ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3680/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Den europæiske mejeriproduktion

Kan Kommissionen seks måneder inde i mejeriåret 2000-2001 oplyse om, hvilke tal de forskellige medlemsstater har indgivet, samt deres prognoser for mejeriårets afslutning?

Kan Kommissionen oplyse om, hvor store overskridelser den forventer i de enkelte medlemsstater under hensyntagen til de nye kvoter, nogle af dem har fået tildelt i løbet af mejeriåret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. januar 2001)

Som det vil være det ærede medlem bekendt, skal medlemsstaterne indsende de officielle data for kvoter til Kommissionen før den 1. september hvert år efter referenceperiodens afslutning (april- marts) på det skema, der er vedlagt Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 af 9. marts 1993 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsafgiften på mælk og mejeriprodukter(1) i henhold til bestemmelserne i artikel 8, fjerde led. Af denne grund kendes tallene for referenceperioden 2000/2001 først efter denne dato. Spørgeskemaet danner grundlag for betaling af tillægsafgiften.

Medlemsstaterne indsender imidlertid i henhold til nugældende praksis et skøn over leverancer til industrien. Kommissionen har modtaget disse skøn for perioden april- oktober 2000, dog ikke for Grækenland, Italien og Portugal, hvis skøn kun gælder til august 2000, og Belgien, Spanien, Frankrig, Irland, Finland og Sverige, hvis tal gælder til september 2000. I skønnene kan man konstatere, at nogle medlemsstater overskrider deres tal for den pågældende periode; det drejer sig om Danmark, Østrig, Portugal, Finland og Sverige.

Der skal tages hensyn til, at de overførsler, der er omfattet af artikel 4 og 6 i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter(2), som blandt andet omhandler overførsel af kvoter for leverancer og direkte salg og foreløbige overførsler mellem producenter, i påkommende tilfælde kan afføde en stigning eller et fald.

I lyset af ovenstående giver de disponible data kun et delvist billede af overskridelserne, da der mangler skøn over en stor del af referenceperioden, dvs. oktober 2000- marts 2001, hvilket kan medføre en betydelig ændring af udviklingen i hver medlemsstat.

(1) EFT L 57 af 10.3.1993.

(2) EFT L 405 af 31.12.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-4076/00

af Dominique Souchet (UEN) til Kommissionen

(20. december 2000)

Om: Udviklingen af produktion af proteinholdig foder som følge af det seneste forbud mod anvendelsen af kødmel

Forbuddet mod anvendelsen af kødmel til fodring af husdyr vil øge Fællesskabets behov for vegetabilske proteiner og det er nødvendigt at mødekomme dette behov uden at øge vor afhængighed af import eller faren for GMO.

Agter Kommissionen at gennemføre en hasteplan for at udvikle fællesskabsproduktion af vegetabilske proteiner efter følgende hovedlinjer:

1. Med hensyn til proteinholdige afgrøder, såsom ærter, hestebønner og lupin, som ikke er underkastet nogen international restriktion ville det være vigtigt at forhøje af betalingen pr. hektar være afgørende.

2. Med hensyn til Blair House-aftalerne ophører begrænsningen af fællesskabsproduktion til 4 934 000 ha olieholdige frø til konsum med udgangen af 2002, hvorved den særlige støtte, der så i overensstemmelse med agenda 2000 erstattes af den fælles kompensationsstøtte for alle afgrøder, forsvinder. Det kritiske år vil således være 2001, hvor en undtagelse i tilfælde af force majeure skal drøftes med vore partnere med henblik på at øge arealerne med det nuværende støtteniveau.

3. Med hensyn til tørfoder er lucerne en helt igennem sund proteinkilde, og vi kan forhøje MGQ samt støtte pr. ton til kunstig tørfoder betydeligt.

4. Unionen bør finde midler til at gøre det mere attraktivt at producere olieholdige afgrøder til biobrændstof; ethvert ton produceret biobrændstof giver som biprodukt ud over at have en positiv indvirkning på drivhuseffekten to tons foderkager (solsikke og raps).

