ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0805/96 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (3. april 1996)

Om: Nedsaettelse af basisprisen for gede- og faaremaelk - virkninger for kvaegavlerne

De graeske kvaegavlere har ved demonstrationer protesteret heftigt imod de ekstremt lave priser og ostemejeriernes ringe udnyttelse af gede- og faaremaelken. Denne situation forvaerres yderligere af, at basisprisen for gede- og faaremaelk i modsaetning til prisen for komaelk konstant nedsaettes. Samtidig har den omfattende import af fetaost og maelkepulver medfoert, at der er blevet skabt lagre af fetaost paa over 40.000 tons.

Hvilke omgaaende og langsigtede foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe med henblik paa at afhjaelpe kvaegavlernes situation og faa udnyttet de bestaaende lagre?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (23. april 1996)

Til forskel fra komaelk er faaremaelk og deraf afledte produkter ikke omfattet af nogen prisgaranti i henhold til den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter. I oevrigt gaelder maelkekvoteordningen ikke for faaremaelk, som saaledes kan produceres uden begraensninger.

Markedet for faareost stoettes via forskelllige ordninger, som finansieres af Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL). Det drejer sig navnlig om eksportrestitutioner, som ydes til samtlige faareoste, samt om stoette til privat oplagring af ostene Kefalotyri og Kasseri. Kommissionen har netop fastlagt vilkaarene for ydelse af stoette til disse to oste for oplagringsaaret 1996/1997. Desuden har Kommissionen under hensyntagen til de specielle forhold, der goer sig gaeldende paa markedet for faareost, vedtaget en mindre kraftig nedsaettelse af restitutionerne for disse oste end for de oevrige oste.

Endelig har Kommissionen givet Graekenland tilladelse til at anvende en del af de disponible finansielle midler, der var bestemt til levering af foedevarer til de daarligst stillede personer, til koeb af fetaost paa markedet. Dette skulle resultere i en reduktion paa kort sigt at de overskydende lagre af dette produkt.

Kommissionen har ingen andre muligheder for at oege forbruget af faaremaelk og faareost, hvis konkurrencemaessige stilling trues af det relativt hoeje prisniveau. Det kan derfor paa ingen maade udelukkes, at en strukturel sanering af markedet for faaremaelk og faareost maa udmoentes i en tilpasning af udbuddet til efterspoergslen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0454/96 af Philippe Monfils (ELDR) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: Beskyttelse af ulve i Europa - opfoelgning af skriftlig forespoergsel 1045/95

Den 30. maj 1995 besvarede Kommissionen skriftlig forespoergsel 1046/95 ((EFT C 213 af 17.8.1995, s. 34. )) af Jean GOL om beskyttelse af ulve i Europa. Dette svar var utilfredsstillende, idet Kommissionen noejedes med at anfoere, at undtagelsesbestemmelserne i forbindelse med beskyttelse af ulve i Spanien, Graekenland og Finland var dels et resultat af droeftelser i Raadet dels af et forbehold, som Finland havde indgivet i forbindelse med Bern-konventionen.

1. Er Kommissionen ud over de argumenter, som disse lande har fremfoert, tilstraekkeligt informeret om, at ulvebestandene i disse tre lande reelt er uden beskyttelse, og at det haster meget at faa afhjulpet denne situation gennem en aendring af direktivet bestemmelser og ved at ophaeve ovennaevnte undtagelser?

2. Boer Kommissionen ikke planlaegge hoering af uafhaengige eksperter, der faar til opgave paa stedet at verificere noedvendigheden af beskyttelse af denne dyreart?

3. Hvilken opfoelgning er der sket i forbindelse med de overtraedelsesprocedurer, der omtales i svaret af 30. maj 1995?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (29. april 1996)

1. Kommissionen tilstiller direkte det aerede medlem og Europa-Parlamentets generalsekretariat en meddelelse fra landbrugsministeriet vedroerende forvaltningen af bestandene af ulve (Canis lupus) i Finland. Situationen i Graekenland og Spanien er fortsat uaendret: Denne art er strengt fredet syd for henholdsvis den 39. breddegrad og Duero-floden, og i loebet af 1996 har Kommissionen indtil nu ikke modtaget nogen klager herom.

