DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/137

(2004/C 65 E/151)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2369/03

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(17. juli 2003)

Om: Registrering af EU-borgere bosiddende i medlemsstater, hvor de ikke er statsborgere

Den frie bevægelighed og etableringsretten har gjort det muligt for flere millioner EU-borgere at bosætte sig i andre EU-lande end deres hjemland og starte en ny tilværelse og dermed føre et af EU's mest vellykkede resultater ud i livet.

I mange tilfælde undlader disse EU-borgere, der bosætter sig i et andet EU-land end deres hjemland, imidlertid at lade sig registrere hos de lokale myndigheder. Dette skader de pågældende lokalsamfund, som ikke får oplysning om de nye beboere, og som derfor ikke oppebærer den del af det nationale skatteprovenu, der tilkommer dem.

Hvilke skridt mener Kommissionen den kan tage for at løse problemet i forbindelse med EU-borgere, som undlader at lade sig registrere i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere, men har valgt at slå sig ned, for således at bakke op om de lokale værtssamfund, som ellers vil skulle støtte de nye indbyggere uden samtidig at oppebære de bidrag fra central- og regionalregeringen, som tilkommer dem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(16. september 2003)

Ifølge EU-lovgivningen om retten til at færdes og opholde sig frit giver medlemsstaterne opholdsret på deres område til personer, der opfylder visse betingelser, nemlig at de er lønmodtagere eller selvstændigt erhvervsdrivende eller råder over de nødvendige midler. Denne ret attesteres gennem udstedelse af et opholdsbevis. Ved ophold af under tre måneders varighed eller når det drejer sig om grænse- eller sæsonarbejdere, behøver værtsmedlemsstaten ikke at udstede et sådant opholdsbevis til EU-borgere, men kan anmode dem om at melde deres tilstedeværelse i landet.

Visse medlemsstater har allerede på eget initiativ ophævet, eller påtænker — i deres nationale gennemførelsesbestemmelser til ovennævnte EU-lovgivning — at ophæve EU-borgeres pligt til at erhverve et opholdsbevis, undtagen når det drejer sig om ikke-erhvervsaktive.

Kommissionen går, i det ændrede forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område (1), endnu videre, idet den foreslår, at opholdsbeviset afskaffes for alle kategorier af EU-borgere, og at værtsmedlemsstaten i stedet får mulighed for at pålægge EU-borgerne at lade sig registrere hos de kompetente myndigheder. Det foreslås endvidere, at værtsmedlemsstaten kan pålægge den pågældende at melde sin tilstedeværelse i landet. Hvis en person ikke overholder forpligtelsen til at lade sig registrere og til at melde sin tilstedeværelse, kan han pålægges ikke-diskriminerende sanktioner, der står i et rimeligt forhold til overtrædelsen.

Hvis en medlemsstat pålægger EU-borgeren pligt til at skaffe sig et opholdsbevis eller til at melde sin tilstedeværelse i landet, er det op til medlemsstaten at fastlægge et system af effektive og afskrækkende sanktioner til anvendelse ved manglende overholdelse af denne forpligtelse, men sanktionerne skal stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og ikke være diskriminerende i forhold til de sanktioner, der gælder for landets egne statsborgere for lignende overtrædelser.

(1) KOM(2003) 199 endelig.