SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0516/02

af Joke Swiebel (PSE) til Kommissionen

(28. februar 2002)

Om: Rettigheder for tjenestemænd ved EU-institutioner uanset seksuel orientering

Det må hilses velkommen, at Kommissionen som led i reformen er fremkommet med forslag om at give tjenestemænd ved EU-institutionerne lige rettigheder uanset deres seksuelle orientering eller arten af deres partnerskab. Foranlediget af en mundtlig forespørgsel (B5-0533/2001 O-0086/01) gav kommissionsmedlem Kinnock den 13. december 2001 en redegørelse i EP om disse forslag.

Kommissionen mener, at familietillæg og sociale ydelser også skal omfatte tjenestemænd i EU, som i øjeblikket ikke har ret til disse, når de ikke kan eller vil indgå et traditionelt ægteskab efter national lovgivning, skønt de vel at mærke har et varigt parforhold. Derfor vil Kommissionen anerkende varige parforhold helt og holdent i juridisk forstand, såfremt fire betingelser er opfyldt, herunder besiddelse af et retsgyldigt EU-dokument, hvori forholdets status anerkendes, og udelukkelse af muligheden for at indgå et legalt ægteskab i en medlemsstat.

Er Kommissionen klar over, at det i visse medlemsstater ikke er muligt at erhverve et retsgyldigt dokument, som bekræfter ugifte partneres status (varige parforhold mellem personer af samme eller forskelligt køn)?

Er Kommissionen klar over, at de nævnte betingelser for anerkendelse af varige parforhold afstedkommer nationalitetsbetinget forskelsbehandling? Til tydeliggørelse heraf et par eksempler: En nederlandsk EU-tjenestemand med en registreret partner af samme køn opnår ikke samme rettigheder, eftersom de jo netop kan gifte sig: derimod vil en svensk eller dansk EU-tjenestemand med registreret partner af samme køn opnå disse rettigheder, da de ikke kan gifte sig; en græsk eller italiensk EU-tjenestemand med et varigt parforhold (uanset køn) kan ikke opnå disse rettigheder, da de ikke kan lade sig registrere ved navn. Hvad agter Kommissionen at gøre for at imødegå denne forskelsbehandling og opretholde friheden til ikke at gifte sig, men derimod leve i en anden slags parforhold, uden at dette medfører færre rettigheder?

Har Kommissionen planer om på kort sigt at forelægge et forslag om anerkendelse af ikke-ægteskabelige partnerskabstyper inden for EU, som gælder for alle borgere i EU og ikke kun omhandler EU-tjenestemænds rettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(6. maj 2002)

Kommissionen henviser det ærede medlem til svar på skriftlig forespørgsel E-3211/01 af Kathalijne Maria Buitenweg(1) og til svar på den mundtlige forespørgsel O-86/01 af Freddy Blak med flere i spørgetiden i Parlamentets mødeperiode i december 2001.(2)

Desuden kan Kommissionen give det ærede medlem følgende oplysninger:

- Som det ærede medlem ved, kan homoseksuelle par i EU kun blive lovformeligt gift i en enkelt af EU's medlemsstater. Homoseksuelle tjenestemænd er som følge heraf udelukket fra at modtage ydelser, der kun tildeles tjenestemænd, som lever i et lovformeligt anerkendt ægteskab. Dette gælder også, selvom homoseksuelle tjenestemænd lever i et parforhold, der kan sammenlignes med et ægteskab. I reformpakken foreslås det, at samtlige ydelser på visse betingelser også skal kunne ydes til par, som lever i varige parforhold, men som ikke har mulighed for at blive lovformeligt gift.

- En af betingelserne for at kunne modtage sådanne ydelser er, at den pågældende tjenestemand skal leve i et parforhold, der er formelt anerkendt af en national myndighed i en medlemsstat. Denne betingelse er nødvendig, da Kommissionen ikke har kompetence til at give en tjenestemand en civilstand og heller ikke kan eller vil tildele sig selv en status som civilstandsregister. Som det er tilfældet med et traditionelt ægteskab mellem to personer af forskelligt køn, vil det fortsat være den nationale

lovgivning, der fastsætter, hvornår et sådant parforhold tager sin begyndelse retligt, og (hvilket især er vigtigt af administrative årsager) hvornår det eventuelt stadig retligt er bragt til ophør samt detaljerede bestemmelser omkring ophøret.

- Det fremgår klart af ovenstående, at kravene til anerkendelse af et parforhold i henhold til national lovgivning kan føre til, at tjenestemænd af forskellig nationalitet, som lever i et varigt parforhold, ikke har samme ret til at modtage familieydelser. På grund af ovennævnte forhold kompetence og retslig myndighed vil sådanne situationer sandsynligvis være uundgåelige. Der skal naturligvis gøres opmærksom på, at en sådan henvisning til national lovgivning er normal i de relevante dele af tjenestemandsvedtægten. Forskellen i civilstand og behandling, som det ærede medlem henviser til i sin forespørgsel, er et udslag af forskellene i medlemsstaternes lovgivning og ikke af diskriminerende bestemmelser eller hensigter fra Kommissionens side.

- Der planlægges ikke i øjeblikket forslag til, at en medlemsstat skal anerkende et ikke-ægteskabeligt parforhold, som er anerkendt i henhold til anden medlemsstats nationale lovgivning.

(1) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 73.

(2) Mundtligt svar af 13.12.2001.