ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0486/01

af Nicholas Clegg (ELDR) til Kommissionen

(22. februar 2001)

Om: Antennemaster til mobiltelefoner

Er Kommissionen klar over, om der findes nogen europæisk lovgivning vedrørende placeringen af kortbølgeradio- og mobiltelefonmaster i forhold til offentlige bygninger?

Er en sådan lovgivning under udarbejdelse? Har Kommissionen nogensinde undersøgt, hvilke eventuelle sundhedsfarer der er forbundet med sådanne master?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(30. maj 2001)

Fællesskabets lovgivning vedrørende radioprodukter og telekommunikation på et liberaliseret marked pålægger medlemsstaterne ansvaret for at sikre, at strålingen fra mobiltelefonmaster ikke har et omfang, som kunne være farligt for offentligheden. Navnlig artikel 3, stk. 1, litra a, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af

udstyrets overensstemmelse(1) pålægger producenterne at sikre, at deres produkter ikke er skadelige, når de tages i brug i overensstemmelse med deres formål. Direktivets artikel 7, stk. 2, giver ydermere medlemsstaterne mulighed for at vedtage lovgivning vedrørende ibrugtagning af radiosendere med henblik på at sikre, at den offentlige sundhed ikke påvirkes.

Fællesskabet har i den forbindelse vejledt medlemsstaterne i at forvalte deres ansvar. Rådet vedtog den 12. juli 1999 en henstilling (1999/519/EF) om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz)(2). Fuldstændig overholdelse af de basisrestriktioner og referenceniveauer, som findes i henstillingen, sikrer brugerne et højt niveau for beskyttelse mod akutte og langsigtede virkninger af ikke-ioniserende stråling. Reglerne skal naturligvis styrkes gennem lokal gennemførelse, og medlemsstaterne skal sikre, at de mål for beskyttelsen, som lovgiverne har vedtaget, opfyldes i alle tilfælde.

På nuværende tidspunkt er elektromagnetisk stråling specifikt omfattet af det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, hvorunder man finansierer fem forskningsprojekter til en samlet værdi af 9 mio. EUR. Projekterne, som hovedsageligt vedrører den potentielle kræftfremkaldende effekt af radiobølger, er blevet påbegyndt i begyndelsen af 2000, og resultaterne heraf foreligger om cirka fire år.

For at supplere de igangværende undersøgelser er de fremtidige indkaldelser af forslag under nøgleaktionen Miljø og sundhed rettet mod andre potentielle sundhedsricisi.

I den forbindelse har Kommissionen for nylig bedt Den Videnskabelige Styringskomité om at ajourføre sin tidligere udtalelse fra juni 1998 om de med elektromagnetiske felter forbundne sundhedsrisici i sammenhæng med den teknologiske udvikling og betingelserne for eksponering. Den ajourførte udtalelse offentliggøres i juli 2001 og anvendes om nødvendigt i forbindelse med Fællesskabets udarbejdelse af nye lovforslag på området.

(1) EFT L 91 af 7.4.1999.

(2) EFT L 199 af 30.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0998/01

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Decharge 1999 Landbrug

Kommissionens besvarelse af punkt 2.7 i spørgeskema 2 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1999 giver i flere henseender ikke svar på de stillede spørgsmål. Kommissionen bedes på denne baggrund gøre nærmere rede for følgende:

Med hensyn til punkt 2.7 d): Kan Kommissionen gøre nærmere rede for begrebet produktionsstøtte i forbindelse med dens svar vedrørende støtteordningen for olie? Henviser Kommissionen både hvad angår olie og mælk til indberetninger fra medlemsstaterne i 1999 eller til uregelmæssigheder begået i 1999?

Tabel 2 vedrørende regnskabsafslutningsproceduren er vanskelig at forstå. Kan Kommissionen foretage disse sammenligninger af svig og uregelmæssigheder uden at medtage markedsordningerne med henblik på begrænsning af produktionsoverskud?

Kan Kommissionen foretage en sammenligning mellem de to sektorer baseret på samme tidshorisont? Kan den bekræfte, at medlemsstaterne for mælkesektorens vedkommende kun indberettede svig for 4,2 mio. euro i 1999? Kan den endvidere bekræfte, at der ikke blev foretaget fradrag vedrørende mælkesektoren i forbindelse med regnskabsafslutningen? Hvordan kan betalingsplanerne efter Kommissionens opfattelse begrunde forskellene mellem mælkesektoren og spiseoliesektoren?

På grund af de to sektorers forskellige størrelse vil medlemsstaterne ifølge Kommissionens resultater konstatere, at de registrerede tilfælde af uregelmæssigheder i oliesektoren vil overstige de registrerede tilfælde af uregelmæssigheder i mælkesektoren med flere hundrede. Finder Kommissionen det rimeligt at gå ud fra, at olieproducenterne er flere hundrede gange mere prædisponeret for at begå uregelmæssigheder end mælkeproducenterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(1. juni 2001)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1759/01

af Brian Simpson (PSE) til Kommissionen

(15. juni 2001)

Om: Lygter standardudstyr på nye cykler

Agter Kommissionen at overveje at fremsætte lovgivningsforslag om at gøre det obligatorisk at forsyne cykler med for- og baglygter i produktionsleddet for at forebygge ulykker?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(18. juli 2001)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem, at der endnu ikke er indført særlige fællesskabsregler om typegodkendelse af cykler. Der er heller ingen planer herom på fællesskabsplan.

