ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0739/00

af Sergio Berlato (UEN) til Kommissionen

(17. marts 2000)

Om: Miljøprioriteringer for de central- og østeuropæiske lande

Hvidbogen om integrering af de central- og østeuropæiske lande i det indre marked omhandler udelukkende den lovgivning, der direkte er forbundet med fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser, men inddrager ikke en anden sektor, der har betydelige følgevirkninger, nemlig miljøsektoren.

Det forventede omfattende indtog på EU's markeder af produkter fra østeuropæiske landbrug, der vil blive solgt til dumpingpriser, vil således ske uden nogen kontrol, og de 10 mio. EUR, der er bevilget under Phare-programmet til harmonisering af miljølovgivningerne, er formentlig utilstrækkelige både i henseende til størrelse og anvendelighed, bl.a. fordi de mest påtrængende miljøprioriteringer for de central- og østeuropæiske lande endnu ikke er fastlagt.

Hvilken kontrol vil Kommissionen på denne baggrund indføre for at sikre, at produkter, der afsættes på EU's markeder, opfylder præcise kriterier til beskyttelse af EU-borgernes sundhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(8. maj 2000)

Hvidbogen om integrering af de central- og østeuropæiske lande i det indre marked omhandler en væsentlig del af fællesskabslovgivningen på miljøområdet, herunder vedrørende varernes frie bevægelighed. Ansøgerlandene skal overtage gældende fællesskabsret på miljøområdet inden optagelse i Den Europæiske Union.

Inden for rammerne af forberedelsen af tiltrædelsen og gennemførelsen af Europaaftalerne hjælper Kommissionen ansøgerlandene i arbejdet med tilnærmelsen af lovgivningen og overvåger, at fællesskabsretten, i dette tilfælde på miljøbeskyttelsesområdet, overtages korrekt og iværksættes effektivt.

Phare-programmet udgør en af flere muligheder for teknisk støtte, og de 10 mio. EUR er kun en del af den støtte, der er bevilget til tilnærmelse af lovgivningen. Phare-støtten giver sig i dag udslag i blandt andet venskabsbyforbindelser og suppleres af forordningerne vedrørende førtiltrædelsesinstrumentet (ISPA) og det nødvendige forvaltningsstrukturer vedrørende førtiltrædelsesstøtte (Sapard).

På veterinærområdet skal ansøgerlandene, for så vidt angår levende dyr og animalske produkter, vedtage nationale love i overensstemmelse med EF-retsforskrifterne (princippet om overtagelse af fællesskabsretten). Herudover lægger Kommissionen stor vægt på at sørge for, at disse landes myndigheder råder over tilstrækkelige ressourcer til en effektiv gennemførelse heraf. Det er ikke planen at give adgang for levende dyr og animalske produkter til det eksisterende fælles marked på andre vilkår end dem, der er omfattet af den nuværende EU-lovgivning.

På plantebeskyttelsesområdet (pesticider og pesticidrester) har intet ansøgerland angivet at have særlige problemer med overtagelsen af fællesskabsretten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2537/00

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(28. juli 2000)

Om: Fjernsynskabinetters sikkerhed

Deler Kommissionen den opfattelse, at brandsikkerhedsstandarderne for fjernsynskabinetter i De Forenede Stater og andre dele af verden er langt strengere end i Den Europæiske Union, og mener Kommissionen, at der hvert år kunne reddes mange menneskeliv i EU, hvis fjernsynskabinetter blev fremstillet efter de samme standarder som i USA, og har Kommissionen beskæftiget sig med dette anliggende?

Svar afgivet af Erkki Liikanen på Kommissionens vegne

(27. september 2000)

Bestemmelser om sikkerheden vedrørende fjernsynsapparater findes i Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser(1) (lavspændingsdirektivet (LSD)). Aspekter vedrørende brandsikkerhed er mere specifikt behandlet i den harmoniserede standard EN 60065:1998, Audio-, video- og lignende elektroniske apparater. Sikkerhedskrav, vedtaget af Det Europæiske Standardiseringsudvalg for Elektroteknik (Cenelec). Kommissionen udvikler ikke standarder, da dette i medfør af lavspændingsdirektivet er pålagt de europæiske standardiseringsorganer.

