SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2769/98

af Xaver Mayer (PPE) til Kommissionen

(7. september 1998)

Om: Beskatning af pensionister med bopael i et andet EU-land

En i Frankrig boende EU-borger med tysk statsborgerskab er gift med en fransk kvinde og har fast bopael i Frankrig. Begge modtager pension fra deres paagaeldende land. Manden indplaceres af de tyske skattemyndigheder i skatteklasse I (for enlige) og skal betale indkomstskat, selvom han har sin faste bopael i Frankrig. Dette begrundes med, at der er tale om pension fra en offentlig kasse (Forsvarsministeriet).

Hans tyske pensionsindtaegt oplyses endnu engang paa den franske selvangivelse og laegges sammen med hustruens pension til grund for beregningsgrundlaget ("taux effectif"). Dette resulterer i, at aegteparret skal betale en hoejere skat, end hvis de havde faaet paalignet skat udelukkende i Frankrig.

Kommissionen anmodes om at oplyse, om den skildrede sammenhaeng efter deres opfattelse er forenelig med princippet om ikke-diskriminering og om den mener, at der er behov for at skride ind paa EU-plan. Er det efter dens opfattelse tilladt, at aegteparret betaler hoejere skat end et tilsvarende fransk aegtepar?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(12. oktober 1998)

1. Fordelingen af den skattemaessige kompetence i bilaterale skatteforhold mellem Tyskland og Frankrig er fastlagt i en skattekonvention fra 1959. Det hedder i konventionens artikel 14, at udbetalte beloeb under lovpligtige pensionsordninger skal beskattes i det land, hvor pensionskassen er beliggende, i dette tilfaelde saaledes i Tyskland.

For saa vidt angaar denne skattepligtige indkomsts indregning i det faelles beskatningsgrundlag for det paagaeldende par, som har deres bopael i Frankrig, er det i konventionen fastlagt, at indkomsten ligeledes er skattepligtig i Frankrig. For at undgaa dobbeltbeskatning af den samme indkomst ydes der en skattegodtgoerelse i den franske skat svarende til indkomstbeloebet (konventionens artikel 20). Denne fremgangsmaade for at hindre dobbeltbeskatning indgaar i den af OECD udarbejdede modelkonvention og anvendes jaevnligt i international sammenhaeng.

For saa vidt angaar den paagaeldende konventions forenelighed med EF-retten, mener Kommissionen, at det er hensigtsmaessigt at praecisere, at medlemsstaterne i henhold til gaeldende EF-ret er frit stillet til at fastsaette deres regler for indkomstbeskatning i almindelighed og i saerdeleshed regler om fordelingen af den skattemaessige kompetence i deres bilaterale forbindelser til andre medlemsstater. EF-retten kan kun paaberaabes med hensyn til overholdelse af princippet om retten til lige behandling i forhold til traktatens grundlaeggende friheder. Kommissionen mener ikke at kunne se en overtraedelse af dette princip. Endvidere har Domstolen i sin dom i sag C-336/96 (aegtefaellerne Gilly mod Directeur des services fiscaux du Bas-Rhin) konstateret, at den naevnte skattegodtgoerelsesmetode ikke er i strid med EF-traktatens artikel 48.

2. Det aerede medlem naevner ligeledes, at det paagaeldende par betaler en hoejere skat, end hvis de udelukkende var blevet beskattet i Frankrig.

Kommissionen oensker at bemaerke, at regler om indkomstbeskatning generelt ikke er blevet harmoniseret paa EF-plan, hvorfor beskatningsgrundlaget og skatteprocenterne kan variere i betydelig udstraekning fra det ene land til det andet. Det kan saaledes forekomme, at der som foelge af, at indkomsten fordeles i henhold til en skattekonvention mellem to medlemsstater, opstaar en stoerre skattebyrde, end hvis al indkomst beskattes i bopaelslandet.

Det er Kommissionens mening, at ovenfor beskrevne situation ikke udgoer en overtraedelse af gaeldende EF-ret, forudsat naturligvis at princippet om retten til lige behandling er overholdt.

3. Endelig oensker Kommissionen at bemaerke, at der ikke er planer om en generel harmonisering paa EF-plan af indkomstbeskatningen af fysiske personer.