ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1926/00

af Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) til Kommissionen

(16. juni 2000)

Om: Fiskeressourcer

I de senere år har fiskerlavene i den autonome region Valencia iagttaget biologiske hvileperioder, som har givet tilfredsstillende resultater for bevarelsen af fiskeressourcerne.

De valencianske fiskeres biologiske hvileperiodeordning bør ledsages af en bredere ordning, som omfatter hele Middelhavsområdet, navnlig den spanske stats områder, for at sikre mere positive virkninger og en genoprettelse af fiskerbankerne i denne del af Middelhavet.

Den biologiske hvileperiodeordning i regionen Valencia er finansieret direkte af regionalregeringen, og der er afsat meget få midler til den.

Påregner Kommissionen at indføre fastlagte hvileperioder for fiskeriaktiviteter og at gøre disse obligatoriske i Middelhavsområdet?

Påtænker Kommissionen af hensyn til ordningens funktion og genoprettelsen af fiskerbankerne i Middelhavet at afsætte økonomiske midler til støtte for fiskerne og fiskerlavene i de biologiske hvileperioder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. juli 2000)

Hvileperioder for fiskeriaktiviteter er en teknisk foranstaltning, der kan begunstige fiskeressourcerne, hvis de er velegnet til målarterne med hensyn til perioder og områder. Det skal således altid oplyses, hvilke arter det drejer sig om, når der henvises til sådanne foranstaltninger. De er ikke et vidundermiddel, da de som andre foranstaltninger har deres begrænsninger (f. eks. øget fiskeri uden for hvileperioden). Hvileperioder skal indgå i en samlet integreret forvaltningsordning, der omfatter andre foranstaltninger.

Som led i Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet(1) (og efterfølgende ændringer, herunder især forordning (EF) nr. 812/2000(2)) er der fastsat hvileperioder for notfiskeri efter blåfinnet tun fra 1. til 31. maj i Adriaterhavet og fra 16. juli til 15. august i hele Middelhavet med undtagelse af Adriaterhavet.

Kommissionen påtænker ikke for tiden at fastsætte andre hvileperioder for Middelhavsområdet. Medlemsstaterne kan dog fortsat vedtage forskrifter, der supplerer eller går videre end mindstekravene i den ordning, der blev fastsat ved forordning (EF) nr. 1626/94, såfremt sådanne forskrifter er forenelige med EF-bestemmelserne og i overensstemmelse med den fælles fiskeripolitik.

Der kan ikke ydes EF-støtte til sæsonophør under hvileperioder for fiskeriet som led i den løbende forvaltning af fiskeriet.

(1) EFT L 171 af 6.7.1994.

(2) EFT L 100 af 20.4.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1744/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Blødere

Kan Kommissionen forelægge følgende oplysninger om blødere i EU's medlemsstater:

1. Antallet/andelen af blødere i hver medlemsstat.

2. Andelen af blødere i hver medlemsstat, der er smittet med hiv-viruset.

3. Andelen af blødere i hver medlemsstat, der er smittet med hepatitis C-viruset.

4. Hvilke medlemsstater betaler erstatning til blødere, som er blevet smittet med et af disse vira gennem forurenede blodpræparater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(29. juni 2000)

Kommissionen indsamler hverken oplysninger om antallet af blødere i den enkelte medlemsstat eller den procentuelle andel, der er smittet med hiv-virusset eller med hepatitis C. Andelen af blødere i befolkningen som helhed vurderes imidlertid til at ligge på ca. 1 ud af 10 000.

Kommissionen har forstået, at der i næsten alle medlemsstater er blevet betalt erstatning eller givet finansiel støtte til blødere, som er blevet smittet med hiv gennem blodprodukter.

Med hensyn til erstatning for hepatitis C-virusset vil oplysninger, der er indsamlet af European Haemophilia Consortium i 1999, blive sendt direkte til det ærede medlem og til Europa-Parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1626/00

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Statistiske oplysninger om arbejdsløsheden i Grækenland

Eurostat har gentagne gange mindet den græske regering om dens forpligtelser, eftersom Grækenlands nationale statistiske tjeneste (ESYE) ikke havde fremsendt oplysninger (ikke en gang foreløbige oplysninger fra det første kvartal) vedrørende arbejdsløshedens størrelse i Grækanland i 1999.

1. Hvad er den græske regerings officielle forklaring på denne forsinkelse med hensyn til fremsendelsen af oplysninger om arbejdsløsheden i Grækenland i 1999? Hvordan kommenterer Kommissionen disse forklaringer?