Brandsikkerhedskravene i EN 60065 er identiske med kravene i den internationale standard 60065 fra IEC (Den Internationale Elektrotekniske Kommission). Dette er i overensstemmelse med EU's målsætning om, hvor det er muligt, at anvende internationale standarder, forudsat at sådanne standarder er i overensstemmelse med fællesskabsretten.

Til dato har Kommissionen ikke modtaget underretning fra nogen medlemsstat angående mangler i ovennævnte standard for så vidt angår brandsikkerhed. Kommissionen er bevidst om, at der i Sverige og Storbritannien foretages undersøgelser. I henhold til myndighederne i de pågældende medlemsstater vil de endelige rapporter foreligge ved udgangen af indeværende år. Kommissionen har allerede over for de nationale myndigheder, der er pålagt håndhævelse af direktivet, rejst spørgsmålet om fjernsynsapparater som årsag til brande. Dette skete på møder afholdt hhv. den 26. og 27. april 2000 og den 14. juni 2000, og på dette tidspunkt anmodede Kommissionen medlemsstaterne om at fremkomme med yderligere oplysninger om emnet. Kommissionen bemærkede sig, at medlemsstaterne følger sagen op. Under drøftelserne med medlemsstaterne blev der ikke fremsat forslag i sammenhæng med den af det ærede parlamentsmedlem fremsatte forespørgsel.

Kommissionen forsikrer det ærede parlamentsmedlem om, at den prioriterer brandsikkerheden højt. Behovet for en indsats vil blive vurderet på grundlag af resultatet af denne anmodning om oplysninger fra medlemsstaterne, konklusionen af de ovennævnte undersøgelser og anden relevant information, der stilles til Kommissionens rådighed.

(1) EFT L 77 af 26.3.1973.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1948/00

af Antonio Tajani (PPE-DE) til Kommissionen

(7. juni 2000)

Om: Tilbagelevering af fast ejendom, der har været eksproprieret af det kommunistiske regime i Jugoslavien

Ifølge den nuværende slovenske lovgivning skal fast ejendom, der har været eksproprieret af det kommunistiske regime, tilbageleveres til de retmæssige ejere eller deres arvinger.

Ifølge denne lovgivning omfatter denne tilbageleveringsret udelukkende personer, som var jugoslaviske statsborgere på tidspunktet for eksproprieringen.

Dette betyder, at alle personer, der på daværende tidspunkt ikke havde jugoslavisk statsborgerskab er udelukket fra tilbageleveringen. Dette gælder såvel italienske statsborgere som statsborgere fra andre fællesskabslande.

Denne objektive forskelsbehandling på grundlag af et krav om statsborgerskab ved anerkendelsen af retten til tilbagelevering af eksproprieret ejendom er i åbenbar modstrid såvel med de generelle principper i den internationale ret som med de specifikke fællesskabsbestemmelser, der fastslår en subjektiv ret til ikke-diskriminering i kraft af statsborgerskabet under udøvelsen af rettighederne som indehaver af fast ejendom.

Kan Kommissionen oplyse følgende:

- har de igangværende forhandlinger mellem Fællesskabet og Republikken Slovenien med henblik på sidstnævntes associering omfattet betingelserne for fjernelse fra det slovenske retssystem af enhver diskriminering over for europæiske statsborgere ved gennemførelsen af lovbestemmelserne om tilbagelevering in natura eller på anden tilsvarende måde af fast ejendom, der blev eksproprieret af det kommunistiske regime i Jugoslavien?

- hvis dette spørgsmål allerede er genstand for forhandlinger, hvor langt er disse da nået?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(4. juli 2000)

Tiltrædelsesforhandlingerne omfatter alle områder af fællesskabsretten og fællesskabspolitik, det regelværk, som enhver ansøger ved tiltrædelsen til Unionen skal overtage og anvende. Tilbageleveringen af fast ejendom er ikke omfattet af regelværket, og spørgsmålet behandles ikke under tiltrædelsesforhandlingerne.

