ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0204/00

af Freddy Blak (PSE) til Kommissionen

(4. februar 2000)

Om: Blindes rejsen med førerhunde

Det er et problem for blinde at rejse med deres førerhunde, da alle europæiske lande har forskellige regler for de nødvendige dyrlægekontroller og vaccinationer.

Generelt varierer reglerne kraftigt mellem de europæiske lande. Storbritannien kræver, at man på forhånd søger om indførselstilladelse, mens der i Sverige kræves, at hunden kan identificeres med enten tatovering eller mikrochip, og Spanien tillader ikke rabiesvaccinationer, der er mere end 12 måneder gamle.

Det tillader ikke blinde at tage en spontan rejse, da alt skal forberedes i detaljer, og hvad sker der så med den fri bevægelighed for blinde?

Har Kommissionen overblik over de varierende regler, der eksisterer for at tage førerhunde med ind i europæiske lande?

Har Kommissionen overvejet at harmonisere disse regler, så også de blinde kan gøre brug af princippet om fri bevægelighed mellem de europæiske lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(10. marts 2000)

Kommissionen er opmærksom på de problemer, der opstår som følge af, at der i EU-landene eksisterer forskellige generelle regler for medtagelse af kæledyr på rejser mellem medlemsstaterne herunder især førerhunde. Kommissionens forsøg på at harmonisere de veterinære krav, der stilles for indførslen af disse dyr, har desværre hidtil ikke givet nogen resultater.

Efter en høring af en gruppe uafhængige videnskabsfolk har den britiske regering for nylig afskaffet karantæneordningen til fordel for en alternativ ordning, der er mindre restriktiv og som under visse betingelser giver mulighed for, at det bliver lettere for personer at medtage deres egne dyr, når de rejser mellem medlemsstaterne.

Synshandicappede og deres førerhunde, har været blandt de første, der har fået glæde af de nye britiske regler. Det første dyr, der i forventning om gennemførelsen af de nye bestemmelser blev indført på britisk grund uden karantæne, var i øvrigt en førerhund.

På baggrund af denne nye udvikling forelægger Kommissionen inden længe Rådet og Parlamentet et forslag til forordning, der har til formål at harmonisere de veterinære krav, der stilles i forbindelse med flytninger af kæledyr. Dette forslag vil især gøre det muligt at løse de problemer, som den dag i dag møder de synshandicappede, der tager deres førerhund med på rejser inden for Fællesskabet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1353/00

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Den Europæiske Unions forsinkede beslutning vedrørende kapitaltilførsel til Santana Motor

Den spanske bilfabrik Santana Motor udviste i 1999 et tab på 2 986 mio pesetas, hvilket overgik alle de prognoser, der var stillet af den andalusiske regionalregering og udarbejdet på baggrund af virksomhedens strategiske plan.

I henhold til virksomhedens ejer, Instituto de Fomento de Andalucía (det andalusiske institut for økonomisk udvikling), som sorterer under den andalusiske regionalregering, skyldes disse tab dels yenkursen og dels Den Europæiske Unions forsinkede beslutning vedrørende kapitaltilførsel og støtte, hvilket virksomheden har anmodet om.

Kan Kommissionen oplyse om ovennævnte instituts beskyldninger mod Den Europæiske Union på nogen måde er begrundede, og i hvor vid udstrækning Unionen kan betragtes som værende ansvarlig for disse tab, hvilket ejeren af virksomheden Santana Motor lægger den til last?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(15. juni 2000)

Den pågældende virksomhed gennemførte mellem 1995 og 1997 en omstruktureringsplan, som omfattede statsstøtte, hvilket Kommissionen godkendte i sin beslutning 97/17/EF af 30. juli 1996(1). Støtten til Santana blev godkendt på visse vilkår, bl.a. udarbejdelse af en årlig tilsynsrapport og forbud mod yderligere omstruktureringsstøtte. Kommissionen fastslår, at den omstruktureringsplan, som dannede grundlaget for Kommissionens ovennævnte beslutning fra 1996, burde have genoprettet Santanas rentabilitet. Kommissionen noterer sig det ærede medlems oplysninger om, at Santanas tab i 1999 beløber sig til 2 986 mio. ESP.

I 1998 fik Kommissionen via medierne oplyst, at et konsortium bestående af fem banker havde bevilget Santana en kredit på 3 800 mio. ESP, som blev garanteret af Andalusiens regionale regering. Kommissionen anmodede herefter de spanske myndigheder om yderligere oplysninger, som kun delvis blev stillet til rådighed. I dokumenter som f.eks. virksomhedens mellemsigtede strategiplan var der henvisninger til såvel investeringsstøtte som kapitaltilskud fra et offentligt organ. Foranstaltningerne blev registreret som ikke-anmeldt støtte. For at kunne bedømme de offentlige finansielle foranstaltninger forlangte Kommissionen yderligere oplysninger, som de spanske myndigheder løbende har fremsendt.