Formgivning, konstruktion og montering af lygter og den efterfølgende anvendelse af lygterne henhører under medlemsstaternes kompetence.

Det omarbejdede direktiv om produktsikkerhed i almindelighed(1) åbner dog mulighed for at anvende frivillige standarder til at sikre en effektiv og konsekvent overholdelse af sikkerhedskravene. Kommissionen vil i gennemførelsesperioden se på, om spørgsmålet om montering af lygter på nye cykler kunne behandles som led i et standardiseringsmandat.

(1) Det skal vedtages i september 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1489/01

af Giovanni Pittella (PSE) til Kommissionen

(18. maj 2001)

Om: Ansættelse af personale på Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked

- Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked, der tager sig af mærker, mønstre og modeller, og som har sæde i Alicante, afholder tilsyneladende ikke udvælgelsesprøve, når der skal ansættes nyt personale.

- Når nye opslag offentliggøres, bliver de personer, der opfylder ansøgelseskravene, ikke indkaldt til samtale.

- I det seneste opslag om ansættelse af personale i kategori A, reference 00/24/A/CHR, med ansøgningsfrist den 15. oktober 2000 blev ansøgerne bedt om kun at sende curriculum vitae og ingen andre dokumenter.

- I april 2001 fik en ansøger afslag uden begrundelse.

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at få indført en procedure, der gør kriterierne for personaleudvælgelse gennemsigtige, og som sikrer, at afslag begrundes på passende vis?

Vil Kommissionen oplyse, hvilke kriterier der fra begyndelsen er blevet brugt til udvælgelse af personalet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(23. juli 2001)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked anvender vedtægten og vilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne. Kontoret har dog en udstrakt grad af administrativ selvstændighed, bl.a. hvad angår ansættelsespolitikken.

I henhold til instrumentet for oprettelse af agenturet - forordningen om EF-varemærker - er Kommissionens rolle begrænset til at efterprøve lovligheden af de beslutninger, som træffes af præsidenten og Budgetudvalget. Der kan ikke gøres indsigelser mod disse beslutninger. Spørgsmål vedrørende personaleansættelse kan bringes for Retten i Første Instans. Kommissionen har ingen stemmeret i Administrationsrådet.

Uden yderligere nærmere oplysninger ser Kommissionen sig ikke i stand til at kommentere de forlydender, som det ærede medlem omtaler. Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked har oplyst over for Kommissionen, at ved den bestemte lejlighed, som der henvises til i forespørgslen, sendte kontoret ved en fejl breve med afslag ud til ansøgere uden som sædvanligt at medtage en begrundelse for afslaget. Begrundelsen for afslagene var, at andre, bedre egnede ansøgere var blevet udvalgt på grundlag af de indkomne ansøgninger.

Hidtil har Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked valgt interne udvælgelsesprøver ved ansættelse af tjenestemænd. Så vidt Kommissionen kan forstå, er der overvejelser i gang om at indføre eksterne udvælgelsesprøver.

For yderligere oplysninger om udvælgelsesprocedurerne er det bedst at henvende sig direkte til agenturet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0573/01

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(27. februar 2001)

Om: Overtrædelse af fællesskabsretten i forbindelse med biler tilhørende personer, der flytter til Grækenland permanent eller midlertidigt

Grækenland overtræder fællesskabsdirektivet, hvad angår tilflyttede EU-borgeres biler, idet det opkræver en uhørt høj klassifikationsafgift. Endvidere overtræder Grækenland fællesskabsdirektivet, hvad angår biler tilhørende EU-borgere, der midlertidigt opholder sig i landet, eftersom det blandt andet ikke overholder proportionalitetsprincippet for sanktioner, idet det opkræver overdrevent høje bøder fra borgere, der midlertidigt opholder sig i landet, og som er i besiddelse af en privatbil. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sørge for, at Grækenland opfylder fællesskabsrettens krav?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(9. april 2001)

Kommissionen har samme synspunkt som det ærede medlem med hensyn til beskatning af køretøjer som EU-borgere indfører fra andre medlemsstater i forbindelse med flytning af bopæl. Det er uforeneligt med EF-retten, og nærmere betegnet Rådets direktiv 83/183/EØF af 28. marts 1983 om afgiftsfritagelse ved privatpersoners endelige indførsel af personlige ejendele fra en medlemsstat, at de græske myndigheder opkræver en afgift der væsentligt overstiger omkostningerne i forbindelse med omregistrering af sådanne køretøjer(1). Kommissionen har indledt proceduren i EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169) over for Grækenland på grund af overtrædelsen af disse bestemmelser.