Kommissionen følger udviklingen vedrørende tilbageleveringen af fast ejendom inden for rammerne af de bilaterale forbindelser med Slovenien. Dette spørgsmål er for nylig blevet rejst på det sidste møde i Associeringsrådet Fællesskabet-Slovenien, der blev afholdt i Luxembourg den 14. juni 2000, hvor Kommissionen anbefalede, at Slovenien fremskynder proceduren for tilbagelevering af fast ejendom og afklarer den retlige situation på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1103/00

af Paul Lannoye (Verts/ALE) til Kommissionen

(7. april 2000)

Om: Gennemførelse af direktiv 94/62/EF (emballagedirektivet)

I artikel 6, stk. 1, i direktiv 94/62/EF(1) af 20. december 1994 om emballage og emballageaffald hedder det, at senest ti år efter datoen for direktivets gennemførelse i national ret skal der genanvendes og genvindes en procentdel, som Rådet fastsætter, med henblik på en kraftig stigning i måltallene.

I øvrigt fastsættes det i artikel 6, stk. 3, litra b), i samme direktiv, at senest seks måneder inden afslutningen af den første femårsperiode opstiller Rådet, på forslag af Kommissionen, de konkrete mål for den anden femårsperiode.

Hvordan går det til, at Kommissionen endnu ikke har fremsat et forslag i overensstemmelse med det mandat, der på denne måde pålægges den i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv?

(1) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. juni 2000)

Forpligtelsen til at foretage en revision i form af en kraftig stigning i måltallene for genanvendelse og genvinding er fastsat i artikel 6, stk. 3, litra b), og artikel 6, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om emballage og emballageaffald, der blev vedtaget i 1994. Det kompromis, som Europa-Parlamentet og Rådet nåede frem til efter mange og lange drøftelser i Forligsudvalget, bestod i en første serie måltal for genanvendelse og genvinding, der skulle være nået pr. medio 2001, og i et bindende tilsagn fra fællesskabslovgiveren om at øge disse måltal markant ved udløbet af anden fase pr. medio 2006.

Der er mange parter involveret i emballagekæden, herunder de økonomiske beslutningstagere, forbrugerne, miljøorganisationerne og myndighederne. De har alle vidt forskellige interesser. Derfor er der behov for et dialogforum, hvor emnet kan drøftes, og hvorved der sikres en afbalanceret tilgang. Gennem en sådan proces vil Kommissionen kunne vurdere situationen korrekt og finde mulige løsninger med henblik på at sikre, at direktivet får en mere effektiv virkning. Der er fremlagt flere løsningsmodeller, som er blevet drøftet med de berørte parter og medlemsstaterne, men det er stadig til overvejelse internt i Kommissionen, hvilke foranstaltninger den i sidste ende vil foreslå.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1416/00

af Roberto Bigliardo (TDI) til Kommissionen

(3. maj 2000)

Om: Telecom Italia Mobile

Telecom er et selskab, der er børsnoteret efter de almindelige regler og reguleret i overensstemmelse med den private selskabslovgivning.

Selskabet SIP, som Telecom Italia udspringer af, var derimod et offentligt ejet selskab med monopolstatus.

En aftale indgået mellem en række fagforbund og Telecom indebærer nu, at den italienske stat inddrages direkte og påføres økonomiske omkostninger. Det markedssegment, som Telecom Italia arbejder inden for, rummer også andre aktører, som imidlertid ikke modtager samme økonomiske støtte.

Finder Kommissionen ikke, at den aftale om adgang til arbejdsløshedsforsikring, som Telecom Italia har opnået, kan virke markedsforstyrrende til skade for andre aktører, og at omstruktureringen ikke bør finansieres med offentlige midler, hvilket går ud over de nye aktører, som i forvejen befinder sig på et marked, der tidligere har været monopoliseret, og som nu oplever, at Telecom Italia belønnes med en omorganisering, der ikke er til nogen som helst gavn for samfundet som sådan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(3. juli 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til, at den italienske stat skulle have bidraget til finansieringen af en del af Telecom Italias omkostninger forbundet med selskabets omstrukturering.

