ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2634/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(1. september 2000)

Om: Den undtagelsestilstand, som Rusland har indført i Tjetjenien

Den undtagelsestilstand, som de russiske myndigheder på ny har indført i Tjetjenien, er et bevis på, at denne frygtelige krig endnu ikke er afsluttet. Hvilke foranstaltninger agter Den Europæiske Union på den baggrund at træffe for at genindføre de nationale demokratiske rettigheder for det tjetjenske folk, som Rusland har frataget det?

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-2557/00 og E-2634/00

(16. november 2000)

Efter Det Europæiske Råds møde i juni 2000 i Feira påtog Den Europæiske Union sig at undersøge den generelle situation i Rusland. Derefter blev der truffet afgørelser om, at Unionen skal bistå med at fremme demokrati, retsstatsprincippet og en markedsorienteret økonomi. Dette udgør grundlaget for et stærkt, frugtbart og langsigtet forhold til Rusland. Unionen gentog, at forudsætningen for udviklingen af et sådant forhold til hele Rusland, herunder Tjetjenien, er fælles værdier, navnlig respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.

Lige siden begyndelsen af krisen i Republikken Tjetjenien i Den Russiske Føderation har Rådet hævdet, at kun en politisk løsning kan sætte en varig stopper for krisen. Med henblik herpå har Unionen uden ophør gjort sig til talsmand for, at menneskerettighederne respekteres for alle Tjetjeniens indbyggeres vedkommende. Samtidig lægger Rådet stor vægt på princippet om Den Russiske Føderations territoriale integritet. I overensstemmelse med det konstruktive engagement, som har været dens strategi i lang tid, har Unionen konsekvent lagt pres på Rusland for at få det til at opfylde sine forpligtelser.

Unionen opfordrer Rusland til at opfylde det internationale samfunds krav vedrørende Tjetjenien. Disse går navnlig ud på, at man undlader at anvende unødig magt og derved undgår en eventuel udvidelse af konflikten, at man iværksætter en politisk proces med deltagelse af valgte tjetjenske repræsentanter, at der foretages effektive uafhængige undersøgelser af krænkelser af menneskerettighederne, samarbejde med Europarådet, støtte til OSCE's assistancegruppe i forbindelse med gennemførelsen af dens mandat som helhed og at man sørger for, at ngo'ernes humanitære bistand når frem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3033/00

af Giorgos Katiforis (PSE) til Rådet

(20. september 2000)

Om: Partnerskabsaftalen mellem EU og Tyrkiet

På topmødet i Helsinki fik Tyrkiet status som ansøgerland til EU på visse bestemte og udtrykkeligt definerede betingelser.

Kommissionen bestræber sig naturligvis på at sikre, at topmødebeslutninger gennemføres nøjagtigt, og at de grundlæggende principper for de europæiske befolkningers og deres regeringers holdninger respekteres i fuld udstrækning. Den voldsomme reaktion i visse dele af den tyrkiske presse på forhandlingerne med Kommissionens delegation i Ankara i juli giver imidlertid det indtryk, at visse parter forsøger at holde udtrykkelige henvisninger til betingelser for Tyrkiets ansøgerstatus ude fra udkastet til partnerskabsaftalen mellem EU og Tyrkiet.

Hvad vil Rådet foretage for at sikre, at de betingelser, som blev fastsat på topmødet i Helsinki for Tyrkiets opnåelse af status som officielt ansøgerland, nemlig en løsning på Cypern-problemet, en forbedring af menneskerettighedssituationen, en løsning på det kurdiske problem, en afgørelse om de tyrkiske krav på Det Ægæiske Hav ved Den Internationale Domstol i Haag, en demokratisering af det politiske system sammen med andre Helsinki-kriterier, optages i den operative del af teksten og ikke blot i præamblen til den fremtidige partnerskabsaftale?

