ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/168

(2004/C 88 E/0176)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0072/04

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(20. januar 2004)

Om: Mistanke om ulovlig handel med menneskelige organer — Mozambique

I slutningen af 2003 verserede der rygter om, at der i en region i det nordlige Mozambique fandtes et kriminelt netværk, som drev ulovlig handel med menneskelige organer udtaget fra personer, der var bortført og dræbt med henblik herpå (navnlig børn, men også voksne). Ifølge rygterne dukkede der ugentlig lemlæstede kroppe op i nærheden af et kloster i Nampula-området. En lang række personer skulle også være sporløst forsvundet. Den eventuelle ulovlige handel skulle ske via Sydafrika, eventuelt med en sydafrikansk borger som mellemmand. Ifølge rygterne er befolkningen grebet af panik og er bange for, at netværket opererer i hemmelig forståelse med højtstående politikere eller forretningsmænd.

Disse særdeles alvorlige forhold blev første gang afsløret af gejstlige kredse, som af frygt for de lokale gejstliges liv — nogle missionærer, der er foruroliget over disse forbrydelser og alarmeret over denne eventuelle handel med organer, har været udsat for dødstrusler — har behandlet rygterne med den største varsomhed, samtidig med at de forsøgte at indsamle mere bevismateriale. En brasiliansk kvindelig missionær har dog allerede offentligt fordømt denne handel i et tv-program, der blev vist i Brasilien i slutningen af 2003, og som senere også blev taget op i nogle artikler i den portugisiske avis »Público« den 24. december 2003 og 2. januar 2004. Ifølge disse artikler skulle den offentlige anklager i Mozambique allerede være vidende herom og i gang med at efterforske sagen.

Europa-Parlamentet beskæftigede sig for nylig med dette spørgsmål generelt og vedtog en beslutning om det græske initiativ med henblik på vedtagelse af Kommissionens rammeafgørelse om forebyggelse af og kontrol med ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv — jf. plenarforsamlingens forhandlinger den 23. oktober 2003, betænkning af Robert J.E. Evans (A5-0326/2003).

Kommissionen bedes på den baggrund oplyse følgende:

— Råder den over nogen oplysninger om disse forhold i Mozambique?

— Hvilke foranstaltninger har den truffet eller vil træffe, navnlig i forbindelse med ovennævnte forslag til rammeafgørelse, for at sikre, at ingen af EU's medlemsstater modtager menneskelige organer, der er udtaget på kriminel vis og solgt ulovligt?
3.

Kan spørgeren gå ud fra, at den udtalelse, som Kommissionens formand, Romano Prodi, fremsatte den 11. december 2002 over for formanden for den tyske Forbundsdag, Wolfgang Thierse, om at afgørelsen om forskning i embryoner skal træffes af Rådet, står ved magt, og at en kommissærs afvigende personlige meninger ikke ændrer noget ved det?
1.

Er Kommissionen bekendt med, at der i Lausitz, den sorbisksprogede del af de østtyske delstater Brandenburg og Sachsen, nu på ny er opstået en konflikt over undervisningsfaciliteterne for de til den slaviske sproggruppe hørende sorbere, der har boet i dette område fra gammel tid, som følge af den varslede lukning af skolen i landsbyen Most (Heinersbrück) nordøst for Chośebuz (Cottbus), efter at skolen i Chrósčicy (Crostwitz) vest for Budišin (Bautzen) allerede sidste år var truet af lukning, og at der er opstået problemer på grund af mangelen på lærere, der kan undervise på sorbisk på gymnasiet i Chośebuz?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/944

(2004/C 84 E/1042)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1087/04

af Kyösti Virrankoski (ELDR) til Kommissionen

(5. april 2004)

Om: Finlands Natura 2000-nets uoverskuelighed

Den finske regering har ved flere lejligheder leveret materiale om oprettelsen af Natura 2000-nettet til Kommissionen. Sidst regeringen tog en beslutning om dette, var den 22. januar 2004, hvor den bekræftede sin beslutning om, at Finlands Natura 2000-net omfatter 1 806 områder.

