SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0190/02

af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Gennemførelse af nitratdirektivet (91/676/EØF)

Europa-Parlamentet vedtog den 17. januar 2001 en beslutning (2000/2110/INI(1)) om gennemførelse af nitratdirektivet (91/676/EØF(2)). I denne beslutning anmodes Kommissionen om oplysninger om, hvorfor dette direktiv fungerer så dårligt. Desuden fremsættes der forslag til forbedring af direktivets gennemførelse.

1. Europa-Parlamentet er af den opfattelse, at medlemsstater ud fra en videnskabeligt underbygget begrundelse bør kunne afvige fra de 170 kg N/ha på betingelse af, at normen på 50 mg nitrat/l i grundvandet under ingen omstændigheder overskrides. Hvordan har Kommissionen reageret på dette punkt i Parlamentets nitratbeslutning?

2. Europa-Parlamentet kræver i sin beslutning en undersøgelse af forurening af grundvandet forårsaget af nitrater, der ikke stammer fra landbruget. Er denne undersøgelse allerede gennemført? I bekræftende fald med hvilket resultat?

3. Kommissionen svarede på min skriftlige forespørgsel P-1725/99(3), at der for medlemsstaterne var udarbejdet nye retningslinjer, som skulle bidrage til at harmonisere målinger og rapportering af nitratkoncentrationen i grundvandet. Hvad indebærer disse retningslinjer, og er disse retningslinjer allerede trådt i kraft? Er det beskrevet i disse retningslinjer, i hvilken grundvandsdybde nitratkoncentrationen bør måles? Er Kommissionen af den opfattelse, at alle medlemsstater for øjeblikket forelægger objektivt sammenlignelige oplysninger, således at det er muligt at foretage en direkte sammenligning mellem medlemsstaterne?

(1) EFT C 262 af 18.9.2001, s. 128.

(2) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1.

(3) EFT C 225 E af 8.8.2000, s. 14.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(26. marts 2002)

1. Ifølge bestemmelserne i bilag III, afsnit 2, litra b), til Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget (herefter nitratdirektivet) har medlemsstaterne allerede mulighed for at afvige fra grænsen på 170 kg nitrat pr. hektar pr år (Kg N/ha/år) på betingelse af, at dette ikke hindrer, at direktivets mål nås. Dette indebærer, at nitratkoncentrationen i grundvandet under ingen omstændigheder må overstige 50 mg/l. I overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser skal afvigelsen imidlertid være begrundet ud fra objektive kriterier, f.eks. lang vækstsæson, afgrøder der optager meget nitrogen, højt nedbørsoverskud i det sårbare område og jordbund med usædvanlig høj denitrifikationsevne. Desuden skal den pågældende medlemsstat underrette Kommissionen, som derpå skal undersøge den forelagte begrundelse og træffe en beslutning, efter at det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 9 i direktivet (Nitratudvalget), har afgivet udtalelse. Foreløbig har to medlemsstater meddelt Kommissionen, at de anmoder om tilladelse til at fravige grænsen: Danmark og Nederlandene. Nitratudvalget har for nylig afgivet en positiv udtalelse om et udkast til en kommissionsbeslutning vedrørende den danske anmodning, og den tilsvarende skriftlige procedure er i gang. Hvad angår den nederlandske anmodning, blev der nedsat en uafhængig ekspertgruppe i 2000/2001, der skulle rådgive Kommissionen om de tekniske begrundelser, som de nederlandske myndigheder havde forelagt. I september 2001 ydede ekspertgruppen videnskabelig rådgivning og fremsatte anbefalinger med det formål at undgå en urimelig risiko for, at der trænger nitrat ned i grundvandet eller drænvandet i det nederlandske tilfælde. Ekspertgruppens konklusioner og anbefalinger vil danne grundlag for udformning af en kommissionsbeslutning om sagen, der vil blive forelagt for Nitratudvalget til udtalelse, så snart der opnås enighed med Nederlandene om anvendelsen af disse anbefalinger.

2. Vurderingen af de forskellige nitrogenkilder (husholdninger, industri og landbrug) skal gennemføres for hvert større vandområde (grundvands-, sø- eller flodområde). Til det formål er der brug for omfattende analyse- og modelleringsværktøjer samt lokal overvågning og lokale statistikker. Ifølge bestemmelserne i artikel 5, stk. 3, litra a), i nitratdirektivet, er en sådan vurdering en opgave, der skal varetages af hver enkelt medlemsstat med henblik på opstilling af handlingsprogrammer for de områder, der er udpeget som sårbare. Den generelle vurdering, der allerede er foretaget i nogle medlemsstater, viser at landbrugets bidrag til nitrogenstrømme i vand ligger på mellem 50 % (Belgien, Frankrig) og 70-80 % (Tyskland, Irland). Det udkast til retningslinjer for overvågning, der er under udarbejdelse, jf. punkt 3 nedenfor, udpeger, hvilke midler der kan anvendes på et mere detaljeret plan for at opnå en mere præcis vurdering.

3. Overvågning af grundvandet er også en kompleks sag. Der vil blive forelagt supplerende forslag herom på Nitratudvalgets næste møde i juni 2002.

Af medlemsstaternes rapporter og videnskabelige drøftelser fra 2000 fremgår det klart, at der generelt er behov for en overvågning af de større vandområder på to niveauer:

- Prøvetagning på den dybde, hvor grundvandet naturligt trænger op til overfladevandet eller pumpes op til drikkkevandsbrug. Herved fastslår man vandets generelle kvalitet og kendetegn.

- Prøvetagning i de øvre lag (de iltede første meter af det mættede område), der hurtigere viser virkningerne af landbrugets praksis og af forebyggende foranstaltninger.

På det næste møde i Nitratudvalget vil der blive forelagt et forslag i denne henseende, som skal indgå i retningslinjerne for overvågning. For at sikre, at statistikkerne bliver pålidelige og sammenlignelige, vil forslaget også præcisere, hvor hyppigt målingerne skal foretages, idet der tages hensyn til de hydrogeologiske forhold (f.eks. hyppigere målinger, hvor der er karstformationer med hurtig vandcirkulation i underjorden).