Svar

(22. december 2000)

Tyrkiet er et kandidatland, som kan ansøge om at blive medlem af Unionen på grundlag af samme kriterier som dem, der gælder for de øvrige kandidatlande. Som led i den aktuelle europæiske strategi er Tyrkiet i lighed med de andre kandidatlande omfattet af en førtiltrædelsesstrategi, der tager sigte på at fremme og støtte landets reformer. Denne strategi indebærer en styrket politisk dialog med fokus på de fremskridt, der er nødvendige for at opfylde de politiske kriterier, der er fastsat med henblik på tiltrædelse, navnlig for så vidt angår menneskerettigheder og de områder, der er anført i nr. 4 og 9a) i konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Helsinki, hvori det desuden er fastsat, at et partnerskab med henblik på tiltrædelse vil blive indledt på grundlag af konklusionerne fra tidligere Europæiske Råd; dette partnerskab skal afgrænse de prioriterede afsnit i tiltrædelsesforberedelserne under hensyn til de politiske og økonomiske kriterier og de krav, en medlemsstat skal opfylde, og vil blive ledsaget af et nationalt program for overtagelse af gældende EU-ret.

Kommissionens forslag om principper, prioriteringer, mellemfristede mål og vilkår for Republikken Tyrkiets tiltrædelsespartnerskab blev fremsendt til Rådet den 13. november 2000. Rådet er gået i gang med behandlingen af forslaget.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2295/00

af Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) til Rådet

(11. juli 2000)

Om: Handel

I maj måned behandlede Rådet (økonomi og finans) et forslag om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse dele til fjernsynskamerasystemer med oprindelse i Japan. Kommissionen havde i samarbejde med europæiske producenter af disse produkter foretaget undersøgelser i over to år, hvorefter den havde forelagt forslag om indførelse af disse antidumpingforanstaltninger.

Rådets Handelsgruppe forkastede på sit møde den 8. maj 2000 dette forslag.

Kan Rådet oplyse, på hvilket grundlag det har truffet denne afgørelse?

Svar

(9. november 2000)

På mødet den 11. april 2000 noterede Handelsgruppen sig følgende:

- seks delegationer kunne støtte Kommissionens forslag om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse dele til fjernsynskamerasystemer med oprindelse i Japan

- otte delegationer var imod forslaget, fordi de mente, at det i foreliggende tilfælde ikke var godtgjort:

- at Japan dumpede disse kameradele på Fællesskabets marked

- at Fællesskabets industri led skade

- at der var en årsagssammenhæng mellem den påståede dumpede import og den påståede skade

- at et indgreb endelig var nødvendigt af hensyn til Fællesskabets interesse

- en delegation undlod at tage stilling.

På samlingen den 8. maj 2000 bekræftede Rådet, der ikke var simpelt flertal for Kommissionens forslag, som derfor ikke kunne vedtages.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1466/00

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(10. maj 2000)

Om: Anvendelse af urten stevia rebaudiana bertoni

Urten stevia rebaudiana bertoni er blevet anvendt i århundreder som et naturligt sødemiddel, og den anses også for at have positive medicinske egenskaber.

I forlængelse af en anmodning om markedsføring af planten som et nyt levnedsmiddel fastslog Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler i sin undersøgelse, at der ikke var nogen tilfredsstillende data til støtte for en sikker anvendelse af disse produkter som levnedsmiddelingredienser eller som sakkaroseerstatning til diabetikere og overvægtige personer.

Eftersom der ikke er tilstrækkelige data til at støtte en sikker anvendelse af stevia rebaudiana bertoni, er der sikkert heller ikke tilstrækkelige data til at begrænse anvendelsen af den, og der må forskes yderligere for at bevise, at urten er uegnet til menneskeføde?

Vil Kommissionen give oplysninger om den nuværende holdning med hensyn til markedsføring og anvendelse af denne urt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. juli 2000)

Planter og tørrede blade af urten stevia rebaudiana har været genstand for en anmodning om markedsføring i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) 258/97 af 27. januar 1997 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser(1). Det betyder, at dette produkt hidtil ikke har været brugt til konsum i nævneværdigt omfang i Fællesskabet.