Ifølge de oplysninger, der blev forelagt Kommissionen allerede sidste år, består Finlands Natura-net imidlertid af 1 832 områder. Derudover er områdernes samlede areal ifølge Kommissionen 1 239 millioner hektar større end vedtaget af den finske regering.

På grundlag af ovenstående bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

Hvad er i øjeblikket ifølge Kommissionens materiale det samlede antal områder og det samlede areal af Finlands Natura-net?

Hvordan er det muligt, at Kommissionens oplysninger ikke svarer til, hvad den finske regering har vedtaget? Hvad agter Kommissionen at gøre for at få sine oplysninger til at svare til, hvad den finske regering har vedtaget?

Hvis Kommissionen fastlægger Finlands Natura-net på grundlag af konfliktfyldt materiale, omfatter den retskraftige afgørelse så de områder, som Kommissionen fastlægger i sin afgørelse, eller de områder, som den finske regering har fremlagt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(28. april 2004)

Kommissionen er i færd med at undersøge de forskelle, der er konstateret mellem Kommissionens og de finske myndigheders materiale og forpligter sig til at sikre, at der ikke består nogen uoverensstemmelser forud for vedtagelsen af den formelle kommissionsbeslutning om Natura 2000-listen for det boreale område, der efter planen skal finde sted senere i 2004.

De nævnte forskelle kan skyldes korrektioner i databaserne og konsolidering af visse overlapninger foretaget af de finske myndigheder, der endnu ikke er fuldt ud integreret i Kommissionens tal.

Kommissionen vil efter at have rådført sig med de finske myndigheder oplyse Parlamentet om de senest opdaterede og godkendte tal.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/654

(2004/C 84 E/0738)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0688/04

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(4. marts 2004)

Om: Gennemførelse af artikel 10, stk. 3, i forordning nr. 1788/2003

For at opnå større effektivitet, gennemskuelighed og kontrol har mælkeproducentorganisationerne på Azorerne anmodet om, at beregningen af den eventuelle omfordeling af den uudnyttede del af referencemængden ikke alene sker på opkøberniveau og på nationalt plan, men også, som en midlertidig foranstaltning, på regionalt plan.

Mener Kommissionen, at denne anmodning er i strid med de »objektive kriterier«, der er nævnt i artikel 10 i forordning (EF) nr. 1788/2003 (1)?

Ved Kommissionen, om nogen af medlemsstaterne vil træffe en sådan midlertidig foranstaltning i forbindelse med en eventuel omfordeling af referencemængderne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(1. april 2004)

I artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1788/2003 af 29. september 2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter fastsættes udtrykkeligt, at omfordelingen af de uudnyttede mængder enten kan ske udelukkende på nationalt plan eller først på opkøberniveau og derefter på nationalt plan. Dette udelukker på forhånd omfordeling på regionalt plan.

Omfordeling på regionalt plan omtales ikke i artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1788/2003 for at gøre den administrative forvaltning så gnidningsløs som mulig og for ikke at svække opkøberens rolle.

Hvad angår leverancerne er det faktisk besluttet at pålægge opkøberen et hovedansvar for udarbejdelsen af opgørelser over indsamling af mælk og opkrævning af tillægsafgiften. Det er grunden til, at omfordelingen af de uudnyttede mængder må ske på opkøberniveau.

Denne fremgangsmåde er således ikke forenelig med en omfordeling på regionalt plan. Opkøbernes indsamlingsområder er ikke nødvendigvis sammenfaldende med de regionale grænser, idet en opkøber kan indsamle mælk i flere regioner.

(1) EFT L 270 af 21.10.2003, s. 123.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/494

(2004/C 88 E/0506)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0306/04

af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen

(6. februar 2004)

Om: Bevæbnede vagter på fly

De amerikanske myndigheder kræver, at de europæiske luftfartsselskaber lader bestemte transatlantiske flyvninger beskytte af bevæbnede vagter (Sky Marshals). Nogle medlemsstater er rede til at indsætte bevæbnede vagter, andre stiller sig helt afvisende.