2. Har der også tidligere været tilfælde, hvor den græske nationale statistiske tjeneste har været forsinket med hensyn til forelæggelse af statistiske oplysninger? Hvis ja, hvad var årsagerne til disse forsinkelser?

3. Hvad er de seneste oplysninger, som Kommissionen råder over, hvad angår Grækenland, og hvad er udviklingen i arbejdsløsheden i henhold til de statistiske oplysninger fra den senere periode?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(24. juli 2000)

1. Grækenlands nationale statistiske tjeneste har afgivet to forklaringer på forsinkelsen med hensyn til fremsendelsen af resultaterne af undersøgelsen af arbejdsstyrken i 1999. I andet kvartal af 1999 blev indsamlingen af data vedrørende arbejdsstyrken for første gang foretaget af eksterne medarbejdere. Ansættelse og uddannelse af dette personale tog længere tid end forventet, og dataindsamlingen kom sent i gang. Dataindsamlingen foregår ved hjælp af spørgeskemaer i papirform, og kontrollen af de svar, der blev afgivet i to på hinanden følgende kvartaler, har vist sig at være vanskelig og har taget lang tid. Arbejdsstyrkeundersøgelsen er fastlagt ved fællesskabslovgivning. Fristerne skal overholdes, men det er op til medlemsstaterne selv at bestemme, hvordan de nationale undersøgelser skal gennemføres.

2. Det er første gang, der har været denne slags problemer med Grækenlands statistiske tjeneste i forbindelse med indsamling af data vedrørende arbejdsstyrken. Problemerne skyldes hovedsagelig overgangen til en fortløbende undersøgelse.

3. Antallet af arbejdsløse og arbejdsløshedsprocenten i Grækenland

>TABELPOSITION>
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2012/00

af Christoph Konrad (PPE-DE) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Manglende bestemmelser om brugen af mobile arbejdsmaskiner

1. Af hvilken årsag er færdsel med mobile arbejdsmaskiner (f.eks. anhængerkraner), dvs. i realiteten benyttelse af disse maskiner, underlagt divergerende nationale bestemmelser? Hvorfor er kun konstruktion af disse maskiner reguleret ved ensartede bestemmelser gennem direktiv 98/37/EF?

2. Hvad agter Kommissionen at foretage sig for at hindre diskrimination imod de producenter, hvis maskiner på grund af de forskellige nationale bestemmelser med hensyn til brug ikke kan blive afsat?

3. Hvordan forsvarer Kommissionen i øvrigt de hindringer, der lægges i vejen for besparende serieproduktion, og de unødvendige omkostninger, som opstår for producenterne af disse maskiner på grund af særfremstillingerne til de enkelte lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(8. september 2000)

Det falder ind under Fællesskabets kompetence at fastsætte bestemmelserne for markedsføring og ibrugtagning af maskiner, herunder også selvkørende arbejdsmaskiner. Derfor er bestemmelserne herom harmoniseret ved direktiv 98/37/EF om maskiner(1). Alle maskiner, der overholder de væsentlige krav i nævnte direktiv, kan forhandles i en hvilken som helst medlemsstat.

Anvendelsen af maskinerne er ligeledes harmoniseret på EU-plan. I henhold til direktiv 89/655/EØF(2) (som ændret) kan medlemsstaterne dog stille de krav, de anser for nødvendige for at kunne sikre beskyttelsen af personer, forudsat at det ikke indebærer en ændring af maskinerne.

I overensstemmelse med nærhedsprincippet falder det derimod ind under medlemsstaternes kompetence at fastsætte bestemmelserne for selvkørende maskiners færdsel på vej. Medlemsstaterne kan derfor stille de krav, de anser for nødvendige for at kunne garantere færdselssikkerheden, forudsat at de gør det i overensstemmelse med traktatens bestemmelser, særlig EF-traktatens artikel 28 og 30 (tidl. artikel 30 og 36).

Kommissionen har flere gange bedt producenterne af selvkørende maskiner oplyse, om de støder på vanskeligheder og i givet fald hvilke. Den har til dags dato ikke modtaget nogle oplysninger herom. Da Kommissionen heller ikke råder over konkrete beviser, er den ikke enig med det ærede medlem i, at de nationale bestemmelser for selvkørende maskiners færdsel på vej giver anledning til handelshindringer.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/37/EF af 22. juni 1998 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om maskiner, EFT L 207 af 23.7.1998.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 89/655/EØF af 30. november 1989 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under arbejdet, EFT L 393 af 30.12.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1030/00

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Toldstempler i tredjelande

Som opfølgning på Kommissionens svar på mit spørgsmål E-0203/00(1) vil jeg gerne vide, om Kommissionen agter at tage initiativ til, at Verdenstoldsorganisationen skal udarbejde en løbende ajourføring over gældende toldstempler i hele verden?

