SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2395/99

af Roberto Bigliardo (TDI) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Begrænsning af foreningsfriheden for tjenestemænd i Kommissionen

Kommissionen vedtog den 13. oktober 1999 et dokument forelagt af kommissær Kinnock, som efter forespørgerens mening synes at fastsætte en kraftig begrænsning af foreningsfriheden i institutionen, da det indfører nye og ubegrundede kriterier for repræsentation for fagforeninger, der allerede officielt er anerkendt som samtalepartnere.

Disse nye kriterier skulle ifølge en indiskretion resultere i registrering af tjenestemænd og medlemmer af de forskellige fagforeninger.

Vil Kommissionens formand, Romano Prodi, oplyse, om ovennævnte er sandt, og i bekræftende fald, hvorledes han forklarer Kommissionens vedtagelse af et sådant skridt, der krænker både foreningsfriheden og den mest elementære ret til diskretion vedrørende arbejdstageres valg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(6. januar 2000)

Kommissionen har intet ønske om at begrænse personalets foreningsfrihed eller fagforeningernes rettigheder, og den har gentagne gange gjort dette klart.

Intet parlamentsmedlem er henvist til at støtte sig på indiskretioner eller rygter. Den fulde ordlyd af Kommissionens forslag offentliggjordes den 13. oktober og findes på Internettet på følgende adresse: http://www.cc.cec/home/admref/en/refdoc.html

Som anført i dette forslag fra Kommissionen om en ny rammeaftale med fagforeningerne (artikel 1) bekræfter Kommissionen specielt sin opbakning af de generelle principper vedrørende fagforeningernes og personalesammenslutningernes opgaver og ansvar, idet den på en så gennemskuelig, demokratisk og effektiv måde som muligt ønsker at inddrage dem i institutionens daglige liv, herunder også i den reformproces Kommissionen har indledt.

Kommissionen finder, at dialogen med medarbejderne er af stor betydning for opretholdelsen af gode arbejdsforhold og for sikringen af en effektiv personalerepræsentation. Den bestående ordning er imidlertid baseret på en 25 år gammel rammeaftale, som ikke længere fungerer på en sådan måde, at den imødekommer institutionens nuværende behov. En ændring er derfor fornuftig og nødvendig, og den vil være i alles faglige interesse.

Det ærede medlem vil være bekendt med, at princippet om repræsentativitet anvendes i mange medlemsstater og andre demokratier for at sikre effektivitet i forbindelse med forhandlinger om og indgåelse af aftaler, og at forudsætningen er, at en organisation repræsenterer en væsentlig del af arbejdsstyrken.

Hovedformålet med Kommissionens forslag er at klarlægge det centrale personaleudvalgs og fagforeningernes rolle i drøftelserne med forvaltningen og at indføre en effektiv struktur for disse drøftelser, at give en klar definition af, hvilke emner, der kan gøres til genstand for drøftelser (koncertationer) mellem forvaltningen og fagforeningerne, og hvilke procedurer der bør findes for behandlingen af sådanne emner, samt at sikre, at der ved drøftelserne med fagforeningerne tages fornødent hensyn til deres repræsentativitet, og at den støtte, forvaltningen yder til de forskellige deltagere i dialogen med medarbejderne (fagforeninger og personaleudvalg) i form af medarbejdere, der stilles til rådighed, svarer til den rolle, som de spiller i dialogen.

Der foreligger absolut intet forslag om at registrere navnene på fagforeningernes medlemmer for at kunne kontrollere repræsentativiteten. I reformforslaget blev der lagt op til et kontrolsystem, ved hjælp af hvilket det er muligt at kontrollere en fagforenings medlemsantal, så hver fagforening kan godtgøre, hvor mange medlemmer den repræsenterer. Som det klart fremgår af forslaget, vil der imidlertid ikke være nogen forpligtelse for fagforeningerne til at anvende et sådant system. Alternative muligheder for forelæggelse af nøjagtige oplysninger om medlemsantal kunne anvendes. Aftale om en uafhængig person eller instans, der kan foretage kontrollen, er en af de alternative muligheder, som nogle fagforeningsrepræsentanter allerede

overvejer. Det anerkendes i vidt omfang, at fagforeningernes medlemmer selv har en interesse i at vide, hvor mange kolleger der er medlem af deres organisation.

Kommissionen ville aldrig fremsætte noget forslag, der kunne krænke foreningsfriheden eller nogen bestående ret til fortrolighed. Påstande om, at et sådant forslag er blevet fremsat, er helt uden hold i virkeligheden.