SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0165/02

af Christel Fiebiger (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. januar 2002)

Om: Beskyttelse af vilde dyr

Som medlem af Europa-Parlamentet modtager jeg stadig hyppigere anmodninger om hjælp og kritik fra borgerne vedrørende beskyttelse af vilde dyr. Det drejer sig næsten altid om dyrplageri.

Jeg kan som eksempel nævne de følgende to tilfælde:

- Handel med vilde harer: En fjernsynsudsendelse, der viste, hvordan vildtlevende harer i Østpolen systematisk fanges i net af det polske militær for derefter under uacceptable betingelser at blive kørt over tusind kilometer til Sydfrankrig, vakte stor forargelse i Tyskland. Denne handel, der hvert år omfatter hundredtusinder af harer, har intet at gøre med genudsætning af harer af økologiske grunde. Her drejer det sig ikke blot om dyrplageri, men om en traditionel forretning, der drives for sjov og af lyst til at slå ihjel. Nedskydningen af harerne, der på forhånd er forsynet med en sender, er ikke jagt, men mord.

- BPRC (center for primatforskning) i Rijwik (Nederlandene): I dette forskningscenter, hvor der efter sigende lever 1 500 primater, herunder 120 chimpanser, skal forholdene være helt uacceptable. F.eks. skulle over 500 makakker, der i naturen lever i flokke, her sidde fuldstændig apatiske i hver sit lille bitte metalbur. Efter sigende modtager centret årligt 2,21 mio. EUR i støtte fra EU.

På denne baggrund vil jeg gerne stille Kommissionen følgende spørgsmål:

- Hvilke retlige muligheder har Kommissionen for at gribe ind og agter den at gøre det i forbindelse med tilfælde af dyrplageri, der hører ind under nationale myndigheder, i betragtning af, at Amsterdam-traktaten udtrykkeligt forpligter EU-institutionerne til ved gennemførelsen af Fællesskabets politikker at tage fuldt hensyn til dyrs velfærd (jf. protokollen herom, der er knyttet til traktaten)?

- Er handelen med harer forenelig med Bern-konventionen (Rådets afgørelse 82/72/EØF af 3.12.1982(1)), og agter Kommissionen uden hensyn hertil at gøre sin indflydelse gældende over for de importerende EU-medlemsstater og de eksporterende EU-kandidatlande for at få standset denne handel? (I bekræftende fald hvordan?)

- Kan og vil Kommissionen kræve EU-støtten tilbagebetalt, såfremt oplysningerne om BPRC viser sig at være korrekte?

(1) EFT L 38 af 10.2.1982, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(20. februar 2002)

Hvad angår de transportbetingelser, det ærede medlem nævner, er det fortsat den polske nationale lovgivning der finder anvendelse, selv om Polen som ansøger til optagelse i EU er i gang med at tilpasse sin lovgivning til fællesskabsretten.

Det juridiske tvivlsspørgsmål om, hvor vidt Rådets direktiv 91/628/EØF(1) af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport, ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF(2) af 29. juni 1995, kan omfatte et transportfirma, som befordrer dyr til Fællesskabet, inden det pågældende køretøj ankommer til Fællesskabets territorium, er endnu ikke afgjort. Det er dog klart, at direktivet gælder fuldt ud fra det øjeblik, dyrene er bragt ind i Fællesskabet.

Kommissionen ligger ikke inde med tilstrækkelige oplysninger til at kunne bedømme, om den del af rejsen, der foregår i Fællesskabet i forbindelse med handelen med vildtlevende harer, sker i overensstemmelse med direktivets bestemmelser.

Da den almindelige hare ikke er en beskyttet art i medfør af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(3), henhører lovgivning om indfangning og transport under medlemsstaternes og ansøgerlandenes kompetence. Kommissionen har derfor ingen mulighed for at gribe ind i denne sag.

Den almindelige hare (Lepus capensis (europaeus)) er opført i bilag III til Bern-konventionen. De kontraherende parter i denne konvention, herunder Polen og Frankrig, skal derfor træffe alle de lovgivningsmæssige og administrative foranstaltninger, der er hensigtsmæssige og påkrævede for at beskytte denne art. Disse foranstaltninger omfatter bl.a. forbud mod brug af visse ikke-selektive fangstmetoder og bestemmelser om transport af de indfangne dyr. Indfangning af harer ved hjælp af net, som nævnt af det ærede medlem, skulle således være i strid med konventionens bestemmelser.

The Biomedical Primate Research Centre (BPRC), som er beliggende i EU, men ellers er uafhængigt heraf, har kontraktligt forpligtet sig til at efterkomme alle de nationale juridiske og etiske krav på området. BPRC har så sent som i juli 2001 over for Kommissionen bekræftet, at den har tilladelse på lokalt plan til at udføre biomedicinsk forskning med primater.

Kommissionen har ikke til hensigt at udelukke BPRC fra deltagelse i fællesskabsfinansierede projekter, så længe de relevante tilladelser fra de nationale myndigheder foreligger.

(1) EFT L 340 af 11.12.1991.

(2) EFT L 148 af 30.6.1995.

(3) EFT L 206 af 22.7.1992.