SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3369/02

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(27. november 2002)

Om: Tvangsrepatrieringer og nødhjælpsarbejderes sikkerhed i Tjetjenien

I et interview med Reuters Bureau, som udsendtes på Radio Liberty, udtalte medlem af Kommissionen med ansvar for humanitær bistand og udviklingssamarbejde, Poul Nielson, bl.a., at de russiske myndigheder bør bringe tvangsrepatrieringerne af flygtninge til Tjetjenien til ophør. Under dette interview understregede kommissionsmedlemmet ligeledes behovet for at træffe foranstaltninger for at garantere sikkerheden for de ansatte i de hjælpeorganisationer, som arbejder i Nordkaukasus. Disse nødhjælpsarbejdere møder hver dag meget store vanskeligheder og sætter livet på spil.

Kan man tolke disse udtalelser som en holdningsændring hos Poul Nielson og hele Kommissionen over for den tjetjenske tragedie og som udtryk for vilje hvilket er noget nyt til at gøre en indsats for at bringe de yderst alvorlige krænkelser af de grundlæggende rettigheder i Tjetjenien til ophør?

Er Poul Nielson i øvrigt klar over, at Genève-konventionen udtrykkeligt forbyder tvangsrepatrieringer, og at Kommissionen bør indklage de russiske myndigheder for de kompetente internationale retsinstanser, hvis de ikke bringer denne praksis til ophør?

Hvad angår sikkerheden for de ansatte i de hjælpeorganisationer, som opererer i Tjetjenien, mener kommissionsmedlemmet da ikke, at det kan tolkes som manglende vilje fra Kommissionens side til effektivt at garantere sikkerheden for de ansatte i de hjælpeorganisationer, der opererer på stedet, at han ikke personligt har besøgt Tjetjenien, siden den anden russisk-tjetjenske krig brød ud for tre år siden, og at den eneste måde at råde bod herpå derfor består i, at han snarest muligt aflægger et indgående besøg i Tjetjenien hvor det ikke er myndighederne i Moskva, der har fastlagt, hvilke steder der skal besøges således at han kan danne sig et førstehånds indtryk af de faktiske forhold?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(17. januar 2003)

Kommissionsmedlemmet med ansvar for udvikling og humanitær bistand har ganske rigtigt udtalt sig to gange for nylig, idet han deltog i et interview med Reuters Bureau den 14. november 2002 og derefter kom med en pressemeddelelse den 27. november 2002 for at give udtryk for sin alvorlige bekymring over truslen om lukning af lejrene med fordrevne personer i Ingushetien.

Disse erklæringer udgør på ingen måde en holdningsændring hos kommissæren eller hos Kommissionen. Kommissionen har til enhver tid, bl.a. gennem sit Kontor for Humanitær Bistand (ECHO), udvist stor opmærksomhed om den tjetjenske konflikt og den humanitære tragedie, den har givet anledning til.

Det er vigtigt at minde om, at Kommissionen fortsat er den største donor af humanitær bistand i Nordkaukasus. Gennem ECHO har den siden starten af den seneste konflikt i efteråret 1999 ydet over 90 mio. EUR til støtte for de befolkningsgrupper, der er ofre for denne konflikt.

Kommissionen er dybt foruroliget over omfanget af krænkelser af menneskerettighederne i Tjetjenien og de vedvarende overtrædelser af den humanitære folkeret, hvori det kræves, at civilbefolkningen beskyttes. Det er klart, at der ikke er noget politisk mål, som kan berettige sådanne krænkelser, og alle stater er ifølge folkeretten forpligtet til at respektere disse humanitære grundregler, der er fastsat i Genève-konventionerne og deres tillægsprotokoller, som Rusland har tiltrådt.

Det er baggrunden for, at kommissæren har ønsket at udtrykke sig endnu engang for at opfordre de russiske myndigheder til ikke at lukke Aki Yurt-lejren, som husede over 1 700 personer, og minde dem om, at tvangsflytning af befolkningsgrupper udgør en krænkelse af den humanitære folkeret. Desværre har Kommissionens og EU's henvendelser til de russiske myndigheder været frugtesløse. Kommissionen fortsætter dog sine tiltag over for de russiske myndigheder for at forhindre lukningen af andre lejre. Der er rettet en yderst klar henvendelse herom til bl.a. udenrigsminister Igor Ivanov og viceminister Chizov. Den 16. december 2002 mødtes trojkaen med minister Ilyasov, der har ansvaret for genopbygningen i Tjetjenien, for at tage dette spørgsmål op.

Hvad angår de humanitære bistandsmedarbejderes sikkerhed, er der tale om et spørgsmål, der er centralt i problematikken omkring den humanitære bistand i Tjetjenien, og som Kommissionen jævnligt bringer frem. Kommissionsmedlemmet med ansvar for udvikling og humanitær bistand aflagde besøg i Tjetjenien i 2000 for at give udtryk for den store betydning, Kommissionen tillægger denne sag. Siden da er spørgsmålet om adgangsmulighederne og de mange hindringer, de russiske myndigheder stiller i vejen for de humanitære organisationers arbejde i området, blevet fremhævet i alle drøftelserne mellem EU og Rusland. Spørgsmålet blev taget op af ECHO's direktør, da han var på mission i Tjetjenien i marts 2001, og også af lederen af det kontor, der har ansvaret for dette sagsområde i ECHO, og som aflagde besøg i Grozny i maj 2002 ledsaget af delegationslederen. Disse problemer er ligeledes blevet drøftet for nylig under topmødet mellem EU og Rusland og også under mødet i Moskva mellem kommissæren med ansvar for eksterne forbindelser og den russiske udenrigsminister Ivanov i oktober 2002 samt under det seneste møde i Samarbejdsudvalget med Rusland i Bruxelles. Problemet fremhæves desuden med korte mellemrum af Kommissionens delegationsleder i Moskva samt af ECHO.

Det er helt klart, at denne situation også kræver en politisk stillingtagen fra EU's side. Foruden de tiltag, Kommissionen på sin side kan iværksætte, har Rådet og Parlamentet også en vigtig rolle at spille med hensyn til at gøre opmærksom på disse massive og gentagne krænkelser af den humanitære folkeret og menneskerettighederne.

I mellemtiden vil Kommissionen sørge for, at EU fortsat er på vagt over for spørgsmålet om menneskerettighederne i Tjetjenien og tager denne problematik op i ethvert passende forum, enten under de bilaterale politiske dialoger med Den Russiske Føderation eller inden for rammerne af drøftelser og initiativer vedrørende Tjetjenien i Europarådet og Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa.