SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2597/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. september 2001)

Om: Amerikansk forvaltningsmyndighed over den europæiske by Brcko og denne bys vej mod genintegrering i sit forvaltningsområde

1. Kan Kommissionen huske, at grænserne mellem de to delstater i Bosnien-Hercegovina under Dayton-aftalen 1995 fastsattes på en sådan måde, at 49 % af territoriet blev tildelt den serbiske republik og 51 % den muslimsk-kroatiske føderation?

2. Kan Kommissionen bekræfte, at byen Brcko, der er beliggende ved den nordlige grænse til Kroatien og som udgør den smalle forbindelse mellem den nordvestlige og sydøstlige del af den serbiske republik, udgør del af de i spørgsmål 1 nævnte 49 % af territoriet? Har indbyggerne i Brcko stadig stemmeret ved valg af parlamentet og præsidenten for denne republik, og hvilken myndighed har denne republik endnu over denne by?

3. Kan Kommissionen bekræfte opfattelsen i den nederlandske avis Rotterdams Dagblad af 8. september 2001, hvor Brcko betegnes som bystat under ledelse af en sherif og som en amerikansk enklave i Europas hjerte og understreger dette ved at henvise til De Forenede Staters store militærbase, tilstedeværelsen af mange militærfartøjer i byen og et for dette land forholdsvis meget omfattende budget på 47 mio. EUR samt en amerikansk supervisor (Henry Lee Clarke), der kan ophæve den valgte kommunalbestyrelses beslutninger med egne beslutninger?

4. Skyldes den stærke amerikanske involvering i og indflydelse på denne by med 83 000 indbyggere den strategiske beliggenhed mellem store amerikanske militærbaser i det ungarske Pecs og det bosniske Tuzla?

5. På hvilken måde kompenseres den serbiske republik for, at dets territorium opdeles i to fra hinanden løsrevne dele, hvorved bl.a. den indbyrdes kommunikation kan forhindres af tredjepart, og for den kendsgerning, at den ikke længere råder over den udtrykkeligt lovede andel på 49 % af territoriet?

6. Hvis den i spørgsmål 5 nævnte kompensation endnu ikke er sket, hvordan undgås det så, at dette kan blive en kilde til etniske uroligheder hos den part, der føler, at den behandles diskriminerende eller uretfærdigt?

7. Anser Kommissionen det i betragtning af de snarere negative erfaringer fra byerne Trieste efter Anden Verdenskrig og Gdansk efter Første Verdenskrig, der midlertidigt var løsrevet fra deres omgivelser , det for tænkeligt, at byen Brcko varigt løsrives fra sit forvaltningsområde og forbliver under ikke-europæisk indflydelse?

8. Tilstræber Kommissionen en fornyet integration af Brcko i en eventuel fremtidig medlemsstat af Den Europæiske Union? I bekræftende fald, på hvilken måde og i hvilket tempo agter den at iværksætte de nødvendige gennemgribende forandringer for at gøre en ende på den nuværende position som bystat under amerikansk forvaltning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(13. november 2001)

Kommissionen ønsker at understrege, at Brcko-distriktets forfatningsmæssige status blev afgjort ved Brcko-voldgiftskendelsen af 5. marts 1999 og bilaget hertil af 18. august 1999. Voldgiftskendelsen blev truffet af en international voldgiftsdomstol, hvis kendelse blev accepteret af begge parter. Kommissionen deltog ikke i den endelige afgørelse.

1. Bilag 2 i den generelle rammeaftale for fred (GFAP Dayton/Paris-fredsaftalen af 1995) fastlagde den såkaldte Inter-Entity Boundary Line (IEBL) mellem Føderationen Bosnien-Hercegovina og Republikken Serbien. IEBL-grænsen var optegnet på et kort, som var bilag til aftalen. Princippet i grænsefastlæggelsen var, at 49 % af Bosnien-Hercegovinas territorium skulle overdrages til Republikken Serbien og 51 % til Føderationen Bosnien-Hercegovina.

2. I Dayton lykkedes det ikke parterne at nå til enighed om, hvem der skulle kontrollere området omkring Brcko. Uden at det kom til en egentlig aftale, blev området i henhold til GFAP midlertidig givet i Republikken Serbiens varetægt, men parterne blev enige om, at der skulle træffes en bindende voldgiftskendelse om det omstridte område omkring Brcko (GFAP, bilag 2, artikel V, stk. 1). Skønt Brcko-området således midlertidig blev tildelt til Serbien, fremgik det klart, at denne ordning skulle tages op til genvurdering ved en endelig voldgiftskendelse.

