ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0417/01

af Jillian Evans (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Tab af arbejdspladser ved CORUS i Storbritannien

I sidste uge bebudede stålproducenten CORUS, at 6000 arbejdstagere vil miste deres job ved selskabets forskellige virksomheder i Det Forenede Kongerige, og 3000 af disse afskedigelser vedrørte selskabets virksomheder i Wales.

Vil Kommissionen nu undersøge, hvilke procedurer og aktioner hos CORUS der har ført til denne meddelelse, for at sikre, at selskabet fuldt ud har overholdt alle relevante EU-bestemmelser, der er gældende i øjeblikket? Hvad kan Kommissionen gøre, hvis det fremgår af denne undersøgelse, at CORUS har overtrådt EU-lovgivningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(26. marts 2001)

Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser(1), fastsætter i artikel 2, at når en arbejdsgiver påtænker at foretage kollektive afskedigelser, er vedkommende forpligtet til i tilstrækkelig god tid at indlede konsultationer med arbejdstagernes repræsentanter med henblik på at nå frem til en aftale.

Sådanne konsultationer skal i det mindste dreje sig om mulighederne for at undgå eller begrænse de kollektive afskedigelser samt for at afbøde følger af disse ved hjælp af sociale ledsageforanstaltninger, der navnlig tager sigte på støtte til omplacering eller omskoling af de afskedigede arbejdstagere.

Direktivet fastsætter endvidere, at medlemsstaterne sikrer, at arbejdstagernes repræsentanter og/eller arbejdstagerne har adgang til administrative og/eller retslige procedurer, som gør det muligt at sikre overholdelsen af de forpligtelser, der er fastsat i fællesskabsretten.

På dette grundlag, og eftersom Det Forenede Kongerige har omsat referencedirektivet i national lovgivning, påhviler det de nationale domstole og/eller myndigheder at undersøge og løse ethvert stridsspørgsmål, der måtte opstå i det konkrete tilfælde.

(1) EFT L 225 af 12.8.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0397/01

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(15. februar 2001)

Om: Kritik af eneforhandlerordningen inden for automobilbranchen

På den internationale automobilkonference, der blev afholdt for nylig i Madrid, blev der fremsat alvorlig kritik af den gældende distributionsordning for motorkøretøjer, som giver leverandørerne en for stor rolle i produktionskæden. Samtidig blev der slået til lyd for en distributionsordning, som ophæver forpligtelsen til eneforhandling af et mærke, og som i modsætning til det nuværende ordning ville fremme den frie konkurrence på automobilmarkedet.

Kan Kommissionen oplyse, om den eksisterende distributionsordning inden for EU's automobilbranche hindrer den frie konkurrence på fællesskabsmarkedet? Hvilke argumenter taler ifølge Kommissionen til fordel for den nye ordning, der er foreslået for den pågældende sektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(23. marts 2001)

Ifølge gældende forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995(1) om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer, der udløber den 30. september 2002, ydes der gruppefritagelse for Fællesskabets konkurrenceregler til denne industri. I modsætning til hvad det ærede medlem måske har fået at vide, er motorkøretøjsfabrikanter forpligtet til at give deres forhandlere lov til at sælge mere end et mærke, sålænge de overholder visse strenge betingelser, der er angivet i forordningen(2).

Kommissionen vedtog den 15. november 2000 en rapport om vurdering af denne forordnings anvendelse og tilrettelagde en høring om spørgsmålet for alle interesserede parter den 13.-14. februar 2001(3). Rapporten indeholder en analyse af den nuværende lovgivningsmæssige ordning. Den vil danne grundlag for de kommende drøftelser om fremtidens lovgivningsmæssige rammer for salg og service af motorkøretøjer, hvor man vil se nærmere på rimeligheden af de nuværende betingelser, som forhandlere, der ønsker at sælge mere end et mærke, er underlagt.

Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt konkurrencen i motorkøretøjsindustrien er effektiv, henviser Kommissionen det ærede medlem til det skriftlige svar E-4003/00(4).

(1) EFT L 145 af 29.6.1995.

(2) Se artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1475/95, i henhold til hvilken forhandleren kan forpligtes til kun at sælge nye motorkøretøjer, der udbydes af andre end fabrikanten, i særskilte salgslokaler med egen administration, der i retlig henseende udgør en særskilt enhed, og således at enhver sammenblanding af mærker er udelukket.

