SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1980/02

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(8. juli 2002)

Om: Underjordisk parkeringsplads på Piazza Sempione i Rom

I Roms kommune skal man som led i kommunens plan til at skaffe p-pladser til at påbegynde bygningen af en underjordisk parkeringsplads med i alt 79 private pladser under Piazza Sempione. Der bliver tale om en stor byggeplads, der kan genere både pladsen og hele Città Giardino-kvarteret, som er en arkitektonisk og historisk særlig værdifuld bydel. Også adgangen til kvarteret vil være stærkt vanskeliggjort på grund af byggeriet, som forventes at vare mindst to år, medmindre der sker yderligere forsinkelser på grund af de forhåndsundersøgelser, som de arkæologiske myndigheder skal gennemføre. Indtil nu er der ikke foretaget nogen vurdering af indvirkningen på miljøet og fagfolkene i den lokale bypolitistation har ligesom byrådet for området og de borgere, der i stort tal har underskrevet en protestskrivelse, udtrykt deres modstand mod byggeriet.

Kommissionen bedes svare på følgende spørgsmål:

1. Forudsætter dette ikke en obligatorisk miljøindvirkningsvurdering?

2. Skal der ikke, før der indledes byggeri i områder, som potentielt er meget vigtige fra et arkæologisk synspunkt, gennemføres passende undersøgelser af jordlagene?

3. Findes der undersøgelser, direktiver eller andre dokumenter, der vedrører beskyttelse af områder af historisk og arkitektonisk værdi?

4. Kan den udtrykke sin generelle holdning til dette spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. september 2002)

På grundlag af oplysningerne fra det ærede medlem kan Kommissionen bekræfte, at parkeringspladsprojekter er omfattet af bilag II (punkt 10.b) til Rådets direktiv 85/337/EØF(1) af 27. juni 1985, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF(2), om vurdering af visse projekters indvirkning på miljøet.

For projekter, der er omfattet af bilag II, er det ikke obligatorisk at lade foretage en vurdering af virkningerne for miljøet (VVM), men medlemsstaterne skal på grundlag af en undersøgelse i hvert enkelt tilfælde, eller ved hjælp af grænseværdier eller kriterier fastsat af medlemsstaten, afgøre, hvorvidt det pågældende projekt skal gøres til genstand for en VVM (screening).

For så vidt angår gennemførelsen af denne screening, foreskrives det i direktivets bilag III, at visse områders miljømæssige sårbarhed skal tages med i betragtning, idet man bl.a. tager hensyn til det naturlige miljøs bæreevne og ofrer særlig opmærksomhed på bestemte områder, såsom vigtige landskaber set ud fra et historisk, kulturelt eller arkæologisk synspunkt (bilag III, punkt 2.h).

Den afgørelse, som de kompetente myndigheder efter screeningen træffer af, om et projekt skal gøres til genstand for en VVM, skal gøres offentligt tilgængelig.

På baggrund af det ærede medlems informationer er det ikke muligt at konstatere, at VVM-direktivet er overtrådt. Da det i direktivet ikke er foreskrevet, at Kommissionen skal underrettes om VVM'er og screeninger, der foretages af medlemsstaternes kompetente myndigheder, kan Kommissionen ikke udtale sig om, om procedurerne er fulgt i det foreliggende tilfælde.

Hvis det ærede medlem fremkommer med mere detaljerede oplysninger, således at Kommissionen kan vurdere situationen i relation til VVM-direktivet, kan Kommissionen iværksætte en undersøgelse af projektet.

For så vidt angår det kulturelle, giver artikel 151 i EF-traktaten kun Fællesskabet meget begrænsede beføjelser.

Kommissionen vil gerne henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at den kun under de eksisterende programmer og initiativer har beføjelser til at gribe ind for at beskytte medlemsstaternes arkæologiske kulturarv.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.