ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3184/97 af Riitta Myller (PSE) til Kommissionen (16. oktober 1997)

Om: Indvirkningen af den nye skolemaelksstoette paa folkesundheden

Raadet har anmodet Kommissionen om at tilfoeje tykmaelk blandt de produkter, der kan faa skolemaelksstoette. Ifoelge Kommissionens forslag til aendring af forordning vil kun tykmaelk, der er lavet af soedmaelk, faa stoette. Eksempelvis bruges der i Finland overhovedet ikke soedmaelk til fremstilling af tykmaelk, da forbrugerne oensker mere fedtfattige og dermed sundere produkter.

Hvordan argumenterer Kommissionen for sit forslag om at stoette anvendelse af fedt? Hvordan vil Kommissionens forslag til aendring af skolemaelksstoetten fremme folkesundheden i EU's medlemsstater?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (4. december 1997)

Ved at foreslaa »viili/fil«-produkter optaget paa listen over produkter, der er berettiget til skolemaelksstoette inden for rammerne af Raadets forordning (EOEF) nr. 1842/83 af 30. juni 1983 om almindelige regler for uddeling af maelk og visse mejeriprodukter til elever i skoler og undervisningsanstaltninger ((EFT L 183 af 7.7.1983. )), har Kommissionen villet sikre, at disse produkter behandles paa lige fod med yoghurt paa grund af de analoge aspekter for disse produkter. Endvidere har programmet siden skolemaelksreformen i 1993 vaeret koncentreret om konsummaelk med det formaal at forbedre ordningens effektivitet og opretholde dette basisprodukts position. De elever, der oensker at nedsaette deres indtagelse af maelkefedt, har dermed mulighed for at vaelge letmaelk, der ligeledes subventioneres gennem denne stoetteordning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2357/97 af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet (18. juli 1997)

Om: OEnskeligheden af en EU-udsending for Kina og ASEAN

Kan Raadet bekraefte, at det anser overholdelsen af menneskerettighederne for et vigtigt redskab i udenrigspolitikken, og at det generelt mener, at overholdelsen af menneskerettighederne fremmer stabiliteten i verden?

Mener Raadet, at overholdelsen af menneskerettighederne boer fremmes samtidig i Afrika, Latinamerika og Asien?

Mener Raadet, at de meget store oekonomiske fordele, som EU-landene drager af den hurtige udvikling af markederne i Kina og ASEAN, er en grund til at laegge mindre vaegt paa overholdelsen af menneskerettighederne i disse omraader?

Er Raadet enig i, at hverken Raadets holdning eller de maanedlige uopsaettelige beslutningsforslag fra Europa-Parlamentet om overholdelsen af menneskerettighederne i disse omraader har foert til en anden politik fra myndighedernes side i de paagaeldende omraader?

Vil Raadet paa grundlag af pragmatiske overvejelser om fremme af stabiliteten i omraadet overveje, om en saerlig EU-udsending for baade Kina og ASEAN kan foere til bedre forbindelser mellem EU og Europa-Parlamentet og disse lande og dermed indirekte kan fremme en bedre overholdelse af menneskerettighederne?

Svar (16. februar 1998)

Det aerede parlamentsmedlem har ret i sin analyse af, at udvikling og befaestelse af demokratiet og retsstatsprincippet samt respekt for menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder er et af de vaesentlige elementer i Den Europaeiske Unions faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der bygger paa artikel J.1 i traktaten om Den Europaeiske Union.

EU foelger dette princip overalt i verden. Derfor udtaler Den Europaeiske Union sig mod overtraedelser af menneskerettighederne, uanset hvor disse forekommer.

For at fremme menneskerettighederne i Kina og i ASEAN-landene foerer Den Europaeiske Union til stadighed en dialog om menneskerettighederne i mange fora. Hvad saerlig angaar de kinesiske myndigheder har Den Europaeiske Union siden 1995 paa ekspertniveau foert en dialog om menneskerettighederne. Det seneste moede fandt sted den 1.-2. december 1997 i Beijing. EU forsoeger gennem en konstruktiv dialog og et aktivt samarbejde paa omraadet at opnaa reelle forbedringer af menneskerettighedssituationen i Kina.