Et kritisk punkt i forbindelse med bevæbnede vagter er ammunitionens art, da traditionel ammunition ikke kan anvendes på grund af dens store gennemslagskraft.

Vil Kommissionen venligst oplyse følgende:

1. Hvilken form for ammunition skal de bevæbnede vagter anvende?

2. Er denne form for ammunition i overensstemmelse med EU's charter om grundlæggende rettigheder og med den europæiske menneskerettighedskonvention?

3. Hvilke yderligere foranstaltninger har Kommissionen til hensigt at træffe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(16. marts 2004)

Kommissionen ligger ikke inde med oplysninger vedrørende de bevæbnede vagters våben, ammunition og teknikker, idet disse som følge af arten af vagternes opgaver er fortrolige. Det er op til den enkelte medlemsstat at beslutte, hvilke midler dens politi skal anvende, forudsat at den europæiske menneskerettighedskonvention overholdes.

USA's krav til flere medlemsstaters luftfartsselskaber om at lade bevæbnet politi komme om bord på bestemte risikofly gør det fremover nødvendigt at finde frem til en fælles løsning, der gør det muligt at lade samarbejdet med de amerikanske myndigheder hvile på et mere afbalanceret grundlag. For Kommissionen indgår spørgsmålet om bevæbnet politi kun som en del af det generelle spørgsmål om vedtagelse af de bedst mulige sikkerhedsforanstaltninger på transatlantiske fly og fly internt i EU. Kommissionen er ved at iværksætte en overordnet debat med medlemsstaterne, idet der tages hensyn til de nuværende forskelle.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/679

(2004/C 88 E/0697)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0085/04

af Matti Wuori (Verts/ALE) til Kommissionen

(20. januar 2004)

Om: En manglende retlig ramme for ikke-statslige organisationer i Malta

Malta, som bliver medlem af EU den 1. maj i år, har ingen retlig ramme for ikke-statslige organisationers arbejde. Dette hindrer disse organisationer, også de veletablerede med et godt renommé, i at udvikle deres fulde kapacitet. En retlig ramme ville gøre det muligt for dem at indgå i et meningsfuldt samarbejde med andre europæiske ikke-statslige organisationer.

Burde Kommissionen ikke lægge pres på den maltesiske regering, for at få den til at etablere den nødvendige retlige ramme uden yderligere forsinkelse? Dette ville være et skridt i den rigtige retning i anerkendelsen af alle de etablerede ikke-statslige organisationers ekspertise og arbejdsområde, herunder også de, der arbejder med international udvikling. Endvidere ville det give den nødvendige støtte til de ikke-statslige organisationer og ikke-statslige udviklingsorganisationer, som de har brug for til at fortsætte og fremme deres globale solidaritetsarbejde.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(25. februar 2004)

Fællesskabslovgivningen pålægger ikke medlemsstaterne at etablere en retlig ramme for ikke-statslige organisationer, men overlader dette til medlemsstaternes skøn. Dette er derfor ikke et spørgsmål om, hvorvidt Kommissionen har ret til at »lægge pres på den maltesiske regering«.

Under hele perioden før tiltrædelsen har Kommissionen, når det har været relevant og muligt, insisteret på, at projekter finansieret af EU skal omfatte deltagelse af ikke-statslige organisationer. Inden for rammerne af sin støtte til ikke-statslige organisationer er Kommissionen forberedt på at overveje særlige projekter vedrørende gennemførelsen af Fællesskabets lovgivning og politik i Malta.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/176

(2004/C 88 E/0185)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0362/04

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(12. februar 2004)

Om: Navne i lettiske pas

Kan Kommissionen oplyse, hvorfor enkeltpersoners navne i lettiske pas i henhold til Letlands lovgivning er underlagt lettiske sprogkrav? For eksempel kan en kvinde, der indgår ægteskab, ikke få ændret sit navn i passet til Smith, men må acceptere »Smite«, som er det nærmeste, man kan komme hendes nye navn på lettisk.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(22. marts 2004)

Kommissionen har altid behandlet »letlandiseringen« af navne i pas i sine årlige periodiske rapporter under de såkaldte Københavnskriterier, som vedrører respekt for demokrati, retsstaten, menneskerettigheder og beskyttelse af mindretal. Det er bestemt en individuel ret, der berører en persons værdighed og frihed, at den pågældendes navn respekteres af de offentlige myndigheder. Hvad angår ægtefæller, kan de desuden påberåbe sig statens forpligtelse til at respektere familielivet, således som det f.eks. er fastsat i artikel 7 i Den Europæiske Unions Charter om Grundlæggende Rettigheder.