Eftersom Kommissionen i øjeblikket undersøger foranstaltningerne, er det for tidligt at udtale sig om deres karakter og forenelighed med Fællesskabets konkurrenceregler samt om behovet for at indlede procedure i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 2 (tidl. artikel 93).

(1) EFT L 6 af 10.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0855/00

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(21. marts 2000)

Om: Britisk kort over strukturfondenes mål nr. 2

Hvornår i 2000 har Det Forenede Kongeriges regering i en skrivelse til Kommissionen anmodet om, at godkendelsesproceduren for kortet over mål nr. 2 for de europæiske strukturfonde 2000-2006 blev indstillet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(19. april 2000)

De britiske myndigheder anmodede i en skrivelse af 2. februar 2000 om at få suspenderet proceduren, mens de overvejede ændringer af listen. Kommissionen svarede den 4. februar 2000 og bad om at få ændringerne tilsendt hurtigt med henblik på opstilling af den endelige liste, således at programmeringen af foranstaltningerne ude i marken kunne sættes i gang.

Efter at Kommissionen i yderligere et brev, dateret 24. februar, igen havde understreget, at det hastede med at få truffet en beslutning, svarede Det Forenede Kongerige ved formelt at ophæve suspensionen den 2. marts 2000 og annullerede anmodningen om ændringer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0653/00

af Encarnación Redondo Jiménez (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Anvendelse af EU-midler til vandingsinfrastrukturanlæg ved Guaro-floden

I 1987 besluttede Kommissionen at anvende 645 mio. ESP (beslutning C(87) 1626/13) til anlæg af en dæmning over Guaro-floden i La Viñuela samt andre vandingsinfrastrukturanlæg ved bredden af Guaro-floden.

Man har imidlertid kun afsluttet arbejdet på Guaro-flodens venstre bred, mens arbejdet på højre flodbred endnu ikke er færdigt (teknisk oversigt nr. A N 94 P 0101 medtager kunstvanding fra Guaro-floden i det operationelle program for Andalusien for 94-99). I øvrigt har en delegation fra området aflagt besøg hos GD XVI i Bruxelles uden at kunne få et tilfredsstillende svar fra Kommissionen.

Der spørges navnlig om følgende: Kan Kommissionen oplyse, hvorfor arbejdet på højre flodbred ikke er afsluttet? Hvornår bliver det færdigt? Hvilken indsats har Kommissionen gjort og med hvilke midler for at oplyse de berørte behørigt om, hvad der foregår?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(7. april 2000)

Kommissionen henviser det ærede medlem til de oplysninger, Parlamentet allerede har fået om det pågældende projekt, navnlig i svar på skriftlig forespørgsel E-1391/99 fra Jannis Sakellariou(1), i meddelelserne om andragende 249/99 et 391/99 og i brev af 6. maj 1999 til Diemut R. Theato.

Ifølge oplysninger fra medlemsstaten foregår alle arbejder, der medfinansieres under aktion 6.1.1 i det operationelle program for regionen Andalusien for perioden 1994-1999, på Vélez' venstre flodbred lige bortset fra den tidligere medfinansierede La Viñuela-dæmning og arbejderne er praktisk taget afsluttet. Det fremgår ikke af den tekniske beskrivelse af det operationelle program, om arbejderne skal gennemføres på venstre eller højre flodbred, idet der blot er anført Obras de distribución en el Guaro.

Kommissionen minder om, at det efter nærhedsprincippet er op til medlemsstaten at vælge, hvilke projekter der skal medfinansieres. Ifølge oplysninger fra de nationale myndigheder er det overvejende sandsynligt, at de projekter, som det ærede medlem omtaler, vil blive gennemført i en senere programmeringsperiode, men myndighederne præciserer ikke, om man vil ansøge om EU-medfinansiering af disse kommende projekter.

(1) EFT C 170 E af 20.6.2000, s. 3.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0671/00

af Antonio Tajani (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE), Giorgio Lisi (PPE-DE), Francesco Fiori (PPE-DE), Raffaele Fitto (PPE-DE), Raffaele Costa (PPE-DE), Raffaele Lombardo (PPE-DE) og Francesco Musotto (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Krænkelse af EU-bestemmelserne om kloning af mennesker

Hvilke initiativer vil Kommissionen tage, efter at Den Europæiske Patentmyndighed i München har godkendt, at der kan tages patent på kopiering af fostre.