Endelig vil Raadet gerne goere det aerede parlamentsmedlem opmaerksom paa, at en raekke medlemsstater tager meget positive initiativer for at oege den internationale bevidsthed om menneskerettighedsspoergsmaal (seminarer, kongresser, udveksling af eksperter, osv.).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3461/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (31. oktober 1997)

Om: Det Faelles Forskningscenter i Ispra

Det forlyder, at der er indledt undersoegelser hos Det Faelles Forskningscenter i Ispra i anledning af nogle forskningskontrakter, der er indgaaet med eksterne virksomheder. Efter at der var udbetalt betydelige forskud, har det vist sig, at virksomhederne ikke er i stand til at udfoere arbejdet, eller - endnu vaerre - at de slet ikke findes.

Kan Kommissionen oplyse, om disse forlydender er sande, og i bekraeftende fald, hvilke skridt den agter at tage over for de medarbejdere, der har udvist en saa uansvarlig optraeden i forbindelse med indgaaelsen af disse kontrakter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson (4. december 1997)

Der gennemfoeres i oejeblikket en officiel undersoegelse hos Det Faelles Forskningscenter i Ispra med henblik paa at konstatere om reglerne for tildeling af forskningskontrakter til eksterne konsulenter er overholdt.

I lyset af dette har ansaettelsesmyndigheden paa nuvaerende tidspunkt besluttet at indlede disciplinaer forfoelgning og at hoere de beroerte tjenestemaend i overensstemmelse med artikel 87 i Vedtaegten.

Ansaettelsesmyndigheden ivaerksaetter de noedvendige foranstaltninger efter afslutning af denne procedure.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3258/97 af Rosemarie Wemheuer (PSE) til Raadet (21. oktober 1997)

Om: Fremstilling og eksport af torturinstrumenter

Ifoelge meddelelser i pressen i slutningen af juli 1997 har Storbritannien udstedt aendrede direktiver om den verdensomspaendende handel med vaaben af britisk oprindelse. Desuden forbydes eksport af torturinstrumenter.

l. Findes der i de enkelte EU-medlemsstater en definition af, hvilke oekonomiske goder der i videste forstand falder ind under betegnelsen »torturinstrumenter«?

2. I hvilke EU-medlemsstater producerer og markedsfoerer man torturinstrumenter?

3. Raader EU over et retsgrundlag, der kan anvendes til at forbyde fremstilling, afsaetning og ikke mindst eksport af torturinstrumenter?

4. Har der tidligere paa dette omraade vaeret faelles europaeiske initiativer, eller er der planlagt europaeiske initiativer i naer fremtid?

Svar (20. janaur 1998)

Det er uhyre vanskeligt at afgoere, hvilke instrumenter og produkter der kan betragtes som »torturinstrumenter«, for alt efter omstaendighederne kan produkter og udstyr, der er beregnet til helt legitime formaal, benyttes som torturinstrumenter. Det er utvivlsomt derfor, at en saadan definition ikke forekommer hverken i den konvention mod tortur eller anden grusom, umenneskelig eller nedvaerdigende behandling eller straf, der blev vedtaget af De Forenede Nationers Generalforsamling den 10. december 1984 ((Alle Den Europaeiske Unions medlemsstater har undertegnet denne konvention. Tretten har ratificeret den. )), eller i den europaeiske konvention til forebyggelse af tortur og umenneskelig eller vanaerende behandling eller straf, som Europaraadet vedtog den 26. november 1987 ((Unionens femten medlemsstater er part i denne konvention. )).

I mangel af en praecis definition har arbejdsgrupper i Raadet gentagne gange behandlet spoergsmaalet om kontrol med disse produkter eller instrumenter, som ifoelge deres natur ikke er opfoert paa listen over de varer med dobbelt anvendelse, der er omfattet af faellesskabsordningen for kontrol med eksporten af varer med dobbelt anvendelse, og som kan falde uden for EF-traktatens artikel 223. Der er tidligere foretaget indgaaende undersoegelser, der har bekraeftet, at flere medlemsstater rent faktisk kontrollerer udfoerslen af udstyr, som det normalt er helt lovligt at anvende, men som ogsaa kan benyttes som torturinstrumenter, navnlig elektriske stave og knipler.

