ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0905/98 af Marjo Matikainen-Kallstroem (PPE) til Kommissionen (26. marts 1998)

Om: Mangler i maerkningen af oksekoedets oprindelse

I april maaned vil EU's forordning om ordning for maerkning af oksekoedets oprindelse traede i kraft i medlemsstaterne. Det lader dog til, at ordningen for oprindelsesmaerkningen vil vaere mangelfuld. Den obligatoriske maerkning vil nemlig ikke omfatte koed, der eksempelvis er marineret og tilsat krydderier. I Finland saelges 15-20% af oksetykstegene i terninger i marineret form.

Ved hjaelp af ordningen for oprindelsesmaerkning kan forbrugeren kun faa vished om oprindelsen af det friske koed. Kan Kommissionen oplyse, hvordan den vil sikre en hoej kvalitet af det oksekoed, som ikke er omfattet af ordningen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (5. maj 1998)

Raadets forordning (EF) nr. 820/97 om indfoerelse af en ordning for identifikation og registrering af kvaeg og om maerkning af oksekoed og oksekoedsprodukter ((EFT L 117 af 7.5.1997. )) omfatter fersk og frosset oksekoed, nyretap og mellemgulv henhoerende under KN (kombineret nomenklatur) kode 0201, 0202, 0206 10 95 og 0206 29 91. Supplerende bestemmelse 6 a) til kapitel 2 i den kombinerede nomenklatur udelukker koed, der ikke er kogt, stegt eller paa lignende maade tilberedt, fra kapitel 2, saafremt det er krydret. Ved »krydret koed« forstaas koed, som ikke er kogt, stegt eller paa lignende maade tilberedt, tilsat krydderier enten i selve koedet eller paa hele overfladen, saaledes at krydderierne kan ses med det blotte oeje eller tydeligt kan smages. Krydret koed er derfor ikke omfattet af denne forordning. De erhvervsdrivende kan stadig maerke krydret koed, men ikke i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 820/97.

Ifoelge artikel 19, stk. 6, i forordningen skal Raadet senest den 1. januar 2000 traeffe afgoerelse om en eventuel udvidelse af forordningens raekkevidde.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1235/98 af Allan Macartney (ARE) til Kommissionen (29. april 1998)

Om: Stoette til gedeavl

Kan Kommissionen bekraefte, at landbrugsstoetten til geder kun er paa hoejde med stoetten til faar i de medlemsstater, der har tradition for at spise gedekoed, jf. den faelles markedsordning for faare- og gedekoed?

Har Kommissionen undersoegt de eventuelle skaevheder, der kan opstaa paa grund af denne politik og dens foelger for gedeavlen i de lande, der ikke er klassificeret som havende tradition for at spise gedekoed?

Har Kommissionen planer om en aendring, som kunne sikre en ligelig fordeling af stoetten til geder i alle medlemsstaterne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (15. maj 1998)

Kommissionen kan bekraefte, at betalingen af gedepraemien er begraenset til de regioner i EU, hvor gedeopdraet med henblik paa koedproduktion er en traditionel praksis i lighed med faareopdraet.

Kommissionen mener ikke, at den nuvaerende ordning medfoerer skaevheder. Formaalet med den aarlige praemie, der udbetales som led i den faelles markedsordning, er at stoette producenterne af faare- og gedekoed. For at saadanne betalinger kan finde sted, skal gedeopdraettet derfor hovedsagelig tage sigte paa koedproduktion, og metoderne til opdraet af geder og faar skal vaere af samme art. I medlemsstater, hvor der ikke er tradition for at spise gedekoed, er dette ikke tilfaeldet, da geder hovedsagelig opdraettes til produktion af uld eller mejeriprodukter.