Hvordan vil Kommissionen beskytte individets grundlæggende rettigheder og hindre, at der i EU, til forskel fra hvad der sker i USA og Japan, kan tages patent på metoder til manipulering af den genetiske struktur i celler med det formål at skabe levende organismer?

Hvilken fremgangsmåde vil Kommissionen følge for at sikre, at den tekst, der er godkendt i München, kategorisk udelukker muligheden af at klone mennesker?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(25. april 2000)

Den Europæiske Patentmyndighed (EPO) er ikke en fællesskabsinstitution, og dens virksomhed er reguleret ved den europæiske patentkonvention. Denne konvention er en international aftale med deltagelse af 19 lande, herunder samtlige medlemsstater. Gennemførelsesbestemmelserne til patentkonventionen blev ændret sidste år, således at der blev taget højde for Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6. juli 1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser(1). I overensstemmelse med direktivets ordlyd udelukker bestemmelserne udtrykkeligt patentering af fremgangsmåder til kloning af mennesker, fremgangs-måder til ændring af menneskets kønscellers genetiske identitet samt anvendelse af menneskelige embryoner til industrielle eller kommercielle formål.

I forbindelse med debatten vedrørende det europæiske patent EP0695351 sendte Kommissionen en skrivelse til Patentmyndigheden, hvori den gav udtryk for bekymring i forbindelse med tildeling af dette patent og samtidig søgte at opnå en hurtig ændring af patentet. Patentmyndigheden svarede, at man vil nedsætte en indsigelsesafdeling tidligere end normalt for at undersøge de indsigelser, der allerede er indkommet i forbindelse med patentet. Indsigelsesafdelingen blev behørigt nedsat den 29. marts 2000, og den forventes at træffe en foreløbig afgørelse om kort tid. Kommissionen vil fortsat overvåge udviklingen, og skulle Patentmyndighedens indsats vise sig utilstrækkelig, vil Kommissionen overveje yderligere initiativer, herunder muligheden for at Kommissionen eller Fællesskabet formelt rejser indsigelse mod dette patent over for Patentmyndigheden.

(1) EFT L 213 af 30.7.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0401/00

af Mikko Pesälä (ELDR) og Samuli Pohjamo (ELDR) til Kommissionen

(15. februar 2000)

Om: Upartiskhed i EU's levnedsmiddelkontrol

Veterinærinspektører fra EU foretog den 11.-21. oktober 1998 en inspektionsrejse på Kolahalvøen i Rusland. Formålet var at undersøge om, om der kunne gives tilladelse til import af rensdyr- og vildtkød fra Kolahalvøen til EU.

I Kommissionens inspektionsrejse deltog der ifølge inspektionsrapporten (XXIV/1472/98) en repræsentant for en virksomhed, som er interesseret i at indføre rensdyrkød fra Kolahalvøen. Det fremgår af rapporten, at virksomheden bistod ved organiseringen af rejsen og sørgede for tolkning til møderne.

Er det normal fremgangsmåde, at repræsentanter for kommercielle virksomheder deltager i EU's inspektionsrejser til tredjelande? Finder Kommissionen, at det styrker forbrugernes tillid til, at EU's levnedsmiddelkontrol er upartisk, når parter med kommercielle interesser deltager i inspektionsrejserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(20. marts 2000)

Som det fremgår af den rapport (der er tilgængelig på Europa-serveren på adressen http://europa.eu.int/comm/dg24/), som det ærede medlem henviser til, omfattede inspektionsteamet to dyrlæger fra Kommissionen og en fra det finske landbrugsministerium. To af inspektørerne talte flydende russisk, hvilket var det sprog, der blev anvendt på inspektionsrejsen. Det var ikke muligt at skaffe officiel tolkebistand til den tredje inspektør. Derfor var det nødvendigt at træffe ekstraordinære foranstaltninger, der ikke ligger inden for Levnedsmiddel- og veterinærkontorets sædvanlige praksis, for at sikre en ordentlig gennemførelse af inspektionsrejsen.

Derfor accepterede man tolkebistand til den tredje inspektør fra en tolk, som den svenskejede eksportvirksomhed stillede til rådighed. Derudover blev programmet for inspektionsrejsen fastlagt i samarbejde med de regionale veterinærmyndigheder og ikke med de centrale myndigheder med bistand fra den svenske eksportvirksomhed. En direktør for denne virksomhed fulgte teamet på rejsen for at bistå med rejsearrangementerne, men han var ikke en del af teamet, og som det klart fremgår af rapporten, deltog han ikke i nogen af de tekniske møder under inspektionsrejsen. Gennemførelsen af inspektionsrejsen og aflæggelsen af rapport om resultaterne, konklusionerne og henstillingerne blev på ingen måde påvirket af denne ordning. Alle rejse- og opholdsarrangementer var helt i overensstemmelse med Kommissionens regler.