Mener Kommissionen, at den reelle kontrolværdi af toldstempler der kan stjæles, kopieres eller på anden måde anvendes uretmæssigt står i rimeligt forhold til deres økonomiske betydning?

(1) EFT C 26 E af 26.1.2001, s. 18.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(25. maj 2000)

Med hensyn til, om toldstemplerne, har en reel kontrolværdi, mener Kommissionen, at tredjelandenes toldmyndigheder er dem, der bedst er i stand til at garantere, at importtoldformaliteterne opfyldes i et tredjeland, hvilket er en forudsætning for udbetaling af restitutionen, hvis der afhængigt af bestemmelsestredjelandet er tale om differentierede restitutionssatser.

Kommissionen vil tage spørgsmålet om udarbejdelse af et katalog over gældende toldstempler i hele verden op på næste møde i Verdenstoldorganisationen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2389/00

af Pedro Marset Campos (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: Opførelse af et rensningsanlæg i Ulea (Murcia Spanien)

Situationen i Ulea er foruroligende, hvilket fremgår af den seneste tids hændelser i området i forbindelse med, at regionalregeringen og kommunalbestyrelsen insisterer på med EU-midler at opføre et rensningsanlæg til trods for borgernes modstand og den skeptiske holdning hos Kommissionen selv, der mener, at der muligvis kan være tale om uregelmæssigheder, og som er gået med til at behandle klagen over opførelsen af dette anlæg.

Mener Kommissionen ikke, i betragtning af at rensningsanlægget er i modstrid med EU's normer og direktiver på miljøområdet, at det er påtrængende nødvendigt, at der træffes afgørelser og konkrete foranstaltninger sammen med de spanske myndigheder, således at der skabes klarhed med hensyn til anvendelsen af miljøbestemmelserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. september 2000)

Kommissionen kender intet til de forhold, som det ærede medlem har bragt på bane.

Til dato har Kommissionen ikke modtaget nogen klage over manglende overholdelse af fællesskabsdirektiverne i forbindelse med det omtalte projekt.

Under disse omstændigheder kan Kommissionen set i lyset af de foreliggende oplysninger ikke tage stilling til, om der i det foreliggende tilfælde er tale om overtrædelse af fællesskabsretten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1752/00

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Antal personer, der er i besiddelse af kørekort til motorkøretøjer

Kan Kommissionen venligst oplyse,

1. hvor mange personer i hver medlemsstat, der er i besiddelse af et kørekort til motorkøretøjer, og

2. hvor mange nye kørekort, der er udstedt i hver enkelt medlemsstat i de seneste år, der foreligger statistikker for?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(11. juli 2000)

Kommissionen råder ikke over et komplet sæt relevante statistikker, og der er bestemt nogle medlemsstater, hvor licenser udstedes eller blev udstedt lokalt, ikke nogen fuldstændige statistikker herom.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2093/00

af Gianfranco Dell'Alba (TDI) til Kommissionen

(28. juni 2000)

Om: Svig for formodentlig 648 på informationskontoret i Stockholm

Kan Kommissionen, på grundlag af de alvorlige beskyldninger, der er rejst mod tjenestemændene i Kommissionens Repræsentationskontor i Stockholm og de uhyre beløb, der formodes svindlet for, oplyse, hvilke omkostninger OLAF har i forbindelse med en kontrolaktion (de konkrete udgiftsbeløb) og præcisere, hvorledes tjenestemændene er blevet suspenderet samt omkostningerne hertil i den pågældende periode?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(18. september 2000)

Kommissionen vil gerne understrege, at den har pligt til (via Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig) at undersøge enhver påstand om uregelmæssigheder begået af dens tjenestemænd og øvrige ansatte, der kunne skade Fællesskabernes finansielle interesser. Som senest oplyst i Kommissionens meddelelse af 28. juni 2000: Beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser Bekæmpelse af svig Henimod en samlet strategisk tilgang(1), er det Kommissionens troværdighed med hensyn til at fortsætte en nultolerancepolitik på området, der står på spil.