5. I forbindelse med miljøforanstaltninger bør øget vekseldrift på en lettere tilgængelig måde end de nuværende landbrugs-miljøforanstaltninger til fordel for solsikker fremmes for igen at bremse tendensen til ensidig korndyrkning i visse områder, .

6. Endelig bør Fællesskabet indføre et sikkerhedsnet for europæiske producenter af olieholdige og proteinholdige produkter i form af en prisgarantiordning lig med den ordning, der gælder for producenter af amerikansk soja.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-3886/00 og P-4076/00

(22. januar 2001)

I henhold til den forpligtelse, som Kommissionen indgik i forbindelse med landbrugsministrenes rådsmøde den 4. december 2000 om bovin spongiform encephalopati (BSE), og på udtrykkelig anmodning fra Det Europæiske Råd i Nice foretager den en dybtgående undersøgelse af udbuddet og efterspørgslen af olieplanter og proteinholdige planter. Denne undersøgelse vil omfatte de idéer, der foreslås af alle de interesserede parter.

Kommissionen vil meddele Europa-Parlamentet og Rådet sine konklusioner, så snart de foreligger. Som anmodet af Rådet og Det Europæiske Råd vil dens konklusioner inddrage alle tænkte situationer under overholdelse af Berlin-aftalerne og Fællesskabets internationale forpligtelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3582/00

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(17. november 2000)

Om: Manglende udbetaling af ESF-midler

For kort siden har ABB Management Consulting Group i Maastricht sammen med fire beslægtede virksomheder indgivet konkursbegæring. Den direkte årsag var manglende udbetaling af lovede støttebeløb fra Den Europæiske Socialfond.

Med konkursbegæringen går nyttige innovations- og beskæftigelsesprojekter tabt. ABB-Gruppen har en fordring på i alt ca. 1,8 mio. gylden fra ESF.

Udførlige regnskabsundersøgelser hos de implicerede virksomheder har ikke vist noget svig med ESF-midler.

1. Er Kommissionen klar over ovenstående kendsgerninger?

2. Hvordan forklarer Kommissionen den manglende udbetaling af tildelte ESF-midler?

3. Agter Kommissionen reelt at udbetale de beløb, som de pågældende virksomheder har krav på?

a. I bekræftende fald, hvornår skal dette ske, og hvilken procedure skal anvendes forinden?

b. I benægtende fald, hvad er grunden hertil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(30. januar 2001)

1. Kommissionen var ikke orienteret om dette særlige tilfælde.

2. Den faktiske udbetaling af midler fra Den Europæiske Socialfond (ESF) henhører under den dertil udpegede myndigheds kompetence. I Nederlandene er dette ESF-Nederland, som er et kontor under den

offentlige Arbejdsformidling. Kommissionen overførte de sidste ESF-bevillinger for perioden 1994-1999 til de nederlandske myndigheder i april 2000. Bortset fra mindre tilbageholdelser i forbindelse med uregelmæssigheder i perioden 1994-1996 har de nederlandske myndigheder udbetalt alle de til rådighed stående midler for perioden 1994-1999.

Der er i det sidste halvandet år afsløret uregelmæssigheder i en lang række nederlandske ESF-projekter. Den nederlandske minister for sociale anliggender og beskæftigelse gjorde i en skrivelse af 19. oktober 2000 det nederlandske parlament opmærksom på, at Arbejdsformidlingens kontrol indtil da tydede på et meget stort antal uregelmæssigheder. Det skønnedes f.eks., at der kunne være uregelmæssigheder i op til 47 % af projekterne for 1998. Dette betyder, at der måske skal tilbagebetales meget store beløb til Kommissionen.

