ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1587/01

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(1. juni 2001)

Om: Forbud mod drivgarn

Den 8. juni 1998 besluttede Rådet at forbyde anvendelsen af drivgarn og fastlagde samtidig et fireårigt moratorium. Inden for dette tidsrum skal antallet af fartøjer, der anvender disse net, gradvist nedsættes, og ved udgangen af december 2001 skal de være fuldstændigt afskaffede. Ejerne af tunfiskerfartøjer, der anvender net, der er i overensstemmelse med kravene om bevarelse af fiskeressourcerne, og som for lang tid siden er ophørt med at anvende drivgarn, er foruroligede over visse manipulationer, som har til formål at forhindre den fuldstændige afskaffelse af disse net.

Kan Kommissionen bekræfte, at Rådets afgørelse bliver gennemført?

Kan Kommissionen bevidne, at forpligtelsen til en gradvis begrænsning bliver opfyldt? Hvis ikke, hvorfor afskaffes garnene ikke gradvist i løbet af moratoriet? Hvorledes vil Kommissionen godtgøre, at Frankrig, Storbritannien, Italien og Irland ikke opfylder denne forpligtelse? Hvilke foranstaltninger har Kommissionen iværksat med henblik på at tvinge disse lande til at foretage en gradvis begrænsning?

Kan Kommissionen oplyse Europa-Parlamentet om antallet af fartøjer, der endnu anvender disse net? Da den berørte sektor fastholder, at den oversigt over fiskerfartøjer af denne art, som medlemsstaterne fremsendte til Kommissionen ved begyndelsen af moratoriet, var falsk, bedes Kommissionen oplyse, om den mener, at den oversigt, den nu er i besiddelse af, er korrekt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. juli 2001)

Kommissionen lægger meget stor vægt på, at Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 af 8. juni 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 894/97 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne(1) håndhæves.

På Parlamentets anmodning forelagde Kommissionen i 2000 Parlamentet en rapport om håndhævelsen i 1998 og 1999 af EF-bestemmelserne om anvendelse af drivgarn ved fiskeri efter stærkt vandrende arter. Rapporten indeholder oplysninger, der beviser, at medlemsstaterne overholder bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 1239/98.

I rapporten vil det ærede medlem finde oplysninger om de fiskerfartøjer, der anvender drivgarn.

Rapporten om 2000 vil snart blive afsluttet.

(1) EFT L 171 af 17.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1130/01

af Antonio Tajani (PPE-DE) til Rådet

(3. april 2001)

Om: Folkedrab på kristne i verden

De Forenede Nationer og talrige menneskerettighedsorganisationer har for nylig slået alarm, fordi der er konstateret en stigning i forfølgelsen af kristne på verdensplan, nemlig 165 000 døde i 2000 og 200 millioner forfulgte.

Europa, hvis sår efter jødeforfølgelserne under Anden Verdenskrig endnu ikke er helet, har pligt til at gøre alt for at sikre religionsfriheden.

Hvilke initiativer agter Rådet at tage for at beskytte og sikre religionsfriheden i Europa og i verden, en frihed, som berører alle mennesker?

Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at søge at dæmme op for disse tilfælde af manglende tolerance og religiøs forskelsbehandling og beskytte de frivillige og de missionærer, som daglig sætter deres liv på spil?

Svar

(27. september 2001)

1. Rådet har i de senere år ofret bekæmpelsen af diskrimination stor opmærksomhed. Allerede i 1996 vedtog Rådet en fælles aktion om bekæmpelse af racisme og fremmedhad(1).

Ifølge artikel 29 i traktaten om Den Europæiske Union har Unionen som mål at give borgerne et højt tryghedsniveau i et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed(2).