2. I betragtning af artens aktuelle situation har Kommissionen for oejeblikket ingen planer om at soege raad hos uafhaengige eksperter.

3. Kommissionen fortsaetter fremdeles med de overtraedelsesprocedurer, der er indledt imod de medlemsstater, som endnu ikke har givet oplysninger om deres bestemmelser til gennemfoerelse af Raadets direktiv 92/43/EOEF ((EFT L 206 af 22.7.1992. )). Siden marts 1995 har baade OEstrig samt Finland og Sverige givet meddelelse om deres forskellige retsakter til gennemfoerelse af direktivet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0414/96 af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: Synsproever i forbindelse med koerekort

Er Kommissionen klar over, at det i Det Forenede Kongerige kun er noedvendigt at faa foretaget en synsproeve ved erhvervelse af koerekort og ikke regelmaessigt derefter, hvorfor det er sandsynligt, at mange mennesker koerer bil med nedsat syn? Hvilke krav stilles der til synsproever i de enkelte medlemsstater, og ligger Kommissionen inde med planer om, hvordan situationen kan forbedres?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (12. april 1996)

I Raadets direktiv nr. 91/439/EOEF ((EFT nr. L 237 af 24.8.1991, s. 1. )), som skal gennemfoeres senest den 1. juli 1996, er der fastsat mindstekrav for synet, for chauffoerer i baade gruppe 1 (foerere af motorkoeretoejer i kategorierne A, B og B + E), og gruppe 2 (foerere af motorkoeretoejer i kategorierne C, C + E, D, D + E, og underkategorierne C1, C1 + E, D1 samt D1 + E).

Disse standarder er indeholdt i bilag III til direktivet, navnlig i punkt 6.1. og 6.2. for gruppe 1 og under punkt 6.3. for gruppe 2. Saaledes skal kandidater til et foererbevis eller fornyelse af dette have syn som fastsat i bilaget (synsproeven finder sted foer udstedelsen eller fornyelsen af koerekortet). Endvidere skal kandidaten altid undersoeges af en kompetent laegelig myndighed hvis der er tvivl om, hvorvidt synet er godt nok.

Mere generelt kraeves det i henhold til direktivet, at kandidater fra gruppe 2 skal underkastes en laegeundersoegelse (hvorunder ogsaa synet evt. kontrolleres), inden de paagaeldende for foerste gang faar udstedt et koerekort, hvorefter der igen foretages regelmaessigt tilbagevendende kontrolundersoegelser, i henhold til det paagaeldende lands lovgivning. For kandidater fra gruppe 1, kraeves endvidere at de underkastes en laegeundersoegelse forud for opnaaelsen af koerekort, hvis det viser sig, at de lider af ét eller flere af de medicinske handicaps, der er anfoert i bilaget, og de er ikke forpligtet til at faa foretaget regelmaessigt tilbagevendende undersoegelser. Dog foreskriver enkelte medlemsstater periodiske laegeundersoegelser for foerere af motorkoeretoejer fra gruppe 1, mens direktivet kun har minimumsbestemmelser herfor.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0244/96 af Francesco Baldarelli (PSE) til Raadet (12. februar 1996)

Om: Indledning hos statsadvokaturen i Bolzano og Trento af en straffesag om aabning af et repraesentationskontor i Bruxelles

1. Er Raadet bekendt med, at statsadvokaturen i Bolzano og Trento har indledt en undersoegelse af aabningen af et repraesentationskontor med fire ansatte i Bruxelles, som man mener udgoer et anstoed mod statens integritet, uafhaengighed og enhed, for hvilket der ifoelge straffeloven kan idoemmes livsvarigt faengsel?

2. Hvad agter Raadet at goere for at sikre sig, at undersoegelserne, der stadig paagaar, udfoeres korrekt og i aabenhed?

3. Agter Raadet at efterkomme de krav om indgriben, som tysksprogede medlemmer af Parlamentet fremsatte under plenarforsamlingens forhandling om redegoerelsen for det italienske formandskabs program - og i givet fald hvorledes?