Kommissionen forudser ikke nogen udvidelse af praemieordningen, saa den ogsaa kommer til at omfatte gedeproducenter, hvis hovedaktivitet ikke er koedproduktion.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0654/98 af Esko Seppaenen (GUE/NGL) til Kommissionen (10. marts 1998)

Om: Begraensning for anvendelse af antibiotika til dyr i Finland og Sverige

Under EU-tiltraedelsesforhandlingerne fik Finland og Sverige tilladelse til at anvende strengere graenser for anvendelsen af antibiotika til dyr end i de davaerende medlemsstater. Dette blev tilladt, eftersom en fejlagtig anvendelse af antibiotika medfoerer, at bakterierne bliver resistente over for de mange antibiotikatyper, som mennesker har brug for. Vil Kommission tillade, at der indfoeres saerbestemmelser i Finland og Sverige, eller er den i gang med at udarbejde begraensninger for anvendelsen af antibiotika i de oevrige lande, hvilket ville vaere velbegrundet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (22. april 1998)

Bestemmelserne i tiltraedelsesakten giver ikke Kommissionen mulighed for at forlaenge den saerordning, der i oejeblikket gaelder for Finland og Sverige med hensyn til anvendelsen af antibiotika paa deres omraade.

Kommissionen er ifoelge tiltraedelsesakten forpligtet til at at tage stilling til holdbarheden af de argumenter, som Finland og Sverige har forelagt den som begrundelse for et helt eller delvist forbud mod anvendelse af antibiotika, der er godkendt som tilsaetningsstoffer til foder ved Raadets direktiv 70/524/EOEF af 23. november 1970 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer ((EFT L 270 af 14.12.1970. )).

Hvis der foeres videnskabeligt bevis for de risici, som Finland og Sverige paaberaaber sig, vil Kommissionen skulle forbyde anvendelsen af de paagaeldende antibiotika i hele Faellesskabet. I modsat fald maa Kommissionen bede de to medlemsstater om at ophaeve de nuvaerende forbud.

Under alle omstaendigheder har Kommissionen til hensigt at anmode om en udtalelse fra den relevante videnskabelige komité.
9. 10. 98 DA C 310/131 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Svar afgivet på Kommissionens vegne af Karel Van Miert
(8. april 1998)
Kommissionen er i łjeblikket ved at foretage en grundig undersłgelse af det af det ærede medlem nævnte
problem og skal snarest muligt meddele ham udfaldet.
(98/C 310/176) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0793/98
af Wilmya Zimmermann (PSE) til Kommissionen
(18. marts 1998)
Om: EU-midler til regionen Oberfranken
1. Hvor store belłb i stłtte fra EU har Bayern som helhed modtaget siden 1995, og hvor stor en del heraf er
gået til regionen Oberfranken?
2. Inden for rammerne af hvilke projekter og fonde er denne stłtte blevet ydet?3. Hvilke konkrete projekter er gennemfłrt for målgrupperne
› kvinder› unge› langtidsledige,
og hvor stort et stłttebelłb modtog hver af disse grupper?
Svar afgivet på Kommissionens vegne af Jacques Santer
(2. april 1998)
Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nłdvendige for at besvare spłrgsmålet, og skal
meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
(98/C 310/177) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0798/98
af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen
(18. marts 1998)
Om: Ulovlig handel med menneskelige organer og lægemidler
Der er i den europæiske presse offentliggjort alarmerende oplysninger om handel med organer og farlige
lægemidler.
Advokat Marie-Gabrielle Kohler hævdede i et interview til den schweiziske avis »Le Matin«, at der sendes
partier af lægemidler til Grækenland (som medfłrer alvorlige risici for dem, der indtager dem), og at den tyskelæge, Michael Humel (der betegnes som »hjernen« bag disse lægemiddelforsendelser til Grækenland),beskæftigede sig med menneskelige organer fra Østlande, der hovedsagelig importeredes til tyske hospitaler.
Der er i forbindelse hermed oprettet selskaber, som har til formål at hvidvaske penge fra disse aktiviteter. Det er
desuden oprłrende, at den russiske kirurg med speciale i transplantationer, Valeri Sumakov, indrłmmer, at hanselv eksporterer organer fra Moskva, idet han bruger falske attester.
Hvad er Kommissionens officielle holdning i dette tungtvejende etiske spłrgsmål? Hvilke oplysninger råder
Kommissionens tjenestegrene over vedrłrende denne import af farlige lægemidler og ulovlige menneskeligeorganer i Grækenland?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0233/98 af Clive Needle (PSE) til Kommissionen (13. februar 1998)