De sociale støtteforanstaltninger til fordel for f.eks. førtidspensionering eller andre beskæftigelsesfremmende ordninger er ikke forbeholdt Telecom, men er i princippet tilgængelige for alle virksomheder med et betydeligt personaleoverskud. Støtten udgør derfor ikke en diskriminerende foranstaltning i henhold til EF-traktatens artikel 87 (tidl. artikel 92).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1065/00

af Helmuth Markov (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Ulykkeshyppighed og unge med nyerhvervet kørekort

Det er bekendt, og statistikker (i hvert fald i Tyskland) beviser, at antallet af trafikulykker, hvori unge med nyerhvervet kørekort er involveret, er uforholdsmæssigt stort. I 1999 lå andelen af dræbte eller sårede 18 29-årige bilchauffører og -passagerer på hhv. 26 og 25 % (kilde: Datenreport 1999, Statistisches Bundesamt).

Derfor spørger jeg Kommissionen:

1. Findes der tilsvarende statistikker for hele EU-området?

2. Hvor stor en andel udgør i bekræftende fald de dræbte eller sårede unge chauffører i hele EU?

3. Mener Kommissionen, at der er grund til at gribe ind for at imødekomme denne situation/tendens?

4. Hvilke foranstaltninger kan der ifølge Kommissionen træffes på europæisk plan for at nedbringe andelen og antallet af ulykker blandt unge med nyerhvervet kørekort?

5. Kunne Kommissionen eventuelt overveje en begrænsning af den maksimale motoreffekt til f.eks. 50 hk for unge med nyerhvervet kørekort som foranstaltning i denne retning (i lighed med kubikcentimeter-begrænsningen for unge motorcyklister i Tyskland)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(15. maj 2000)

1. Der findes tilsvarende statistikker på fællesskabsplan (selvom data for 1999 endnu ikke foreligger) i CARE-databasen over ulykkesstatistikker (Rådets beslutning af 30. november 1993 om oprettelse af en EF-databank vedrørende færdselsulykker(1)).

2. I de seneste år har den gennemsnitlige andel af unge chauffører (18-29) udgjort 24 % af det samlede antal passagerer og 38 % af det samlede antal førere, der er dræbt i færdselsulykker i de øvrige 14 medlemsstater.

3. og 4. Kommissionen lægger vægt på trafiksikkerhed. I april 1997 fremlagde den en meddelelse om færdselssikkerhed(2), hvori der blev stillet forslag om et handlingsprogram for perioden 19972001. Den 17. marts 2000 vedtog Kommissionen desuden en statusrapport(3), som på grundlag af en analyse af omkostningseffektiviteten rangordner de foranstaltninger, der skal iværksættes i resten af handlingsprogrammets løbetid. Det drejer sig om følgende foranstaltninger: EuroNCAP (kollisionsprøvning af køretøjer); sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger til børn, alkoholindtagelse, hastighedsbegrænsere for lette køretøjer, håndtering af sorte pletter samt bilfrontpartier, som giver større sikkerhed for fodgængere og cyklister. Derudover fortjener fem andre foranstaltninger yderligere opmærksomhed: lægelige forudsætninger for opnåelse af kørekort, køreprøver, kørelys i dagtimerne, virkninger af medicin på bilistens adfærd og pleje af ulykkesramte. Endelig blev tre foranstaltninger vurderet som værdifulde til støtte og opbakning: CARE-databasen, et integreret informationssystem og forskning i køretøjsstandarder og telematik.

5. Kommissionen har ingen planer om at foreslå begrænsninger i motoreffekten for køretøjer, der føres af unge eller nyuddannede chauffører.

(1) EFT L 329 af 30.12.1993.

(2) KOM(97) 131 endelig udg.

(3) KOM(2000) 125 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1505/00

af Helena Torres Marques (PSE) til Kommissionen

(12. maj 2000)

Om: Interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog

I Rådets direktiv 96/48/EF(1) af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhstighedstog er gennemførelsesfristen fastsat til den 8. april 1999.

