DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/732

(2004/C 84 E/0825)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3311/03

af Philip Claeys (NI) til Kommissionen

(10. november 2003)

Om: Rotationsprincippets anvendelse i generaldirektorater

Kommissionen anvender det princip, at ledende tjenestemænd efter en vis periode (omkring fem år) skal »rotere« til et andet generaldirektorat. Dette sker ud fra den (i mine øjne korrekte) betragtning, at en vis form for mobilitet blandt tjenestemænd er udmærket, og at rotationsprincippet reducerer muligheden for misforhold.

De uheldige omstændigheder omkring Eurostat har imidlertid bragt det for dagens lys, at denne institutions generaldirektør ikke længere var omfattet af rotationsprincippet, som i dette tilfælde ikke blev skønnet hensigtsmæssigt at anvende, idet tidspunktet for hans pensionering nærmede sig.

Hvor mange tjenestemænd er i øjeblikket undtaget fra den gældende rotationsordning?

Gælder der foruden en nært forestående pensionering andre motiver til at fravige rotationsprincippet? Hvilke motiver drejer det sig om?

Vil Eurostat-affæren være tilstrækkelig grund til, at Kommissionen for fremtiden ikke tillader fravigelser af rotationsordningen?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

på skriftlige forespørgsler P-3142/03 og E-3311/03

(23. januar 2004)

Da denne Kommission tiltrådte i september 1999, fastsatte den retningslinjer for udnævnelse af sine ledende tjenestemænd. I henhold til disse retningslinjer er generaldirektørerne underkastet reglerne om, at de skal forflyttes efter fem år og normalt ikke må blive i en bestemt stilling i over syv år. De nærmere bestemmelser om udvælgelse og udnævnelse af generaldirektører er stillet til rådighed for Parlamentet og er blevet offentliggjort på hjemmesiden for hele personalet (Administrative Guide).

Det ærede medlem vil af listen over generaldirektørernes mobilitet siden 1999, som sendes direkte til ham og til Parlamentets generalsekretariat, kunne se, at ingen nuværende generaldirektør har haft sin nuværende stilling i over fem år.

I september 1999 havde otte generaldirektører siddet i deres pågældende stillinger i over syv år og fire i over fem år. Af disse i alt 12 generaldirektører var der to, der blev forflyttet eller forlod Kommissionen i 1999, fire i 2000, to i 2001, to i 2002 og to i 2003. Reglerne om mobilitet blev i første omgang ikke fulgt for så vidt angår generaldirektøren for Eurostat på grund af hans centrale rolle i opløbet til og efter indførelsen af euroen og senere på grund af hans forestående førtidspensionering. Proceduren for hans udskiftning blev iværksat, da stillingen blev opslået den 9. januar 2003 som led i en mere omfattende mobilitetsordning for flere generaldirektorater, der blev udarbejdet i 2002.

Kommissionen anerkender, at der i praksis er behov for at tage behørigt hensyn til tjenestens interesser, når den træffer beslutning om tidspunktet for forflyttelser, og en begrænset tilbageværende periode inden pensionering kan være en af de faktorer, der tages i betragtning.

Ingen tjenestemænd er undtaget fra mobilitetskravet, og Kommissionen har ikke til hensigt at indføre undtagelser eller at ændre de nuværende retningslinjer.

Det er naturligvis umuligt at forudsige præcist, på hvilke datoer personalet går på pension, fordi visse tjenestemænd vælger at holde op med at arbejde, inden de fylder 65 år, der er den obligatoriske pensionsalder.

Ifølge de jurister, jeg har rådført mig med, ville systematisk udlevering af oplysninger om alderen på navngivne generaldirektører være en overtrædelse af bestemmelserne i forordning nr. 45/2001/EF om beskyttelse af personoplysninger, særlig artikel 6.

Kommissionen kan imidlertid give det ærede medlem den oplysning, at af de 31 nuværende generaldirektører er én 46 år gammel, én er 48, to er 49, én er 50, tre er 53, to er 54, én er 55, seks er 56, én er 57, fem er 58, tre er 60, én er 61, to er 62, og to er 64 år.