SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0453/96 af Philippe-Armand Martin (UPE) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: Strukturpolitik/vinsektoren: kriterier for ydelse af EU-stoette (EUGFL) og national stoette til investeringer inden for rammerne af vinsektorplanen

Under den tidligere vinsektorplan (beslutning nr. 90/342) ((EFT nr. L 163 af 29.6.1990, s. 71. )) var nationale bordvine og EU-vine udelukket fra investeringsstoette fra EUGFL. I perioden 1994-1999 blev denne udelukkelse ikke viderefoert (beslutning nr. 94/173) ((EFT nr. L 79 af 23.3.1994, s. 29. )). Imidlertid har Kommissionen nu genindfoert den i sin meddelelse 94/C 189/04 ((EFT nr. C 189 af 12.7.1994, s. 5. )), hvori det hedder: »En senere aendring i denne praksis vil blive offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende og antages at ville finde sted, saa snart det indledende arbejde, der involverer medlemsstaterne, er afsluttet«.

1. Mener Kommissionen ikke, at det skaber betydelig juridisk usikkerhed for de erhvervsdrivende, at kriterierne for investeringsstoette nu mere end to aar efter, at vinsektorplanen for perioden 1994-1999 er traadt i kraft, stadig ikke er blevet praeciserede?

2. Marrakech-aftalerne var ensbetydende med bortfald af naesten alle de beskyttelsesforanstaltninger, som EF-bordvine noed godt af over for vin fra tredjelande, hvor den fortoldede frankopris i dag ligger 20% til 30% under prisen for den tilsvarende EU-produktion. Der fastholdes kun en handelstold paa 12 ecu »kommerciel« pr. hektoliter for uemballeret vin.

Udelukkelsen af nationale vine og EU-vine fra investeringsstoette, som er det eneste middel, hvormed denne konkurrence kan imoedegaas, kan ikke andet end foere til, at de »de facto« forsvinder fra markedet, og at produktionen heraf mister det lokale praeg. Er Kommissionen klar over dette?

3. De producenter og erhvervsdrivende i medlemsstaterne, som har en stor produktion af bordvine har et paatraengende behov for en afgoerelse, der giver dem mulighed for at finansiere deres kvalitetstiltag. Mener Kommissionen at vaere i stand til at offentliggoere en saadan afgoerelse... inden udloebet af vinsektorplanen for perioden 1994-1999?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (19. marts 1996)

Som anfoert i artikel 8, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 866/90 ((EFT nr. L 91 af 6.4.1990. )) blev udvaelgelseskriterierne for de investeringer i forbedring af vilkaarene for forarbejdning og afsaetning af landbrugs- og skovbrugsprodukter, der er anfoert i bilaget til Kommissionens beslutning 90/342/EOEF ((EFT nr. L 163 af 29.6.1990. )), fastsat i overensstemmelse med retningslinjerne for Faellesskabets politikker, navnlig den faelles landbrugspolitik.

I bordvinssektoren var de eneste investeringer, der var udelukket fra en eventuel finansiering, investeringer i modtagelse af druer eller vinfremstilling med henblik paa fremstilling af bordvin, der normalt ikke saelges under navnet paa en mere begraenset geografisk enhed end medlemsstaten.

Som foelge af reformen af den faelles landbrugspolitik blev det noedvendigt at justere udvaelgelseskriterierne, hvilket foerte til Kommissionens beslutning 94/173/EF ((EFT nr. L 79 af 23.3.1994. )), der ophaevede beslutning 90/342/EOEF.

I lyset af den igangvaerende droeftelse af reformen af den faelles markedsordning for vin udelukker de indfoerte kriterier i princippet enhver investering, idet der skal udarbejdes en restriktiv liste over investeringer, der undtagelsesvis tillades. I betragtning af sektorens strukturelle situation var en restriktiv holdning uundgaaelig. En revision af kriterierne er naturligvis mulig, hvis den er noedvendig for at tage hensyn til de beslutninger, der traeffes i forbindelse med den aendrede markedsordning.