3. a. Det er ikke Kommissionen, men de nederlandske myndigheder, der afgør, om projekter er berettigede til hele den støtte fra ESF, der var fastsat i deres oprindelige projektansøgning, som blev godkendt af Arbejdsformidlingen. Programmeringsperioden 1994-1999 skal være afsluttet inden den 31. december 2002. Det er i princippet muligt, at de nederlandske myndigheder beslutter sig til at udsætte deres endelige anmodning om udbetaling fra Kommissionen til dette tidspunkt. De nederlandske myndigheder ville på denne måde få rigeligt den fornødne tid til at behandle de endelige udbetalinger af ESF-tilskud til de enkelte projekter.

b. Kommissionen selv afgør ikke, om der udbetales tilskud til et bestemt projekt. Dette spørgsmål henhører udelukkende under de nederlandske myndigheders kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3626/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(22. november 2000)

Om: Etiopien/Eritrea

Kan Kommissionen præcisere, hvilken rolle EU's udsending nøjagtigt spiller på dette tidspunkt i Eritrea og Etiopien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(5. januar 2001)

Senator Serri blev i januar 2000 udnævnt som EU-formandskabets særlige repræsentant, der har til opgave at støtte Organisationen for Afrikansk Enhed (OAU) i dens bestræbelser på at nå en fredelig løsning på konflikten mellem Etiopien og Eritrea. Alle deltagende parter har udtrykt tilfredshed med udnævnelsen. Senator Serri har et indgående kendskab til Afrikas Horn og dets problemer. Han har siden sin udnævnelse været i nær kontakt med det algeriske formandskab for OAU for at kunne bidrage til mæglingsbestræbelserne. OAU har udtrykt stor tilfredshed med EU's støtte til fredsprocessen, hvad enten det drejer sig om indsamling af oplysninger, opfattelser og evalueringer af de tilgrundliggende årsager til konflikten og de eventuelle muligheder for en fredelig løsning af denne. I sin egenskab af EU-formandskabets særlige repræsentant udførte senator Serri sin første mission til Asmara og Addis i februar 2000. Her mødtes han med Eritreas præsident og den etiopiske premierminister og udenrigsminister.

I oktober 2000 deltog Rino Serri i de i Algeriet afholdte indirekte forhandlinger, hvor han fortsat støttede fredsprocessen. Endvidere havde han i oktober 2000, i anledning af det ottende topmøde mellem stats- og regeringscheferne under IGAD (Inter Governmental Authority on Development) i Khartoum, på ny samtaler med Eritreas præsident og den etiopiske premierminister og med udenrigsministrene fra begge lande. I mellemtiden er den permanente kontakt mellem Rino Serri og formandskabet for OAU fortsat uformindsket. Alle parter har givet udtryk for deres påskønnelse af det europæiske bidrag via den særlige repræsentant.

Rino Serri legemliggør ikke alene Unionens støtte til den fredsproces, som føres af OAU, men forsyner ligeledes medlemsstaterne og Kommissionen med mange værdifulde, aktuelle oplysninger om fredsprocessen og de hermed forbundne problemer. Dette gør Unionen i stand til bedre at bedømme de tilgrundliggende årsager til konflikten og bidrage til en løsning af denne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3019/00

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(26. september 2000)

Om: Corus steel plants

Kan Kommissionen bekræfte, at ingen af Corus-stålfabrikkerne har modtaget uretmæssig støtte fra en medlemsstat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(24. oktober 2000)

Ifølge EU's regler om støtte til stålindustrien skal medlemsstaterne på forhånd anmelde eventuelle planer om at yde eller overføre statslige midler til stålvirksomheder. Kommissionen afgør om sådanne foranstaltninger udgør statsstøtte og i bekræftende fald, om støtten er forenelig med fællesmarkedet.

Kommissionen kan bekræfte, at ingen af de medlemsstater, hvor Corus-stålfabrikkerne ligger, hidtil har anmeldt nogen planer om at yde statsstøtte til disse fabrikker.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3823/00

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(7. december 2000)

Om: Den nordiske pasunion kontra Schengen-konventionens artikel 45

Vil den nordiske pasunion blive undermineret af Schengen-konventionens artikel 45, der forpligter alle deltagerlande til at sikre, at alle hoteller, campingpladser, vandrerhjem og andre overnatningssteder registrerer og samtidig får forevist gyldig legitimation af alle udenlandske gæster?