Der er overvejelser i gang i Raadet for at finde frem til, hvordan man bedst kan kontrollere eksporten af disse produkter efter ensartede retningslinjer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3149/97 af Klaus Lukas (NI) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Misbrug af udviklingsbistand

Kommissionen bedes besvare foelgende spoergsmaal: Hvilke stater i Afrika modtager fra hvilke konti udviklingsbistand eller anden finansiel stoette?

Kan Kommissionen give en evaluering af den hidtidige udviklingsbistand (Afrika)?

Hvor stor en del af denne udviklingsbistand blev der begaaet underslaeb med eller har ikke naaet sit anvendelsesformaal?

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet i denne forbindelse?

Har Kommissionen truffet foranstaltninger for at tilbagekraeve finansielle midler, som der er begaaet underslaeb med eller som ikke har naaet deres maal?

Har Kommissionen kendskab til navnene paa de personer, der har begaaet dette underslaeb eller har profiteret af dette underslaeb?

I bekraeftende fald, vil Kommissionen meddele Europa-Parlamentet disse navne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinhero (8. december 1997)

Med hensyn til de bevillinger, der er tilkendt af Kommissionen inden for rammerne af udviklingsbistanden til landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), henvises det aerede medlem til oplysningerne i meddelelsen fra Kommissionen til Revisionsretten, Parlamentet og Raadet om finansielle oversigter og regnskaber fra Den sjette og syvende Europaeiske Udviklingsfond (EUF) for regnskabsaaret 1996 ((SEK(97) 938 endelig udg. )).

For oejeblikket foretages en stoerre evaluering af Faellesskabets udviklingsbistand til AVS-staterne. Den endelige sammenfattende rapport ventes i midten af 1998.

Kommissionen er meget opmaerksom paa anvendelsen af bevillingerne for at sikre, at disse anvendes til gennemfoerelse af udviklingsformaalene. Med henblik herpaa er der for hvert land udarbejdet en interventionsstrategi, som faar konkret form ved undertegnelsen af et indikativprogram. I dette program er saerlige projekter angivet og godkendt til finansiering. Der kan ydes teknisk bistand til de begunstigede lande for at hjaelpe disse med midlernes forvaltning. Kommissionen foretager betalingerne af projekterne efter forelaeggelse af bevisdokumenter og kontrol. I denne forbindelse undersoeges det, om bestemmelsen og anvendelsen af midlerne er i overensstemmelse med projektets formaal og reglerne for finansiering, hvorved det er muligt at gribe forebyggende ind eller reagere ved mistanke om bedrageri. Visse tilfaelde er blevet meddelt Kommissionen (afdelingen for bekaempelse af svig), og disse undersoeges for oejeblikket.

Procedurerne vedroerende tilkendelser af markeder (og navnlig risiko-omraader) revideres regelmaessigt og tilpasses efter de nye omstaendigheder. For at styrke dette initiativ vil anti-korruptionsklausulerne for fremtiden blive integreret i de almindelige udbudsbetingelser og derefter gradvist i finansieringsaftalerne og samarbejdskontrakterne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2897/97 af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen (17. september 1997)

Om: Forslag til Raadets forordning om euromoenternes paalydende vaerdi og tekniske specifikationer

Efter formelt at have forelagt ovennaevnte forslag (KOM(97)0247) ((EFT C 208 af 9.7.1997, s. 5.)) til Parlamentet og Raadet, lader det til, at Kommissionen har besluttet at rette henvendelse til Det Raadgivende Videnskabelige Udvalg til Undersoegelse af Kemiske Forbindelsers Toksisitet og OEkotoksisitet vedroerende de sudhedsmaessige implikationer af forslaget om at anvende en nikkellegering til 1- og 2-euromoenterne. Det lader ogsaa til, at Kommissionen finansierer yderligere undersoegelser paa dette omraade.

I lyset heraf bedes Kommissionen give foelgende oplysninger:

1. Kan den forelaegge enkelthederne omkring de supplerende undersoegelser, der er blevet forelagt?

2. Hvornaar forventer den, at forskningsresultaterne bliver gjort tilgaengelige?

3. Vil Det Raadgivende Videnskabelige Udvalg til Undersoegelse af Kemiske Forbindelsers Toksisitet og OEkotoksisitet afvente resultaterne af denne forskning, inden det traeffer endelig aftale?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy paa skriftlige forespoergsler E-2896/97 og E-2897/97 (11. november 1997)

Da Kommissionen vedtog forslaget, meddelte den, at det ville blive aendret paa baggrund af det arbejde, som det raadgivende videnskabelige udvalg til undersoegelse af kemiske forbindelsers toksicitet og oekotoksicitet udfoerer vedroerende risikoen i forbindelse med haandtering af nikkelholdige moenter.