I 2000 vedtog Rådet sit direktiv om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse(3) samt en afgørelse om et EF-handlingsprogram for bekæmpelse af forskelsbehandling (2001-2006)(4). På mødet i Nice vedtog Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen i en højtidelig proklamation Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,(5) som anerkender de i charteret indeholdte rettigheder, friheder og principper. Navnlig hedder det i charterets artikel 10, at enhver har ret til at tænke frit og til samvittigheds- og religionsfrihed, medens det i artikel 22 er fastsat, at Unionen respekterer den kulturelle, religiøse og sproglige mangfoldighed.

2. Hver gang der i FN's eller Europarådets regi bliver brug for at styrke de relevante tekster vedrørende religionsfrihed, vil Rådets formandskab søge at nå til enighed om en fælles holdning for EU's medlemsstater.

(1) EFT L 185 af 24.7.1996, s. 5.

(2) EFT C 340 af 10.11.1997, s. 1.

(3) EFT L 180 af 19.7.2000, s. 22.

(4) EFT L 303 af 2.12.2000, s. 23.

(5) EFT C 364 af 18.12.2000, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1047/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. april 2001)

Om: Generiske lægemidler mod aids

Hvordan stiller Kommissionen sig til den konflikt mellem store multinationale medicinalfirmaer og en række lande i den tredje verden, som er særligt hårdt ramt af aids-epidemien, og som ønsker at fremstille og anvende generiske lægemidler mod denne sygdom? Er Kommissionen i lighed med FN's Verdenssundhedsorganisation indstillet på at indtage en holdning, hvor det i første række er de humanitære hensyn til behovet for at udrydde denne svøbe, som vejer tungest, i stedet for at fremme medicinalvirksomhedernes egoistiske og monopolistiske interesser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(14. juni 2001)

Kommissionen har indtaget en klar holdning til dette spørgsmål, som den har gjort rede for i Handlingsprogram: Hurtig indgriben mod HIV/AIDS, malaria og tuberkulose inden for rammerne af fattigdomsbekæmpelse(1). Et af programmets prioriterede tiltag er at sikre, at de fattige landes markeder forsynes med de nødvendige lægemidler til en overkommelig pris, ligesom man også satser på en stadig stigende investering i sundhedspleje og forskning.

Mange udviklingslande står over for en katastrofesituation som følge af HIV/AIDS-epidemien. Som følge af den øgede internationale bevidsthed omkring dette problem, tilbyder et stigende antal medicinalfirmaer nu deres produkter til udviklingslandene til priser, der svarer til de laveste priser på verdensmarkedet.

Kommissionen støtter denne udvikling og fremmer for øjeblikket etableringen af et verdensomspændende prisfastsættelsessystem ud fra forskellige prisklasser. Den mener, at dette vil gøre anvendelsen af forskellige prisklasser til en fast regel, når der leveres lægemidler, hvad enten de er patenteret eller ej til udviklingslande, og at det vil sikre, at sådanne lægemidler leveres i tilstrækkelige mængder og til overkommelige priser.

(1) KOM(2001) 96 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1763/01

af Albert Maat (PPE-DE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Mishandling af en militærnægter i Turkmenistan

For nylig blev en militærnægter ved navn Dimitri Meljnitsenko alvorligt mishandlet af den turkmenske efterretningstjeneste. Det skete, fordi han ud fra sin kristne tro nægtede at aflægge den obligatoriske ed til præsidenten. Efter mishandlingen blev Meljnitsenko sendt tilbage til sin enhed, og der er stor usikkerhed med hensyn til hans fremtidige skæbne.

Er Kommissionen bekendt med denne brutale menneskerettighedskrænkelse? På hvilken måde agter Kommissionen at kunne lægge pres på de turkmenske myndigheder for at undgå en gentagelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(29. juni 2001)

Gennem de i Ashgabad repræsenterede medlemsstaters ambassader og delegationen for Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE) i Turkmenistan forsøger Kommissionen at indhente oplysninger om krænkelse af menneskerettighederne vedrørende militærnægteren Dimitri Meljnitsenko.