Med andre ord: Vil Schengen-konventionen betyde, at eksempelvis danskere fremover skal have pas med til eksempelvis Sverige, såfremt der ønskes overnatning, og dermed forårsage en ændring i forhold til de nuværende regler i den nordiske pasunion?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(22. januar 2001)

I henhold til artikel 13, stk. 3, i aftalen mellem Rådet og Norge og Island berører denne aftale ikke samarbejdet inden for rammerne af den nordiske pasunion i det omfang, hvor dette samarbejde ikke er i strid med eller hindrer aftalen.

I artikel 45, stk. 1, litra a), i Schengen-konventionen hedder det, at de kontraherende parter forpligter sig til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at hotelværter eller disses befuldmægtigede sørger for, at udenlandske gæster, herunder også statsborgere fra andre kontraherende parter og andre af Den Europæiske Unions medlemsstater mldr personligt udfylder og underskriver anmeldelser, og at de identificerer sig ved forevisning af gyldig legitimation.

Denne bestemmelse er blevet integreret i EU-retten som en del af bestemmelserne om politisamarbejde og retligt samarbejde (tredje søjle) med artikel 34 og artikel 30, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union som retsgrundlag (Rådets afgørelse 1999/436/EF af 20. maj 1999 om fastsættelse, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og traktaten om Den Europæiske Union, af retsgrundlaget for hver af de bestemmelser og afgørelser, der udgør Schengen-reglerne(1)).

Den nævnte bestemmelse fastsætter kun, at de pågældende personer skal identificere sig ved fremvisning af gyldig legitimation. Den nævner intet om, hvilken legitimation der skal være tale om. Og under alle omstændigheder fastsættes det ikke udtrykkeligt, at der kræves et identitetskort eller et pas.

I betragtning af, at artikel 13 i aftalen mellem Rådet og Norge og Island, der fastsætter, at samarbejdet inden for rammerne af den nordiske pasunion ikke berøres af aftalen i det omfang, hvor dette samarbejde ikke er i strid med og ikke hindrer den, kan udtrykket gyldig legitimation i artikel 45 således fortolkes på den måde, at de dokumenter, som de nordiske lande hidtil har accepteret som legitimation, er tilstrækkelige i forbindelse med Schengen-konventionens artikel 45.

(1) EFT L 176 af 10.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3737/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(30. november 2000)

Om: Tv-licenser

1. Kommissionen bedes oplyse, om der opkræves licens, afgift eller skat for benyttelse af tv i hver enkelt medlemsstat, samt oplyse, hvor stor den nuværende afgift er i hver enkelt medlemsstat, både i national valuta og i euro.

2. Findes der fritagelser i medlemsstaterne for blinde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(22. januar 2001)

Kommissionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2612/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Fri bevægelighed for mindreårige, der nægtes pas

Er det foreneligt med Europarådets konvention om menneskets frihedsrettigheder, at en medlemsstat nægter en (mindreårig) medborger retten til at besidde pas også et midlertidigt når den ene af forældrene/indehaverne af forældremyndigheden ikke giver sit samtykke hertil? Fri bevægelighed for personer i EU bør jo også gælde for mindreårige EU-borgere, men reglen fungerer altså ikke, hvis en forældrepart /indehaver af forældremyndigheden sætter sig på tværs. Hvad mener Kommissionen om dette brud på traktatens grundlæggende ide?

Svar afgiver på Kommissionens vegne af António Vitorino

(25. september 2000)

Det er op til de nationale myndigheder at overvåge mindreåriges velfærd og at beskytte dem mod, at én af forældrene bortfører dem. Derfor udstedes der almindeligvis kun pas til en mindreårig, når begge forældre giver deres samtykke hertil.