Kommissionen omtalte i sin periodiske rapport for 2002 (1) de ændringer, der er gennemført af Letland i forlængelse af en afgørelse truffet af landets egen forfatningsdomstol. Disse ændringer medførte, at det oprindelige navn blev placeret et mere synligt sted i passet. Kommissionen kom imidlertid også ind på begrænsningerne ved disse ændringer, navnlig at den »letlandiserede« version af navnet stadig er den mest fremtrædende på siden med personlige oplysninger. Den konkluderede derfor, at der ud fra et menneskerettighedssynspunkt stadig kunne sættes spørgsmålstegn ved lovgivningen. Det er imidlertid op til domstolene og ikke til Kommissionen at træffe afgørelse om lovligheden af den lettiske lovgivning, medmindre der efter tiltrædelsen indgives en formel klage til Kommissionen for manglende efterlevelse af visse EU-lovbestemmelser.

(1) KOM(2002) 700 endelig udg.
2.

På grund af de unikke naturværdier i Vadehavet, det vigtigste naturområde i Nederlandene, bedes Kommissionen være seriøst opmærksom på dette forhold og under de regelmæssige drøftelser mellem Kommissionen og den nederlandske regering om gennemførelse af fugle- og habitatdirektivet over for den nederlandske regering at påpege eventuelle overtrædelser af gældende EU-ret. Er Kommissionen for en gangs skyld rede til ikke at vente, til den nederlandske regering har truffet en eventuel afgørelse om gasboringer i Vadehavet, men allerede nu at udtale sig om eventuelle væsentlige overtrædelser af EU's naturlovgivning som følge af sænkning af havbunden på grund af gasboringer?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/922

(2004/C 78 E/0975)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0058/04

af Giuseppe Di Lello Finuoli (GUE/NGL) til Kommissionen

(12. januar 2004)

Om: Støtte fra den italienske stat og regionen Campanien til programkontrakten med Agrifuturo S.c.a.r.l.

Under henvisning til forespørgerens talrige tidligere forespørgsler om emnet, hvorpå der ikke er givet noget ordentligt svar, har Kommissionen nu haft over et år til at undersøge dokumenterne vedrørende programaftalen med Agrifuturo. Det er svært at tro, at det har været umuligt at dechifrere disse dokumenter efter så lang tid og på grundlag af en sådan undersøgelse at træffe en afgørelse, der kunne meddeles forespørgeren inden udgangen af parlamentsperioden. Kan Kommissionen give et hurtigt og sammenfattende svar vedrørende dette programs forenelighed med punkt 4.9 i det regionale operationelle program for Campanien for 2000-2006?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(30. januar 2004)

Kommissionen ønsker først og fremmest at understrege, at den ikke har været i besiddelse af dokumenterne fra Agrofuturo S.c.a.r.l. vedrørende finansieringen af programkontrakten i over et år, sådan som det ærede medlem hævder i sin forespørgsel. Det forholder sig således, at de italienske myndigheder har videresendt en række dokumenter via Italiens Faste Repræsentation ved skrivelse af 15. maj 2003.

Det fremgår af de oplysninger, som de italienske myndigheder har givet, at Agrofuturo-dossieret er blevet overført til registret over ikke-anmeldt statsstøtte (ulovlige støtteforanstaltninger).

Der er for øjeblikket ved at blive udarbejdet en ny anmodning om oplysninger.

Kommissionen kan forsikre det ærede medlem om, at der vil blive truffet en beslutning, så snart svaret fra de italienske myndigheder er modtaget.

