SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1351/00

af Helmuth Markov (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Beretning om radioaktiv forurening af mineralvand med Radium 226

Ifølge forskellige beretninger i medierne hersker der i øjeblikket stor usikkerhed blandt den tyske befolkning om den tilsyneladende sundhedsfarlige høje strålingsdosis i mineralvand af forskellige mærker på grund af en høj naturlig forekomst af isotopen Radium 226.

1. Har Kommissionen kendskab til videnskabelige undersøgelser, eller har den foranlediget undersøgelser, der har forsøgt at påvise og vurdere koncentrationen af radioaktive stoffer i levnedsmidler og som navnlig viser en forbindelse mellem strålingsforureningen og en forhøjet risiko for kræft?

2. Har Kommissionen kendskab til, at der i Tyskland (i modsætning til andre EU-lande) ikke findes nogen retningslinjer og grænseværdier for koncentrationen af Radium 226 i mineralvand? I bekræftende fald, mener Kommissionen ikke, at der er behov for handling på fælleseuropæisk plan?

3. Har Kommissionen kendskab til, at der findes tekniske løsninger, der sænker indholdet af naturligt Radium 226 i vand (filter), men at disse i Tyskland på grund af mineralvandsforordningen ikke må bringes til anvendelse? Mener Kommissionen, at det er nødvendigt at træde i aktion med henblik på en europæisk ordning for den tekniske behandling ved udvinding og fremstilling af mineralvand?

4. Vil Kommissionen tage en udvidelse af obligatorisk mærkning af levnedsmidler i betragtning også for radioaktive isotoper?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af af Margot Wallström

(22. juni 2000)

1. Medlemsstaterne har et regelmæssigt program for kontrol med radioaktivitetsniveauet i miljøet i overensstemmelse med et krav i Euratom-traktatens artikel 35. I henhold til Euratom-traktatens artikel 36 sendes kontrolresultaterne til Kommissionen. De omfatter oplysninger om radioaktiviteten i mælk, andre levnedsmidler, overfladevand og drikkevand.

Desuden fører medlemsstaterne kontrol med radioaktivitetsniveauet i levnedsmidler, der indføres fra tredjelande, som blev berørt af Tjernobyl-ulykken (i overensstemmelse med Rådets forordning EØF/737/90 af 22. marts 1990(1), som for nylig er blevet forlænget til marts 2010)(2).

Miljøinstituttet i Ispra, som hører til Kommissionens Fælles Forskningscenter (FFC), har siden 1991 foretaget internationale sammenligninger med de laboratorier i medlemsstaterne, der leverer data i henhold til Euratom-traktatens artikel 36. Disse sammenligninger har bl.a. omfattet kildevand, mineralvand, mælk og kostblandinger.

Kommissionen har ingen oplysninger, som viser nogen forbindelse mellem radioaktivitetsniveauet i levnedsmidler og forekomsten af kræft.

2. Det nuværende drikkevandsdirektiv, Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand(3), der omfatter vand, som er tappet på flasker, men ikke er naturligt mineralvand (f.eks. taffelvand), indeholder ikke særlige bestemmelser for radioaktivitet. Det nye drikkevandsdirektiv, Rådets direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand(4), der skal gennemføres inden den 25. december 2003, indeholder imidlertid bestemmelser om radioaktivitet. Disse bestemmelser skal dog suppleres (direktivets bilag II og III) således som fastsat ved direktivets vedtagelse den 3. november 1998. Det skal nævnes, at dette direktiv ikke gælder for mineralvand.

3. Kommissionen er klar over, at indholdet af radium 226 i vandhanevand påvirkes af vandrensningsmetoderne, f.eks. vil fjernelse af jern og mangan også medføre, at radium til en vis grad overføres til slammet.

Særlige behandlingsmetoder med henblik på at fjerne naturlige radionukleider fra vand har været genstand for forskningsaktiviteter, som Kommissionen har finansieret inden for det fjerde rammeprogram.

Det bør nævnes, at sådanne metoder sjældent benyttes til mineralvand, da det anses for vigtigt at bevare vandets mineralindhold.

4. Mærkningen af mineralvand omfatter i regelen naturligt forekommende radioaktive bestanddele (uran, radium).

(1) EFT L 82 af 29.3.1990.

(2) EFT L 75 af 24.3.2000.

(3) EFT L 229 af 30.8.1980.

(4) EFT L 330 af 5.12.1998.