SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0024/02

af Antonios Trakatellis (PPE-DE) til Kommissionen

(14. januar 2002)

Om: Tildeling af græsk statsborgerskab og ulovlig tildeling af unionsborgerskab

Af svaret(1) fra ministeren for indre anliggender, offentlig forvaltning og decentralisering, Skandalidis, fra 1. november 2001 til parlamentsmedlemmet Lampropoulos om antallet af græske statsborgerskaber tildelt mellem 1. januar 1994 og 10. april 2000 fremgår det, at der i alt er tildelt 74 456 græske statsborgerskaber, mens der kunne noteres yderligere 13 442 tilfælde for perioden efter parlamentsvalget den 9. april 2000, dvs. i alt 87 798 naturaliseringer i perioden mellem 1. januar 1994 og 1. november 2001.

Af den sammenligning af de pågældende oplysninger, som Kommissionen har foretaget i forbindelse med mine tidligere forespørgsler H-0087/01/rev.(2).1, E-1437/01(3), H-0706/01(4), E-1438/01(5), P-2945/01(6), hvad angår antallet af tildelte græske statsborgerskaber i årene 1994-1998, fremgår det, at der er klar uoverensstemmelse og manglende underretning af Kommissionen for årene 1999-2000, angiveligt på grund af tekniske problemer (E-2526/01(7), 12.11.2001). Til disse mangler føjes konklusionerne fra Athens statsadvokatur, som er sendt til det græske parlament under protokolnr.

3.965/20.12.2001, hvori der henvises til resultaterne af en administrativ undersøgelse foretaget af den befuldmægtigede minister Haralambos Dimitriou, som indeholder chokerende oplysninger om fænomenet med ulovlig tildeling af græsk statsborgerskab.

Hvor mange personer har fået tildelt græsk statsborgerskab i perioden 1. januar 1994 til 10. april 2000 under henvisning til, at der fra den græske regering sendes andre oplysninger til EU på forespørgsler fra et medlem af Europa-Parlamentet (E-2526/01) (5 897 naturaliseringer i perioden 1993-1998) end dem, der forelægges det græske parlament som svar på en forespørgsel fra et medlem af det nationale parlament, og hvad agter Kommissionen at foretage sig for at sørge for, at EU underrettes om, hvor mange personer der har fået tildelt græsk statsborgerskab i 1999 og 2000?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen i sin egenskab af traktaternes vogter at træffe imod den overtrædelse af traktaterne og den afledte ret, der sker ved denne ulovlige tildeling af unionsborgerskab, der er et supplement til det nationale statsborgerskab men ikke træder i stedet for dette (EF-traktatens artikel 17), og som giver lovovertræderen fællesskabsrettigheder, der ikke tilkommer ham (ret til fri bevægelighed og ophold i andre medlemsstater, valgret og valgbarhed ved kommunalvalg og valg til Europa-Parlamentet, konsulatsbeskyttelse m.m.)?

I hvor mange af de 87 798 tilfælde af naturalisering er det græske statsborgerskab blevet ophævet, og hvor ofte er den pågældende desuden blevet udvist på grund af ulovlig erhvervelse af unionsborgerskab på grundlag af traktaten om Den Europæiske Union og den gældende fællesskabsret gennem Schengen-aftalen, og har den græske regering på behørig vis indberettet disse tilfælde for Den Europæiske Union?

(1) Dokument 1957/227/10.10.2001.

(2) Skriftligt svar 13.2.2001.

(3) EFT C 364 E af 20.12.2001, s. 111.

(4) Skriftligt svar af 2.10.2001.

(5) EFT C 350 E af 11.12.2001, s. 154.

(6) EFT C 115 E af 16.5.2002, s. 197.

(7) EFT C 93 E af 18.4.2002, s. 151.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(14. februar 2002)

Som det ærede medlem nævner i sit spørgsmål, er dette emne blevet drøftet i forskellige tidligere spørgsmål. Kommissionen bekræfter de synspunkter, der blev fremsat i disse tilfælde.

Spørgsmålet om statsborgerskab i en medlemsstat er helt og holdent et spørgsmål, der må afgøres af de berørte medlemsstater, som det bekræftes i erklæringen om statsborgerskab i en medlemsstat, der er vedlagt som bilag til Maastricht-traktaten(1). Som det ærede medlem med rette understreger, er der i artikel 17 i traktaten om Det Europæiske Fællesskab hjemmel for unionsborgerskab, og dette erstatter ikke, men er et supplement til statsborgerskab i en medlemsstat.

Det er derfor op til hver enkelt medlemsstat under tilbørlig hensyntagen til fællesskabsbestemmelserne at fastsætte betingelserne for erhvervelse og tab af nationalitet(2). Det følger heraf, at Grækenland fastsætter betingelserne for erhvervelse og tab af græsk statsborgerskab, og de græske myndigheder kontrollerer den korrekte gennemførelse af disse betingelser. Dette gælder også for så vidt angår spørgsmålet om naturalisering, som det ærede medlem kom ind på.

Fællesskabets statistikker om erhvervelse af statsborgerskab er baseret på data fra de nationale myndigheder til De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor (Eurostat) som led i en årlig indhentning af statistiske oplysninger vedrørende migration og asyl. Data om erhvervelse af statsborgerskab er ikke omfattet af Fællesskabets statistiske lovgivning. Indsamlingen af oplysninger finder sted på grundlag af en gentlemanaftale. De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor gør alt for at sikre de bedst mulige statistikker, men i medfør af gentlemanaftalen er det afhængigt af de nationale myndigheders indsats for og vilje til at udlevere de relevante data. Manglende overensstemmelse mellem en national praksis og de data, der udleveres til De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor af de nationale myndigheder om denne praksis, vil derfor være disse myndigheders ansvar.

I henhold til oplysninger offentliggjort af de græske myndigheder blev der tildelt i alt 87 798 græske statsborgerskaber i perioden 1. januar 1994-1. november 2001, og ca. 440 af disse tilfælde er blevet nærmere undersøgt.

(1) Erklæring nr. 2 om statsborgerskab i en medlemsstat, EFT C 191 af 29.7.1992, s. 98.

(2) Se EF-Domstolens dom i sag C-369/90, Micheletti, af 7.7.1992, Sml. af Domstolens afgørelser 1992, s. I-4239.