Tilfældet Dimitri Meljnitsenko er ikke det første af sin art. De unge turkmenere skal nemlig aftjene to års værnepligt, hvor de skal aflægge troskabsed til den turkmenske præsident. Da landets love ikke anerkender militærnægtelse af samvittighedsgrunde, er flere, især kristne, unge blevet arresteret, når de har meddelt, at de nægtede at aftjene værnepligten og aflægge ed.

For at sikre, at menneskerettighederne og Turkmenistans internationale forpligtelser overholdes, og ifølge sit løfte tager Kommissionen disse spørgsmål op, hver gang den holder møde med de turkmenske myndigheder. Den har ligeledes deltaget i de mange henvendelser vedrørende mindretalsrettigheder og religionsfrihed, som Unionens formandskab har foretaget inden for rammerne af OSCE.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1401/01

af Hervé Novelli (PPE-DE) til Kommissionen

(3. maj 2001)

Om: Obligatorisk braklægning af 10 % af jorden

Siden 1992 har opdyrket jord været dækket af en fællesskabsstøtteordning pr. hektar, der omfatter braklægningsforanstaltninger.

Denne særlige ordning blev stadfæstet i forbindelse med den seneste aftale i Berlin i 1999 om den nye reform af den fælles landbrugspolitik.

Således blev der i den nye kornforordning fastholdt en nedgang i interventionsprisen, der udlignes til 50 % i form af en arealrelateret støtte. Denne støtte er ligesom tidligere underlagt et krav om at braklægge en del af det opdyrkede land 10 % eller mere, for så vidt producenterne ønsker det inden for den grænse, der fastlægges af medlemsstaterne, og som er 30 % i Frankrig.

Denne nye reform havde til formål at sikre balancen på markedet, men de på hinanden følgende BSE- og mund- og klovsygekriser har vist denne reforms begrænsninger og har undergravet balancen inden for okse- og fåreproduktionssektoren permanent.

På det seneste europæiske landbrugspolitiske topmøde i februar 2000, hvor der ikke opnåedes enighed om en reform af oksekødsmarkedet, accepterede Kommissionen imidlertid, at medlemsstaterne kunne give national støtte til producenter for at kompensere dem for de tab, de havde lidt som følge af BSE-krisen.

Mener Kommissionen ikke, at Den Europæiske Union omsider bør påtage sig sit ansvar og foreslå mere fleksible braklægningsforanstaltninger, med henblik på at gøre det muligt for producenterne enten at høste kornprodukter på dette land, eller at det udnyttes som græsningsarealer for får og okser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. juni 2001)

Jord, der braklægges som led i støtteordningen for markafgrøder, er pr. definition udelukket fra enhver form for landbrugsproduktion, undtagen i de tilfælde, hvor der er tale om ikke-fødevareproduktion eller i forbindelse med landbrug, der drives efter reglerne for økologisk landbrug, produktion af bælgplanter.

Det vil ikke være nogen løsning på krisen i fåre- og oksekødssektoren at tillade græsning på braklagt jord. Krisen bør løses gennem passende tiltag i forbindelse med de fælles markedsordninger for de pågældende sektorer.

De foranstaltninger, som Kommissionen har truffet siden slutningen af 2000, har i høj grad medvirket til en fornyet stabilisering af kødmarkedet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1921/01

af Karin Riis-Jørgensen (ELDR) til Kommissionen

(28. juni 2001)

Om: Offentlige indkøb i udbud

I forbindelse med behandlingen af udbudsdirektiverne i Europa-Parlamentet tillader jeg mig at stille følgende spørgsmål til Kommissionen:

1. Hvor stor en del af BNP udgør offentlige indkøb i hvert EU-land?

2. Hvor stor en del af værdien af offentlige indkøb udgør offentlige udbud i hvert EU-land?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(3. september 2001)

Kommissionen har opstillet et skøn over værdien af de samlede offentlige indkøb i % af bruttonationalproduktet (BNP) i årene 1993-1998.