I sin udtalelse understregede Den Videnskabelige Levnedsmiddelkomité, at der ikke forelå tilfredsstillende oplysninger, navnlig med hensyn til produktets specifikationer, og at der ikke forelå tilstrækkelige data om produktets toksikologi til, at man kunne drage den konklusion, at produktet ville være sikkert til konsum.

I et sådant tilfælde kan anmodningen kun afslås. Den Stående Levnedsmiddelkomité godkendte enstemmigt Kommissionens beslutning.

Denne beslutning skal ikke forhindre andre ansøgere i at indgive en anmodning.

(1) EFT L 43 af 14.2.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3257/00

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(20. oktober 2000)

Om: Ændring af postdirektivet ensartet takst

I forslag til postdirektiv (KOM(2000) 319) anføres det, at ensartet takst ikke er en væsentlig del af befordringspligten. Denne holdning er imidlertid i modstrid med den politik, som er fremherskende i det store flertal, om ikke alle, medlemsstater. Takstregulering er et væsentligt element i den territoriale, økonomiske og sociale samhørighed.

1. Hvad er Kommissionens holdning til ensartet takst?

2. Finder Kommissionen, at en ensartet takst kan opretholdes med de påtænkte liberaliseringsmuligheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(21. november 2000)

1. Kommissionens holdning til ensartet takst er den samme, som fremgår af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet(1). Medlemsstaterne kan fastsætte en ensartet takst, hvis de ønsker det.

2. Ja.

(1) EFT L 15 af 21.1.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2888/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Malaria i lufthavne

Mener Kommissionen, at reglerne for sprøjtning med insekticider på fly fra troperne bliver overholdt tilfredsstillende, i betragtning af det tiltagende antal tilfælde af malaria i lufthavne, som indberettes, især i Frankrig, Belgien og Det Forenede Kongerige, sådan som det beskrives i augustudgaven af WHO's bulletin?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. oktober 2000)

Lufthavnsmalaria er en sjælden og potentielt alvorlig sygdom. Siden 1997, da sygdommen først blev beskrevet, er der iagttaget 75 tilfælde af sygdommen i Vesteuropa. Folk kan blive smittet ved at blive stukket af malariamyg under en flyvning eller en mellemlanding, eller mens de håndterer containere eller bagage et eller andet sted i lufthavnen. Mennesker, der lever i nærheden af en lufthavn, eller som passerer forbi den, kan også blive ramt. Den største risiko for lufthavnsmalaria kommer fra Vest- og Centralafrika, da det meste af lufttrafikken fra disse lande omfatter mellemlandinger i Vesteuropa. Lufthavnsmalaria konstateres hovedsagelig i varme somre, hvor malariamyggens chancer for at overleve er størst. Desuden svarer sommermånederne i Europa til regntiden i de afrikanske regioner, der ligger mellem krebsens vendekreds og Ækvator, og netop i regntiden er risikoen for malariaoverførsel størst.

Forebyggelse af lufthavnsmalaria består i, at fly, der kommer ind fra smitteområder, desinficeres. Denne desinficering, som er en del af de internationale sundhedsbestemmelser, skal gennemføres efter Verdenssundhedsorganisationens anvisninger. Der findes flere forskellige metoder.

Medlemsstaternes myndigheder, lægeorganisationer og offentligheden i almindelighed er informeret om denne nye, men stadig relativt sjældne sundhedsrisiko gennem Fællesskabsnetværkets informationskanaler. Det er medlemsstaternes ansvar at sikre, at der gennemføres passende forebyggende foranstaltninger i lufthavnene. Udbredelsen af malaria ad denne vej er endnu ikke fuldstændig kortlagt, og selv når de anvendes korrekt, kan WHO's anvisninger om desinficering muligvis ikke forebygge alle tilfælde af lufthavnsmalaria.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3153/00

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(2. oktober 2000)

Om: Sortliste

Jævnfør Rådets forordning 1469/95/EØF(1) og Kommissionens forordning 745/96/EØF(2) agtes det at sortliste virksomheder og enkeltpersoner alene på baggrund af en mistanke.

