SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3219/00

af Elizabeth Lynne (ELDR) til Kommissionen

(17. oktober 2000)

Om: Bidrag til børns underhold, når deres forældre er skilt

Findes der nogen gældende eller kommende EU-lovgivning, der sikrer, at skilte forældreparter, som har forældremyndigheden over deres børn, modtager børnebidrag fra deres tidligere ægtefælle, når denne er fra eller bor i et andet EU-land?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(15. november 2000)

Kommissionen henleder det ærede medlems opmærksomhed på konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager (Bruxelles-konventionen)(1). Denne konvention indfører princippet om, at det er retten på det sted, hvor den underholdsberettigede har sin bopæl, der er kompetent. Desuden fastsætter den, at beslutninger, der træffes af domstole og myndigheder i de medlemsstater, der er kompetente til at træffe afgørelser om underhold, anerkendes uden videre, ligesom den også fastlægger proceduren for afgørelsernes fuldbyrdelse i en anden medlemsstat.

Med andre ord kan en fraskilt forælder, der har forældremyndigheden, gå til retten i det land, hvor vedkommende har bopæl, for at få truffet en retsafgørelse om underholdsbidrag. Takket være ordningen i konventionen kan den pågældende domstols afgørelse fuldbyrdes i det land, hvor den tidligere ægtefælle har bopæl.

Bruxelles-konventionen, der er blevet ratificeret af alle medlemsstaterne, er ved at blive omsat til en fællesskabsforordning, hvad der er muligt som følge af Amsterdam-traktatens ikrafttræden. I denne forbindelse vil der blive foretaget nogle væsentlige ændringer, herunder forenkling og accelerering af processen for afgørelsernes anerkendelse og fuldbyrdelse, ved at der sammen med den oprindelige afgørelse indsendes en attest, der giver myndighederne i den medlemsstat, afgørelsen er rettet til, de oplysninger, der er nødvendige for at afgive en fuldbyrdelseserklæring.

Som led i det politiske samarbejde vedtog medlemsstaterne den 6. november 1990 i Rom en konvention om forenkling af procedurerne for inddrivning af underholdsbidrag. Det væsentlige ved denne konvention er, at den skal supplere Bruxelles-konventionens bestemmelser med administrative ordninger, ved at der i hver medlemsstat oprettes en central

myndighed, der skal finde frem til den underholdspligtige, sørge for erklæring om, at dommen kan fuldbyrdes, og træffe de nødvendige fuldbyrdelsesforanstaltninger. Konventionen er imidlertid ikke ratificeret af alle medlemsstater og er ikke trådt i kraft.

På mødet i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 slog Det Europæiske Råd til lyd for yderligere begrænsning af de mellemliggende foranstaltninger, der stadig kræves for at muliggøre anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse eller en dom i den anmodede stat. Som et første skridt bør disse mellemliggende procedurer afskaffes (mldr) for visse retsafgørelser i familietvister (f.eks. om underholdsbidrag (mldr)). Sådanne afgørelser vil da automatisk blive anerkendt i hele EU uden mellemliggende procedurer eller grunde til at nægte fuldbyrdelse. I forbindelse hermed kan der fastlægges minimumsstandarder for specifikke aspekter af den civile retspleje. Efter Det Europæiske Råd i Tampere er Rådet og Kommissionen nu i færd med at udarbejde et program med henblik på gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, og som også går ud på at ophæve mellemliggende procedurer (eksekvatur) for retsafgørelser om underholdspligt.

(1) EFT L 299 af 31.12.1972 (kodificeret version).