Det skal understreges, at i medfør af bestemmelserne i artikel 13, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (den nuværende artikel 88) (1), er Kommissionen i tilfælde af en eventuel ulovlig støtteforanstaltning ikke bundet af den tidsfrist på to måneder, der normalt gælder for undersøgelse af statsstøtte.

(1) EFT L 83 af 27.3.1999.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/259

(2004/C 88 E/0264)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0977/04

af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen

(30. marts 2004)

Om: Sygeforsikring i Den Tjekkiske Republik

Er Kommissionen klar over, at der i Den Tjekkiske Republik findes ét stort og mange mindre sygeforsikringsselskaber? Er Kommissionen også klar over, at det store selskab har været i økonomiske vanskeligheder? Er Kommissionen endvidere klar over, at den tjekkiske regering har givet tilladelse til, at der blev overført præmier fra de mindre selskaber til det store selskab uden de berørte forsikringstageres samtykke? Er Kommissionen enig i, at dette hverken kan være til gavn for konkurrencen eller i forsikringstagernes interesse, og vil Kommissionen tage emnet op over for de tjekkiske myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(30. april 2004)

Kommissionen er bekendt med den måde, hvorpå sygeforsikringssystemet er tilrettelagt i Den Tjekkiske Republik. Der er for øjeblikket et stort sygeforsikringsselskab, som dækker størstedelen af befolkningen, og otte brancheorienterede sygeforsikringsselskaber, som oprindelig var beregnet for ansatte i særlige sektorer (f.eks. banker og minedrift), men som nu er åbne for alle. Alle med fast bopæl er omfattet af en obligatorisk sygeforsikring, som drives ved hjælp af disse midler.

Ifølge Kommissionens oplysninger er en ændring af loven om sygeforsikringsselskabernes virksomhed for øjeblikket til behandling i det tjekkiske parlament, herunder bestemmelser om en omfordeling af de indsamlede midler.

Tilrettelæggelsen og finansieringen af sygeforsikring og socialsikringsordninger hører under medlemsstaternes kompetence. Medlemsstaterne skal imidlertid udøve deres kompetence på dette område under overholdelse af EU-lovgivningen. For at afgøre, om en udbyder af sygeforsikring er omfattet af EU's konkurrencebestemmelser, skal det vurderes, om udbyderen udøver erhvervsvirksomhed, eller om han forvalter en socialsikringsordning. Det fremgår nemlig af EF-Domstolens retspraksis, at organer, der varetager forvaltningen af visse obligatoriske socialsikringsordninger, ikke er omfattet af konkurrencebestemmelserne.

Ifølge Kommissionens oplysninger betales der for sygesikring i Den Tjekkiske Republik gennem en obligatorisk sygeforsikring, som omfatter alle med fast bopæl. Forsikringsudbyderne ser derfor primært ud til at forvalte en socialsikringsordning, som ikke er omfattet af konkurrencebestemmelserne. På det foreliggende grundlag har Kommissionen derfor ikke på nuværende tidspunkt til hensigt at tage spørgsmålet op med de tjekkiske myndigheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/548

(2004/C 88 E/0558)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0889/04

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. marts 2004)

Om: Valg i Iran

Valget i Iran for nylig var en hån mod demokratiet. De mest uafhængige kandidater blev nægtet opstilling af de religiøse myndigheder, der hermed endnu en gang dokumenterede deres almægtighed. Trods dette indgreb blev valget gennemført. Hermed har det vist sig, at de såkaldte reformister i Iran ikke har opnået noget resultat.

Kommissionen har forsvaret dialogen med Iran som et middel til at fremme menneskerettigheder og demokrati.

Hvilke konklusioner af de nylige hændelser drager Kommissionen for dialogen med de iranske myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(28. april 2004)

Rådet gav i sine konklusioner fra mødet i februar 2004 udtryk for stor beklagelse og skuffelse over, at der var blevet udøvet diskrimination over for et stort antal kandidater, idet de blev hindret i at stille op til parlamentsvalget i Iran, der fandt sted den 20. februar 2004. Rådet udtrykte håb om, at Iran ville vende tilbage til reformens og demokratiseringens vej.