Indbyggere i Brcko-distriktet, som er statsborgere i Føderationen Bosnien-Hercegovina, har stemmeret ved præsidentvalget og til repræsentanternes hus i Bosnien-Hercegovina og ved valgene i en af de to enheder, efter eget valg.

Hverken Republikken Serbien eller Bosnien-Hercegovina har nu nogen lovgivningsmæssige beføjelser eller administrativ myndighed inden for grænserne af Brcko-distriktet.

3. og 4. Kommissionen kan ikke bekræfte den citerede udtalelse. Brcko-distriktet omfatter byen Brcko og det omkringliggende område. Distriktet (Opstina) er således ikke kun en by. Det er heller ikke en stat. Den endelige voldgiftskendelse henlagde distriktet direkte under Bosnien-Hercegovinas suverænitet, således at det kom til at høre ind under landets almindelige administrative myndigheder (under koordineret tilsyn af de to enheders regeringer). Voldgiftskendelsen ophævede permanent begge enheders lovgivningsmæssige beføjelser og oprettede en ny multi-etnisk og demokratisk enhedsregering i distriktet. Distriktet kom til at høre ind under begge enheder i en form for fælleseje: Både Serbiens og Bosnien-Hercegovinas territorier omfatter således hele distriktet. De to enheders territorier overlapper hinanden i hele distriktet.

Den oprindelige og den endelige voldgiftskendelse indførte internationalt tilsyn med Brcko-distriktet med en tilsynsførende, som også fungerer som Den Høje Repræsentants stedfortræder og overvåger gennemførelsen af GFAP. Dette hverv bestrides i øjeblikket af ambassadør Clarke, som har bemyndigelse til at udstede bindende forordninger og forskrifter. Den endelige voldgiftskendelse fastsatte, at dette tilsyn skulle opretholdes, indtil det blev ophævet af fredskonferencens styringsgruppe. En sådan beslutning er endnu ikke truffet. Det internationale tilsyns upartiskhed sikres af Den Høje Repræsentants Kontor (OHR), som igen er underlagt international kontrol gennem fredskonferencen og dens styringsgruppe.

Den endelige voldgiftskendelse udtaler, at distriktet skal afmilitariseres. SFOR fortsætter dog med at implementere de militære aspekter af GFAP i henhold til mandatet i FN-Sikkerhedsrådets resolution 1088 af 12. december 1996. De multinationale SFOR-styrker er ikke stærkere præsenteret i Brcko-distriktet end andre steder i området.

5. Republikken Serbien er ikke blevet opdelt i to fra hinanden løsrevne dele. Hele Brcko-distriktet indgår i Republikken Serbiens territorium, selv om Serbien ikke har nogen formel magt i området, da det er selvstyrende. (Da den andel af området, der er blevet føjet til Serbien ved fællesstyreordningen er større end den del, der blev lagt til Bosnien-Hercegovina, er Serbiens procentvise andel reelt forøget.) Da Bosnien-Hercegovinas forfatning endvidere sikrer bevægelsesfrihed i hele staten, har serbiske statsborgere derfor ret til at bevæge sig frit i hele distriktet.

6. Voldgiftskendelsen gav oprindelig anledning til en del klager fra Republikken Serbiens side. Kendelsen, som er endelig og bindende, er imidlertid nu anerkendt og respekteret af begge enheder.

7. Kommissionen er enig med voldgiftsdomstolen i, at alle aspekter af voldgiftskendelsen er i overensstemmelse med og ikke-krænkende for Bosnien-Hercegovinas forfatning som vedtaget i Dayton. Brcko-distriktet er derfor ikke løsrevet fra sit forvaltningsomåde eller under ikke-europæisk indflydelse.

8. Det er ikke Kommmissionens opfattelse, at det er nødvendigt med gennemgribende forandringer for at gøre en ende på Brcko's nuværende position. Bosnien-Hercegovina må arbejde tålmodigt på at gøre fremskridt inden for stabiliserings- og associeringsprocessen og en dag muligvis blive optaget i EU. Landet må vise, at det er i stand til at fungere som en sammenhængende stat, og at det har gennemført EU-retten i en sådan udstrækning, at det vil være i stand til at gennemføre en stabiliserings- og associeringsaftale med EU. Dette er en udfordring på mellemlang eller lang sigt, som begge enheder, og derfor også Brcko-distriktet, er konfronteret med.