Udvalget har nu offentliggjort sin foreloebige rapport, hvori det hedder, at der ikke er noget, der tyder paa, at den nuvaerende moentproduktion skulle kunne fremkalde overfoelsomhed over for nikkel. Paa grundlag af de meget begraensede oplysninger der foreligger, har udvalget konkluderet, at et meget begraenset antal tilfaelde af nikkelallergi, som har ramt enten offentligheden eller arbejdere, der haandterer moenter i forbindelse med arbejdet, kan vaere fremkaldt af nikkel, der er frigjort fra moenter i omloeb. Efter udvalgets opfattelse er det usandsynligt, at de nye moenter vil give anledning til en stoerre risiko, ogsaa selv om der skulle ske en tilsvarende frigivelse af nikkel.

Udvalget gennemfoerer videnskabelige forsoeg for at vurdere, hvor meget nikkel der frigives fra de nye moenter. Resultaterne af disse forsoeg skulle kunne foreligge i loebet af nogle uger.

Uanset resultaterne af disse undersoegelser besluttede Kommissionen imidlertid i sit forslag, at nikkelindholdet i de nye moenter boer begraenses til det mindst mulige ved eventuelt at anvende nikkelfrie legeringer, der opfylder en raekke tekniske og sikkerhedsmaessige krav, hvorved det samlede nikkelindhold i moenter reduceres fra de nuvaerende 75% til 8%.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3062/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (2. oktober 1997)

Om: Emissionen af flygtige organiske forbindelser

Der henvises til forslag til Raadets direktiv om begraensning af emissionen af flygtige organiske forbindelser fra anvendelse af organiske oploesningsmidler i visse industrielle aktiviteter (KOM(96)0538 endel. - 96/0276 SYN) ((EFT C 99 af 26.3.1997, s. 32. )).

Vil Europa-Kommissionen soerge for at tage hensyn til de oekonomiske indvirkninger, som i visse tilfaelde vil vaere meget omfattende for industrisektorerne, hvor der er en klar risiko for tab af konkurrencedygtighed og eventuelt et reduceret antal arbejdspladser? Kan den endvidere oplyse, hvilke virkninger de foreslaaede foranstaltninger vil faa for omkostningsniveauet i de forskellige regioner, og oplyse, om harmoniseringskriterierne vedroerende disse foranstaltninger er berettiget paa grundlag af variationerne i luftkvalitet i Faellesskabets forskellige regioner?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (10. november 1997)

Da Kommissionen udarbejdede direktivforslaget om begraensning af emissionen af flygtige organiske forbindelser (VOC) fra anvendelse af organiske oploesningsmidler i visse industrielle aktiviteter, blev kravene til VOCemissioner for de industrisektorer, som er omfattet af direktivet, opstillet efter noeje overvejelser. Forskellige sektorspecifikke analyser har belyst muligheder for at begraense VOCemissioner for hver sektor paa grundlag af de bedste tilgaengelige teknologier. Det afgoerende for, om et givet anlaeg er omfattet af direktivet, er emissionsgraenserne og taerskelvaerdierne for forbruget af oploesningsmidler. Derfor blev der under fastsaettelse af disse taget stoerst mulig hensyn til de teknisk/oekonomiske forhold.

Desuden er der i forslaget en raekke forskellige fleksibilitetsparametre og en tidsplan, hvormed man vil fremme nytaenkning og anspore industrien til at udvikle og bruge alternative loesninger.

Den harmoniseringsgrad, Kommissionen gaar ind for, er berettiget, idet ozonforureningen er graenseoverskridende. Forslagets juridiske grundlag (EF-traktatens artikel 130 S) goer det i oevrigt muligt for de medlemsstater, som maatte oenske det, at indfoere strengere beskyttelsesforanstaltninger end dem, der kraeves i direktivet.