Om: Sikkerheden i passagertoge

Hvad foretager Kommissionen sig paa omraadet sikkerhed i passagertog, navnlig paa staerkt benyttede straekninger? Kommissionen bedes isaer besvare foelgende spoergsmaal:

1. Foreligger der dokumentation for, at der vil vaere alvorligere personskader paa et overfyldt tog end paa et mindre fyldt tog, eller om det omvendte maaske er tilfaeldet?

2. Findes der EU-bestemmelser vedroerende antallet af passagerer paa tog?

3. Er der rullende jernbanemateriel udformet i henhold til specifikationer, der tillader overfyldning langt ud over antallet af siddepladser, og er der i givet fald nogen begraensning (ud over den rent fysiske) for antallet af passagerer paa et tog?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (26. marts 1998)

Kommissionen bemaerker, at jernbaneulykker til alt held ikke er hyppigt forekommende, og at togrejser er langt sikrere end andre former for transport over land. Dog er der naturligvis til stadighed behov for forbedring af sikkerheden.

Med hensyn til de specifikke spoergsmaal, kan det bemaerkes:

1. Der foreligger visse tegn paa, at passagerer, som staar op i de omraader af vognene, som er udformet med henblik paa at absorbere energi i tilfaelde af en ulykke (»sammentrykningszonerne«),bliver udsat for alvorligere kvaestelser, end hvis de havde siddet ned. Dog foreligger der ingen omfattende dokumentation for den relative alvorlighed af kvaestelser, som foraarsages i hhv. overfyldte og lettere fyldte togvogne. Dette afhaenger af arten af den paagaeldende ulykke.

2. Der findes ingen faellesskabsbestemmelser med hensyn til antallet af passagerer, som kan befordres med tog, eftersom dette anliggende ikke henhoerer under Faellesskabets juridiske befoejelser.

3. Ved tegningen af det rullende materiel beregnes dettes lastbefordrende kapaciteter, som langt overstiger den normale vaegt af en fuldt lastet waggon. Der er derfor ingen fysisk overgraense for det antal passagerer, en jernbanevogn i givet fald kan befordre, bortset fra rumfanget. Selvfoelgelig er de enkelte selskaber frit stillet med hensyn til at paalaegge deres egne begraensninger heraf.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 583/98 af José BARROS MOURA til Kommissionen. Børnearbejde



EF-Tidende nr. C 310 af 09/10/1998 s. 0096



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0583/98 af José Barros Moura (PSE) til Kommissionen (4. marts 1998) Om: Boernearbejde I henhold til den seneste beretning fra ILO ventes der at ske en aarlig stigning paa 1 million (fra de nuvaerende 80 millioner til 100 millioner inden aar 2015) i antallet af boern i Afrika, der saettes til at arbejde - og saa godt som altid udnyttes paa det groveste - paa bekostning af deres skolegang. Paa baggrund af sammenhaengen mellem dette problem og forvaerringen af den oekonomiske og sociale situation i Afrika samt EU's forpligtelser under Lomé-konventionen vil Kommissionen da oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at traeffe for at stoette ofrene for denne plage? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (1. april 1998) Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel P-3355/97 fra Fernandez Martin ((EFT C 158 af 25.5.1998, s. 91. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0798/98 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (18. marts 1998)

Om: Ulovlig handel med menneskelige organer og laegemidler

Der er i den europaeiske presse offentliggjort alarmerende oplysninger om handel med organer og farlige laegemidler.