Samlet svar paa skriftlige forespoergsler E-0244/96, E-0258/96, E-0309/96 og E-0584/96 (3. juni 1996)

Raadet har ikke faaet forelagt det emne, de aerede parlamentsmedlemmer omtaler, og heller ikke spoergsmaalet om aabning af informationskontorer fra andre regioner, da saadanne anliggender falder uden for Raadets kompetence.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0761/96 af Angela Billingham (PSE) til Kommissionen (26. marts 1996)

Om: Lov om urimelig opfoersel paa arbejdspladsen

Intimidering paa arbejdspladsen er et problem, som i tiltagende grad tiltraekker sig offentlighedens opmaerksomhed. Forskere har fastslaaet, at intimidering paa arbejdspladsen er saerlig udbredt inden for uddannelsesinstitutioner. I Storbritannien har 150.000 laerere og docenter ladet sig foertidspensionere i loebet af de seneste ti aar som foelge af stressbetingede sygdomme. Dette tal er tre gange saa hoejt, som antallet af personer, der har ladet sig pensionere paa grund af alder.

Sverige er det eneste land i Europa, som har vedtaget en effektiv lov paa dette omraade. Loven kaldes »lov om urimelig opfoersel paa arbejdspladsen«.

Har Kommissionen til hensigt at traeffe foranstaltninger til vedtagelse af en effektiv retsakt paa europaeisk plan, som vil beskytte arbejdstagerne paa arbejdspladsen mod intimidering, og forhindre foertidspensionering som foelge af stressbetingede sygdomme?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (7. maj 1996)

Kommissionens aktioner inden for faellesskabsprogrammet vedroerende sikkerhed, hygiejne og sundhed paa arbejdspladsen for perioden 1996-2000 ((KOM (95) 282 endelig udg. )) omfatter risikovurdering af saerlige sundheds- og sikkerhedsspoergsmaal, bl.a. vold og stress paa arbejdspladsen, hvortil intimideringsproblemet er knyttet. Vurderingen vil til den tid ogsaa indeholde en stillingtagen til, om en indsats paa faellesskabsniveau er paakraevet eller ej.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0415/96 af Marco Cellai (NI) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: Udvidelse af Jean Monnet-bygningen i Luxembourg

Pressen har adskillige gange rapporteret om forhandlinger mellem Kommissionen og et tysk selskab vedroerende en udvidelse af Kommissionens kontorer i Luxembourg. Ifoelge det oplyste drejer forhandlingerne sig om leje af en bygning, der ligger 3 km fra Jean Monnet-bygningen.

1. Kan Kommissionen bekraefte, at der ved siden af Jean Monnet-bygningen forefindes en byggegrund, der tilhoerer den luxembourgske regering, og som efter planer, som baade Kommissionen og den luxembourgske regering har godkendt, skal anvendes til en udvidelse af Jean Monnet-bygningen, som man allerede har udbedt sig forslag til?

2. Hvis dette er tilfaeldet, hvorfor har man saa ikke godkendt tilbuddet fra den franske gruppe »Generale des Eaux« eller i det mindste brugt det som udgangspunkt for et nyt initiativ i overensstemmelse med faellesskabsreglerne?

3. Hvorfor fortsaetter Kommissionen i den aktuelle situation, der ikke er praeget af fuld aabenhed, med at bruge betydelige summer til overvaagning af opfoerelsen af Hochtief-bygningen?

4. Kan Kommissionen bekraefte, at kommissaer Van Miert i sin tid blot udtrykte en generel velvilje over for at undersoege stedets egnethed for Kommissionen, at han fastholdt noedvendigheden af at anvende nabogrunden, og at Kommissionen derfor ikke i oejeblikket paa nogen maade er forpligtet til at leje Hochtief-bygningen?

5. Finder Kommissionen ikke, at den i lyset af de uforenelige oplysninger i pressen allerede nu boer afvise enhver interesse for den naevnte bygning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (12. april 1996)

1. Kommissionen bekraefter, at der ved siden af Jean Monnet-bygningen findes en byggegrund, der tilhoerer den luxembourgske regering. Kommissionen har altid udvist interesse for denne grund.