Kommissionen bedes redegøre for begrundelsen herfor samt redegøre for, hvorledes den vil sikre fortrolighed over for de pågældende virksomheder?

Hvordan vil Kommissionen kompensere firmaer og enkeltpersoner, som uberettiget placeres på sådan en liste?

(1) EFT L 145 af 29.6.1995, s. 1.

(2) EFT L 102 af 25.4.1996, s. 15.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(3. november 2000)

Det skal for det første bemærkes, at bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 1469/95 af 22. juni 1995 om foranstaltninger, der skal træffes over for visse erhvervsdrivende, der drager fordel af transaktioner finansieret af EUGFL, Garantisektionen(1), og i Kommissionens forordning (EF) nr. 745/96 af 24. april 1996 om gennemførelsesbestemmelser(2), allerede gælder umiddelbart.

I overensstemmelse med disse bestemmelser er underretningerne ikke baseret på en formodning eller mistanke, men vedrører erhvervsdrivende, der frembyder en risiko for manglende pålidelighed som defineret i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1469/95 (det første led i en administrativ eller retslig forfølgning, endelig afgørelse truffet af en forvaltnings- eller retsmyndighed).

Meddelelserne mellem medlemsstaterne og Kommissionen er fortrolige. Bestemmelserne vedrørende beskyttelse af oplysninger i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(3) og i Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 vedrørende gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne(4) finder anvendelse.

Kommissionen kan i denne forbindelse oplyse, at underretningerne er tilsendt den eneste kompetente myndighed på dette område, Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, der har tilkendegivet, at der er truffet alle de organisatoriske og tekniske foranstaltninger, som er nødvendige for at sikre fortroligheden.

Kommissionen har hidtil ikke haft kendskab til nogen klage i forbindelse med en underretning på basis af ovennævnte forordninger. Ifølge artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 745/96 er hver enkelt medlemsstat og Kommissionen ansvarlige for enhver skade, som de måtte være årsag til.

(1) EFT L 145 af 29.6.1995.

(2) EFT L 102 af 25.4.1996.

(3) EFT L 281 af 23.11.1995.

(4) EFT L 82 af 22.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3631/00 af Stefano Zappalà (PPE-DE) og Antonio Tajani (PPE-DE) til Kommissionen. Virksomhedsledernes situation i Den Europæiske Union.



EF-Tidende nr. 136 E af 08/05/2001 s. 0236 - 0236



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3631/00 af Stefano Zappalà (PPE-DE) og Antonio Tajani (PPE-DE) til Kommissionen (22. november 2000) Om: Virksomhedsledernes situation i Den Europæiske Union Under henvisning til, at Udvalget om Sociale Anliggender, Beskæftigelse og Arbejdsmiljø i sin tid vedtog betænkning A3-0196/93(1), og at Europa-Parlamentet den 25. juni 1993 godkendte beslutningen om virksomhedsledernes situation i EF (A3-0196/93), bedes Kommissionen oplyse, hvorledes den har fulgt Europa-Parlamentets anmodninger op? (1) EFT C 194 af 19.7.1993, s. 347. Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou (22. december 2000) Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3497/00

af Raina Echerer (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. november 2000)

Om: Vil nogen EU-regering give tilladelse til, at atomkraftværket Temlin sluttes til nettet?

Den tyske miljøminister har erklæret, at det sovjetisk byggede atomkraftværk Temlin i Den Tjekkiske Republik i henhold til gældende tysk lovgivning ikke opfyldte sikkerhedskravene for atomkraftværker.