De enkelte regioners erhvervsstruktur bestemmer, hvilke virkninger omkostningerne til de foreslaaede foranstaltninger faar paa regionalt plan. Den enkelte medlemsstat har mulighed for at gennemfoere direktivet ved hjaelp af en national plan, hvori den kan tage hensyn til eventuelle regionalt betingede uligheder.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3236/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Den Europaeiske Union og Det Europaeiske Miljoeagentur

Europa-Kommissionen deltager i forvaltningen af Det Europaeiske Miljoeagentur, idet Kommissionen ifoelge svar fra kommissaer Bjerregaard (18.9.1997) paa min skriftlige forespoergsel (E-2575/97) ((EFT C 82 af 17.3.1998, s. 109.)) foreslaar stoerrelsen af de bevillinger, der tildeles Det Europaeiske Miljoeagentur samt antallet af dets personale, hvilket fremgaar af EU's foreloebige forslag til budget hvert aar.

Paa grundlag af dette beder jeg Kommissionen oplyse:

1. Hvad er fordelingen af Miljoeagenturets personale efter nationalitet?

2. Hvilke kontrakter om fast og midlertidig ansaettelse i hver kategori har Miljoeagenturet til hensigt at anvende i 1998, selvfoelgelig paa betingelse af, at der sker godkendelse af det budget, som Kommissionen allerede har indgivet for det?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (5. december 1997)

Det aerede medlem ved sikkert, at Det Europaeiske Miljoeagentur er et uafhaengigt organ, som Kommissionen ikke udoever nogen direkte kontrol over, og at ansvaret for alle agenturets personaleforhold, herunder ansaettelser, ligger hos agenturets administrerende direktoer, som er ansvarlig over for agenturets bestyrelse. Kommissionen er repraesenteret i bestyrelsen, men er ikke involveret i agenturets administration, funktion eller drift. Kommissionen har derfor ingen kompetence for saa vidt angaar agenturets ansaettelser og er ikke i stand til at levere de oenskede oplysninger.

Det aerede medlem kan eventuelt henvende sig til Hr. Scoullus (University of Athens) og Hr. Wynne (Lancaster University), som er Parlamentets to repraesentanter i bestyrelsen. Endelig henledes opmaerksomheden paa, at Parlamentet har mulighed for at fremsaette bemaerkninger vedroerende budget- og personaleforhold i forbindelse med den aarlige godkendelse af agenturets budget.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2321/97 af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet (18. juli 1997)

Om: Retssikkerhed i forbindelse med besiddelse af et nederlandsk pas

1. Den 2. oktober 1997 meddelte Amsterdams magistrat faderen (selv naturaliseret som nederlandsk statsborger) til den 14-aarige Jolanda Bona af surinamsk oprindelse med hensyn til hendes nationalitet og pas: »Vi agter da ogsaa at slette Jolanda Letitia Bonas nederlandske nationalitet fra personoplysningerne i vores centralregistrering og dermed at inddrage det nederlandske pas«. Er den nederlandske formand klar over, at magistraten ved at fjerne den nederlandske nationalitet fra personoplysningerne i centralregisteret samt ved at inddrage det nederlandske pas, som blev udstedt til Jolanda Bona den 9. september 1996, har handlet uretmaessigt baade i henhold til national ret og international folkeret, og at den europaeiske borgers tillid til retsstaten samt til retsproceduren lider skade paa grund af den fremgangsmaade, som den amsterdamske magistrat har fulgt?

2. Mener Raadet ikke, at de foranstaltninger, som Amsterdams magistrat har truffet - uanset spoergsmaalet om, hvorvidt ensidig inddragelse af pas og/eller slettelse af nationalitet i centralregistreringens personoplysninger uden indvilligelse fra den paagaeldende er juridisk korrekt, er uvaerdig for et europaeisk forvaltningsorgan, selv om fejl der maatte vaere blevet gjort, afboedes?

3. Er Raadet ikke ogsaa af den opfattelse, at fremgangsmaaden i Amsterdams magistrat ikke er en maade, hvorpaa man i det nuvaerende Europa kan behandle borgernes interesser og emotionerne, og i dette tilfaelde endda et 14-aarigt barns?

