SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3980/00

af Ursula Schleicher (PPE-DE) til Kommissionen

(20. december 2000)

Om: Sidestilling af erhversprofilen og -uddannelsen for arbejdsledere inden for sundhedssektoren, sundhedsinspektører og hygiejneinspektører på europæisk plan

I forbindelse med målsætningen om at sikre forbrugerbeskyttelsen i hele Europa spiller gennemførelsen og kontrollen af de europæiske og nationale forskrifter en særlig vigtig rolle, hvilket ikke mindst de mange tilfælde af BSE atter viser. Uddannelsen af den gruppe personer, der er ansvarlig for gennemførelsen af kontrollen på stedet, f.eks. udtagning af prøver, er derfor af særlig betydning.

Disse erhvervsfunktionsprofiler er, så vidt jeg ved, meget forskellige i Den Europæiske Unions medlemsstater. Kan Kommissionen derfor angive de grupper af personer i de enkelte af Unionens medlemsstater, der er ansvarlige for gennemførelsen af disse kontroller og prøveudtagninger på stedet, jf. bl.a.:

- Rådets direktiv om kvaliteten af badevand,

- Rådets direktiv om kvaliteten af drikkevand,

- levnedsmiddellovens hygiejneforskrifter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. marts 2001)

En række direktiver indeholder bestemmelser om principperne for gennemførelsen af den officielle kontrol af levnedsmidler. Overordnet set finder Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler(1) samt Rådets direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler(2) anvendelse. Det grundliggende princip i disse direktiver er, at medlemsstaterne skal sikre, at de kompetente myndigheder har eller kan disponere over et tilstrækkeligt antal velkvalificerede og erfarne ansatte, særlig inden for kemi, levnedsmiddelkemi, veterinærmedicin, medicin, levnedsmiddelmikrobiologi, levnedsmiddelhygiejne, levnedsmiddelteknologi og jura, således at kontrollen kan udføres hensigtsmæssigt.

Levnedsmidler af animalsk oprindelse som f.eks. kød, mælk, mejerivarer og fiskerivarer skal kontrolleres af de myndigheder i medlemsstaterne, som har ansvaret for at gennemføre veterinærkontrol, eller af andre myndigheder, hvortil ansvaret herfor er blevet uddelegeret. Særligt kød skal før og efter slagtningen underkastes kontrol af dyrlæger eventuelt med assistance af kvalificerede medhjælpere. For så vidt angår dyrlæger finder direktiv 78/1026/EØF(3) anvendelse: mindstekrav til koordineringen af uddannelsen, hvilket giver automatisk anerkendelse af dyrlægernes eksamensbeviser uden definition af deres aktivitetsområde.

De fleste andre erhverv er dækket af den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser i henhold til direktiv 89/48/EØF og 92/51/EØF(4). Direktiverne giver medlemsstaterne mulighed for at opretholde deres egne krav og at kræve, at indvandrere kompenserer for eventuelle større forskelle med hensyn til uddannelse ved at deltage i en egnethedstest eller gennemgå en prøvetid.

Kommissionen har som meddelt i hvidbogen om fødevaresikkerhed(5) til hensigt at forelægge Parlamentet og Rådet et forslag vedrørende officiel foderstof- og levnedsmiddelkontrol.

Med forslaget fastlægger man en fællesskabsramme for officiel kontrol af alle foderstof- og levnedsmiddelaspekter i foder og fødekæden ved hjælp af:

- sammenskrivning og forbedring af eksisterende nationale kontrolbestemmelser og af fællesskabsregler om kontrol og inspektion inden for EU, ved grænserne og i tredjelande

- integrering af eksisterende tilsyns- og overvågningssystemer med henblik på etableringen af et omfattende og effektivt tilsyns- og overvågningssystem, der kan anvendes fra jord til bord

- fastlæggelse af rammerne for udarbejdelsen af årlige programmer for foderstof- og levnedsmiddelkontrol

- sammenskrivning af gældende regler om gensidig bistand og administrativt samarbejde.

Det er også hensigten at integrere de operationelle kriterier for de myndigheder, som er ansvarlige for at gennemføre den officielle kontrol, i forslaget. Forslaget vil derfor udgøre en forbedring af de eksisterende direktiver, da man i det definerer de kvalifikationer, som de myndigheder, der kontrollerer foderstoffer og levnedsmidler, skal have.

Med hensyn til drikkevand fastsætter direktivet om drikkevand(6) fra 1998 kvalitetskravene til drikkevand samt til overvågning og analytisk kvalitetskontrol. I denne sammenhæng er bestemmelserne vedrørende analytisk kvalitetskontrol af særlig betydning. De laboratorier, hvor prøverne undersøges, skal have en analytisk kvalitetskontrolordning, som skal kontrolleres af en person eller institution, som er godkendt af den kompetente myndighed med henblik herpå. Det er obligatorisk for medlemsstaterne at gennemføre disse bestemmelser, og de kan retsforfølges, hvis de ikke gør det, samtidig med at de selv kan vælge, hvorledes de arrangerer gennemførelsen (en central, regional eller lokal metode). Sammenfattende kan man sige, at man i direktivet fastsætter de mål, som skal nås, mens man lader det være op til medlemsstaterne selv at vælge, hvordan målene skal nås.

Hvad angår badevand, har man med direktivet om badevand(7) fra 1976 opnået store forbedringer af badevandskvaliteten. Direktivet er dog nu blevet forældet, både hvad angår den videnskabelige, den teknologiske og den ledelsesmæssige metode. Blandt andet er bestemmelserne om prøveudtagning og kvalitetssikring uklare.

Derfor har Kommissionen påbegyndt et revisionsforløb efter samme model, som man anvendte, da man for nylig vedtog rammedirektivet om vandressourcer(8), dvs. meddelelse høring af de berørte parter konference forslag til retsakt. Som et første skridt vedtog Kommissionen den 21. december 2000 en meddelelse til Parlamentet og Rådet med titlen Udarbejdelse af en ny badevandspolitik(9).

Hovedelementerne i et nyt direktiv bliver juridisk bindende kvalitetsværdier, som har til formål at tilvejebringe et højt niveau for beskyttelse, sammenhæng med det nye rammedirektiv om vandressourcer, oplysninger til og deltagelse af offentligheden samt kvalitetsstyring og kvalitetssikring til støtte for disse formål.

(1) EFT L 186 af 30.6.1989.

(2) EFT L 290 af 24.11.1993.

(3) EFT L 362 af 23.12.1978.

(4) EFT L 19 af 24.1.1989 og EFT L 209 af 24.7.1992.

(5) KOM(1999) 719 endelig udg.

(6) Rådets direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand, EFT L 330 af 5.12.1998.

(7) Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand, EFT L 31 af 5.2.1976.

(8) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, EFT L 327 af 22.12.2000.

(9) KOM(2000) 860 endelig udg.