SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2486/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(6. september 2002)

Om: Særligt marked for laks

Når det gælder laks er handelsforbindelserne mellem Det Europæiske Fællesskab og tredjelande karakteriseret af, at en gruppe producenter i Fællesskabet, som har et særligt marked for deres varer, beskyttes til skade for forbrugerne i Fællesskabet, idet disse skal betale kunstigt høje priser for laks fra Norge, Færøerne og Chile. Det sidstnævnte land har EU netop indgået en associeringsaftale med. De pågældende producenter prøver på at forlænge deres priviligerede situation ved grundløse beskyldninger mod deres konkurrenter fra tredjelande for dumping, og de ønsker indførelse af en told på laks fra Chile og fra Færøerne for på denne måde at beskytte sig mod det faktum, at forbrugerne i Fællesskabet ikke udviser den store interesse for deres varer.

Hvilken indflydelse har det haft på markedet, at Kommissionen i 1997 undertegnede en aftale med Norge om mindstepriser på importeret norsk laks, som skulle gælde for fem år og skulle være udløbet den 1. juli i år? Kan Kommissionen bekræfte, at bestemmelsen om mindstepriser ikke vil blive forlænget, idet den er til ulempe for forbrugerne i Fællesskabet, da priserne på laks forhøjes kunstigt?

På hvilken måde vil Kommissionen forsvare forbrugernes interesser, så disse kan få fri adgang til at købe laks fra lande som Chile og Færøerne, hvad der ville være til fordel for konkurrencen og varens kvalitet?

Mener Kommissionen ikke, at fordi EF-markedet praktisk taget er blevet forbeholdt de skotske og irske producenter, er denne vare i Fællesskabet af ringe kvalitet, hvorimod laks fra Chile ikke lider under miljøproblemer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(30. oktober 2002)

Hvad angår indledningen af en antidumpingprocedure vedrørende importen af opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Chile og Færøerne, skal det bemærkes, at alle antidumpingklager, der indbringes for Kommissionen, skal indeholde umiddelbare beviser for, at varer fra tredjelande indføres til dumpingpriser, at EF-erhvervsgrenen forvoldes skade, og at der er en årsagssammenhæng mellem dumpingen og den forvoldte skade. Inden Kommissionen kan indlede en procedure, skal den desuden undersøge, om oplysningerne i klagen er korrekte og fyldestgørende, og høre Det Rådgivende Udvalg, som består af repræsentanter fra medlemsstaterne. Disse foranstaltninger skal sikre, at der kun indledes en formel undersøgelse, hvis klagen er berettiget. Alle disse betingelser var opfyldt for den ovennævnte antidumpingprocedure, og det kan derfor ikke påstås, at EF-erhvervsgrenens beskyldninger om dumping var grundløse. Det skal også bemærkes, at der endnu ikke er indført foranstaltninger over for importen fra Chile og Færøerne, da undersøgelsen først blev indledt i juli 2002.

De eneste handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger, der på nuværende tidspunkt gælder for den pågældende vare i EF, er dem, der indførtes i 1997 vedrørende importen af laks med oprindelse i Norge. Det drejer sig om en antidumping- og udligningstold, der understøttes af en række pristilsagn fra de forskellige eksportører. Sideløbende med disse foranstaltninger indgik Kommissionen og

de norske myndigheder i 1997 den såkaldte lakseaftale mellem EU og Norge. Denne aftale fastsætter bl.a., at Norge skal opkræve en eksportafgift på 3 % (som kan forhøjes, hvis eksportmængderne overstiger en vis tærskel), og at parterne skal konsultere hinanden regelmæssigt. Det skal understreges, at hverken foranstaltningerne (told og tilsagn) eller lakseaftalen begrænser den mængde af atlanterhavslaks med oprindelse i Norge, der kan indføres i EF. De skaber således ikke et konkurrencebeskyttet marked for EF-erhvervsgrenen. Det fremgår rent faktisk af statistikkerne, at EF's import af opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i forskellige tredjelande har tegnet sig for ca. 70 % af det samlede salg på EF-markedet i de sidste fem år.

I februar 2002 indledte Kommissionen på eget initiativ en fornyet undersøgelse af de gældende foranstaltninger efter at have ført konsultationer med de norske myndigheder om udviklingen i laksepriserne på EF-markedet. Tolden og tilsagnene forbliver i kraft, indtil resultaterne af undersøgelsen foreligger, og det samme gælder for lakseaftalen, som den norske regering og Kommissionen er blevet enige om at forlænge. De endelige undersøgelsesresultater forventes at foreligge til næste år.

I forbindelse med de to ovennævnte undersøgelser vil Kommissionen fastlægge, om der er tale om illoyal handelspraksis, og om denne praksis i så fald har påført EF-erhvervsgrenen skade. Hvis det konkluderes, at det er berettiget at indføre handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger, vil der blive fremsat passende forslag. Spørgsmålet om mindstepriser vil også blive undersøgt for Norges vedkommende. Det skal bemærkes, at der ikke kan træffes foranstaltninger, hvis de strider mod EF's samlede interesser. Afgørelsen om, hvorvidt det af hensyn til beskyttelsen af EF's interesser er påkrævet at gribe ind, træffes på grundlag af en vurdering af alle direkte berørte parters interesser, herunder forarbejdningsindustriens og forbrugernes interesser. Det skal imidlertid påpeges, at sammenlignende bedømmelser af kvaliteten af laks fra forskellige lande og undersøgelser af særlige miljøaspekter ikke falder ind under antidumpingprocedurer.