DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/7

(2004/C 78 E/0006)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3574/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 2002)

Om: Regionerne i den yderste periferi

I Europa-Parlamentets beslutning af 25. oktober 2000 om regionerne i Den Europæiske Unions yderste periferi (1) fastslås det udtrykkeligt, at alle forslag om generelle aktioner i overensstemmelse med artikel 299, stk. 2 i traktaten skal ledsages af en forenklet analyse af aktionernes mulige indvirkning på regionerne i den yderste periferi, udarbejdet af den tværtjenstlige gruppe med angivelse af de bestemmelser, der kan gøres gældende med henblik på afhjælpning af eventuelle negative følger, ligesom der især henvises til de finansielle følger i forbindelse med udvidelsen.

Kommissionen bedes derfor oplyse følgende:

— Hvilke forenklede analyser foreligger der om følgerne af de generelle aktioner i regionerne i den yderste periferi, især de autonome regioner Madeira og Azorerne?

— Hvilke undersøgelser findes der om udvidelsens eventuelle finansielle følger for regionerne i den yderste periferi, især for Azorerne og Madeira, og hvilke foranstaltninger kan der gøres gældende for at afhjælpe eventuelle negative følger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(10. februar 2003)

Kommissionen forfølger i store linjer en overordnet strategi for regionerne i den yderste periferi, navnlig ved at koordinere og støtte foranstaltninger, der har indvirkning på forholdene i disse regioner. Kommissionen fremlægger jævnligt rapporter om målsætninger for disse regioner, og hvilke foranstaltninger der er truffet eller vil blive truffet inden for rammerne af Fællesskabets politik, herunder en overordnet evaluering af sådanne foranstaltninger og en tidsplan for deres gennemførelse.

Den seneste rapport blev vedtaget af Kommissionen den 19. december 2002 (2) og er fremsendt til Parlamentet. Generelt kan man sige, at rapporten viser, at bæredygtig udvikling af regionerne i den yderste periferi kræver skræddersyede løsninger, der involverer en række af Fællesskabets politikområder, og den bekræfter det rigtige i, at Kommissionen fortsætter sin overordnede strategi for disse regioner. Kommissionen planlægger en rapport om dette emne til vedtagelse i tredje kvartal af 2003 samtidig med den tredje rapport om den økonomiske og sociale samhørighedspolitik.

Udvidelsen vil uden nogen form for tvivl medføre ændringer, hvad angår den økonomiske og sociale samhørighedspolitik. Et EU med 25 medlemsstater vil få forøget sit areal med 23%, sin befolkning med 20%, men sin velstand med kun 4%. Udvidelsen vil medføre en nedgang i Fællesskabets gennemsnitlige BNP.

Udvidelsen bør ses i en bredere sammenhæng. Ifølge Eurostat lever der 10 mio. mennesker på 286 mindre europæiske øer, heraf 95% i Middelhavsområdet. I 2000 var per capita BNP på disse øer kun på 72% af EU-gennemsnittet, og 87% af disse øboere levede i områder, der var støtteberettigede under strukturfonds-mål nr. 1.

På Madeira var der i perioden 1995-1999 tale om en vækst i per capita BNP fra 63 til 71% af gennemsnittet i Fællesskabet (dvs. de 15 medlemsstater), medens der på Azorerne skete en stigning fra 50 til 53 %. Der er derfor risiko for, at udvidelsen ved at sænke det samlede gennemsnitlige BNP vil medføre, at visse regioner, der i dag er støtteberettigede under strukturfondsmål 1, ikke længere vil være det efter udvidelsen.

Blandt de undersøgelser, der er undervejs, er der en om øområder, som indeholder et afsnit om regionerne i den yderste periferi. Undersøgelsen er næsten afsluttet men endnu ikke offentliggjort.

Kommissionen undersøger en række muligheder for den fremtidige status for regionerne i den yderste periferi inden for rammerne af den økonomiske og sociale samhørighedspolitik. Drøftelserne pågår stadig, men der er endnu ikke truffet nogen beslutninger. Regionerne i den yderste periferi vil imidlertid som andre områder med alvorlige geografiske eller naturmæssige handicaps stadig i fremtiden være højt prioriteret i forbindelse med samhørighedspolitikken, og de valg, der foretages, må sikre objektive og retfærdige løsninger, der tager hensyn til behovene i regionerne i den yderste periferi.

(1) EFT C 197 af 12.7.2001, s. 197.

(2) KOM(2002) 723 endelig udg.