Advokat Marie-Gabrielle Kohler haevdede i et interview til den schweiziske avis »Le Matin«, at der sendes partier af laegemidler til Graekenland (som medfoerer alvorlige risici for dem, der indtager dem), og at den tyske laege, Michael Humel (der betegnes som »hjernen« bag disse laegemiddelforsendelser til Graekenland), beskaeftigede sig med menneskelige organer fra OEstlande, der hovedsagelig importeredes til tyske hospitaler.

Der er i forbindelse hermed oprettet selskaber, som har til formaal at hvidvaske penge fra disse aktiviteter. Det er desuden oproerende, at den russiske kirurg med speciale i transplantationer, Valeri Sumakov, indroemmer, at han selv eksporterer organer fra Moskva, idet han bruger falske attester.

Hvad er Kommissionens officielle holdning i dette tungtvejende etiske spoergsmaal? Hvilke oplysninger raader Kommissionens tjenestegrene over vedroerende denne import af farlige laegemidler og ulovlige menneskelige organer i Graekenland?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (11. maj 1998)

Kommissionen er bekendt med rapporter i medierne om, at den kroniske mangel paa organer har foert til ulovlig handel hermed. Det er imidlertid op til medlemsstaterne at overveje de etiske spoergsmaal og traeffe foranstaltninger paa dette omraade.

I henhold til bestemmelserne i kapitel IV og artikel 29 i Raadets direktiv nr. 75/319/EOEF af 20. maj 1975 om tilnaermelse af lovgivning om medicinske specialiteter ((EFT L 147 af 9.6.1975. )) kraeves det ved indfoersel paa Faellesskabets omraade af laegemidler fra tredjelande, at myndighederne i den beroerte medlemsstat udsteder en tilladelse til fremstilling, hvilket forudsaetter, at de strenge betingelser, der stilles i bestemmelserne, er opfyldt. De nationale myndigheder foretager regelmaessige inspektioner for at sikre, at forpligtelserne fortsat opfyldes.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0935/98 af Antonio Tajani (PPE) til Kommissionen (26. marts 1998)

Om: Beskyttelse af politibetjentes helbred

Ifoelge italiensk lovgivning regnes politibetjente i byerne ikke blandt de arbejdstagere, der har en saerlig farlig eller nedslidende beskaeftigelse. Ikke desto mindre mistede 180 tjenestegoerende betjente i Rom livet mellem 1980 og 1996. 42% af doedsfaldene skyldes kraeftsygdomme og 40% luftvejssygdomme. De afdoedes gennemsnitsalder var 51 aar. Sammenlignet med andre, beskyttede grupper af arbejdstagere er doedsraten blandt politibetjente i byerne meget hoej, og doedsaarsagen er naesten altid sygdomme, som de paagaeldende har paadraget sig gennem deres arbejde paa gaden, hvor de har vaeret udsat for skadelige luftpartikler.

Mener Kommissionen ikke, at den italienske regering kraenker alle EU's sundhedsbestemmelser, naar den undlader at medregne bybetjente blandt arbejdstagere med en saerlig farlig eller nedslidende beskaeftigelse?

Finder Kommissionen ikke, at der er tale om en kraenkelse af traktaterne fra Rom, Maastricht og Amsterdam og af den europaeiske pagt om arbejdstagernes grundlaeggende rettigheder?