Denne praksis anses af Kommissionen at være i overensstemmelse med fællesskabsretten. Er de to forældre uenige, tilkommer det desuden de nationale domstole at vurdere situationen og udtale sig om, hvorvidt det er betimeligt eller ej at udstede et pas, dersom én af forældrene kan tænkes at misbruge sine rettigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2540/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(28. juli 2000)

Om: Cap de la Hague

Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt den foreslåede udvidelse af et oparbejdningsanlæg i Cap de la Hague ved Normandiets kyst efter Kommissionens opfattelse er nødvendig eller ønskelig i betragtning af de nylige problemer på andre oparbejdningsanlæg inden for EU, og kan den ligeledes give tilsagn om, at et sådant anlæg og udvidelsen heraf ikke vil frembyde nogen trussel i form af flydende udslip eller andre emissioner for indbyggerne i det sydøstlige England?

Vil Kommissionen nyvurdere sikkerhedsprocedurerne på baggrund af den seneste udvikling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. oktober 2000)

Ved planer om at udbygge oparbejdningsanlægget i Cap de la Hague skal Kommissionen i henhold til Euratom-traktatens artikel 37 forsynes med alle almindelige oplysninger herom.

Når sådanne planer modtages, tager Kommissionen hensyn til følgevirkningerne af al planlagt eller ikke planlagt udledning af spildevand på befolkningens udsættelse for bestråling i andre medlemsstater samt til den aktuelle udvikling, idet der indhentes en udtalelse fra en ekspertgruppe på det pågældende tidspunkt.

Kommissionen har imidlertid ikke modtaget nogen meddelelse om planer om en eventuel udvidelse af anlægget i Cap de la Hague.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2565/00

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Moms på vejafgifter

Kan Kommissionen bekræfte, at der vil blive opkrævet moms af de afgifter, der betales for at anvende både offentligt og privat drevne broer og tunneller i Det Forenede Kongerige, og af de afgifter, der betales for at anvende veje og motorveje overalt i Den Europæiske Union, såfremt EF-Domstolen tilslutter sig generaladvokatens forslag til afgørelse?

Hvor højt anslår Kommissionen den samlede værdi af de vejafgifter, der i øjeblikket opkræves i Den Europæiske Union uden betaling af moms?

Er det korrekt, at et eventuelt krav om moms af vejafgifter vil blive ophævet, hvis nationale eller lokale myndigheder beslutter, at de ikke vil opkræve afgifter for anvendelsen af de veje, broer eller tunneller, de selv ejer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(6. oktober 2000)

Det fremgår af Domstolens domme af 12. september 2000 i sagerne C-276/97, C-358/97, C-359/97, C-408/97 og C-260/98, at det at stille veje, tunneller og broer til rådighed mod betaling af vejpenge (bompenge) udgør en serviceydelse, der falder ind under anvendelsesområdet for moms, og som følgelig er momspligtig.

Hvis en sådan aktivitet imidlertid udøves af en offentligretlig instans, og denne aktivitet udføres inden for rammerne af den retlige ordning, der specielt gælder for sådanne instanser, anses denne offentligretlige instans ikke for afgiftspligtig. Når begge disse betingelser er opfyldt, skal der ikke svares moms af de opkrævede vejpenge.

Eftersom opkrævningen af moms henhører under medlemsstaternes beføjelser, råder Kommissionen ikke for øjeblikket over konkrete tal for den samlede værdi af de vejpenge, som hidtil med urette ikke er blevet pålagt moms.

En tjenesteydelse er momspligtig, forudsat at den leveres mod vederlag, og forudsat at der består en direkte forbindelse mellem den leverede tjenesteydelse og den modtagne modværdi. Til gengæld skal der ikke opkræves moms i forbindelse med gratis benyttelse af veje, broer eller tunneller.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2677/00

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Europabevægelsen

Kan Kommissionen venligst oplyse Parlamentet om, fra hvilken budgetkonto der ydes tilskud til Europabevægelsen, hvor mange penge dette indebærer, og hvordan organisationen anvender disse midler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(12. oktober 2000)

Budgetmyndigheden anmodede i anmærkningerne til budgetkonto A-3021 og B3-301 specifikt Kommissionen om at yde tilskud til Europabevægelsen.