Kommissionen er helt klar over nødvendigheden af at sikre forbrugernes tillid til, at dens inspektions- og kontrolaktiviteter gennemføres på en upartisk måde. Resultaterne af inspektionsrejsen blev, som det fremgår af den offentliggjorte inspektionsrapport, nået på en fuldstændig transparent og uafhængig måde. De blev godkendt af medlemsstaterne i Den Stående Veterinærkomité den 10. februar 1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1058/00

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Dispensation for anvendelse af blyholdigt benzin

I det direktiv om brændstoffer, der trådte i kraft i oktober 1998, fastsættes klare grænser for svovlindholdet i både benzin til motorkøretøjer og dieselolie. Der indførtes i samme forbindelse forbud mod anvendelse af blyholdigt benzin til motorkøretøjer. Fristen for anvendelse af blyholdigt benzin udløb ved årsskiftet, men Frankrig, Spanien, Italien, Portugal og Grækenland fik tilladelse til fortsat at bruge blyholdige og svovlrige brændstoffer.

Hvorfor accepterede Kommissionen den fortsatte anvendelse af blyholdige brændstoffer i de pågældende lande, selvom det er almindeligt kendt, at blyindholdet i brændstofferne let kan erstattes med andre tilsætningsstoffer, der belaster naturen mindre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. juni 2000)

Kommissionen behandlede de pågældende medlemsstaters anmodninger om at fortsætte med at sælge blyholdig benzin med stor omhu, og traf sine afgørelser vel vidende, at der findes tekniske alternativer til blyholdig benzin. Dog var det samtidig klart, at der i de nævnte medlemsstater ville være opstået betydelig usikkerhed blandt forbrugerne, hvis der ikke var blevet givet dispensationer, og det kunne have ført til vidt udbredt kaos. Derfor nåede Kommissionen til den slutning, at det var nødvendigt at give dispensation i de pågældende perioder, således at medlemsstaternes myndigheder fik mulighed for at informere forbrugerne ordentligt om spørgsmålet og træffe de forholdsregler, der er nødvendige for en glidende overgang til blyfri benzin.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0484/00

af Alejandro Cercas (PSE) til Kommissionen

(24. februar 2000)

Om: Midler fra fællesskabsinitiativet LEADER+

Kan Kommissionen oplyse, hvilket beløb den spanske region Extremadura efter de foreliggende beregninger vil modtage fra fællesskabsinitiativet LEADER+?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. marts 2000)

Kommissionen har fordelt den samlede bevilling på 2 020 mio. EUR til Leader+ på medlemsstaterne.

Ifølge denne fordeling har Spanien modtaget 467 mio. EUR, og det er medlemsstatens opgave at udarbejde programmerne for iværksættelsen af Leader+.

Disse programmer vil blive forelagt Kommissionen med henblik på godkendelse, og det er først i den forbindelse, man får kendskab til beløbene til de forskellige regioner.

På nuværende tidspunkt har Kommissionen endnu ikke modtaget programmerne for Leader+, hvorfor den ikke er i stand til at give det ærede medlem de ønskede oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0395/00

af Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(8. februar 2000)

Om: Kvoter for sæljagt i Canada

Den canadiske fiskeri- og havminister Herb Dhaliwal har for nylig offentliggjort kvoten for sæljagten. Kvoten for 2000 er fastsat til 275.000 for grønlandssæler og 10.000 for klapmydser. Denne kvote er den samme som sidste år, men i årene inden er kvoten blevet betydelig udvidet (firdoblet siden 1995).

Undersøgelser, som er offentliggjort i de videnskabelige tidsskrifter Maríne Mammal Science ( juli 99) og Conservation Biology (28.10.99) oplyser, at det faktiske antal sæler (grønlandssæler), som er dræbt ved jagt, i Canada og Grønland sidste år lå mellem 417.000 og 533.000. Hvis bæredygtig jagt betyder, at jagten ikke må bevirke, at populationen reduceres (reproduktionen kan lige holde trit med antallet dræbte), så må det faktiske antal dræbte ifølge undersøgelserne ligge mellem 93.000 og 264.000. Hertil skal det antal sæler, som er dræbt ved jagt, tilføjes.

