SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2454/98

af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen

(30. juli 1998)

Om: Anerkendelse af erhvervet som laasesmed

Endnu i dag eksisterer der i Italien og i forskellige europaeiske lande erhvervskategorier, som ikke er anerkendte og ikke er ordentlig lovreguleret. I henhold til pressemeddelelser udspinder der sig en stoerre debat paa nationalt plan om forslaget, som fremsaettes i visse kredse, om at afskaffe de i oejeblikket eksisterende erhvervsregistre i Italien, men det fremgaar ikke klart, hvilken alternativ regulering der foreslaas i stedet. Det er derfor noedvendigt at skabe klarhed paa dette omraade, saaledes at offentligheden kan vide, hvem der skal anvende EU-bestemmelserne vedroerende de teknologiapplikationer, der benyttes inden for aktive og passive sikkerhedssystemer. De personer, der overholder de allerede gaeldende italienske love som f.eks. nr. 646/90, 626/90, 242/96 og 675/96, handler i god tro, men de kan ikke paatage sig noget retligt ansvar for deres arbejde. De erhverv, som er beroert i dette tilfaelde, omfatter lukke- og laaseeksperter, som via deres italienske organisation, ERSI, og gennem organisationen "European Locksmith Federation" (den europaeiske laasesmedesammenslutning) i laengere tid har arbejdet paa at sikre deres medlemmers professionalitet. Hvis der skabes en erhvervsprofil for specialister inden for denne sektor baseret paa bevis for kvalifikation, indebaerer dette en garanti for deres ydelser over for alle potentielle kunder.

Vil Kommissionen paa baggrund af ovenstaaende oplyse foelgende:

1. Eksisterer der direktiver om anerkendelse af erhverv i medlemsstaterne?

2. Efterlever Italien disse direktiver, eller kommer dette snart til at ske?

3. Kan lukke- og laaseeksperter blive omfattet af disse direktiver?

4. Hvad er Kommissionens generelle vurdering af dette spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(2. oktober 1998)

Medlemsstaterne har befoejelser til at lovregulere erhvervet laasesmed, saavel med hensyn til adgang hertil som udoevelse heraf. Det er saaledes op til hver enkelt medlemsstat at afgoere, hvilke uddannelsesordninger der skal foere frem til dette erhverv, og hvilke betingelser der skal stilles for at faa adgang hertil, ligesom de skal fastsaette den erhvervsmaessige status.

Med henblik paa at fremme den frie bevaegelighed for erhvervsudoevere, der ikke opfylder de kvalifikationskrav, vaertslandet har fastsat, paalaegger EF-retten den paagaeldende medlemsstat visse forpligtelser over for de vandrende erhvervsudoevere.

For saa vidt angaar erhvervsmaessig anerkendelse, er erhvervet selvstaendig laasesmed omfattet af direktiv 64/427/EOEF(1) vedroerende industri og haandvaerk (CITI-hovedgrupperne 23-40), der omhandler foranstaltninger til fremme af den effektive udoevelse af etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser. I direktivets artikel 3 fastsaettes mindstevarigheden af den relevante erhvervserfaring, der skal vaere effektivt og lovligt opnaaet i en anden medlemsstat end vaertslandet, og hvorved enhver EF-borger kan nedsaette sig, uden at det kan kraeves, at han opfylder de betingelser, der stilles ifoelge vaertslandets lovgivning.

Opfylder indvandreren ikke de i direktivet fastsatte betingelser, skal vaertslandet alligevel i henhold til EF-traktatens bestemmelser og Domstolens retspraksis anerkende den paagaeldendes erhvervserfaring og andre kvalifikationer.

Ifoelge de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, har Italien gennemfoert det paagaeldende direktiv paa rette vis. Kommissionen er dog rede til at analysere de yderligere oplysninger, det aerede medlem maatte vaere i besiddelse af, og som maaske kan bringe et EF-retligt problem frem i lyset.

(1) EFT 117 af 23.7.1964.