Vil Kommissionen venligst oplyse, hvilke lande der endnu ikke har omsat direktivet i national lovgivning?

(1) EFT L 235 af 17.9.1996, s. 6.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(14. juni 2000)

I henhold til Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog ændrer og vedtager medlemsstaterne deres love og administrative bestemmelser, således at anvendelse af interoperabilitetskomponenter og ibrugtagning og drift af delsystemer, som er i overensstemmelse med dette direktiv, tillades senest 30 måneder efter direktivets ikrafttræden.

Direktivet skulle dermed have været gennemført pr. 8. april 1999.

Til dato er der fire medlemsstater (Danmark, Tyskland, Italien og Nederlandene), som har meddelt deres nationale gennemførelsesbestemmelser. De medlemsstater, der endnu ikke har omsat direktivet til national lovgivning, er gjort til genstand for overtrædelsesprocedurer i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1101/00

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(7. april 2000)

Om: Fødevaresikkerhed og probiotika i fjerkræ

I de sidste to år har et større projekt, som gennemføres på Leahurst Veterinary Field Station, University of Liverpool, vist, at det er muligt i betydelig grad at reducere de større patogener, som giver anledning til bekymring for mennesker, ved at gøre brug af probiotikummet Protexin. Dette arbejde er delvis blevet finansieret af Kommissionen gennem det britiske handels- og industriministerium.

I øjeblikket kan Kommissionen ikke undersøge Protexins virkninger på grund af dets opfattelse gående ud på, at prækursorer til probiotika ikke bør indeholde mere end to stammer af mikroorganismer.

Kunne Kommissionen tage denne regel op til fornyet overvejelse med henblik på ikke uden en behørig undersøgelse at udelukke de potentielle fordele ved probiotika, der indeholder mere end to stammer af mikroorganismer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(7. juli 2000)

Det kræves i henhold til Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer(1), at der indhentes forudgående tilladelse fra Fællesskabet, før et tilsætningsstof til foderstoffer kan anvendes og markedsføres.

Dossiererne om protexin blev oprindeligt evalueret i henhold til Rådets direktiv 93/113/EF af 14. december 1993 om anvendelse og afsætning af enzymer, mikroorganismer og præparater heraf i foderstoffer(2). Formålet med dette direktiv var at få udarbejdet en liste over enzymer og mikroorganismer og produkter heraf, som uden officiel tilladelse blev anvendt i medlemsstaterne, at evaluere de tilhørende dossierer og at tillade de produkter, der overholdt kravene i direktiv 70/524/EØF og i Rådets direktiv 87/153/EØF af 16. februar 1987 om fastlæggelse af retningslinjer for vurdering af tilsætningsstoffer til foderstoffer(3), senest ændret ved Kommissionens direktiv 94/40/EF af 22. juli 1994(4).

Dossiererne om protexin blev evalueret i 1996. Ifølge den gruppe af nationale eksperter, der foretog evalueringen, opfyldte ingen af de ni protexinprodukter betingelserne i artikel 2 og 7 i direktiv 70/524/EØF, og ingen af dossiererne fulgte kravene i direktiv 87/153/EØF. Medlemmerne af Det Stående Udvalg for Foder godkendte officielt ekspertgruppens konklusioner den 6. maj 1997.

Under forudsætning af at sponsorvirksomheden udfærdiger et dossier om protexin, der er i overensstemmelse med Rådets direktiv 70/524/EØF, senest ændret ved Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996(5), og som påviser en gunstig virkning på den animalske produktion eller på animalske produkter, vil dossieret blive evalueret sagligt, forudsat at det forelægges for Kommissionen og medlemsstaterne i henhold til bestemmelserne i artikel 4, stk. 1 og 2, i direktiv 96/51/EF.

(1) EFT L 270 af 14.2.1970.

(2) EFT L 334 af 31.12.1993.

(3) EFT L 64 af 7.3.1987.

(4) EFT L 208 af 11.8.1994.

