SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2381/99

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Folkerettens forrang frem for EU-direktiver og overholdelse af traktatretlige bestemmelser om IJzeren Rijn-jernbaneforbindelsen

Forhøjelsen af budgettet til de transeuropæiske net stadfæster, hvor vigtige disse er for Den Europæiske Union. Både anlæggelse af nye og modernisering af eksisterende transportinfrastrukturer kommer i betragtning til medfinansiering. I den forbindelse bør Kommissionen være særlig opmærksom på IJzeren Rijn-sagen. I henhold til artikel 12 i den belgisk-nederlandske uafhængighedstraktat (19. april 1839) samt de efterfølgende belgisk-nederlandske traktater af hhv. 5. november 1842 og 13. januar 1873 (den såkaldte IJzeren Rijn-traktat) har Belgien ret til en forbindelse gennem den nederlandske kanton Sittard til den tyske grænse. Denne internationale transitret konkretiseredes i perioden 1869-1879 med anlæggelsen af den allerførste jernbaneforbindelse over en grænse i Europa. Efter første og anden verdenskrig blev IJzeren Rijn-forbindelsen mellem Antwerpen og det tyske Ruhr-område imidlertid ikke længere brugt. I øjeblikket hindrer de nederlandske myndigheder en ny ibrugtagning af denne internationale jernbaneforbindelse under henvisning til national lovgivning.

1. Erkender Kommissionen, at Belgien i henhold til artikel 12 i den belgisk-nederlandske uafhængighedstraktat (19. april 1839) og de efterfølgende belgisk-nederlandske traktater af 5. november 1842 og 13. januar 1873 har ret til en forbindelse gennem den nederlandske kanton Sittard til den tyske grænse?

2. Er den nederlandske miljølovgivning til gennemførelse af direktivet om levesteder underordnet nævnte internationale traktater, når en af den belgisk-nederlandske uafhængighedstraktats undertegnende parter ikke er EU-medlemsstat (Rusland)? (NB! Af Wiener-konventionen fremgår det i hvert fald tydeligt, at folkeretten har forrang frem for national ret.)?

3. Vil Kommissionen ud fra sine svar på ovenstående spørgsmål anmode de nederlandske myndigheder om at overholde deres traktatretlige forpligtelser, så meget mere som gennemførelsen af IJzeren Rijn-forbindelsen passer ind i fællesskabstankens generelle principrammer? I benægtende fald hvorfor ikke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(26. januar 2000)

1. Den belgisk-nederlandske uafhængighedstraktat (19. april 1839) og de deraf afledte belgisk-nederlandske traktater af 5. november 1842 og 13. januar 1873 er bilaterale arrangementer mellem to medlemsstater. Sålænge disse bilaterale ordninger ikke strider mod EF-retten, er skal Kommissionen ikke dømme om deres virkninger. Nærhedsprincippet tilsiger at det er de berørte medlemsstaters opgave at vurdere og afgøre den fremtidige anvendelse af IJzeren Rijn-banen.

2. Kommissionen er ikke i detaljer orienteret om indholdet af ovennævnte traktater. Så vidt Kommissionen ved, giver de passageret gennem et bestemt område (kantonen Sittard i Nederlandene), men specificerer ikke nærmere hvor inden for dette område skinnerne skal gå. Det betyder at de to medlemsstater må enes om hvordan passageretten skal konkretiseres. Kommissionen ser derfor ikke umiddelbart nogen hindring for anvendelsen af relevante EF-bestemmelser om genåbning af IJzeren Rijn-forbindelsen hvis dette skulle betyde at linjeføringen gennem Sittard må ændres. Spørgsmålet om hierarkiet mellem folkeretlige og nationale retsregler har således ingen betydning i dette tilfælde da anvendelsen af EF-retten ikke nødvendigvis vil hindre anvendelsen af traktaterne.

3. Kommissionen skal ikke instruere den nederlandske regering om at overholde eventuelle traktatforpligtelser uden for EF-sammenhæng. Den nederlandske regering har imidlertid oplyst at den gamle strækning går gennem et særligt bevaringsområde som defineret i Rådets direktiv 79/409/EØF

af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1), og erklæret at artikel 6, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2) derfor skal anvendes. Det vil sige at alle specifikke krav i disse bestemmelser skal opfyldes. Et af kravene i artikel 6, stk. 4, går ud på at en plan eller et projekt kun må gennemføres hvis der ikke findes alternative løsninger. Det krav kan medføre at man må finde en anden linjeføring i stedet for at genåbne IJzeren Rijn-banen.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) EFT L 103 af 25.4.1979.