der sætter dem i stand til at foretage tilstrækkelige hensættelser til at dække deres kontraktlige forpligtelser, er forenelig med fællesmarkedet.

Desuden skal man huske, at forsikringsselskaberne blandt andet fastsætter deres præmier på grundlag af det gennemsnitlige antal skader. Ud fra deres vurdering af risici kan de frit tilpasse deres tilbud eller måske endda overlade visse dele af deres hjemmemarked til konkurrenterne.

Derudover er det op til de nationale myndigheder at sørge for, at der er de rette mekanismer til at gøre det muligt for forsikringstagerne at opfylde kravene om lovpligtige forsikringer.

Kommissionen ser sig derfor ikke i stand til at skride ind på et område, der hører ind under de relevante italienske institutioner, som fører tilsyn med erhvervslivet og dets handelspraksis.

(1) EFT L 228 af 11.8.1992.