>TABELPOSITION>

Tallene bygger på de data fra den offentlige forvaltning og service, medlemsstaternes nationale statistiske myndigheder har indberettet til Kommissionen i overensstemmelse med ENS 79-regnskabsreglerne (det europæiske nationalregnskabssystem), og som De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor (Eurostat) har verificeret. De indeholder skøn for forsyningsvirksomhederne ud fra de data, disse selv har stillet til rådighed i 1994 og 1998.

Tallene kan justeres opad på basis af ENS 95-regnskabsreglerne, som er blevet anvendt siden 1998.

Kommissionen har desuden opstillet et skøn over værdien af de offentlige udbud, der er blevet offentliggjort i S-udgaven af De Europæiske Fællesskabers Officielle Tidende, i % af BNP for årene 1994-1999. Tabellen sendes direkte til det ærede medlem og til Europa-Parlamentets Sekretariat.

Overgangen til det nye europæiske nationalregnskabssystem påvirker også skønnet over offentlige udbud (i % af BNP), der er offentliggjort i EF-Tidende, fordi metoden til beregning af BNP er ændret, mens metoden til at anslå offentliggjorte offentlige udbud er uændret.

For sammenlignelighedens skyld indeholder den følgende tabel derfor tallene for 1998 både i henhold til de tidligere regnskabsregler og i henhold til ENS 95.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1850/01

af Francisca Sauquillo Pérez del Arco (PSE) til Kommissionen

(26. juni 2001)

Om: Afslag på støtte til webstedet Algerian Watch

Kommissionen har afslået at yde økonomisk støtte til webstedet Algerian Watch med den begrundelse, at projekterne for at få støtte skal tilpasses de indikativprogrammer, der er gældende for de områder og sektorer, som Kommissionen og den algeriske regering på forhånd har fastsat i fællesskab.

Er det almindeligt under udvælgelsesprocedurerne for, hvilke projekter eller økonomisk aktiviteter Kommissionen skal finansiere inden for rammerne af MEDA-programmerne, at regeringerne i modtagerlandene skal give deres samtykke til, hvilke projekter der godkendes, og hvilken støtte der gives?

Mener Kommissionen, at webstdet Algerian Watch har mulighed for at få EU-støtte, for så vidt den bidrager til demokrati, gennemsigtighed og pluralisme i Algeriet?

Har Kommissionen fået besked af nogen myndighed, institution eller organisation i Algeriet eller i Europa om ikke at støtte dette websted?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(26. juli 2001)

Under Meda-samarbejdet vedtager Kommissionen og regeringen i partnerlandet i fællesskab et vejledende program for tre år, hvori det fastlægges, hvilke områder og sektorer der kan modtage fællesskabsbistand. Alle projekter skal således indgå i det overordnede program, der er fastlagt sammen med den algeriske regering.

Ansøgningen om økonomisk bistand til Algeria Watch drejer sig om udarbejdelse af en engelsk udgave af websiden. Projektet har altså til formål at udbrede oplysninger om Algeriet i Europa.

Der er ingen, der har bedt Kommissionen om at afslå en anmodning om støtte til internetsiden Algeria Watch.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2026/01

af Marianne Eriksson (GUE/NGL) til Kommissionen

(3. juli 2001)

Om: Schengen-aftalen og hvornår den ophører at gælde

Under topmødet i Göteborg ophævedes Schengen-aftalen af rigspolitichefen og lenspolitimesteren i Vestre Götalands Len. På hvilket grundlag og af hvilke grunde kan Schengen-aftalen ophæves og hvor længe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(20. juli 2001)

I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen (der er indarbejdet i EU-retten) kan en medlemsstat, når den offentlige orden eller den nationale sikkerhed kræver det, efter samråd med de øvrige medlemsstater træffe beslutning om, at der i et begrænset tidsrum genindføres en national grænsekontrol, der er tilpasset forholdene, ved de indre grænser.

