SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3338/01

af Olivier Dupuis (NI) til Rådet

(3. december 2001)

Om: Nigeria

Den 9. oktober 2001 dømte en islamisk domstol i delstaten Sokoto i det nordlige Nigeria en gravid kvinde til døden ved stening for et førægteskabeligt forhold. Safiya Hussaini Tungar Dudu, 30 år, er den første person, der dømmes til døden efter indførelsen i 2000 af en strengt islamisk lovgivning. Mohammed Bello Sanyinnawal, der er dommer ved højesteretten i Gwadadawa, dømte kvinden til døden, da hun tilstod, at hun havde haft et førægteskabeligt forhold. Domstolen løslod den mand, som Safiya udpegede som sin elsker, med den begrundelse, at der ikke var tilstrækkelige beviser til at retsforfølge ham, og gav kvinden 30 dage til at appellere dommen. Den 25. oktober 2001 protesterede Safiyas forsvarer over dommen og anmodede om udsættelse af den, mens man afventede en afgørelse fra shari'a-appeldomstolen. Den 1. november 2001 fordømte formanden for det nigerianske senat, Anyim Pius Anyim, den islamiske domstols dom, men dog kun fordi den var diskriminerende over for kvinden, som blev dømt, mens manden blev frifundet. Den føderale regering har til gengæld tilsluttet sig protesten mod dommen.

Der er afsagt mange shari'a-domme i sager om førægteskabelige forhold i Nigeria, efter at et dusin delstater for to år siden besluttede af indføre en strengt islamisk lovgivning. I januar 2001 måtte en pige på 17 år, Bariya Mugazu, i delstaten Zamfara modtage 100 piskeslag på grund af et førægteskabeligt forhold. Domstolen afviste hendes forfærdende vidneudsagn om, at hun var blevet voldtaget af tre mænd, og tre personer, som pigen fik stævnet for retten, blev løsladt igen på grund af manglende beviser.

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet eller agter den at træffe eller fremme på bilateralt og multilateralt plan for at undgå, at Safiya Hussaini Tungar Dudu dømmes, og for at opfordre de nigerianske myndigheder til at ophæve shari'aen og styrke retsstaten i landet? Hvordan vil Kommissionen på internationalt plan rejse problemet med mange islamiske landes anvendelse på offentligt sted af dødsstraf og andre strafformer som piskning straffe, som ofte idømmes for forbrydelser, som ikke indebærer vold, som især idømmes kvinder, og som er uforenelige med de normer, der følger af de internationale aftaler om menneskerettigheder?

Svar

(13. maj 2002)

Rådet minder om, at artikel 5 i verdenserklæringen om menneskerettigheder og artikel 7 i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder, fastsætter, at ingen må underkastes tortur eller grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf. På den baggrund arbejder Den Europæiske Union både i internationale fora og gennem sine bilaterale forbindelser for, at sådanne fremgangsmåder bringes til ophør, og at der ikke længere gøres brug af dødsstraf.

For så vidt angår Nigeria mindes der om, at Den Europæiske Union på grundlag af sin fælles holdning vedrørende Nigeria(1) viderefører dialogen med de nigerianske myndigheder med henblik på at styrke de igangværende processer i Nigeria hen imod en konsolidering af demokrati og respekt for menneskerettighederne. I den sammenhæng glæder Rådet sig over de bestræbelser, son den føderale regering udfolder for at sikre sig, at nigeriansk ret er i overensstemmelse med internationale instrumenter på menneskerettighedsområdet. Rådet finder det opmuntrende, at muslimske og kristne menneskerettighedsgrupper gør en fredelig indsats herfor i Nigeria. EU har nøje fulgt sagen vedrørende Safiyathu Hussaini og noterer sig, at dommen er anket til sharia-appeldomstolen i Sokoto.

EU's medlemsstater og Europa-Kommissionen har således gjort en ihærdig og samordnet indsats for at støtte de internationale bestræbelser på at støtte Safiya Hussaini. EU overvejer en formel henvendelse, hvis den islamiske appeldomstol i Sokoto opretholder dommen.

(1) Fælles holdning 2001/373/FUSP, EFT L 132 af 15.5.2001.