(3) Se IP/00/1306 af 15. november 2000 om vedtagelse af rapporten og IP/01/204 af 14. februar 2001 om høringen. Rapporten findes på websiden under Generaldirektoratet for Konkurrence: http://europa.eu.int/comm/competition/car sector, der også indeholder andre nyttige oplysninger.

(4) EFT C 174 E af 19.6.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0208/01

af Catherine Stihler (PSE) til Kommissionen

(2. februar 2001)

Om: Fiskerflådens fornyelse og overkapacitet

Ifølge OECD-skøn udbetaltes der i 1997 1,3 mia. i støtte til den europæiske fiskerisektor. En stor del af denne støtte brugtes til fornyelse og modernisering af fiskerflåden. Finder Kommissionen i betragtning af EU-fiskerflådens store overkapacitet, at disse penge blev givet godt ud? Hvilke sikkerhedsforanstaltninger findes der til sikring af, at midlerne ikke bruges til at øge overkapaciteten?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-0177/01 og E-0208/01

(12. marts 2001)

Ifølge OECD-skøn blev kun 10 % af EF's offentlige støtte til fiskesektoren i 1997 brugt til fornyelse og modernisering af fiskeflåden. I FIUF's programmeringsperiode fra 1994 til 1999 (finansielt instrument til udvikling af fiskeriet) beløb den offentlige støtte, som Fællesskabet og medlemsstaterne bevilgede til fornyelse og modernisering af flåden sig til 593 mio. EUR eller ca. 22 % af den samlede offentlige støtte, som sektoren modtog i denne periode. I sammenligning hermed blev der afsat 894 mio. EUR (33,5 % af den samlede offentlige støtte) til finansiering af oplægningsordninger for fiskefartøjer med det formål at mindske overkapaciteten. Et af hovedformålene med den fælles fiskeripolitik er at tilpasse flådekapaciteten til fiskeressourcerne og at sikre en bæredygtig og rentabel fiskeindustri. Der findes nogle EF-bestemmelser, som skal sikre, at der ikke bevilges støtte til nye fartøjer eller modernisering af fartøjer, hvis den pågældende medlemsstat ikke har nået de mål for reduktion af kapaciteten, som er fastsat i det flerårige udviklingsprogram for omstrukturering af flåden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0442/01

af Marie-Noëlle Lienemann (PSE) til Kommissionen

(16. februar 2001)

Om: Det Forenede Kongeriges ansvar for håndteringen af BSE-krisen

Finder Kommissionen ikke, at det er absolut nødvendigt at anlægge sag ved De Europæiske Fællesskabers Domstol, for at Det Forenede Kongerige kan drages til ansvar for de fejl, der er begået, og som ligger til grund for spredningen af BSE?

Dette sagsanlæg forekommer så meget des mere berettiget efter offentliggørelsen af rapporten fra det undersøgelsesudvalg, Lord Philips er formand for, og også i betragtning af, at et stort antal ofre er bosiddende i andre medlemsstater end Det Forenede Kongerige og ikke er omfattet af en britisk skadeserstatningsordning.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(19. april 2001)

Kommissionen kan kun indklage en medlemsstat for Domstolen for ikke at have overholdt den forpligtelse, der påhviler den i henhold til EF-traktaten, hvis de betingelser, der er fastsat i artikel 226 (tidligere 169) i EF-traktaten er opfyldt.

Det drejer sig om følgende betingelser:

1. Kommissionen skal have grund til at antage, at medlemsstaten ikke har opfyldt en forpligtelse, der påhviler den i henhold til fællesskabsretten

2. medlemsstaten skal forinden have haft lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger

3. dernæst fremsætter Kommissionen en begrundet udtalelse, som medlemsstaten efterfølgende skal have undladt at rette sig efter.

Desuden indleder eller viderefører Kommissionen normalt ikke overtrædelsesprocedurer i sager, hvor den pågældende medlemsstat efter Kommissionens første henvendelse efterfølgende overholder sine forpligtelser.

Kommissionen vil fortsat nøje overvåge, at Det Forenede Kongerige overholder de forpligtelser, der påhviler denne medlemsstat i henhold til fællesskabsretten for så vidt angår bovin spongiform encephalopati (BSE), og den vil ikke tøve med at indlede overtrædelsesprocedurer, hvis der skulle blive opdaget nye tilfælde af svigt eller eksempler på fortsat svigt med hensyn til overholdelsen af forpligtelserne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0005/01

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(17. januar 2001)

Om: Fordeling og udnyttelse af fællesskabsstøtte i regionen Auvergne

Clermont-Ferrand og regionen Auvergne har i programmeringsperioden 1994-2000 modtaget fællesskabsstøtte via strukturfondene samt støtte til små og mellemstore virksomheder over forskellige EU-programmer vedrørende kultur, uddannelse, forskning og miljø.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvilke programmer Clermont-Ferrand og regionen Auvergne har modtaget støtte over i programmeringsperioden 1994-2000?