2. Kommissionen har gennemgaaet tilbuddet fra et af selskaberne i den franske koncern Générale des Eaux. Dette projekts levedygtighed afhaenger dog ogsaa af, at der gives tilsagn fra ejeren af grunden. Ligeledes skal Faelleskabets regler for offentlige udbud og tidsfrister forbundet hermed overholdes.

3. Kommissionen vurderer, at udgifterne til analyse af specifikationer og overvaagning af opfoerelsen af en bygning, som vil kunne huse ca. 800 tjenestemaend, er noedvendige, selvom operationen ikke skulle lykkes.

4. Kommissionen havde allerede underrettet den luxembourgske regering om, at den om noedvendigt var indstillet paa at fjerne sig noget fra Jean Monnet-bygningen for at faa plads til alle tjenestegrenene. Ikke desto mindre har Kommissionen ikke opgivet tanken om en dag at kunne samle alle sine ansatte ved hjaelp af grunden ved siden af den nuvaerende bygning. Kommissionens interesse for en af disse to bygninger udelukker dog ikke interessen for den anden.

5. Kommissionen har bedt om at faa de informationer, der har vaeret offentliggjort i pressen dementeret. Naar den har gennemgaaet de noedvendige oplysninger, vil den i henhold til de procedurer, der gaelder i bygningsspoergsmaal laegge sig fast paa, hvor personalet skal anbringes.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0554/96 af Olli Rehn (ELDR) til Kommissionen (11. marts 1996)

Om: Hindring af markedsadgangen for en sportsdrik af folkesundhedsmaessige aarsager

Et effektivt indre marked forudsaetter, at produkterne har fri markedsadgang inden for Unionen.

Finlands levnedsmiddelstyrelse har imidlertid afslaaet at give import- og markedsfoeringstilladelse til en sportsdrik, der fremstilles og er godkendt i Tyskland (sagen Gobi / Emersio Oy), under henvisning dels til folkesundhedsmaessige aarsager dels til manglende faellesskabslovgivning for de paagaeldende produkter.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at forhindre, at medlemsstaternes myndigheder tilsidesaetter Cassis de Dijon-princippet om produkternes frie adgang til markedet af folkesundhedsmaessige aarsager, uden at myndighederne har trovaerdige beviser for dens skadelige virkning paa folkesundheden?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (24. april 1996)

Kommissionen skal henlede det aerede medlems opmaerksomhed paa, at den er i gang med en dybtgaaende undersoegelse af det omtalte problem som led i behandlingen af flere for nyligt indkomne klager.

Kommissionen skal endvidere minde om, at den i henhold til forskellige retsakter nu kan sikre sig, at en medlemsstat ikke uberettiget paaberaaber sig sundhedsbeskyttelse. Den foerste af retsakterne er af forebyggende art og bygger paa princippet om, at paataenkte tekniske forskrifter skal anmeldes til Kommissionen i overensstemmelse med den i direktiv 83/189/EOEF ((EFT L 109 af 26.4.1983. )) omhandlede fremgangsmaade.

Med henblik paa straks ved vedtagelsen at kunne finde frem til, hvilke foranstaltninger der kan vaere til hinder for de frie varebevaegelser, og paa at finde passende loesninger saa hurtigt som muligt, er der i oevrigt ved Europa-Parlamentets og Raadets beslutning 3052/95/EF, der blev vedtaget den 13. december 1995 ((EFT L 321 af 30.12.1995. )), indfoert en ordning for gensidig information om nationale foranstaltninger, der fraviger princippet om frie varebevaegelser inden for Faellesskabet.

Finder Kommissionen, at en medlemsstat har undladt at opfylde sine forpligtelser, kan den endelig indlede en overtraedelsesprocedure i henhold til EF-traktatens artikel 169.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0342/96 af Robert Evans (PSE) til Kommissionen (22. februar 1996)

Om: Ansoegningsfrister til Den Europaeiske Socialfond (ESF)

Overvejer Kommissionen at forlaenge ansoegningsfristerne og skabe mere offentlig omtale af ESF-udbudsproceduren, saa det bliver muligt at indgive ansoegninger af hoej kvalitet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (1. april 1996)

Efter reformen af strukturfondene i 1993 etableres strukturfondenes interventionsprogrammer i partnerskab mellem Kommissionen og medlemsstaterne inden for faellesskabsstoetterammerne og de operationelle programmer.