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen traeffe for at faa den italienske regering til at anerkende bybetjentenes rettigheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (8. maj 1998)

Hverken Raadets rammedirektiv 89/391/EOEF af 12. juni 1989 om ivaerksaettelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet ((EFT L 183 af 29.6.1989. )) eller saerdirektiverne paalaegger medlemsstaterne at betegne eller klassificere bestemte erhverv som »risikokategorier«. Med hensyn til politikorpset hedder det endvidere i artikel 2, stk. 2, i direktiv 89/391/EOEF, at det paagaeldende direktiv ikke finder anvendelse, naar saerlige forhold i tilknytning vil visse specifikke aktiviteter paa afgoerende vis taler imod dets anvendelse. I saa fald skal det paases, at arbejdstagernes sikkerhed og sundhed sikres i videst muligt omfang i overensstemmelse med maalsaetningerne i dette direktiv. Politikorpsenes aktiviteter falder derfor for en stor del uden for faellesskabslovgivningen om arbejdstagernes sikkerhed og sundhed paa arbejdspladsen og henhoerer i stedet under rent nationale foranstaltninger.

Kommissionen mener ikke, at der er tale om overtraedelse af faellesskabsforskrifter. Det problem, det aerede parlamentsmedlem omtaler, skal derfor udelukkende loeses af de italienske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0245/98 af Petrus Cornelissen (PPE) til Kommissionen (13. februar 1998)

Om: Car-jacking

1. Har Kommissionen kendskab til den nye, grove form for biltyveri, der har bredt sig i Europa, nemlig »car-jacking«, hvor foereren tvinges til at aflevere bilnoeglerne, hvorpaa den saakaldte »car-jacker« stikker af med bilen?

2. Vil Kommissionen eventuelt i samarbejde med politiet, bilfabrikanterne, forbrugerorganisationerne og forsikringsselskaberne undersoege mulighederne for at komme denne nye, graenseoverskridende plage til livs?

3. Vil Kommissionen i den forbindelse navnlig ogsaa vaere opmaerksom paa den nye teknologi, som aabner mulighed for at foelge stjaalne biler via satellit og bringe en bil til standsning paa afstand?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (17. marts 1998)

Kommissionen har gennem de seneste maaneders omtale i den internationale presse faaet kendskab til det stigende antal sager om car-jacking i Europa og isaer i Bruxelles.

Som led i samarbejdet om retlige og indre anliggender forestaar Kommissionen programmer til styrkelse af det politimaessige samarbejde (OISIN-programmet), og den har stillet forslag ((EFT C 352 af 20.11.1997. )) om et program for udveksling og uddannelse med sigte paa at styrke mulighederne for at bekaempe organiseret kriminalitet (FALCONE-programmet).

Endvidere er Kommissionen naert forbundet med Raadets lovgivende arbejde angaaende udvikling af tekniske foranstaltninger til at imoedegaa handel med stjaalne koeretoejer.

Paa grundlag af igangvaerende ekspertundersoegelser paa omraadet vil Kommissionen ogsaa overveje mulighederne for at aendre Raadets direktiv 74/61/EOEF af 17. december 1973 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning vedroerende anordninger til tyverisikring af motorkoeretoejer ((EFT L 38 af 11.2.1974. )), saa det tilpasses til de tekniske fremskridt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0754/98 af Angela Sierra González (GUE/NGL) til Kommissionen (18. marts 1998)

Om: Nedskaeringer i Regis-initiativet vedroerende regionerne i EF's yderste periferi som led i Agenda 2000

I henhold til Kommissionens Agenda 2000 vil regionerne i EF's yderste periferi fortsat henhoere under maal nr. 1-regioner, selv om deres BNI overstiger 75% af EU-gennemsnittet.

Naar der til trods herfor i samme Agenda 2000 tales om at reducere antallet af EF-initiativer, vil Regis-initiativet ikke som planlagt i tidligere programperioder blive omfattet af de nye maal. Som Kommissionen ved, er Regis-initiativet det naestvigtigste investeringsprogram for De Kanariske OEer efter det operationelle program for De Kanariske OEer (EFRU), og der ydes derigennem betydelig stoette til den lokale udvikling og til fremme af vedvarende energi - for blot at naevne to eksempler.