4. Er den nederlandske raadsformand rede til med de implicerede parter endnu en gang at droefte den afgoerelse, som Amsterdams magistrat har truffet, maerkeligt nok paa anmodning fra den nederlandske justitsminister, samt at revidere den paa grundlag af tillidsprincippet om at den europaeiske borger kan forvente en europaeisk retsstat, og herunder at tage med i overvejelserne, at faderen samt de to yngre soestre til Jolanda Bona kan beholde deres nederlandske nationalitet samt det pas, de fik den 9. september 1996, og at Jolanda Bona dermed som eneste familiemedlem udvises af Nederlandene?

Samlet svar paa skriftlige forespoergsler E-2321/97 og E-2672/97 (20. janaur 1998)

Spoergsmaalet om en persons opnaaelse eller fortabelse af statsborgerskab i en EU-medlemsstat henhoerer udelukkende under den paagaeldende medlemsstats kompetence. Der findes ingen faellesskabs- eller EU-retlige instrumenter, der vedroerer saadanne spoergsmaal.

Raadet kan derfor ikke tage stilling til de spoergsmaal, det aerede parlamentsmedlem har rejst.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3774/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Raadet (24. november 1997)

Om: Noedvendige forudsaetninger for indfoerelsen af euroen i EU's medlemsstater

Der er opstaaet en alvorlig strid paa europaeisk plan i forbindelse med det meget vigtige spoergsmaal om, hvorvidt det er noedvendigt eller ej, at medlemsstaternes valutaer skal have deltaget i Det Europaeiske Monetaere System i mindst to aar, inden euroen introduceres i de paagaeldende lande.

Kan Raadet oplyse, om det er en bindende noedvendighed, at de lande, der paa et givet tidspunkt oensker at indfoere euroen, deltager i Det Europaeiske Monetaere System? Er dette en forudsaetning for, at de interesserede lande kan introducere den faelles valuta og deltage i OEMU'ens tredje fase?

Svar (16. februar 1998)

Fastlaeggelsen af, hvilke medlemsstater der opfylder de noedvendige betingelser for indfoerelse af den faelles valuta, vil komme til at ske paa grundlag af EF-traktatens artikel 109 J, stk. 4.

Derefter vil der for medlemsstater med dispensation, som opfylder de noedvendige betingelser baseret paa kriterierne i artikel 109 J, stk. 1, ske det, at deres dispensation ophaeves efter fremgangsmaaden i artikel 109 K, stk. 2.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3352/97 af Helena Torres Marques (PSE) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: Pilotprojekter om nye metoder til oekonomisk og social udvikling

Kommissionen har bevilget 103 mio ecu til 106 pilotprojekter om undersoegelse af nye metoder til oekonomisk og social udvikling i byer og regioner i EU for paa denne maade at finde nye veje til at skade beskaeftigelse. Pilotprojekterne omfatter bl.a. aktioner med henblik paa at finde frem til nye former for beskaeftigelse, tvaerregionalt samarbejde og kulturelle emner, fremme og fornyelse, regionale initiativer med tilknytning til informationssamfundet og innovative foranstaltninger med henblik paa byfornyelse.

Kommissionen bedes oplyse, om der blandt disse projekter er nogle, som omfatter Portugal og i givet fald hvilke?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (21. november 1997)

For saa vidt angaar artikel 10 i forordningen om Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling ((EFT L 193 af 31.7.1993. )) (nyskabende foranstaltninger inden for regionaludvikling), er der for Portugals vedkommende nu gennemfoert 28 pilotprojekter med et samlet budget paa 19,2 mio. ECU. 26 af disse projekter er tvaerregionale samarbejdsprojekter med et samlet budget paa 15,9 mio. ECU. Der er to pilotprojekter, hvor det finansielle bidrag specifikt er afsat til portugisiske regioner. Budgettet for disse projekter beloeber sig til 3,3 mio. ECU. En tabel, som er sendt direkte til det aerede medlem og Parlamentets sekretariat, indeholder en fuldstaendig oversigt over de godkendte projekter og viser fordelingen af midlerne.

Portugal er desuden med i en raekke programmer, som naermer sig deres afslutning, herunder RECITE II, ECOS-Ouverture og pilotaktioner inden for fysisk planlaegning. Der vil til sin tid blive offentliggjort yderligere oplysninger om disse programmer.