SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1931/97 af Salvador Garriga Polledo (PPE) til Kommissionen (4. juni 1997)

Om: Strukturfondene

Mener Kommissionen, at den nuvaerende procedure for kontrol af additionalitetsprincippet under strukturfondene er tilfredsstillende?

Hvis ikke, har den da planer om at aendre denne procedure?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (8. juli 1997)

Revisionen af strukturfondsforordningerne i 1993 muliggjorde en styrkelse af additionalitetsprincippet.

I forhold til 1988-forordningerne gav Raadets forordning (EOEF) Nr. 2082/93 af 20. juli 1993 om aendring af forordning (EOEF) nr. 4253/88 om gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 2052/88 for saa vidt angaar samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes saavel som med interventionerne fra Den Europaeiske Investeringsbank og de oevrige eksisterende finansielle instrumenter ((EFT L 193 af 31.7.1993. )) en klar definition af additionalitetsprincippet og angav de regler, der skal overholdes. Det hedder saaledes i den nye artikel 9 i forordning (EOEF) nr. 4253/88, at »for at sikre en reel oekonomisk virkning kan... bevillingerne fra strukturfondene og FIUF... ikke traede i stedet for offentlige eller lignende udgifter til strukturformaal i medlemsstaten i de omraader, der er stoetteberettigede under et givet maal« (stk. 1). »Med henblik herpaa paaser Kommissionen og den paagaeldende medlemsstat... at medlemsstaten i alle de beroerte omraader fastholder sine offentlige eller dermed ligestillede strukturudgifter paa mindst samme niveau som i den foregaaende programmeringsperiode...« (stk. 2).

For at muliggoere kontrol af overholdelsen af dette princip fastsaettes det ligeledes i artikel 8 i naevnte forordning som aendret i 1993, at EF-stoetterammerne og de samlede programmeringsdokumenter skal indeholde bestemmelser om overvaagelse af additionalitetsprincippet og en foerste evaluering af dette. Det kraeves ligeledes, at der skal fremlaegges relevante oplysninger vedroerende gennemsigtigheden af de paagaeldende finansielle bevaegelser (stk. 3). Indsaettelsen af disse forskellige regler i de nugaeldende forordninger har muliggjort en maerkbar forbedring af ivaerksaettelsen af additionalitetsprincippet.

Alle EF-stoetterammer og samlede programmeringsdokumenter vedroerende maal 1 og 6 har vaeret omfattet af forudgaaende kontrol. For maal 2 har denne kontrol ligledes kunnet finde sted i de fleste tilfaelde. I de faa dokumenter, i forbindelse med hvilke den forudgaaende kontrol ikke havde fundet sted paa tidspunktet for vedtagelsen, blev der indsat en bestemmelse om suspension af betalingerne, saaledes at disse stilles i bero fra og med det andet forskud, hvis der stadigvaek ikke er skabt sikkerhed for den forudgaaende kontrol af additionaliteten.

Endvidere er kontrollen under gennemfoerelsen blevet lettet af fastlaeggelsen i partnerskab med Kommissionen af kontrolregler for hver enkelt medlemsstat. Dette har gjort det muligt for Kommissionen at opnaa mere relevante finansielle oplysninger, der er tilpasset hver medlemsstats saerlige situation.

Kommissionen vil undersoege fremtiden for additionalitetsprincippet og dets gennemfoerelse i forbindelse med de nye strukturfondsforordninger, som den skal fremsaette forslag om i foerste halvdel af 1998.