Den saerstilling, der ifoelge den nye Amsterdam-traktat skal komme regionerne i den yderste periferi til gode, idet der er skabt grundlag for saerlige foranstaltninger med hensyn til betingelserne for adgang til strukturfondene og Faellesskabets horisontale programmer, synes paa den anden side at forudsaette et specifikt EF-initiativ for disse regioner i lighed med det hidtidige Regis-initiativ.

Finder Kommissionen det noedvendigt at indfoere et EF-initiativ for regionerne i den yderste periferi i den kommende programperiode svarende til Regis I- og Regis II-programmet?

Hvorledes har Kommissionen paa baggrund af den oekonomiske og samfundsmaessige betydning, stoetten via Regis har haft for De Kanariske OEer, taenkt sig at opveje foelgerne af en eventuel afskaffelse af dette initiativ?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (21. april 1998)

Kommissionen har til hensigt at goere en saerlig indsats for regionerne i EF's yderste periferi. Ifoelge de forslag til nye strukturfondsforordninger, som Kommissionen fremlagde den 18. marts 1998 ((KOM(98) 131. )), er det meningen, at disse omraader skal omfattes af maal 1, selv om deres bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger overstiger 75 % af EF-gennemsnittet.

Hvad angaar de aktioner, som hidtil er blevet sat i vaerk inden for Regis I og II, har Kommissionen planer om at integrere dem i maal 1-programmerne for at samle spoergsmaal inden for samme emneomraade, forenkle forvaltningen og goere aktionerne mere effektive.

Naar det gaelder EF-stoettens niveau, boer regionerne i EF's yderste periferi, paa samme maade som andre omraader, der er stoetteberettigede under maal 1, omfattes af bestraebelserne paa at koncentrere budgetressourcerne om dette maal.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0544/98 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (4. marts 1998)

Om: Udbetaling af belgisk pension

Mange pensionister, som er vendt tilbage til Italien fra Belgien, kan ikke faa udbetalt den pension, som de er berettigede til, fordi den belgiske pensionsinstitution »Office National des Pensions« ikke tillader kreditering paa bankkonto eller indkassering ved fuldmagt, ogsaa gennem naere famieliemedlemmer, uanset at dekretet af 15. maj 1996 fastslaar muligheden for, at pensionen indbetales paa bankkonto eller postkonto i alle EU-lande undtagen i Italien og i nogle andre medlemslande, hvor der ikke findes nogen aftale med bankinstitutionerne.

Vil Kommissionen gribe ind over for de italienske myndigheder, saaledes at disse omgaaende ivaerksaetter aftaler med bankinstitutionerne med henblik paa omgaaende gennemfoerelse af dekretet?

Vil Kommissionen endvidere ivaerksaette de noedvendige procedurer i betragtning af den italienske banksammenslutning ABI's vilje til at samarbejde, saaledes at man hurtigst muligt faar afboedet et forhold, som i hoej grad skader italienere, der har optjent deres pensionsrettigheder i udlandet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (15. april 1998)

Kommissionen skal henlede det aerede parlamentsmedlems opmaerksomhed paa stk. 1 i artikel 53 i forordning (EOEF) 574/72, der omhandler, hvordan ydelserne i henhold til bestemmelserne i forordning (EOEF) 1408/71 ((Forordning 1408/71 og 574/72 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, aendret og ajourfoert med forordning nr. 118/97 af 30.1.1997( EFT L 28 af 30.1.1997). )) udbetales. I dette stykke henvises der til bilag 6, hvor proceduren for de loebende betalinger og forskellige betalinger er anfoert efter medlemsstat. Under punkt »A. Belgien« og punkt »H. Italien« er anfoert direkte betaling til den paagaeldende.

Ifoelge de oplysninger, Kommissionen raader over, udbetales pensionerne i oejeblikket direkte til den paagaeldende med international postanvisning eller check eller paa grundlag af en direkte aftale mellem den betalende institution i et land og banker i et andet land.