2. Kan Kommissionen give præcise oplysninger om de beløb, der er tildelt Clermont-Ferrand og regionen Auverge, og om støttemodtagerne for hvert enkelt år i perioden 1994-2000, og i givet fald oplyse om fordelingen på forpligtelses- og betalingsbevillinger?

3. Er Kommissionen tilfreds med gennemførelsen af bevillinger, der er ydet Clermont-Ferrand og regionen Auverge over de forskellige fællesskabsprogrammer i perioden 1994-2000?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(29. januar 2001)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4102/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. januar 2001)

Om: EIB og Århuskonventionen

Mener Kommissionen, at Den Europæiske Investeringsbank (EIB) omfattes af de forpligtelser, som Århuskonventionen indebærer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(22. marts 2001)

Den konvention om adgang til informationer, offentlig deltagelse i beslutningsprocessen og klageadgang på miljøområdet (Århus-konventionen), der er udarbejdet inden for rammerne af FN's økonomiske kommission for Europa, er blevet undertegnet af alle medlemsstaterne og Fællesskabet. Den træder først i kraft, når den er ratificeret at mindst 16 deltagere, hvilket endnu ikke er tilfældet.

Ved Fællesskabets undertegnelse af konventionen blev der fremsat følgende erklæring:

På baggrund af Fællesskabets institutionelle og juridiske rammer og traktatens bestemmelser med hensyn til fremtidig lovgivning om gennemsigtighed erklærer Fællesskabet endvidere, at dets institutioner vil anvende konventionen inden for rammerne af de nuværende og fremtidige regler om aktindsigt og andre relevante EU-regler inden for det område, konventionen dækker. Fællesskabet vil overveje, om der ved ratifikationen af konventionen er behov for yderligere erklæringer i forbindelse med EU-institutionernes anvendelse af denne.

Europa-Parlamentet og Rådet behandler i øjeblikket Kommissionens forslag til forordning(1). Forordningen er baseret på EF-traktatens artikel 255 (tidligere artikel 101A) og vedrører aktindsigt i dokumenter, der findes i fællesskabsinstitutionerne. Forslaget til forordning vedrører Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, der er de tre fællesskabsinstitutioner, der er omhandlet i artikel 255.

Den Europæiske Investeringsbank (EIB) har meddelt Kommissionen, at den agter at overholde Fællesskabet mål om gennemsigtighed under hensyntagen til begrænsningerne som følge af Bankens særlige karakter og opgave. Den vil bestræbe sig på at føre en informationspolitik, der er i overensstemmelse med bedste praksis inden for banksektoren og vil i videst muligt omfang offentliggøre informationer. Det vil ske under hensyntagen til Århus-konventionens ånd og andre relevante internationale retsinstrumenter samt med forbehold af fremtidige forpligtelser i medfør af EU-lovgivningen.

(1) KOM(2000) 30 endelig, EFT C 177 E af 27.6.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2899/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Rådet

(13. september 2000)

Om: Tyveri af computere

I tidsskriftet EURO am Sonntag af 16. juli 2000, s. 110, findes følgende oplysninger:

200 computere er forsvundet fra Rådets bygning i Bruxelles. Sikkerhedstjenesten er frustreret, oplyser presseagenturet Reuters. Problemet: Tjenestemændene må ikke kontrollere diplomaters biler. Således skulle nogle af de kriminelle have transporteret deres bytte åbenlyst på sædet ved siden af føreren.

Er Rådet bekendt med, at over 200 computere er forsvundet fra dets bygning?

Hvad vil Rådet gøre for at hindre sådanne hændelser fremover?

Vil Rådet fremover tillade Sikkerhedstjenesten at kontrollere diplomater for at reducere antallet af tyverier?

Bør Rådet ikke anmode de belgiske myndigheder om bedre beskyttelse af dets institutioner?

Svar

(10. juli 2001)

Rådet noterer sig det ærede parlamentsmedlems spørgsmål og minder om, at det normalt ikke kommenterer artikler, der udkommer i pressen. I forbindelse med opgørelsen over lokaliseringen af edb-udstyr i Rådets Generalsekretariat har det dog kunnet konstatere, at et vist antal pc'er (50) ikke befandt sig på de steder, der var angivet i den database, der anvendes til den administrative forvaltning af inventaret.