Den har under budgetkonto A-3021 øremærket et tilskud på 300 000 EUR til afholdelse af driftsomkostningerne i Europabevægelsens internationale sekretariat i Bruxelles.

Europabevægelsen modtager til dækning af sine aktiviteter et tilskud under budgetkonto B3-301 Informationscentre, i overensstemmelse med anmærkningerne til denne budgetkonto. Denne støtte, der skal bruges til at finansiere informationstiltag over for borgerne eller de informationspolitiske beslutningstagere, udgør for 2000 ca. 600 000 EUR.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1957/00

af Mario Mauro (PPE-DE), Johan Van Hecke (PPE-DE) og Antonio Tajani (PPE-DE) til Rådet

(19. juni 2000)

Om: Krænkelser af menneskerettighederne i det nordlige Uganda

1. Er Rådet klar over, hvad der sker i det nordlige Uganda, hvor over 10 000 børn er blevet bortført i de seneste år, og flere børn stadig bortføres næsten dagligt af oprørere i the Lord's Resistance Army?

2. Er Rådet klar over, hvilken rolle Sudans hær spiller i forbindelse med uddannelse, bevæbning og anvendelse af disse børn til militære operationer mod Ugandas hær og SPLA (det sudanske folks befrielseshær) i Sydsudan?

3. Er Rådet informeret om, at mange af disse børn dør af kolera i lejrene i Sydsudan, på grund af mishandling eller livsfarlige forhold på slagmarken både i Uganda og Sydsudan?

4. Hvis ja, hvilket foranstaltninger vil Rådet da træffe på grundlag af disse oplysninger? Hvis ikke, hvad vil Rådet gøre for at undersøge disse forhold?

5. Hvad gør Rådet for at lette, presse på for og fremskynde gennemførelsen af Nairobi-fredsaftalen, undertegnet i december mellem Uganda og Sudan, og af loven om amnesti, som blev vedtaget af Ugandas parlament i december, men er blevet alvorligt forsinket?

6. Er Rådet klar over, at der i nogle medlemsstater findes repræsentanter for LRA, som er skyld i de mest alvorlige overgreb mod børn overalt i verden, og at de tilsyneladende rejser uhindret inden for og uden for Den Europæiske Union? Hvad vil Rådet i bekræftende fald rent konkret gøre for at stoppe disse menneskers virksomhed og hindre dem i at mobilisere støtte i disse medlemsstater?

Svar

(20. november 2000)

Rådet er klar over, at der sker grove overtrædelser af menneskerettighederne i det nordlige Uganda og det sydlige Sudan, og det er særligt opmærksomt på, hvad der sker med de børn, som Lord's Resistance Army (LRA) har bortført.

Efter Rådets opfattelse vil denne menneskelige tragedie kun kunne bringes til ophør, hvis der sker en varig forbedring af forholdet mellem staterne i området og findes en holdbar løsning på konflikten i det nordlige Uganda. Med henblik herpå har Den Europæiske Union i en erklæring af 31. januar 2000 opfordret myndighederne i Sudan og Uganda til at efterkomme bestemmelserne i den aftale, der blev undertegnet den 8. december 1999. Den Europæiske Union har opfordret begge parter til at afstå fra enhver form for militær optræden, til at indstille militær eller logistisk støtte til alle oprørsgrupper på deres respektive områder og til at bringe det fjendtlige klima, som har påført civilbefolkningen umådelige lidelser, til ophør.

I forbindelse med den politiske dialog, som Unionen har indledt med Sudan, opfordrer Unionen desuden fortsat de sudanske myndigheder til at søge at nå frem til en normalisering af forbindelserne med nabolandene og at respektere folkeretten. De første positive resultater er allerede opnået på dette område.

Hvad angår den eventuelle tilstedeværelse i visse medlemsstater af repræsentanter for LRA beklager Rådet, at det ikke kan hverken bekræfte eller afkræfte parlamentsmedlemmernes påstand herom.