I den forbindelse anser Kommissionen udgifterne til undersøgelsen i Stockholm som fuldt berettigede (udgifterne til to tjenesterejser, der blev foretaget henholdsvis den 22.-25. november 1999 og den 11.-14. januar 2000 androg 8 777; arbejdstiden i forbindelse med undersøgelsen udgjorde

ca. 180 manddage). Den skade, Fællesskabet har lidt, herunder også finansielt, kan først gøres op, når de retlige undersøgelser i Sverige er afsluttet. Det skal dog understreges, at det lille beløb, der er anført i det ærede medlems spørgsmål, ikke svarer til de finansielle elementer i undersøgelsen.

Kommissionen skal bemærke, at de procedurer, der er iværksat i det pågældende tilfælde, både disciplinærsag mod tjenestemænd og afskedigelse af lokalt ansatte, endnu ikke er afsluttet.

(1) KOM(2000) 358 endelig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2566/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Ansvar i bedragerisager

Brugere af kreditkort og hævekort i Den Europæiske Union er generelt beskyttede mod bedrageri med deres kort med en vis selvrisiko.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke medlemsstater der i øjeblikket har de samme regler om selvrisiko for brugere, som bliver udsat for hacking eller andre former for bedrageri i forbindelse med deres on-line e-banking-konti?

Overvejer Kommissionen at fremsætte forslag om at beskytte forbrugerne mod ubegrænset risiko i forbindelse med bedrageri over for deres Internet-konti nu, hvor der sandsynligvis vil ske en vækst i indlånsforretninger på tværs af grænserne takket være euroen og Internettet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(29. september 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2382/00

af Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: Flygtninges død ved EU's eksterne grænser

1. Hvor mange flygtninge er blevet fundet døde og hvor mange blev fundet såret i 1999 og i de første seks måneder af 2000 ved EU's eksterne grænser? (Oplysningerne bedes anført efter måned, flygtningenes oprindelse, findested (land, region), kvæstelsernes art).

2. Hvilke foranstaltninger træffer Kommissionen for i fremtiden at forhindre tragedier, som f.eks. de 58 flygtninges død i Dover?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(28. juli 2000)

Det er ikke muligt at fremlægge statistiske oplysninger om antallet af flygtninge, der er blevet fundet døde ved EU's ydre grænser, fordi der ikke findes sådanne statistikker på EU-plan. De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor (Eurostat) indsamler ikke og råder ikke over sådanne oplysninger.

Kommissionen deler den sorg og den bekymring, som tragedien i Dover giver anledning til. Denne begivenhed viser på særlig dramatisk vis, hvor stort et behov der er for en fælles politik på området for illegal indvandring, der giver mulighed for på en afbalanceret måde at bekæmpe internationale kriminelle net, der organiserer menneskesmugling, og yde passende beskyttelse til ofrene herfor.

Kommissionen gør opmærksom på, at rammerne for en sådan politik allerede er fastlagt i konklusionerne af Det Europæiske Råds møde i Tammerfors den 15.-16. oktober 1999. Der er fastsat klare tidsfrister for iværksættelsen af disse konklusioner af det Europæiske Råd samt i Amsterdam-traktaten. Hvis der skal opnås varige resultater, skal en fælles politik på dette område være baseret på en samlet strategi. Som udtrykkeligt fastlagt i konklusionerne af mødet i Tammerfors indebærer dette, at EU skal udvikle et tættere samarbejde med oprindelses- og transitlandene omkring migrationsspørgsmål med henblik på at indføre en fælles asylordning for at sikre, at statsborgere fra tredjelande, der opholder sig lovligt i en medlemsstat, får en fair behandling samt for at sikre en mere effektiv styring af migrationsstrømmene. Det skal bl.a. ske ved at gribe fat om den illegale indvandring ved dens rod, især ved at slå ned på dem, der er involveret i menneskesmugling og som økonomisk udnytter flygtninge.

Det vil være alt for vidtrækkende at give en detaljeret redegørelse for alle de foranstaltninger og initiativer inden for første og tredje søjle, der allerede er iværksat eller planlagt. Kommissionen henviser i stedet det ærede medlem til den resultattavle, der blev offentliggjort den 24. marts 2000(1), samt til Rådets og Kommissionens fælles erklæring om begivenhederne i Dover, der blev fremsat ved Europa-Parlamentets plenarmøde den 4. juli 2000.

(1) KOM(2000) 167, endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1477/00

af Harlem Désir (PSE) og Jean-Claude Fruteau (PSE) til Kommissionen

(11. maj 2000)

Om: Kommissionens holdning til den fælles markedsordning for bananer

Europa-Parlamentet vedtog på mødet den 13. april 2000 med stort flertal betænkning af Dary (A5-0093/2000) og forkastede hermed forslaget til ændring af forordningen om den fælles markedsordning for bananer (404/93)(1), som var forelagt det af Kommissionen, og som i overensstemmelse med WTO ville have betydet, at man inden 2006 skulle opgive det toldkontingentsystem, der beskytter bananproducenterne og dermed økonomien og beskæftigelsen i mange AVS-lande og i flere af regionerne i Den Europæiske Unions yderste periferi.

