SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2241/02

af Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(23. juli 2002)

Om: Opfordring til at lade afgifter på kemikalier finansiere miljømærkerne

Formålet med miljømærkning er jf. forordning (EF) nr. 1980/2000(1) af 17. juli 2000 at: tildele et miljømærke for at fremme produkter med færre miljøpåvirkninger i hele deres livscyklus og give forbrugerne nøjagtige og ikke-vildledende og videnskabeligt baserede oplysninger om produktets miljøpåvirkninger.

Ordningen er på mange måder en succes, men lider under to væsentlige problemer. Forbrugerne mangler oplysninger om miljømærkerne, og virksomhederne besværes med store økonomiske og administrative byrder, når et produkt skal tildeles mærket.

Kan Kommissionen derfor redegøre for, hvilke tiltag der er gennemført i overensstemmelse med forordningens artikel 10 om fremme af miljømærket samt oplyse, hvilke kommende initiativer den forventer at initiere i henhold til artikel 10?

Kan Kommissionen endvidere oplyse, hvilke omkostninger den mener virksomhederne bør pålægges for at erhverve en licens? Kan Kommissionen endelig oplyse, om den vil fjerne engangsgebyret for at erhverve miljømærket og omsætningsafgiften i forbindelse med brugen af miljømærket ved eventuelt at omlægge finansieringen således, at miljømærket finansieres ved hjælp af afgifter på farlige stoffer og materialer, f.eks. pvc, phthalater og bromerede flammehæmmere? En fjernelse af gebyret og afgiften ville være i tråd med princippet om, at forureneren betaler. Derudover vil et sådant tiltag dreje produktionen i en mere miljøvenlig retning, idet det vil blive attraktivt at investere i miljøforbedringer og ufordelagtigt at fastholde farlige kemiske stoffer i produktionen.

(1) EFT L 237 af 21.9.2000, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. september 2002)

Det ærede medlem gør ret i at fremhæve betydningen af EU-miljømærket, der er en frivillig ordning, som må markedsføres på en aktiv måde. De forskellige involverede parter, medlemsstaterne, Kommissionen, kompetente myndigheder og interessegrupper har i de seneste år lagt meget mere vægt på markedsføring og promotion end det var tilfældet tidligere, hvor den tekniske udvikling af kriterier slugte mange af ressourcerne. Som følge heraf er der gjort betydelige fremskridt med at tiltrække nye virksomheder, antallet af licensindehavere er ca. fordoblet til 119 i løbet af de seneste 18 måneder, og der er nu over 54 mio. artikler med blomsten.

Det er dog indlysende, at der stadig skal gøres meget for at fremme ordningen, og i 2001 blev der brugt ca. 1,6 mio. EUR på markedsføring. Som led i den arbejdsplan for miljømærket, der blev vedtaget af Kommissionen for nylig(1), har medlemmerne af EU's miljømærkenævn nedsat en gruppe til at koordinere markedsføringen og afstemme de forskellige initiativer med hinanden, så de disponible ressourcer udnyttes bedst muligt. Oplysninger om dette arbejde findes på Kommissionens netsted for miljømærket (http://europa.eu.int/ecolabel), som har mere end 75 000 besøgende pr. måned.

Gebyrerne er en nødvendig finansieringskilde til udvikling og fremme af miljømærket og supplerer den direkte støtte fra Kommissionen og medlemsstaterne. Kommissionen gennemførte en lang konsultationsprocedure med de forskellige interessegrupper i forbindelse med den nylige revision af beslutningen om miljømærkegebyrer. Den struktur, som blev vedtaget i november 2000(2) afvejer interessegruppernes forskellige holdninger mod hinanden, foruden at der indføres en række nedslag og et loft for gebyrerne. Ansøgningsgebyret er på mellem 300 EUR og 1 300 EUR og det årlige gebyr er 0,15 % af salgsprisen ab fabrik med et loft på 25 000 EUR. Der kan ske en væsentlig nedsættelse for små og mellemstore virksomheder (SMV), udviklingslande og virksomheder, som allerede er registreret inden for fællesskabsordningen for miljøstyring og miljørevision (EMAS) eller ISO 14001-certificeret, og der er mulighed for andre nedsættelser.

Ud fra drøftelserne med forskellige virksomheder kan det konstateres, at gebyrerne ikke er afgørende for, om der ansøges om mærket eller ej, og der er i øjeblikket ikke noget pres fra de forskellige interessegrupper for at udvirke en revision af gebyrstrukturen. Kommissionen agter derfor ikke at afskaffe gebyrerne, og der indgår ikke nogen planer om afgifter på farlige stoffer og materialer i arbejdsprogrammet.

(1) EFT L 7 af 11.1.2002.

(2) EFT L 293 af 22.11.2000.