Faktisk blev fire sovjetisk byggede atomkraftværker af lignende type i Østtyskland lukket ned efter Tysklands genforening. Er Kommissionen i betragtning af, at der endnu ikke findes Eu-standarder for nuklear sikkerhed i stand til at besvare følgende spørgsmål:

Vil en atomreaktor af Temelin-typen få tilladelse til at gå til nettet i Tyskland, Frankrig, Det forenede Kongerige, Spanien, Sverige, Finland, Belgien og Nederlandene i henhold til de pågældende landes lovgivning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(12. december 2000)

Den reaktor, der for nylig er blevet taget i brug i kernekraftværket i Temelin, og en anden tilsvarende, som er ved at blive færdiggjort, er af typen VVER-1000, der af gruppen af verdens syv største industrinationer (G7) i 1992 blev anset for at kunne opgraderes til rimelige omkostninger, så de svarede til de vestlige nukleare sikkerhedsnormer og figurerer som sådan i Agenda 2000. De er dermed helt forskellige fra de første fire reaktorer i atomkraftværket i Greifswald, som er af typen VVER-440/230 og defineret af G7 og i Agenda 2000 som umulige at opgradere til rimelige omkostninger.

Atomlovgivningen i hver enkelt medlemsstat er inden for de seneste årtier udviklet med henblik på at garantere en høj grad af nuklear sikkerhed under hensyntagen til forskellige nukleare traditioner samt de forskellige teknologier. De forskelligartede nationale lovgivninger på området har alle det til fælles, at der skal sikres en høj grad af nuklear sikkerhed. Dette kræves også af ansøgerlandene i forbindelse med tiltrædelsesprocessen.

Ansvaret for den nukleare sikkerhed påhviler fortsat den stat, der har det juridiske ansvar for et atomkraftværk. Derfor er det udelukkende den tjekkiske myndighed med ansvar for nukleare anlæg, der kan bevilge eller afslå tilladelser til lokalisering, opførelse, idriftsætning, drift og nedlukning af atomkraftværker i Den Tjekkiske Republik. Det er i denne forbindelse vigtigt at bemærke, at den tjekkiske atomlovgivning er blevet godkendt af internationale eksperter i nuklear sikkerhed, herunder en gruppe eksperter under Den Internationale Atomenergiorganisation (IAEA) i februar 2000, som værende på et niveau svarende til EU-medlemsstaternes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3128/00

af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen

(6. oktober 2000)

Om: Amerikansk støtte til europæisk føderalisme

Ifølge forskellige avisartikler modtager ledende personer, som arbejder for europæisk integration, støtte fra Den Amerikanske Komité for et Forenet Europa (American Committee for a United Europa), som er et skalkeskjul for den amerikanske efterretningstjeneste.

Dette bekræftes af, at misfornøjede CIA-agenter under folkeafstemningen om EF i 1975 i Det Forenede Kongerige gjorde lederne af nej-kampagnen opmærksomme på, at deres kolleger var aktivt involverede i modstandernes lejr.

Eftersom Europa-Parlamentet har udtrykt bekymring over Echelon, hvad mener Kommissionen da om dette?

Har Kommissionen i sine arkiver relevante dokumenter om dette emne? Hvordan er de klassificerede? Er dette emne nogen sinde blevet drøftet i et arbejdsudvalg? Hvornår?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(27. oktober 2000)

Som det ærede medlem ved, behandles hele Echelon-sagen for tiden i det midlertidige udvalg, som Europa-Parlamentet har nedsat til formålet. Kommissionen deltager i udvalget og bidrager så vidt muligt med sine egne oplysninger.

Hvad angår det ærede medlems specifikke spørgsmål, har Kommissionen intet kendskab til eller dokumenter om dette emne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2733/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Oprettelse af et fælles europæisk system til overvågning af luftrummet

Ifølge beretninger i medierne for kort tid siden i forbindelse med uanmeldt kontrol i lufthavnene Malpensa og Linate i Milano har det vist sig, at flyveledere handler overordentlig uansvarligt, idet de ganske vist stempler, at de er mødt på arbejde, men faktisk ikke efterkommer deres opgaver foran radarskærmen. Luftrummet over Italien gælder i forvejen for at være uforholdsmæssigt farligt, da trafikken der inden for et år er steget med 18 % og ulykkesrisiciene derfor er steget med 140 %. I mange EU-lande er luftrummet i de senere år blevet mere usikkert, og på baggrund af ovennævnte anmodes Kommissionen om at oplyse:

1. om den har kendskab til disse hændelser, og hvordan de bedømmes?

