SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3377/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(3. november 2000)

Om: Handelshindringer for trævareindustrien ved levering til Holland

Ved eksport til Holland af vinduesrammer med fingersamlinger kræves der et KOMO-certifikat. De bestemmelser, der skal opfyldes for at opnå dette certifikat, afviger fra de østrigske, tyske og schweiziske bestemmelser.

Kontrollen med opfyldelsen af bestemmelserne med henblik på udstedelse af KOMO-certifikatet er forbundet med store omkostninger.

Holland kræver fire årlige kontroller, mens alle andre europæiske lande højst kræver to kontroller i forbindelse med produktgodkendelse.

Det østrigske institut Holzforschung Austria 3 har i nogen tid været i stand til at foretage denne kontrol, men hovedkontrollen finder stadig sted ved et hollandsk institut, der arbejder meget bureaukratisk.

Der er først og fremmest tale om detaljeproblemer.

For klassificering af og kontrol med lim findes der europæiske normer, som også anvendes i Holland. Selv om en lim eller et lignende produkt er blevet kontrolleret og godkendt af et velrenommeret europæisk forskningsinstitut, anerkendes dette imidlertid ikke med henblik på udstedelse af KOMO-certifikatet. Den samme kontrol skal foretages endnu engang af et hollandsk institut.

For at løse disse problemer forsøger man i samarbejde med forsknings- og kontrolinstitutter i Tyskland, Schweiz, Holland og Østrig at harmonisere de gældende bestemmelser for vinduesrammer og tilpasse dem til de europæiske normer, men Holland trak sig ud allerede efter de første drøftelser og deltager ikke længere i samarbejdet.

Et andet problem er godkendelsen af træprodukter. For mange offentlige bygningsprojekter kræves der kun i Holland godkendelse af det anvendte træ med hensyn til skovforvaltningens bæredygtighed. Også i Østrig er det et lovkrav, at der føres løbende kontrol med, om skovene forvaltes på bæredygtig vis.

For øjeblikket er man ved at udarbejde et europæisk godkendelsessystem PEFC med deltagelse af alle europæiske lande med undtagelse af Holland.

Skabes der med sådanne bureaukratiske foranstaltninger handelshindringer, der egentlig ikke burde forekomme inden for EU i betragtning af, at kravene til et teknisk produkt jo på alle væsentlige punkter skulle være de samme i Holland som i Mellemeuropa?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(7. december 2000)

Såfremt de nederlandske krav om kontrol af lim til vindueselementer med fingersamlinger, således som de beskrives af det ærede medlem, skal betragtes som statslige foranstaltninger, der er underlagt EF-traktatens artikel 28-30 (tidligere artikel 30-36), er Kommissionen af den opfattelse, at de burde være omfattet af princippet om gensidig anerkendelse.

Det overordnede princip om gensidig anerkendelse indebærer, at myndighederne i importmedlemsstaten skal tage højde for de kontroller, analyser og prøvninger, der er foretaget i oprindelsesmedlemsstaten, såfremt de får stillet resultaterne af disse til rådighed, og såfremt man på grundlag af disse resultater kan konstatere, at produktet på passende og tilfredsstillende vis opfylder målsætningen med oprindelsesmedlemstatens lovgivning(1).

Ifølge Domstolens faste retspraksis er det i strid med EF-traktatens artikel 28-30, hvis medlemsstaterne kræver, at en erhvervsdrivende skal lade sine produkter eller fremstillingsmetoder underkaste prøvninger eller analyser, som allerede er blevet foretaget i oprindelsesmedlemsstaten, når resultaterne af disse prøvninger og analyser stilles til rådighed for myndighederne i importmedlemsstaten(2).

Hvad angår det nederlandske krav om godkendelse af det anvendte træ med hensyn til skovforvaltningens bæredygtighed henvises der til, at Kommissionen har modsat sig et generelt system med obligatorisk godkendelse, som de nederlandske myndigheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter(3) meddelte under 98/319/NL.

For så vidt angår indgåelsen af offentlige bygge- og anlægskontrakter, aftaler om offentlige indkøb og offentlige tjenesteydelseskontrakter har Kommissionen i sin grønbog Offentlige indkøb i EU: overvejelser for fremtiden(4) konstateret, at direktiverne på området allerede indeholder en række muligheder for at tage miljømæssige hensyn, bl.a. i forbindelse med fastsættelsen af tekniske betingelser, udvælgelsen af ansøgere og bedømmelsen af tilbud. Kommissionen forpligter sig i sin meddelelse om offentlige indkøb i Den Europæiske Union(5) til at udarbejde en meddelelse på dette område. Denne meddelelse er under udarbejdelse.

(1) Se bl.a. Domstolens dom af 8. juni 1993, sag C-373/92, Kommissionen mod Belgien, Sml. 1993 I, s. 3107.

(2) Dom af 11. maj 1989, sag 25/88, Anklagemyndigheden mod E.R. Wurmser, enke efter Bouchara, og selskabet Norlaine, Sml. 1989, s. 1105.

(3) EFT L 204 af 21.7.1998.

(4) KOM(96) 583 endelig udg.

(5) KOM(98) 143 endelig udg.