DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/564

(2004/C 78 E/0599)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3490/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(24. november 2003)

Om: Regulering af markedet og olivendyrkernes indkomster som led i reformen af den fælles markedsordning for olivenolie

I Kommissionens meddelelse om »opstilling af en bæredygtig landbrugsmodel for Europa på grundlag af FLP-reformen — tobaks-, olivenolie-, bomulds- og sukkersektoren« (1) hedder det, at »ordningen med enkeltbetaling pr. bedrift« giver »landmændene en mere stabil indkomst«. På den anden side foreslår Kommissionen at afskaffe »restitutionerne til eksport og fremstilling af visse former for konserves«, og at de øvrige markedspolitikker »forbliver intakte«.

Kommissionen bedes besvare følgende:

1. Hvordan vurderer Kommissionen virkningerne af afskaffelsen af interventionsprisen inden for olivenoliesektoren i betragtning af den udvikling, der er sket i producentpriserne, og virkningerne heraf for olivendyrkernes indkomster? Mener Kommissionen, at de nuværende regulerende mekanismer, der jo er baserede på privat oplagring, er tilstrækkelige til at nå målet med at regulere markedet under og mellem afsætningssæsoner?

2. Hvilke virkninger mener Kommissionen, at det nye forslag vil få for de portugisiske olivendyrkeres indkomster?

3. Hvad er grunden til at afskaffe eksportrestitutionerne inden for olivenoliesektoren, især hvad angår fremstilling af visse former for konserves, i betragtning af, at denne støtte har en vis effekt i retning af at fremme brugen af olivenolie? Mener Kommissionen ikke, at genindførelse af den afskaffede forbrugsstøtte ville være en mulig løsning, ikke blot med henblik på at fremme olivenolie men også med henblik på at fremme denne produktion?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. december 2003)

Interventionsordningen blev ophævet i forbindelse med reformen i 1998. Lige siden har det vist sig, at markedspriserne, bortset fra enkelte korte perioder, har ligget over den gamle interventionspris. Olivenproducenternes indkomster er således ikke faldet, og der er ikke længere som dengang noget incitament for producenterne til at gå efter kvantitet frem for kvalitet for så at afsætte olien til interventionsorganerne. Den tidligere ordning, hvor kvantitet var i højsædet, kunne have ført til et generelt fald i producentpriserne og dermed have forringet producenternes indkomster.

Efter principperne i reformen af den fælles landbrugspolitik er det efterspørgslen på markedet, der skal regulere produktionen, og det er allerede i vid udstrækning tilfældet inden for olivenolie. Derfor er der ikke noget, der indikerer, at der skulle være behov for ændringer, og Kommissionen foreslår ganske enkelt, at ordningen med privat oplagring opretholdes som et sikkerhedsnet, der eventuelt kan tages i brug i tilfælde af krise.

Eftersom olivenoliesektoren allerede er stærkt markedsorienteret, forventer Kommissionen ikke noget markant fald i produktionen i Portugal som følge af reformens gennemførelse. Kommissionens forslag går i øvrigt bl.a. ud på, at det aktuelle støtteniveau for olivenoliesektoren i de enkelte medlemsstater skal opretholdes, samtidig med at støtteafkoblingen skal gøre det muligt at stabilisere støtteniveauet for producenterne uanset udbytteudsving fra år til år.

Kommissionen vurderer desuden, at der kun kan skabes ligevægt for olivenolie, hvis alle i branchen løbende tilstræber sig for at opnå en kvalitetsforbedring, så man på den måde kan øge efterspørgslen efter olivenolie.

Siden 1998, hvor man fjernede eksportrestitutionerne, er salget af olivenolie fra EU i tredjelande vokset med 50 %. Dette er et meget klart bevis på, at eksportrestitutionsordningen ikke var meget bevendt, når det gjaldt om at fremme eksporten af olivenolie fra EU. Derfor bør man afskaffe ordninger, der ikke længere tjener noget formål.

Hvad angår restitutioner i forbindelse med anvendelse af olivenolie i fremstillingen af visse former for konserves, vurderer Kommissionen, at der ikke længere er behov for dem, fordi forbrugerne i dag på grund af olivenoliens gode image er villige til at betale en højere pris for fødevarer, der indeholder olivenolie. Endnu engang er det efterspørgslen, stimuleret af produktets kvalitet, der skal gøre, at anvendelsen af olivenolie fremmes yderligere.

Ud fra samme betragtning er der ikke nogen berettigelse for at genindføre forbrugsstøtte. En sådan støtte ville vanskeliggøre en produktionsovervågning og give de samme forvaltningsproblemer, som man alt for godt kender fra tidligere.

(1) KOM(2003) 554 endelig udg.