SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1439/02

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(15. maj 2002)

Om: Katastrofesituation på grund af ørkendannelse på Sicilien

Den vedvarende tørke, som i de sidste to år har ramt Sicilien, ser ikke længere ud til at være et enkeltstående fænomen, men er en foruroligende situation af katastrofeagtige dimensioner.

Den herskende vandmangel udgør nu en alvorlig fare ikke blot for landbrugs- og husdyravlssektoren, men også for vandforsyningen til boligområderne, hvoraf der i nogle allerede er indført vandrationering.

Denne krisesituation, der skyldes det drastiske fald i regnmængden på øen, forværres, fordi der fuldstændig mangler passende infrastrukturer i det regionale vandforsyningssystem, således at det er umuligt at finde nogen hensigtsmæssig løsning på kort og mellemlang sigt.

De almindelige foranstaltninger truffet af den regionale og nationale regering har vist sig at være fuldstændig utilstrækkelige i betragtning af den alvorlige situation.

- Kan Kommissionen oplyse, hvilke undtagelsesforanstaltninger der kan træffes for at imødegå den langsomme, men ubønhørlige ørkendannelsesproces på Sicilien, der er dømt til at lide den samme skæbne som det tilstødede afrikanske fastland?

- Mener Kommissionen ikke, den bør sørge for at nedsætte et ekspertudvalg, der hurtigst muligt skal undersøge eventuelle løsninger for i tide at undgå en katastrofe af uforudsigelige dimensioner på den største ø i Middelhavet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. juni 2002)

Det operationelle strukturfondsprogram for Sicilien for programmeringsperioden 2000-2006 indeholder foranstaltninger vedrørende vandressourcer og vandforsyning til ca. 170 mio. EUR fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) og 94 mio. EUR fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) Udviklingssektionen. Kommissionen skal understrege, at i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet henhører både udvælgelsen og gennemførelsen af projekter under de regionale myndigheder, som står for ledelsen og overvågningen af de programmer, der medfinansieres via strukturfondene.

I 2003 skal der ifølge planen foretages en ajourføring og revision af disse programmer, herunder af budgetmidlerne hertil, så de i højere grad stemmer overens med de ændrede forhold. Hvis den alvorlige situation, det ærede medlem henviser til, bliver en realitet, vil der som led i revisionen af programmet kunne foretages de fornødne ændringer til løsning af vandmangelproblemerne. Det er imidlertid de italienske regionale og nationale myndigheder, der skal tage initiativet til revision af programmerne.

Vandpolitiske spørgsmål, herunder drikkevandsforsyninger, reguleres først og fremmest gennem Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger(1).

Vandrammedirektivets formål omfatter mindst to aspekter af relevans for den situation, det ærede medlem beskriver: at fastlægge en ramme for beskyttelse af vandløb og søer, overgangsvande, kystvande og grundvand, som:

a) fremmer bæredygtig vandanvendelse baseret på langsigtet beskyttelse af tilgængelige vandressourcer og

b) bidrager til at afbøde virkningerne af oversvømmelser og tørke. Direktivet skulle derved bidrage til tilstrækkelig forsyning af overfladevand og grundvand af god kvalitet, som er nødvendig for at opnå en bæredygtig, afbalanceret og rimelig vandanvendelse.

Den 16. april 2002 vedtog Kommissionen en meddelelse til Rådet, Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget Mod en tematisk strategi for beskyttelse af jordbunden(2). I denne meddelelse behandles ørkendannelse i forbindelse med forskellige jordbundsnedbrydende processer, såsom erosion. Det erkendes, at erosion er et alvorligt problem i Middelhavsområdet. Virkningerne heraf for miljøet, vandmagasinerne og landbrugsjorden udgør en alvorlig trussel for dette område.

EU's tørre landområder er især koncentreret i det sydlige Spanien og Portugal, Syditalien, størstedelen af Grækenlands øer og fastland og Sydfrankrig. I disse områder er 60 % af arealet truet med eller ramt af ørkendannelse og forringelse af jordbunden. Disse medlemsstater har derfor forenet deres indsats inden for rammerne af et bilag for det nordlige Middelhavsområde under FN's konvention om bekæmpelse af ørkendannelse. De pågældende medlemsstater, og særlig Italien, har vedtaget nationale handlingsprogrammer til bekæmpelse af ørkendannelse(3), hvori de analyserer ørkendannelsesprocessen og opstiller modforanstaltninger.

(1) EFT L 327 af 22.12.2000.

(2) KOM(2002) 179 endelig udg.

(3) UN-CCD Secretariat/ Italian National Action Programme: http://www.unccd.int/actionprogrammes/northmed/national/2000/italy-eng.pdfComitato Nazionale Italiano per la lotta alla siccità e alla desertificazione: http://www.desertification.it/.