2. hvilket fremskridt den har gjort hvad angår skabelsen af et fælles europæisk system til overvågning af luftrummet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(5. oktober 2000)

For så vidt angår situationen i Italien og specielt i Malpensa- og Linate-lufthavnen, råder Kommissionen ikke over konkrete oplysninger, der sætter den i stand til at bedømme flyvekontrollens sikkerhedsniveau. Den vil henvende sig til de italienske myndigheder for at få nærmere oplysninger i sagen.

Siden udgangen af 1999 har Kommissionen arbejdet på et initiativ med betegnelsen et fælles luftrum, der sigter mod etableringen af et flyvekontrolsystem, som bedre opfylder kravene i Europa ved at eliminere den nuværende, nationale opsplitning af luftrummet.

Der er oprettet en gruppe af højtstående embedsmænd inden for den civile luftfart i medlemsstaterne, der har til opgave at rådgive Kommissionen vedrørende reformen af lufttrafikreguleringen. Resultaterne heraf forventes at foreligge i oktober 2000. De vil føre til en række lovgivningsforanstaltninger på EU-niveau, der på mellemlang sigt skal forbedre kvaliteten af de lufttrafiktjenester, der tilbydes luftfartsselskaberne, og opretholde det nuværende sikkerhedsniveau eller om nødvendigt forbedre dette.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2743/00

af Monica Frassoni (Verts/ALE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Rensningsanlæg for spildevand i Sarroch, Sardinien

I 1993 pålagde regionen Sardinien kommunen Sarroch at opføre et rensningsanlæg for spildevand i området Perd'e Sali Porto Columbu, som skulle finansieres gennem fællesskabsprogrammet ENVIREG(1). Efter uddelegeringen af arbejdet(2) blev dette den 26.2.1996 udsat for at muliggøre gennemførelsen af en

ekspertise med henblik på ændring af rensningsanlæggets beliggenhed, idet den ingeniør, der havde fået overdraget projekteringen, ikke havde taget hensyn til, at der i nærheden af det sted, hvor anlægget skulle opføres, allerede fandtes boligområder. Efter at ekspertisen var godkendt(3), nægtede entreprenørfirmaet at genoptage arbejdet, hvilket kommunen Sarroch besvarede ved at ophæve entreprisekontrakten(4). Arbejdet blev derefter pålagt en anden virksomhed, som opførte rensningsanlægget på det nye sted, der var anført i den ændrede ekspertiseudtalelse, dvs. i udkanten af brugerområdet, ved havet i det sidste uberørte naturområde i kommunen Sarroch.

Trods en skrivelse af 23.7.1997 til statsadvokaten i Cagliari, hvori der anmodedes om kontrol af lovligheden af de forskellige tilladelser til at gennemføre arbejdet og af overholdelsen af de gældende miljøbestemmelser, er der ikke taget nogen initiativer.

På nuværende tidspunkt ligger rensningsanlægget ubenyttet hen og udsættes for vandalisme. Spildevandsproblemet i det pågældende område er ikke blevet løst, og området er skæmmet, hvilket går ud over en eventuel udvikling af turismen.

Kan Kommissionen undersøge, om de fællesskabsmidler, der er anvendt i projektet, er forvaltet korrekt? Mener Kommissionen ikke, at modtagerne af finansieringen bør yde erstatning til Den Europæiske Union for et projekt, der ikke har opfyldt målene?

(1) Afgørelse nr. 35/3 af 24.9.1993; bemyndigelsesforanstaltning: D.C.G.A.D.A. nr. 2557 af 8.10.93.

(2) Regionalrådsforordning nr. 365 af 25.11.94.

(3) Kommunalrådsbeslutning nr. 328 af 8.11.1996 med udtalelser fra såvel miljøudvalget som undervisningsudvalget i den autonome region Sardinien og fra tilsynet med BB.AA.AA.AA.SS. i Cagliari.

(4) Kommunalrådsafgørelse nr. 58 af 21.2.1997.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Barnier

(13. oktober 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.