SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0460/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(22. februar 2002)

Om: Forhøjelse af ozonniveauet i Grækenland

Ifølge offentliggørelser i den græske presse er Grækenland et af de lande, der mest overskrider ozonværdierne. En stor del af disse overskridelser skyldes grænseoverskridende overførsel af primærforurenere fra lande nord og nordvest for Grækenland, såsom de tidligere østbloklande (det tidligere Sovjetunionen m.fl.), Tyskland, Norditalien, Rumænien og Bulgarien. Grækenland vil ifølge de samme kilder, selv hvis det begrænser sine ozonemissioner til 50 %, kun kunne sænke sit ozonniveau ganske lidt (højst 10 %) på grund af den importerede smog fra andre lande.

Har Kommissionen kendskab til denne sag? Hvad er Kommissionens holdning? Hvilke foranstaltninger foreslår Kommissionen såvel Grækenland som de øvrige lande, der står over for dette problem, at træffe? Agter Kommissionen at foreslå, at der indføres restriktive foranstaltninger i de lande, der er ansvarlige for denne grænseoverskridende overførsel af ozon, med henblik på at mindske deres emissioner? Vil Kommissionen tage hensyn til dette problem med grænseoverskridende overførsel af ozon i tilfælde af, at den forbereder et nyt fællesskabsdirektiv, som kræver fornyet mindskelse af ozonemissionerne i EU-landene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(11. april 2002)

Kommissionen er bekendt med, at Grækenland lider under meget høje ozonniveauer, navnlig i Athen-området. Grænseoverskridende forurening bidrager helt sikkert til baggrundsniveauet, men overskridelserne skyldes i stort omfang lokale kilder (hovedsagelig trafik og industri) kombineret med områdets klima og topografi, som det fremgår af fællesskabsstøttet forskning, der har stået på i adskillige år (Medcaphot project, Atmospheric Environment, vol. 32, No. 12, juni 1998).

Ozonforurening er et fremherskende problem overalt i Fællesskabet og er derfor et af hovedområderne i programmet Ren Luft i Europa (CAFE), der blev lanceret af Kommissionen i 2001. Dette vil føre til en integreret tematisk strategi for luftkvalitet i 2004.

Kommissionen samarbejder ligeledes med De Forenede Nationer/Den Økonomiske Kommission for Europas (FN/ECE) konvention om grænseoverskridende forurening over store afstande og har fremsat et forslag til Fællesskabets tiltrædelse af protokollen af 1999 om Multi-Effects, Multi-Pollutant under nævnte konvention, hvori der fastsættes nationale emissionslofter for lande i FN/ECE-området. Rådet og Parlamentet vedtog ligeledes i efteråret et direktiv(1), der fastsætter strengere nationale emissionslofter (NEC) for medlemsstater, og er i øjeblikket ved tilsvarende at forhandle strengere lofter for tiltrædelseslandene. Både protokollen og NEC-direktivet omfatter nitrogenoxider og flygtige organiske forbindelser (VOC), der forårsager ozonforurening.

Tidligere på året vedtog Rådet og Parlamentet direktiv 2002/3/EF(2) om målværdier for luftens indhold af ozon, der skal nås inden 2010 medmindre det ikke kan lade sig gøre ved hjælp af forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger.

(1) Rådets og Parlamentets direktiv 2001/81/EF af 23. oktober 2001 om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer, EFT L 309 af 27.11.2001.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/3/EF af 12. februar 2002 om luftens indhold af ozon, EFT L 67 af 9.3.2002.