Kommissionen deler ovennævnte opfattelse og mener, at det fejlslagne valg fik en negativ indvirkning på klimaet mellem EU og Iran generelt. Der er behov for yderligere overvejelser og analyser for at finindstille den nøjagtige tilgang, som EU vil benytte over for Iran på baggrund af dette tilbageskridt i den demokratiske proces. Kommissionen er dog fortsat af den opfattelse, at en genoptagelse af en alsidig dialog er i EU's interesse. Den noterer sig bl.a., at den særlige menneskerettighedsdialog, der blev indledt i december 2002, har givet nogle få, men dog håndgribelige resultater, og tror derfor på, at den på trods af de foreliggende vanskeligheder burde få endnu en chance.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/428

(2004/C 84 E/0498)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0561/04

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(26. februar 2004)

Om: Irland og nitratdirektivet

Nitratdirektivet (91/676/EØF (1)) blev vedtaget af Rådet den 12. december 1991 og skulle senest i 1995 have været gennemført fuldt ud i alle medlemsstater.

I oktober 2001 lagde Kommissionen sag an mod Irland ved De Europæiske Fællesskabers Domstol for manglende overholdelse af direktivet. Den 26. juni 2003 fremsatte generaladvokat Geelhoed fra Domstolen en udtalelse, hvori han anførte, at Irland havde undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til direktivet, og pålagde Irland at afholde sagens omkostninger.

Vil Kommissionen derfor redegøre for den irske landbrugsministers påstand ved den årlige generalforsamling i Irish Farmers' Association den 14. januar 2004 om, at Irland har forhandlet sig frem til en fravigelse af nitratdirektivet?

(1) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1.
—

EU under WTO-forhandlingerne altid har gjort sig til talsmand for, at der er brug for en afbalanceret aftale, navnlig med hensyn til de ikke-toldmæssige spørgsmål
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/507

(2004/C 88 E/0519)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0518/04

af Elena Paciotti (PSE) til Kommissionen

(24. februar 2004)

Om: Krænkelse fra amerikansk side af en unionsborgers grundlæggende rettigheder

Den italienske statsborger Marco Fornari er som søn af et diplomatpar født i Jedda i Saudi-Arabien, hvor faderen var udstationeret. Marco Fornari har tidligere studeret på Suffolk University i Boston og er nu indskrevet på Lubbock i Texas. Efter terrorangrebene den 11. september blev hans navn indføjet på den sorte liste over mistænkte personer på grund af hans fødested. Efter en lang række afhøringer meddelte myndighederne i Dallas ham, at hans situation var klarlagt. Da han efter sin juleferie i Italien vendte tilbage til Dallas, blev han imidlertid arresteret, lagt i håndjern, bundet til en kæde med andre tilbageholdte, lukket ind i en kold celle uden at få mulighed for at underrette nogen og den følgende morgen sat på det første fly til Europa, som gik til Stuttgart. Samme behandling blev en svensk handelsmand, der blev tilbageholdt i samme celle, udsat for. Marco Fornari er nu forhindret i at vende tilbage til USA og har som følge heraf mistet et studiesemester, men er stadig nødt til at betale husleje for sin lejlighed, hvor hans bøger og personlige ejendele befinder sig.

Der er tale om en absurd, ydmygende og himmelråbende krænkelse af europæiske borgeres mest elementære rettigheder.

Hvad vil Rådet på denne baggrund gøre for at beskytte vore borgeres rettigheder i forholdet til USA?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(30. marts 2004)

I de erklæringer, som EU har fremsat efter begivenhederne den 11. september 2001, især i FN's Menneskerettighedskommission og i den tredje komité under FN's Generalforsamling, har den konstant understreget, at bekæmpelsen af terrorisme skal foregå på betingelse af, at menneskerettighederne overholdes og ikke omvendt.

Kommissionen ønsker derfor at takke det ærede medlem for at have underrettet den om omstændighederne omkring tilbageholdelsen af denne italienske statsborger i USA. Selv om Kommissionen ikke har kompetence til at gribe ind i denne sag, er det naturligvis af afgørende betydning, at de internationale forpligtelser til at sikre retsgarantier overholdes af alle lande.