Hvis det af hensyn til den offentlige orden eller den nationale sikkerhed er påkrævet at handle omgående, træffer en medlemsstat de nødvendige foranstaltninger og underretter snarest muligt de øvrige medlemsstater herom.

Det følger heraf, at genindførelsen af kontrollen ved de indre grænser er en ekstraordinær foranstaltning, der skal stå i forhold til den situation, medlemsstaterne står over for. Den skal desuden begrænses til det tidsrum, hvori truslen mod den offentlige orden eller den nationale sikkerhed består. Det skal understreges, at det er op til den pågældende medlemsstat at træffe den endelige beslutning om genindførelse af grænsekontrol.

Det foregående afspejler Schengen-aftalen, således som den er blevet gennemført inden for rammerne af EU. Hele dette regelsæt fra regeringskonferencerne skal erstattes af en række hensigtsmæssige retlige instrumenter under første og tredje søjle.

Med hensyn til artikel 2 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen meddelte Kommissionen i sit arbejdsprogram, at den har til hensigt at fremsætte forslag til retsakt i den forbindelse.

I mellemtiden finder Kommissionen, at den i egenskab af traktatens vogter har ret til at blive underrettet på samme måde som og samtidig med de medlemsstater, der anvender Schengen-aftalen. Den deltager således også i de samråd, der finder sted.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0485/01

af Elspeth Attwooll (ELDR) og Niels Busk (ELDR) til Rådet

(23. februar 2001)

Om: Statsstøtte til fiskeriet

Kommissionen indledte for nylig en officiel undersøgelse af franske og spanske statsstøtteordninger, hvorigennem der ydes støtte til fiskeriet efter den senere tids olieprisstigninger.

I sin tale til Europa-Parlamentets Fiskeriudvalg den 20. oktober 2000 udtalte den franske formand for Rådet, Jean Glavany, at han var villig til at spørge Kommissionen, hvilke foranstaltninger der med rimelighed kunne træffes for at lette sådanne strukturelle krisers pres på fiskeriet.

Kan Rådet oplyse, hvilke fælles bestræbelser der er gjort i denne henseende?

Svar

(10. juli 2001)

Rådet har ikke modtaget forslag om en særlig fællesskabsaktion på dette område. Det vil dog gerne erindre om, at enhver form for nationale foranstaltninger skal være i overensstemmelse med Fællesskabets konkurrenceregler og regler om statsstøtte. Sådanne foranstaltninger skal meddeles Kommissionen, være degressive og tidsbegrænsede.

Spørgsmålet blev på formandskabets initiativ kort taget op på samlingen i Rådet den 17. november 2000. Det er ikke blevet drøftet yderligere.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0882/01

af Carlos Carnero González (PSE) til Kommissionen

(27. marts 2001)

Om: Klage over opførelse af en industripark i et beskyttet fugleområde i kommunen San Fernando de Henares i Spanien

Kultursammenslutningen El Molino har klaget over, at kommunalbestyrelsen i San Fernando de Henares (Madrid storkommune i Spanien) har godkendt et projekt om opførelse af en industripark på et beskyttet fugleområde (opført som ZEPA 142), hvilket vil betyde, at en del af det pågældende område vil blive inddraget og omformet. Dette er i modstrid med EU's gældende retsakter, og først og fremmest Rådets direktiv 92/43/EØF(1) om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter.

I henhold til den lokale presse blev der indgivet klage til Kommissionen den 2. december 2000, og i en skrivelse af 16. januar 2001 skulle Kommissionen have svaret, at klagen var antagelig, og at der var indledt procedure med henblik på at stadfæste og undersøge klagepunkterne (Crónica de Madrid af 12. februar 2001).

Endvidere har de socialistiske medlemmer af kommunalbestyrelsen i San Fernando de Henares rettet henvendelse til borgmesteren og kommunalbestyrelsens formandskab med en indtrængende bøn om en omgående opklaring af denne sag, der naturligvis har givet anledning til forståelig foruroligelse og begrundet frygt blandt kommunens beboere.

