SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1453/98

af Olivier Dupuis (ARE) til Kommissionen

(7. maj 1998)

Om: Spørgsmålet vedrørende kommunikation

De forestående udvidelser af EU gør spørgsmålet vedrørende kommunikationen i institutionerne, mellem institutionerne og borgerne og mellem Unionens borgere indbyrdes til et af de mest presserende og afgørende problemer, som institutionerne står overfor. Finder Kommissionen ikke på baggrund af den nære udsigt til et system med 16 officielle sprog og 240 mulige sprogkombinationer, at tiden er inde til at overveje nye løsninger? Heriblandt en løsning, som slår til lyd for indførelsen af et "pivotprog" inden for tolke- og oversættelsessystemerne og et juridisk referencesprog samt indførelsen i medlemsstaternes skolesystemer af undervisning i et neutralt sprog som f.eks. esperanto, der gør det muligt at bevare Unionens kulturelle og sproglige diversitet og fremmer en senere tilegnelse af de sprog, som tales i EU?

Vil Kommissionen mere præcist oplyse, hvilke foranstaltninger den allerede har vedtaget eller agter at vedtage for at tackle de organisatoriske og finansielle problemer, som hidrører fra forøgelsen af antallet af officielle sprog?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Jacques Santer

(5. juni 1998)

I medfør af EF-traktatens artikel 217 fastlægger Rådet med enstemmighed den ordning, der skal gælde for Fællesskabets institutioner på dets sproglige område. Kommissionen minder om, at Rådet i sine konklusioner af 12. juni 1995 og i formandskabets konklusioner af 26. og 27. juni 1995 understregede, at det er vigtigt at respektere de sproglige forskelle og flersprogetheden i Fællesskabet, og sikre, at Unionens sprog behandles ens. I øvrigt indeholder EF-traktatens artikel 126 bestemmelser om, at et af målene for Fællesskabets indsats er at udvikle undervisningen i og fremme udbredelsen af medlemsstaternes sprog.

Hvad tolkning angår, påbegyndte Kommissionen allerede i anden halvdel af 1996 en omstrukturering af den fælles tolketjeneste (SCIC). Det gjorde det muligt at gennemføre en omfattende rationalisering og modernisering, hvorved man har kunnet begrænse tolkeomkostningerne. De samlede omkostninger til driften af tolketjenesten er stabiliseret, og gennemsnitsomkostningerne for en tolkeydelse er faldet. Herudover har den nye metode for fakturering af tolkenes ydelser bevist, at bedre planlægning af møderne og strammere forvaltning af de ordninger, der gælder på det sproglige område, rummer mulighed for besparelser.

Kommissionen er herefter overbevist om, at udgifterne til tolkning efter udvidelsen vil kunne holdes inden for rimelige rammer gennem:

- anvendelse af tolkekabiner med et variabelt antal mikrofonpulte samt asymmetrisk tolkning (dvs. tolkning til færre sprog, end der tolkes fra)

- hensigtsmæssig og intensiv videreuddannelse, dvs. ved allerede i år at gøre en særlig indsats for at gennemføre kurser i de central- og østeuropæiske landes sprog

- målrettet rekruttering.

Med hensyn til oversættelse udvikler Kommissionen konstant nye teknologier, der skal gøre det muligt at sikre flersprogetheden i et udvidet fællesskab. Kommissionen har i den anledning udarbejdet en mellemsigtet plan, der skal sikre den bedst mulige ligevægt mellem omkostninger og kvalitet. Planen, der blev forelagt Parlamentets arbejdsgruppe for flersprogethed, omfatter bl.a.:

- Bedre planlægning af efterspørgslen af oversættelser gennem en kodeks for god praksis for Kommissionens forskellige tjenestegrene

- diversifieret behandling af de dokumenter, der skal oversættes

- anvendelse af sprogtjenestens tjenestemænd til oversættelse af de vigtigste tekster

- mere vægt på sprogkurser i de central- og østeuropæiske sprog

- optimal anvendelse af freelanceoversættere

- optimal udnyttelse af de muligheder, som oversættelseshjælpemidler og telekommunikationsnet frembyder

- interinstitutionelt samarbejde og den hermed forbundne synenergi.