Det er medlemsstaternes kompetence at udvaelge de projekter, der indgaar i denne kontekst. Dette gaelder bl.a. procedurerne for forelaeggelse af projekter og oplysning og reklame for dem, i henhold til artikel 32 i Raadets forordning (EOEF) 2082/93 af 20. juli 1993 ((EFT L 193 af 31.7.1993. )).

For faellesskabsinitiativernes vedkommende fastsaettes ansoegningsfristerne af medlemsstaterne selv. I betragtning af, at de projekter, der modtager stoette, er af tvaernational karakter, samarbejder Kommissionen med Den Europaeiske Socialfonds myndigheder i medlemsstaterne for at sikre, at der fastsaettes en faelles frist, som er tilstraekkelig rummelig til, at der kan udarbejdes projekter af hoej kvalitet. Den naeste indkaldelse af forslag under Adapt og Employment vil finde sted i 1997, og Kommissionen har sammen med ESF-myndighederne i medlemsstaterne nedsat en saerlig arbejdsgruppe til at udfoere arbejdet i forbindelse med denne indkaldelse af forslag. Denne arbejdsgruppe laegger saerlig vaegt paa spoergsmaalet om en passende tid til udarbejdelse af ansoegningerne.

For saa vidt angaar artikel 6 - innovative foranstaltninger - i ESF-forordningen, menes det, at ansoegningsfristerne giver et passende spillerum for forelaeggelse af forslag til projekter. Der kunne skabes stoerre offentlig omtale om udvaelgelsesproceduren. Den generelle implementeringsproces i artikel 6 er i oejeblikket taget op til ny behandling.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0662/96 af Martina Gredler (ELDR) til Kommissionen (15. marts 1996)

Om: Anonyme bankforretninger i Belgien

I Raadets direktiv af 10. juni 1991 (91/308/EOEF ((EFT L 166 af 28.6.1991, s. 77. ))) om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge hedder det, at kredit- og finansieringsinstitutterne i medlemsstaterne kraever, at deres kunder legitimerer sig.

I Belgien er det muligt anonymt at erhverve sig indlaansbeviser fra bankerne til et hvilket som helst beloeb mod kontant betaling.

Eksisterer denne mulighed ogsaa i 1996?

Er dette i overensstemmelse med ovennaevnte direktiv?

I benaegtende fald hvor laenge har Kommissionen haft kendskab til, at der handles i modstrid med ovennaevnte direktiv?

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at medvirke til en korrekt overholdelse af dette direktiv?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti paa skriftlige forespoergsler E-0660/96, E-0661/96, E-0662/96 og E-0663/96 (12. april 1996)

I artikel 3, stk. 1, i direktiv 91/308/EOEF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge fastsaettes det, at medlemsstaterne skal drage omsorg for, at kredit- og finansieringsinstitutterne kraever legitimation, naar en kunde aabner en konto. I artikel 3, stk. 2, udvides legitimationskravet til ogsaa at omfatte andre kunder, der ikke har en konto, saafremt den paataenkte forretning vedroerer et beloeb paa 15 000 ECU eller derover i en enkelt eller en raekke forbundne transaktioner. Dette betyder, at direktivet ikke kraever legitimation af tilfaeldige kunder, der foretager transaktioner paa under 15 000 ECU, medmindre der allerede er mistanke om hvidvaskning af penge (artikel 3, stk. 6).

Ovennaevnte bestemmelser i direktivet er gennemfoert i den nationale lovgivning i de medlemsstater, det aerede medlem naevner. Taerskelbeloebet er i Frankrig fastsat til 50 000 FRF, i Italien 20 mio. ITL, i Belgien 10 000 ECU og i Tyskland 20 000 DEM. Kommissionen har ikke kendskab til, at disse taerskelbeloeb ikke overholdes.

