SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0296/98 af Leonie van Bladel (UPE) til Kommissionen (17. februar 1998)

Om: Anti-Israel-erklaeringer fra det europaeiske erhvervsliv

1. Er Kommissionen bekendt med, at den multinationale nederlandske virksomhed Philips N.V. i forbindelse med levering af varer til virksomheder, der kraever det, accepterer at afgive en erklaering om, at de af Philips N.V. leverede varer ikke stammer fra Israel og heller ikke indeholder materialer fra Israel?

2. Mener Kommissionen ikke, at multinationale virksomheder, der er aktive i Den Europaeiske Unions medlemsstater, maa paalaegges at overholde de aftaler med de arabiske lande, der er nedlagt i Oslo-aftalerne, om at standse boykotten mod Israel?

3. Mener Kommissionen ikke, at afgivelse af en af Philips N.V. betegnet »negativ vareerklaering« i praksis ikke er andet end medvirken til de arabiske landes fortsatte boykot af Israel?

4. Hvilke foranstaltninger kan Kommissionen traeffe, saaledes at enhver form for medvirken fra europaeiske virksomheders side til de arabiske landes boykot af Israel kan hindres?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín (25. marts 1996)

Uanset hvilke oekonomiske overvejelser man maatte laegge til grund, mener Kommissionen at den arabiske boykot strider mod Barcelona-erklaeringens aand og dermed er i uoverensstemmelse med det nye partnerskab mellem Europa og Middelhavsomraadet. Faellesskabet har i denne forbindelse ved flere lejligheder soegt at faa de arabiske lande til at ophaeve boykotten for at bidrage til fredsprocessen i Mellemoesten. Det er en kraenkelse af folkeretten at soege at haandhaeve en saadan boykot ekstraterritorialt, dvs. at soege at regulere aktiviteter, der udfoeres af fysiske og juridiske personer under en anden stats overhoejhed.

Kommissionen er klar over, at der i den israelske presse har vaeret rapporter fremme om, at en europaeisk multinational virksomhed skulle have udstedt »negative oprindelsesbetegnelser« til deres samhandelspartnere. Kommissionen er imidlertid ogsaa klar over at samme multinationale virksomhed kategorisk benaegter enhver forbindelse mellem denne praksis og den arabiske boykot.

Den arabiske boykot er formelt stadig i fuld kraft i alle primaere, sekundaere og tertiaere elementer, men den haandhaeves ikke paa samme maade af alle medlemmer af den arabiske liga. Hertil kommer at der siden fredsprocessens begyndelsesfase har vaeret en stiltiende overenskomst om en lempelse af boykotten, i hvert fald hvad angaar de sekundaere og tertiaere aspekter. Denne lempelse praktiseres stadig til trods for at fredsprocessen nu er inde i et doedvande.

Saa vidt Kommissionen er underrettet har de sekundaere og tertiaere elementer af boykotten kun yderst ringe indflydelse paa Israels oekonomi, saaledes som det ogsaa fremgaar af det voksende antal af europaeiske multinationale firmaer, der driver virksomhed baade i Israel og i de arabiske lande. Europas stoet voksende eksport og investering i Israel er endnu et vidnesbyrd om at boykotten hovedsagelig er af politisk art.

Det er dog klart at en formel ophaevelse af boykotten forudsaetter enstemmig tilslutning fra alle den arabiske ligas medlemmer, og at den dermed sandsynligvis afhaenger af en fredelig bilaeggelse af de regionale konflikter i Mellemoesten.