Har Kommissionen efter denne afstemning til hensigt at tilslutte sig Europa-Parlamentets holdning og forelægge det et nyt forslag, der tager højde for vore forpligtelser og vort særlige samarbejde med AVS-landene samt den økonomiske fremtid i de pågældende regioner i den yderste periferi?

(1) EFT L 47 af 25.2.1993, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. juni 2000)

Kommissionen minder de ærede medlemmer om, at den allerede under de første drøftelser af banansagen i Europa-Parlamentet klart redegjorde for de vanskeligheder, der er forbundet med at udvælge foranstaltninger vedrørende toldkontingentforvaltningen.

Forhandlingerne med de berørte handelspartnere har hidtil ikke ført til en gensidigt tilfredsstillende aftale. Det er udtrykkeligt nævnt i begrundelsen til Kommissionens forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 404/93 om den fælles markedsordning for bananer(1), at Kommissionen i rette tid vil udarbejde en beretning med resultaterne af forhandlingerne med de parter, der berøres af toldkontingentordningen.

Under alle omstændigheder er Kommissionen fuldstændig klar over, at den inden for rammerne af denne reform af importordningen skal sørge for, at den overholder sine forpligtelser over for både EF-producenterne og AVS-landene.

(1) KOM(1999) 582 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1363/00

af Marielle De Sarnez (PPE-DE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Fremtiden i Kosovo

Et år efter indledningen af krigen i Kosovo og oprettelsen af et europæisk genopbygningsagentur for Balkanlandene, agter Kommissionen da at redegøre for de midler, der er stillet til rådighed for dette agentur og regelmæssigt at forelægge en status over de aktioner, dette har gennemført?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(9. juni 2000)

Kommissionen er allerede i gang med at aflægge beretning om gennemførelsen af Obnova-genopbygningsprogrammerne i det tidligere Jugoslavien. Den seneste beretning blev tilsendt Parlamentet og Rådet i januar 2000.

I overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1628/96 af 25. juli 1996 om bistand til Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Den Føderative Republik Jugoslavien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien(1) vil direktøren for det europæiske genopbygningsagentur forelægge Parlamentet en kvartalsvis aktivitetsrapport, og Kommissionen vil på årsbasis forelægge Parlamentet og Rådet en rapport om agenturets aktiviteter. Den første årsrapport skal foreligge i april 2001.

Endvidere forelægger Kommissionen med regelmæssige mellemrum de to institutioner en detaljeret finansiel oversigt over de bistandsprogrammer, der er blevet gennemført af det europæiske genopbygningsagentur siden dets oprettelse i februar 2000.

(1) EFT L 204 af 14.8.1996, senest ændret ved forordning (EF) nr. 2454/1999 af 15. november 1999, EFT L 299 af 20.11.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1679/00

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Indførelse af et fællesskabspatent

Den seneste drøftelse om meddelelsen om et europæisk forskningsrum har også rejst spørgsmålet om indførelse af et fællesskabspatent.

Hvordan vil Kommissionen sikre, at fællesskabspatentet indføres snarest muligt i EU? Hvordan vurderer Kommissionen den endelige tidsplan for projektet? Hvordan vil Kommissionen sikre, at systemet med et fællesskabspatent bliver så ubureaukratisk, brugervenligt og fordelagtigt som muligt?

Svar afgivet af Frederik Bolkestein på Kommissionens vegne

(28. juni 2000)

Fællesskabspatentet er et prioriteret emne for Kommissionen. Et forslag til en forordning vedrørende fællesskabspatentet forventes vedtaget af Kommissionen i begyndelsen af juli 2000. Den endelige tidsplan for indførelse af fællesskabspatentet afhænger af en række faktorer, ikke mindst et heldigt forløb af den igangværende revision af EF-traktaten i forbindelse med indførelsen af en ny central EU-retsinstans, der skal

tage sig af tvister vedrørende gyldigheden af og krænkelse af fællesskabspatenter. Et integreret system af retsinstanser, der giver den højest mulige grad af retsbeskyttelse for fællesskabspatentet er en af de vigtigste faktorer for dettes succes. Kommissionen er for tiden stadig i gang med at vurdere de forskellige muligheder til at sikre, at Fællesskabets patentsystem bliver så tilgængeligt og økonomisk som muligt.