Blandt de investeringer, der undtagelsesvis tillades, kan bordvin dog fortsat omfattes af stoette:

- enten til investeringer, der er noedvendige for virksomhedssammenslutninger eller producentsammenslutninger i forbindelse med omstrukturering af forarbejdningskapaciteten, saafremt den nye forarbejdningskapacitet mindst er 20% mindre end den foregaaende samlede kapacitet i det paagaeldende omraade, med henblik paa en omstrukturering af omraadets vinarealer;

- eller til investeringer i miljoebeskyttelse, forureningsbekaempelse, fjernelse af affald og genbrug af emballage eller beholdere;

- eller til investeringer, der i foerste raekke foretages af sammenslutninger af producenter og andre erhvervsdrivende, og som tager sigte paa at forbedre kvalitetskontrollen eller nedbringe vinudbyttet, hvilket fremmer sektorens omstrukturering. I dette tilfaelde er investeringerne ikke underlagt kravet om en nedsaettelse af forarbejdningskapaciteten paa 20%.

Formaalet med, at disse investeringer skal foretages af organer, der sammenslutter branchens forskellige led, er at begraense stoetten til investeringer, der foretages i forbindelse med en brancherelateret approach, der omfatter de forskellige beroerte erhverv, da det er en saadan approach, der i dag sikrer en oekonomisk og kommerciel succes paa vinmarkedet.

De to beslutninger om udvaelgelseskriterier ligger i forlaengelse af hinanden, uden at der opstaar juridisk usikkerhed for de erhvervsdrivende, der oensker at modtage stoette til investeringer fra Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget.

Paa den anden side blev de sektorielle begraensninger i ovennaevnte beslutninger indfoert efter en analyse af de repraesentative markeder paa EF-plan, og Kommissionen anvender dem ved evalueringen af den interesse, som enhver offentlig stoette, det vaere sig en EF-stoette eller en national stoette, frembyder for Faellesskabet i forbindelse med en investering paa omraadet. Kommissionen bestraeber sig saaledes paa at forlige den faelles landbrugspolitik med politikken for statsstoette, saa at der ikke tilskyndes til en investering, hvis den af strukturaarsager er i modstrid med Faellesskabets interesse.

Denne fremgangsmaade er blevet behandlet i samarbejde med medlemsstaterne, og resultatet heraf mundede ud i Kommissionens meddelelse »Rammebestemmelser for statsstoette til investeringer i sektoren for forarbejdning og afsaetning af landbrugsprodukter« ((EFT nr. C 29 af 2.2.1996. )), hvor det blev meddelt, at fra 1. januar 1996 anvendes de sektorielle begraensninger i Kommissionens beslutning 94/173/EF for statsstoette.

Siden offentliggoerelsen af naevnte beslutning har det vaeret muligt at anvende de gunstigste sektorielle begraensninger blandt dem, der er indeholdt i beslutning 90/342/EOEF eller beslutning 94/173/EF, for statsstoette takket vaere Kommissionens meddelelser om statsstoette til investeringer i forarbejdning og afsaetning af landbrugsprodukter ((EFT nr. C 189 af 12.7.1994. )) ((EFT nr. C 71 af 23.3.1995. )).

Det er rigtigt, at i forbindelse med Uruguay-rundens forhandlinger forpligtede de kontraherende parter sig til at nedsaette den interne stoette og eksporttilskud, men ogsaa til at lette markedsadgangen. Faellesskabet forpligtede sig saaledes til at opgive ordningen med importreferencepriser for vin. Det valgte i sidste raekke dette fremfor tarifikation, den anden valgmulighed, for at undgaa krav om minimumsimportforpligtelser i forbindelse med sidstnaevnte valgmulighed, da det fandt, at afskaffelsen af minimumsimportprisen ville have langt faerre konsekvenser for Faellesskabet.

Kommissionen forstaar det aerede medlems bekymring for den forringede beskyttelse af EF-markedet for vin og de mulige konsekvenser. Med hensyn til indfoersel af vin fra tredjelande til priser paa under EF-vinenes niveau boer man dog rette opmaerksomheden mod den usaedvanlige konjunktursituation, som EF's vinmarked befinder sig i. Den ringe hoest i Faellesskabet har nemlig blandt andet medfoert en betydelig stigning i priserne paa EF-bordvine med heraf foelgende behov for ekstra indfoersel af billig vin. Paa den anden side maa man ikke glemme, at med en samlet nettoudfoersel paa 9-10 mio. hl er Faellesskabet verdens stoerste vineksportoer og kan derfor ikke afvise andre landes adgang til dets indre marked. Til gengaeld giver de nye GATT-aftaler Faellesskabet virkelige midler til bedre at klare konkurrencen og foroege sine markedsandele i tredjelandene.

Derfor kan bordvine fortsat paa de ovennaevnte betingelser modtage stoette til investeringer.