(5) EFT L 235 af 17.9.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1780/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(8. juni 2000)

Om: Alyssandrakis-betænkningen om rumpolitik

I betænkningen, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet den 18. maj 2000, opfordres Europa-Kommissionen til at arrangere en konference mellem de førende stormagter inden for rumforskning, nemlig Den Europæiske Union, Rusland, USA, Japan og Kina for at drøfte et samarbejde i forbindelse med udviklingen af mobile affyringsramper og udarbejdelsen af GSSP (Global Stationary Satelite Position).

Vil Kommissionen efterkomme Parlamentets opfordring? I bekræftende fald: hvornår omtrent planlægges konferencen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(18. juli 2000)

Spørgsmålene om fremtidige opsendelsesfaciliteter og en global stationær satellitposition (global stationary satellite position (GSSP)) indgår ikke i Kommissionens arbejdsprogram. Medlemsstaterne håndterer disse spørgsmål på tilfredsstillende vis i øjeblikket.

Kommissionen arbejder p.t. på en europæisk rumstrategi sammen med den europæiske rumorganisation ESA's bestyrelse, som svar på Rådets anmodning (2. december 1999). En meddelelse om strategien vil blive forelagt for Rådet og Europa-Parlamentet inden årets udgang.

Spørgsmålene vil blive taget med i betragtning som led i strategien. Kommissionens eventuelle rolle i de spørgsmål, som det Ærede Medlem har rejst, vil fremgå af drøftelserne under strategiens udarbejdelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2146/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(30. juni 2000)

Om: Mælk til konfekture

Gælder der inden for Unionens rammer restriktioner for anvendelsen af EU-mælk til konfekture?

Hvad er den retlige situation for virksomheder, der over for producenter søger at specificere, hvilket/hvilke EU-land(e), denne mælk skal stamme fra, for at de vil købe konfekturen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(13. september 2000)

Inden for Unionens rammer gælder der ingen restriktioner for anvendelsen af EU-mælk til konfekture.

Fællesskabslovgivningen forhindrer i almindelighed ikke en virksomhed, som køber konfekture på mælkebasis, i at præcisere over for leverandørerne, hvilken eller hvilke medlemsstater mælken skal komme fra.

I forbindelse med en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller en beskyttet geografisk betegnelse kan det endvidere angives i udbudsbetingelserne i forbindelse med den beskyttede betegnelse, at mælken skal komme fra et bestemt geografisk område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1871/00

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Risiko ved piercing og information

Den almindelige besættende kropsbevidsthed afspejles i den uskadelige mode blandt unge piercing. I visse EU-lande findes der regler om denne praksis for at sikre, at sundhed og sikkerhedsnormer overholdes. Med mindre visse regler følges vedrørende de materialer, og den måde piercing foretages på forskellige dele af kroppen, løber de personer, der følger denne mode alvorlige risici, den oftest forekommende er infektion og hepatitis.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvilke lande i Unionen der har regler om denne praksis?

2. Kan Kommissionen opfordre de lande, som ikke har sådanne regler, til at indføre dem?

3. Er Kommissionen enig i, at det ville være en god ide at foreslå oplysningskampagner i skoler for at gøre opmærksom på de farer, der er forbundet med kropspiercing og overtale unge mennesker til ikke at gennemføre denne spontane piercing?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(26. juli 2000)

Piercing som sådan er ikke for indeværende omfattet af fællesskabslovgivning. I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/27/EF af 30. juni 1994 om tolvte ændring af direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater(1), som netop er trådt i kraft, er det forbudt at bruge nikkel i forbindelse med piercing. Det er vigtigt, fordi 15 % af alle kvinder i Fællesskabet nu er overfølsomme over for nikkel, og det skyldes til dels, at de er piercet.

Kommissionen har ikke oplysninger om eventuel særlovgivning i nogle medlemsstater. Den vil undersøge sagen i medlemsstaterne for at få fastslået, om fællesskabsinitiativer er berettigede og nødvendige på dette område, og i bekræftende fald hvilke initiativer. Kommissionen vil ikke undlade at orientere det ærede medlem om resultaterne af sin undersøgelse.

(1) EFT L 188 af 22.7.1994.