Kommissionens rapport om anvendelsen af direktivet om hvidvaskning af penge ((KOM(95) 54 endelig udg. af 3.3.1995. )), som behandles i Parlamentet, indeholder detaljerede oplysninger om medlemsstaternes lovgivning til gennemfoerelse af direktivet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0353/96 af Florus Wijsenbeek (ELDR) til Kommissionen (22. februar 1996)

Om: OEstrigs forhoejelse af vejgebyr for motorvejen over Brennerpasset

Har Kommissionen kendskab til, at OEstrig uden videre begrundelse fra og med i dag kraftigt har forhoejet det gaeldende vejgebyr for Brennerpasset for derved at begraense transittransporten gennem landet? Er Kommissionen ligeledes klar over, at der endda for miljoevenlige koeretoejer vil gaelde en nattarif, som er fire gange hoejere end tariffen fra 1. juli 1995?

Er Kommissionen klar over den enorme stigning i omkostningerne, som denne beslutning medfoerer for vognmaendene? Er Kommissionen ydermere klar over, at denne beslutning derfor muligvis udgoer en stor og derfor uacceptabel handelshindring mellem EU-medlemsstater?

Flere transportorganisationer frygter, at denne beslutning vil skabe praecedens for andre lande i omraadet, som nu uden tvivl vil opleve en kraftig tilvaekst af lastvogntrafikken paa deres motorveje. Anser Kommissionen denne frygt for begrundet og er den rede til at indlede de fornoedne aktioner for at forebygge disse eventuelle videre problemer?

Er Kommissionen rede til at laegge pres paa den oestrigske regering med henblik paa alligevel at undgaa eller at begraense denne forhoejelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (28. marts 1996)

Kommissionen er orienteret om de beslutninger, den oestrigske regering har truffet vedroerende vejafgiftssatserne ved Brennerpasset. Den har allerede henvendt sig til de oestrigske myndigheder for at henlede disses opmaerksomhed paa at afgiftssatserne kan vise sig at vaere uforenelige med faellesskabslovgivningen. De paagaeldende beslutninger er i oejeblikket genstand for en naermere undersoegelse fra Kommissionens side for at faa fastslaaet, hvorvidt de er i overensstemmelse med de nugaeldende bestemmelser.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0800/96 af Jesús Cabezón Alonso (PSE) og Juan Izquierdo Collado (PSE) til Kommissionen (3. april 1996)

Om: Import af iransk safran

Importen af iransk safran til det europaeiske marked har haft en meget negativ indvirkning paa de spanske safranproducenters situation.

Tyve tusinde er beskaeftiget med produktion af safran i regionen Castilla-La Mancha (Spanien).

Iransk safran er af en daarligere kvalitet, og prisen herfor paa det europaeiske marked oedelaegger enhver mulighed for fair konkurrence.

Har Kommissionen kendskab til ovennaevnte forhold?

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen ivaerksat eller agter den at ivaerksaette for at beskytte safran fremstillet i Europa?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (24. april 1996)

Safran indfoeres til EF til en told paa 10%. Den faelles markedsordning for safran og andre krydderier er omfattet af Raadets forordning (EOEF) nr. 827/68 ((EFT L 151 af 30.06.1968, senest aendret ved Raadets forordning (EF) nr. 3290/94 (EFT L 349 af 31.12.1994). )).

I 1994, som er det seneste aar der foreligger tal for, blev der fra Iran indfoert 30 t safran (vaerdi 7,4 mio ECU), som udgjorde 55% af den totale maengde safran indfoert til EF og var noget naer det dobbelte af de seneste aars niveau. Samme aar var de spanske udfoersler af safran (herunder handel mellem medlemsstaterne) paa 45 t (vaerdi 14,1 mio ECU).

Da der ikke foreligger paalidelige produktions- og prisoplysninger om safran, er det vanskeligt at drage nogen konklusioner om virkningen af indfoerslen fra Iran. Kommissionen vil gerne undersoege eventuelle naermere oplysninger om saadanne indfoersler og de skadelige virkninger, de maatte have paa EF's markeder og produktion.