SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2027/02

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(9. juli 2002)

Om: Bistand til hæmofile børn i den tidligere Sovjetunion

Situationen for hæmofile børn i den tidligere Sovjetunion er yderst alvorlig på grund af mangelen på koagulationsfaktorer, som er absolut nødvendige for behandlingen. Ingen har råd til behandlingen, som beløber sig til gennemsnitlig 500 EUR om måneden. Børnene må udholde unødvendige lidelser i kørestol som følge af ledblødninger samt regelmæssige hospitalsophold på grund af transfusioner, og de isoleres fra deres jævnaldrende, fordi de ikke kan lege.

Offentlige institutioner, frivilligorganisationer og private forsøger at hjælpe disse børn ved fra Italien og andre europæiske lande at sende koagulationsfaktorer, selv om de er klar over, at det tilsendte materiale ikke dækker alle behov. Disse frivillige aktioner bliver ikke koordineret, og undertiden støder de imod bureaukratiske hindringer inden for told- og sundhedsvæsenet.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse følgende:

1. Er den rede til at fremme tilrettelæggelsen af et informationsnet på fællesskabsplan for lokale centrer for blodprodukter for at få dem til at sende selv små mængder koagulationsfaktorer til landene i den tidligere Sovjetunion?

2. Vil den rette en appel til regeringerne og særlig til sundhedsministrene for at få dem til at tage initiativer til koordinering af bistanden og en retmæssig tilsendelse af koagulationsfaktorer i samråd med sundhedsministeren for Den Russiske Føderation?

3. Er den rede til at pålægge sine tjenestegrene for humanitær bistand at kontrollere behovene og koordinere den retmæssige tilsendelse af disse faktorer i samråd med de russiske myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne Chris Patten

(13. september 2002)

Fællesskabets bistandsinstrumenter for Rusland og NIS er begrænset til teknisk bistand via Tacis-programmet og humanitær nødhjælp fra Kontoret for Humanitær Bistand (ECHO). Behandling af hæmofile børn falder desværre ikke i nogen af disse kategorier. Det er ikke muligt ved hjælp af nogen af disse programmer at gennemføre langsigtede udviklingsprogrammer for løbende overvågning og forsendelse af fysiske goder. Det er således de relevante lokale organisationer som f.eks. den russiske bløderforening, der må sætte ind på at hjælpe hæmofile børn.

Tacis har imidlertid en facilitet til at støtte civilsamfundet og lokale initiativer (IBP-programmet). Et af programmets mål er at støtte partnerskabsprojekter mellem Fællesskabet og lokale ikke-statslige organisationer (ngo'er) inden for fremme af bæredygtig sundhed og social omsorg for risikogrupper i befolkningen med op til 200 000 EUR over to år. Grupper, der arbejder med hæmofile børn, vil kunne ansøge om f.eks. oprettelse af et informationsnet for ngo'er til at afhjælpe hæmofile børns sundhedsproblemer. Den næste indkaldelse af forslag i forbindelse med IBP-programmet forventes at blive lanceret i december 2002 med sidste frist for indgivelse af ansøgning medio marts 2003. Alle nærmere oplysninger herom inkl. en brochure findes på Kommissionens netsted http://europa.eu.int/comm/europeaid/projects/index_en.htm

Der er i øjeblikket et direktiv om blodkvalitet og sikkerhed ved blod og blodkomponenter til drøftelse i Europa-Parlamentet og Rådet, som indeholder bestemmelse om regelmæssige møder med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne og repræsentanter for blodinstitutioner. Kommissionen agter ved disse møder at benytte lejligheden til at drøfte anliggender med berøring til levering af blod og blodprodukter i Fællesskabet og andre steder i verden, herunder også det tidligere Sovjetunionens lande. Kommissionen forstår imidlertid, at hovedproblemet med behandling af blødere i Rusland skyldes mangel på laboratorieudstyr og reagenser til diagnose, lægemidler og adgang til sundhedspleje og derfor går ud over de specifikke spørgsmål om adgang til koagulationsfaktorer.