Hvilke foranstaltninger har Europa-Kommissionen iværksat i forbindelse med dette spørgsmål?

Hvor langt fremme er Kommissionen i ovennævnte procedure i forbindelse med stadfæstelsen og undersøgelsen af de alvorlige klagepunkter?

Hvilke afgørelser vil Kommissionen i påkommende tilfælde og i overensstemmelse med princippet om miljøbeskyttelse træffe for at sikre det beskyttede fugleområde mod de vilkårlige foranstaltninger, de ovennævnte myndigheder eventuelt vil vedtage, og som er uforlignelige med EU's gældende retsakter?

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(8. maj 2001)

Det pågældende område er fredet som et særligt beskyttet område (SBO) 142 for fugle i henhold til Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1). Endvidere drejer det sig om en lokalitet af fællesskabsbetydning (SIC 3110006) i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter.

Kommissionen har på grundlag af de oplysninger, det har modtaget fra klageren, for nylig udbedt sig de spanske myndigheders kommentarer til de omtalte forhold. Den har ligeledes anmodet myndighederne om at sende den en genpart af den miljøvirkningsvurdering, der er foretaget i forbindelse med projektet, samt en udførlig beskrivelse af de naturtyper, der findes i det pågældende område.

Kommissionen vil under alle omstændigheder sikre sig, at den gældende fællesskabsret overholdes.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0508/01

af Charles Tannock (PPE-DE), Philip Bushill-Matthews (PPE-DE), Den Dover (PPE-DE), Jacqueline Foster (PPE-DE), Christopher Heaton-Harris (PPE-DE), Roger Helmer (PPE-DE), Bashir Khanbhai (PPE-DE), Neil Parish (PPE-DE), Robert Sturdy (PPE-DE) og Theresa Villiers (PPE-DE) til Rådet

(23. februar 2001)

Om: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rolle og udgiftsprioriteringen i EU

Kan Rådet oplyse, hvilken rolle der tilfalder Det Økonomiske og Sociale Udvalg (ØSU) nu, hvor Europa-Parlamentet vælges direkte? Mener det, det er berettiget at spendere flere hundrede millioner EUR af skatteydernes penge på Udvalget, og at dette ville blive bakket op af de europæiske skatteydere, hvis de fik nøjere kendskab til omfanget af disse udgifter?

Kommissionens formand, Prodi udtalte sidste år, at Kommissionen havde behov for flere midler til udførelsen af sine egentlige opgaver. Endvidere nægtede Kommissionen i slutningen af 2000 at påtage sig visse nye opgaver, før den havde fået tildelt flere midler. Mener Rådet på den baggrund ikke, at medlemsstaterne, hvis Kommissionen ikke kan tilvejebringe yderligere midler ved at sætte en stopper for uforholdsmæssigt høje udgifter inden for Kommissionen selv, burde acceptere en gradvis afvikling af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og anvendelse af de tilsvarende penge (herunder eventuelt overførsel af personale fra ØSU) til betaling for de yderligere opgaver, som Kommissionen fremover måtte blive anmodet om at udføre?

Svar

(30. maj 2001)

Rådet for Den Europæiske Union kan ikke udtale sig om den rolle, der tilfalder et EF-organ, der er oprettet i overensstemmelse med traktaten. Det gør imidlertid de ærede parlamentsmedlemmer opmærksom på de relevante bestemmelser i traktaten (artikel 257 262), som definerer Det Økonomiske og Sociale Udvalgs funktion. Samtlige disse bestemmelser blev i øvrigt bekræftet i den traktat, der blev undertegnet i Nice den 16. februar 2001, og som udvider dets sammensætning i kraft af en henvisning til det organiserede civilsamfund og ved specifikt at nævne forbrugerne. Denne traktat er i øjeblikket forelagt for medlemsstaterne til ratificering.

Hvad angår anden del af forespørgslen, henvises de ærede parlamentsmedlemmer til Kommissionen.