1. Har Kommissionen kendskab til offentliggørelserne i ovennævnte videnskabelige tidsskrifter?

2. Hvordan står resultaterne af disse undersøgelser ifølge Kommissionen i forhold til den af den canadiske regering fastsatte kvote?

3. Er Kommissionen rede til at indlede skridt over for den canadiske regering for at få den til at ændre politikken? I bekræftende fald, hvilke?

4. Kan Kommissionen give oplysninger om overholdelsen af sældirektivet (83/129/EØF(1), ændret i 1985 og 1989)? Kan Kommissionen garantere, at medlemsstaterne faktisk overholder dette direktiv?

(1) EFT L 91 af 9.4.1983, s. 30.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(10. marts 2000)

Kommissionen er bekendt med de videnskabelige publikationer, som det ærede medlem nævner.

Kvoterne for jagt på grønlandssæler og klapmydser i Canada har holdt sig uændrede siden 1996, og ingen af de to arter anses for at være truede i henhold til rødlisten over truede dyr fra Den Internationale Naturværnsunion (IUCN). Kommissionen går ud fra, at de canadiske myndigheder er opmærksomme på problemerne i forbindelse med forholdet mellem kvoterne og faktiske fangsttal, og ved, at Canadas hav- og fiskeriministerium af denne grund har gennemført en omfattende undersøgelse af populationen af grønlandssæler, hvis endelige resultater forventes at foreligge i foråret 2000. Kommissionen ser derfor ikke noget behov for at gribe ind i denne sag.

Kommissionen har ingen grund til at formode, at Rådets direktiv 83/129/EØF af 28. marts 1983 om indførsel i medlemsstaterne af visse sælungeskind og varer heraf, som kun vedrører skind af unger af grønlandssæl (whitecoat) og klapmyds (blueback), ikke gennemføres korrekt i medlemsstaterne. For nogle år siden førte forkert kodning af lammeskind til det indtryk, at der var indført skind af unger af grønlandssæl (whitehead) i Fællesskabet. Erhvervsmæssig jagt på unger af grønlandssæl og klapmyds er ulovligt i Canada. Som følge af denne foranstaltninge ser det ud til at handel med disse særlige former for sælskind er løjet af.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0750/00 af John McCartin (PPE-DE) til Rådet. Nederlandsk lovgivning om svangerskabsafbrydelse.



EF-Tidende nr. 374 E af 28/12/2000 s. 0148 - 0148



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0750/00 af John McCartin (PPE-DE) til Rådet (15. marts 2000) Om: Nederlandsk lovgivning om svangerskabsafbrydelse Er Rådet opmærksom på de foreslåede ændringer i den nederlandske lovgivning, hvorefter abort skal tillades efter den 24. svangerskabsuge i de tilfælde, hvor fosteret har et handicap, og mener Rådet, at en sådan lov vil være i modstrid med traktaternes artikel 6? Svar (18. maj 2000) National lovgivning om svangerskabsafbrydelse falder ikke inden for artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, der kun finder anvendelse på foranstaltninger, der gennemføres enten af Unionen eller af De Europæiske Fællesskaber, eller på juridiske instrumenter og andre retsakter, der udstedes af disse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0136/00

af Gerhard Hager (NI) til Rådet

(31. januar 2000)

Om: Etablering af Eurojust

På topmødet i Tampere vedtog Det Europæiske Råd at etablere et organ til øget bekæmpelse af den alvorlige organiserede kriminalitet (Eurojust). Rådet blev anmodet om at vedtage det nødvendige retsinstrument inden udgangen af 2001.

1. Hvor langt man er nået med de konkrete planer vedrørende etableringen af Eurojust?

2. Hvordan skal dette organs organisationsstruktur være, for så vidt som det allerede kan siges på nuværende tidspunkt?

3. Hvor stort et personale mener Rådet Eurojust skal udstyres med?

4. Hvor store finansielle midler vil dette efter Rådets opfattelse være forbundet med?

Svar

(2. maj 2000)

Det portugisiske formandskab har forelagt Rådet et arbejdsdokument med en samlet oversigt over mulige løsningsmodeller for etableringen af Eurojust. Der har allerede fundet en indledende orienterende drøftelse sted om dokumentet i Rådets kompetente organer. Desuden har formandskabet forelagt spørgsmålet om etableringen af Eurojust for justits- og indenrigsministrene på det uformelle møde i Lissabon i begyndelsen af marts 2000.

Det er endnu ikke muligt at udtale sig om organisationsstrukturen i Eurojust eller anslå, hvilke midler der vil blive nødvendige.

Så snart Rådet har fået forelagt et forslag til et juridisk instrument, vil Europa-Parlamentet blive hørt i overensstemmelse med TEU-traktaten.