SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0129/98 af Eva Kjer Hansen (ELDR) til Kommissionen (23. januar 1998)

Om: Tekstilers indhold af kemikalier

Undersoegelser af tekstiler har vist, at de ofte indeholder store maengder kemikalier bl.a. formaldehyd, azo-farvestoffer, dioxin og pesticider samt tungmetaller som kobber, krom, kobolt, zink og nikkel. Disse er mistaenkt for at foraarsage kraeft, allergi, eksem og fosterskader hos mennesker. Da der ikke eksisterer faelles EU maerknings- og forbudsregler paa omraadet og kun meget faa medlemslande har saadanne, betyder det, at forbrugerne saettes i en uheldig situation.

Hvilke initiativer vil Kommissionen tage for at skabe den noedvendige forbruger- og sundhedsbeskyttelse paa tekstilomraadet og for at leve op til de i Kommissionens arbejdsprogram for 1998 omtalte hoeje beskyttelsesstandarder for forbrugerne?

Vil Kommissionen tage initiativ til, at der fastsaettes graensevaerdier eller forbudsregler for tekstilers indhold af kemikalier og tungmetaller?

Vil Kommissionen tage initiativ til, at der laves faelles EU-regler med paabud om, at det klart skal fremgaa af toej, hvilke stoffer det maatte indeholde - en saakaldt varedeklaration, som vil goere det muligt for forbrugerne at traeffe et valg?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (27. februar 1998)

Kemikalier anvendes paa alle forarbejdningstrin i fremstillingen af tekstilvarer. Nogle af de kemikalier, man finder i faerdigvarerne, er restkoncentrationer fra produktionen, andre tilsaettes for at give varerne bestemte egenskaber, f. eks. farvestoffer eller flammesikringsmidler.

Direktiv 96/94/EF om betegnelser for tekstilprodukter ((EFT L 32 af 3.2.1997. )) fastsaetter obligatoriske regler for maerkning af tekstilfibre, som giver forbrugerne praecise oplysninger om selve tekstilerne, hvorved det bliver muligt for dem at fravaelge fibre (natur- eller kunstfibre), der kan vaere allergifremkaldende for den enkelte forbruger eller fremstilles ved metoder, som den enkelte koeber anser for uacceptable.

Faellesskabslovgivningen indeholder allerede regler for kontrol med anvendelsen af visse kemikalier med henblik at beskytte mennesker og miljoeet. Der findes to grundlaeggende saet af forskrifter paa dette omraade. Direktiv 67/548/EOEF omfatter klassificering (identificering af risici), emballering og etikettering (oplysninger om risici) af farlige stoffer ((EFT 196 af 16.8.1967. )). Direktiv 88/379/EOEF fastlaegger et generelt system for klassificering, emballering og etikettering af farlige praeparater ((EFT L 187 af 27.7.1988. )).

I forordning (EOEF) nr. 793/93 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer ((EFT L 84 af 5.4.1993. )) fastlaegges en generel ramme for en systematisk vurdering af risici ved kemikalier og en indkredsning af behovene for at nedbringe disse risici. Kommissionen og medlemsstaterne har prioriteret risikovurderingen for en raekke kemikalier, der kan indebaere fare for mennesker og miljoeet. Nikkel og zink henhoerer under disse stoffer.

Ved direktiv 94/27/EF, som er den tolvte aendring af direktiv 76/769/EOEF om begraensning af markedsfoering og anvendelse af visse farlige stoffer og praeparater ((EFT L 188 af 22.7.1994. )), reguleres anvendelsen af nikkel i genstande, der kommer i direkte og langvarig beroering med huden. Blandt eksempler paa produkter, der er omfattet af direktivet, kan naevnes oereringe, halskaeder, armbaand, knapper og lynlaase. Direktivet kan dog foerst traede i kraft, naar der er vedtaget standardiserede afproevningsmetoder.

Endvidere foreskriver direktiv 79/663/EOEF ((EFT L 197 af 3.8.1979. )) og direktiv 83/264/EOEF ((EFT L 147 af 6.6.1983. )), som udgoer henholdsvis den foerste og fjerde. aendring af direktiv 76/769/EOEF, at tris-(2,3-dibromopropyl)phosphat, tris-aziridinyl-phosphinoxid og polybrominerede biphenyler ikke maa anvendes i tekstilvarer, saa som beklaedningsgenstande, underbeklaedningsgenstande og linned, der er bestemt til at komme i direkte beroering med huden.

Direktiv 91/173/EOEF ((EFT L 85 af 5.4.1991. )), der er den niende aendring af direktiv 76/769/EOEF, forbyder anvendelse af pentachlorphenol i tekstilvarer, undtagen til impraegnering af svaere tekstiler, der under ingen omstaendigheder maa benyttes til beklaedningsgenstande eller indendoersdekoration.

Generelt vil beskyttelsesmidler til tekstilvarer blive reguleret ved direktivet om biocidholdige produkter, som Europa-Parlamentet og Raadet vedtog fornylig, og som forventes at traede i kraft i marts1998 til gennemfoerelse senest 24 maaneder senere.

Der er udtrykt bekymringer for, at der skulle vaere risiko for kraeftfremkaldende virkninger forbundet med tekstiler, der er farvet med visse azo-farvestoffer, og en raekke medlemsstater har indfoert nationale bestemmelser. Kommissionen overvejer at indfoere harmoniserede begraensninger for brugen af visse azo-farvestoffer til tekstilvarer og laederartikler, og den har lanceret et undersoegelsesprogram for at faa vurderet risiciene samt omkostningerne og nyttevaerdien af saadanne foranstaltninger.

Faellesskabets program forudser ikke forpligtelser til at angive, hvilke kemikalier der anvendes ved fremstilling og forarbejdning af tekstilvarer. For saa vidt angaar sammensaetningen af tekstiler, gaelder Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 96/74/EF om betegnelser for tekstilprodukter. Emnet for dette direktiv er sammensaetningen af fibrene i disse produkter. Det er blevet aendret ved Kommissionens direktiv 97/37/EF ((EFT L 169 af 27.6.1997. )) om tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I og II.

Faellesskabslovgivningen hindrer ikke handelen og industrien i at give forbrugerne flere oplysninger, end der kraeves efter loven, og saaledes benytte oplysninger om kemikalier med henblik paa en bedre markedsfoering af deres produkter.