DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/172

(2004/C 78 E/0177)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2811/03

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(18. september 2003)

Om: Situationen på fiskepladserne ud for Mauretanien

I sin meddelelse fra Kommissionen om en integreret ramme for fiskeripartnerskabsaftaler med tredjelande (1) lægger Kommissionen, som det også er tilfældet i grønbogen om en reform af den fælles fiskeripolitik, stor vægt på det samarbejdsaspekt, som bør indgå i de internationale fiskeriaftaler.

Udviklingssamarbejdet må ikke føre til, at fiskeriaftalerne skævvrides, så værdien af det finansielle bidrag langt overstiger værdien af fangstmulighederne, men Fællesskabet og de europæiske fiskerivirksomheder skal til udviklingslandene overføre teknologi og viden, så de pågældende landes fiskeressourcer kan opnå en større værdi. Dette forudsætter, at tredjelande udnytter fiskeressourcerne hensigtsmæssigt, så også deres flåder kan drive et bæredygtigt fiskeri.

På nuværende tidspunkt er der, når det gælder den vigtigste aftale, nemlig den, som er indgået med Mauretanien, ikke tale om et reelt samarbejde om udvikling af fiskeriet, og Kommissionen stiller ikke over for de mauretanske myndigheder krav om, at de skal forvalte fiskeressourcerne på en rationel og bæredygtig måde. Det bevirker, at EU-fiskerflåden ikke kan fiske de kvoter, der er fastsat i aftalen, som derfor ikke er rentabel for de europæiske fiskerivirksomheder, der skal betale en høj afgift for i sidste ende at kunne fastslå, at der ikke findes tilstrækkelige ressourcer, fordi Mauretanien ikke forvalte sine ressourcer på en bæredygtig måde.

I reproduktionszonerne vrimler det med feluker, kajakker og andre fartøjer, der med ruser fisker blæksprutter nær kysten. Et stort antal kinesiske fartøjer, der fører mauretansk flag eller indgår i falske fællesforetagender, fisker uden at tage hensyn til de allermest elementære principper om et bæredygtigt fiskeri. Femten nederlandske kæmpetrawlere med tilladelse til at fiske pelagiske arter benytter kæmpemæssige net, som går fra havoverfladen til bunden og ødelægger alt. Den lille ikke-industrialiserede flåde forårsager ødelæggelser i reproduktionszonerne og tilintetgør ressourcerne, mens industriflåden respekterer kravene om et bæredygtigt fiskeri.

Har Kommissionen kendskab til denne situation? Har Kommissionen over for Mauretaniens myndigheder givet udtryk for sin bekymring over forringelsen af fiskepladserne? Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at iværksætte et samarbejde med de mauretanske myndigheder om en ansvarlig forvaltning af fiskeressourcerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(23. oktober 2003)

I sin meddelelse om en integreret ramme for fiskeripartnerskabsaftaler med tredjelande (2) påpegede Kommissionen, at det er nødvendigt at sikre, at der er sammenhæng mellem de internationale aspekter af den fælles fiskeripolitik og af EU's øvrige politikker. Kommissionen gør dog i samme meddelelse opmærksom på, at det vigtigste formål — der går forud for alt andet — med den fælles fiskeripolitiks eksterne aspekter er at kunne forsvare EU-fiskeriets legitime interesser og skabe nye internationale alliancer og partnerskaber med udviklingskyststater gennem partnerskabsaftaler. Sådanne aftaler skal i fremtiden betragtes som et EU-bidrag til skabelse på internationalt plan af et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri gennem politisk dialog med det eller de berørte tredjelande.

Som det ærede medlem helt rigtigt understreger, bør størrelsen af EU's finansielle bidrag under sådanne aftaler baseres på en evaluering, efter samråd med den pågældende kyststat, af, hvad det er nødvendigt at gøre for at skabe et ansvarligt og bæredygtigt fiskeri i de farvande, der henhører under den pågældende stats jurisdiktion, idet der tages hensyn til EU-fiskernes faktiske fiskerimuligheder.

Hvad angår aftalen med Mauretanien, som det ærede medlem nævner, må man ikke glemme, at denne aftale, der blev indgået i 1998 og senest forlænget i 2001, ligger forud for ovennævnte meddelelse og reformen af den fælles fiskeripolitik. I aftalen med Mauretanien ydes der imidlertid allerede et bidrag til skabelse af et ansvarligt fiskeri, idet der i aftalen direkte fastsættes en række foranstaltninger vedrørende forvaltning, bevarelse, fiskerikontrol og udvikling af det lokale kystnære fiskeri, som finansieres via EU's finansielle bidrag. Dette kan dog ikke i snæver forstand betragtes som en egentlig politisk dialog som omhandlet i meddelelsen om partnerskabsaftaler, idet den nuværende aftale ikke indeholder bestemmelser om en sådan samråds- og beslutningsmekanisme.

Med hensyn til spørgsmålet om fiskeritrykket på ressourcerne i farvandene under Mauretaniens jurisdiktion gør Kommissionen opmærksom på, at dette aspekt er blevet taget op flere gange i de seneste måneder, bl.a. på møder mellem videnskabelige eksperter i Mauretanien i juni 2003. I oktober 2003 bekræftede eksperterne, at bestandene af blæksprutter blev mindre og mindre, mens situationen for de øvrige bestande var god. Kommissionen har dog netop fået meddelelse om, at EU-fartøjer gentagne gange har overtrådt bestemmelserne for udnyttelse af blækspruttebestandene og derved bringer disse ressourcer og rekrutteringen i fare.

Det er imidlertid her ikke korrekt i denne forbindelse at tale om »kvoter«, for aftalen taler kun om adgang til ressourcer, og den mauretanske regering, der har enekompetence på dette felt, giver ikke EU-fartøjerne eneret.

Kommissionen er ligesom det ærede medlem helt på det rene med, hvor vigtigt det er, at ressourcerne i farvandene under Mauretaniens jurisdiktion forvaltes på en bæredygtig måde. Kommissionen har derfor allerede besluttet, at dette spørgsmål skal sættes på dagsordenen for det næste møde i Den Blandede Kommissionen EF/Mauretanien i december 2003, så der i højere grad kan fokuseres på dette problem i fremtiden.

(1) KOM(2002) 637 endelig udg.

(2) KOM(2002) 637 endelig udg.