På grundlag af de foreliggende oplysninger, der bl.a. bygger på anmeldelser af forsvundne pc'er, skyldes denne situation i de fleste tilfælde ikke systematiske tyverier. Der er heller ikke noget der tyder på, at diplomater har været involveret i disse pc'ers forsvinden. Værdien af det forsvundne udstyr, hvoraf en stor del er så gammelt, at det vil kunne deklasseres, udgør ca. 14 000 EUR, hvilket stort set er det samme som i offentlige eller private organisationer af tilsvarende størrelse.

Rådet gør desuden opmærksom på, at det tilkommer generalsekretæren eller vicegeneralsekretæren at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at Generalsekretariatet for Rådet fungerer efter hensigten.

Med henblik herpå er Generalsekretariatet i gang med at indføre en mere effektiv forvaltning af sit edb-udstyr for ved organisatoriske foranstaltninger og forstærket kontrol så vidt muligt at begrænse risikoen for, at dette udstyr forsvinder.

Der er allerede truffet eller ved at blive planlagt forskellige foranstaltninger; det drejer sig især om følgende:

- fastlæggelse af nye organisationsstrukturer i den tjeneste, der er ansvarlig for informationsteknologi og procedurer, der gør det muligt på nært hold og systematisk at følge edb-udstyrets livscyklus fra dets erhvervelse (køb/leje) til dets deklassering. Det vil dermed være muligt til stadighed at være orienteret om, nøjagtigt hvor det pågældende udstyr befinder sig.

- iværksættelse af sikkerhedsforanstaltninger, både forebyggende og modvirkende, som tager sigte på såvel regelmæssig kontrol som målrettede undersøgelser.

Endvidere vil det nye opgørelsesprogrammel, som vil være fuldt operationelt i 2001, gøre efterforskningerne nemmere og åbne mulighed for hyppige opgørelser over inventaret.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-4106/00

af Pietro-Paolo Mennea (ELDR) til Kommissionen

(20. december 2000)

Om: Landbruget i Apulien

Landbrugerne i byen Barletta og i landsbyerne i Ofanto-dalen gennemførte i begyndelsen af november en flere dage lang protest, der var rettet mod den voldsomme forhøjelse af priserne på brændsel, de store bøder, der er blevet idømt for, hvad der betragtes som ulovlige tilplantninger af vinmarker, og nedskæringen af olivenoliestøtten med 35 %. Aktionerne skabte betydelige problemer for Barletta og byens borgere. Bl.a. blev rådhuset indtaget og hovedfærdselsårerne blokeret, og et højhastighedstog blev tvunget til at standse på stationen i Barletta. Tre politifolk, der var udkommanderet til at lægge en dæmper på protesterne, blev såret.

På denne baggrund anmodes Kommissionen om at oplyse, om den til fordel for disse personer, hvis landbrug befinder sig i mål 1-regioner, vil træffe følgende foranstaltninger:

- omstøde sanktionen for de vinmarker, der menes ulovlige, eller omdanne den til en symbolsk sanktion, som det er sket i Spanien,

- undlade at gennemføre revisionen af olivenoliestøtten, der indebærer en nedskæring på 35 %, eller såfremt en nedskæring af støtten fastholdes, fastsætte den på et lavere niveau,

- medvirke til at nedbringe prisen på brændsel, der anvendes i landbruget.

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(28. maj 2001)

Det er kun muligt at regulere ulovlige tilplantninger af vinmarker på de betingelser, Rådet har fastsat i artikel 2, stk. 3 til 7, i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin(1). Medlemsstaten er ansvarlig for at vedtage de love og administrative bestemmelser, der kræves for at sikre, at denne artikel anvendes. Hvis medlemsstaten skal pålægge en administrativ sanktion, dvs. i de tilfælde, der er nævnt i artikel 2, stk. 3, litra a) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999, giver Rådet medlemsstaten beføjelse til at pålægge en passende administrativ sanktion.

Hvad angår produktionsstøtten til olivenolie, så har Kommissionen anvendt bestemmelserne i EF-retsforskrifterne. Den skønnede olivenolieproduktion for produktionsåret 1999/2000 overstiger den nationale garantimængde, og støtten skal derfor justeres i forhold hertil. Regionen Puglia er det vigtigste olivenolieproduktionsområde, og derfor kan man gå ud fra, at producenterne dér har haft glæde af den store olivenolieproduktion

Kommissionen har ikke tænkt sig at fravige de gældende retsforskrifter, så meget mere som det er Rådet, der er ansvarligt for at fastsætte støtten.

Ud over reglerne for det indre marked indeholder EF-traktaten ingen bestemmelser om EF-beføjelser med hensyn til udgifterne til landbrugsinput. Kommissionen er derfor ikke i stand til at foreslå Rådet en foranstaltning til nedsættelse af brændstofudgifterne.

(1) EFT L 179 af 14.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4139/00

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(16. januar 2001)

Om: Løsladelse fra colombiansk fængsel - sagen Tristan James Murray og Javier Nova

Der henvises til kommissær Nielsons og kommissær Pattens korrespondance med undertegnede i august og september 2000 om Tristan James Murrays og Javier Novas forsvinden, begge medlemmer af Atlantis Community i Colombia, og til det grusomme mord på Tristan James Murray og Javier Nova i Colombia begået af venstreorienterede guerillaer samt til, at de to brødre Sanabria Guerrero, som var gerningsmændene til disse mord, netop er blevet løsladt i Colombia efter blot at have afsonet én måneds fængsel. Vil Kommissionen på den baggrund venligst gennem sit kontor i Bogota tage kontakt med den offentlige anklagemyndighed og anmode om en øjeblikkelig forklaring på løsladelsen af brødrene Sanabria Guerrero?

Vil Kommissionen på baggrund af EU's engagement i Colombia-planen og problematikken vedrørende menneskerettighederne og det nuværende retsvæsen i Colombia, bekræfte, at den vil gøre præsident Pastrana bekendt med undertegnedes alvorlige bekymringer og bruge sin indflydelse i regionen til at sikre, at retfærdigheden sker fyldest i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(12. februar 2001)

Kommissionen beklager dybt mordet på de to unge mænd Tristan Murray og Javier Nova, således som den har givet udtryk for ved flere lejligheder.

Komissionen har allerede kontaktet anklagemyndigheden i Colombia. Direktøren for efterforskningsafdelingen, Carmen Gonzales, oplyste, at sagen er ved at blive undersøgt. Kommissionen vil naturligvis følge denne sag op og holde det ærede medlem underrettet om den videre udvikling.

Hvad angår den alvorlige bekymring, som det ærede medlem giver udtryk for vedrørende krænkelserne af menneskerettighederne i Colombia generelt, vil EU fortsat overfor de colombianske myndigheder understrege vigtigheden af, at der sker fremskridt på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3606/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(22. november 2000)

Om: Antibiotika i æg

I svaret på forespørgsel E-1093/00(1) omtaler Kommissionen en rapport om kontrolprogrammet, som den endnu ikke har modtaget fra de italienske myndigheder. Vil Kommissionen oplyse, om den efterfølgende har modtaget denne rapport, og hvilke resultater af betydning for det i forespørgslen rejste problem rapporten indholder? Vil Kommissionen desuden oplyse, hvilke foranstaltninger den har truffet eller agter at træffe?

(1) EFT C 72 E af 6.3.2001, s. 18.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. januar 2001)

I henhold til Rådets direktiv 96/23/EF af 29. april 1996 om de kontrolforanstaltninger, der skal iværksættes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf og om ophævelse af direktiv 85/358/EØF og 86/469/EØF og beslutning 89/187/EØF og 91/664/EØF(1) skal medlemsstaterne udarbejde en årlig rapport om overvågning af restkoncentrationer i fødevarer af animalsk oprindelse, hvilket omfatter æg. Medlemsstaterne kan hvert år vælge, hvilke specifikke substanser, de vil gøre til genstand for deres undersøgelser for restkoncentration.

I juni 2000 modtog Kommissionen de italienske myndigheders rapport for 1999. I 1999 havde Italien ikke udtaget prøver for quinoloner eller sulfonamider.

Derudover oplyste de italienske myndigheder, at de ikke kunne følge op på den undersøgelse, som Altro Consumo havde gennemført, da der manglede nøjagtige oplysninger om æggenes oprindelse og om de analytiske metoder, der var blevet anvendt.

I 2000 har Italien indarbejdet disse grupper af substanser i deres restkoncentrations-plan vedrørende æg. Resultaterne vil være tilgængelige fra april 2001.

(1) EFT L 125 af 23.5.1996.