Kommissionen deler også det ærede medlems synspunkt med hensyn til midlertidig brug i Grækenland af køretøjer der er indregistreret i andre medlemslande. Kommissionen har allerede sendt Grækenland en begrundet udtalelse herom (og dermed formelt indledt anden fase i overtrædelsesproceduren, jf. EF-traktatens artikel 226) efter at have modtaget anmodninger fra Europa-Parlamentet og klager fra EU-borgere vedrørende en række foranstaltninger som er blevet iværksat af de græske myndigheder, og som indskrænker retten til i dette land at bruge køretøjer der er indregistreret i andre medlemsstater. Overtrædelsen af princippet om at straffen skal stå i forhold til overtrædelsen indgår blandt klagepunkterne i nævnte begrundede udtalelse.

Kommissionen agter at gå videre med disse to procedurer som fastsat i EF-traktatens bestemmelser.

(1) EFT L 105 af 23.4.1983.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0426/01

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(16. februar 2001)

Om: Svar på forespørgsler om forhåndsleverance af euro

Hvorfor bliver Kommissionen stædigt ved med ikke at besvare de skriftlige forespørgsler, som et medlem fremsætter til den?

I sit svar på forespørgsel E-3898/00(1) fabler Kommissionen om, at det er nødvendigt at forkorte perioden med dobbelt omløb af mønter og pengesedler i 2002 mest muligt, med det argument at det konkret ville kunne forlænge denne periode, hvis offentligheden på forhånd blev forsynet med pengesedler.

På den ene side kan man dårligt se, hvad der ville være farligt ved, at man så en pengeseddel i euro før den politiske dato 1. januar 2002, og på den anden side er mit egentlige spørgsmål ikke blevet besvaret: Eftersom pengeautomaterne ikke vil kunne udbetale pengesedler på 5 og 10 euro, vil detailhandelen modtage betalinger med større sedler, og der er risiko for, at de ikke kan give tilbage med sedler på 5 og 10 euro, hvad der uundgåeligt vil forlænge perioden med dobbelt omløb.

Finder Kommissionen under disse omstændigheder ikke, at det ville være klogt, at offentligheden i ugen før overgangen til euro ligesom de vil blive forsynet med mønter i euro også på forhånd bliver forsynet med pengesedler på 5 og 10 euro? Ville verden gå under, hvis nogle pengesedler blev brugt inden den lovlige omløbsdato?

(1) EFT C 174 E af 19.6.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(3. april 2001)

I forbindelse med indførelsen af europengesedler og -mønter i sidste fase af overgangen til den fælles valuta er det vigtigt, at man undgår af forvirre borgerne, og at ulemperne for detailbranchen holdes på et minimum i den periode, hvor der er to valutaer i omløb samtidig. Euromedlemslandene har derfor besluttet, at man vil mindske perioden med dobbelt omløb til det mindst mulige.

Forhåndsudlevering af pengesedler til offentligheden gør det aktuelt at mindske perioden med dobbelt omløb og virkningerne heraf. Ved forhåndsudlevering kan man dog ikke udelukke risikoen for, at disse pengesedler sættes tidligt i omløb.

Det er grunden til af finansministrene og Kommissionen er enige med Den Europæiske Centralbank i, at pengesedlerne ikke skal udleveres til offentligheden på forhånd.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0783/01

af Brian Crowley (UEN) til Kommissionen

(7. marts 2001)

Om: Tendens til international konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærker

Som Kommissionen ved, har Europa-Parlamentet erklæret sig for fortsættelsen af arbejdet med spørgsmålet vedrørende konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærker. Også mange medlemsstater har opfordret Kommissionen til at fortsætte arbejdet med dette spørgsmål i den tro, at den nuværende ordning med EF-konsumption af rettigheder giver virksomhederne mulighed for at tage højere priser fra europæerne end andetsteds. Mener Kommissionen ikke også, at indførelsen af international konsumption af rettigheder ville være en fordel for forbrugerne og føre til lavere priser, f.eks. inden for så centrale forbrugerområder som beklædning, fodtøj og sportsudstyr, at det ville være i overensstemmelse med den voksende globalisering af handlen og den voksende brug af elektronisk handel, og agter Kommissionen følgelig at ændre sin afgørelse om ikke at foreslå varemærkeordningen ændret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. april 2001)

Først og fremmest vil Kommissionen gerne henlede det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed på, at den netop nu er i gang med at drøfte dette anliggende med Parlamentet. Kommissionen skal endvidere oplyse det ærede medlem om, at den den 24. maj 2000(1) besluttede, at den ikke i det mindste ikke lige nu vil foreslå en ændring af ordningen med konsumption af rettigheder. Kommissionen indtager den holdning, at den nuværende ordning med EF-konsumption rammer den rette balance mellem forbrugernes og varemærkeindehavernes interesser. Endvidere blev det anset for usandsynligt, at forbrugerpriserne ville falde mærkbart som følge af indførelsen af en ordning med international konsumption af varemærkerettigheder.

Førend Kommissionen nåede til denne konklusion, havde den fået foretaget en undersøgelse af de økonomiske virkninger af en mulig ændring af ordningen med konsumption af rettigheder af National Economic Research Associates (NERA) instituttet i London. I henhold til denne undersøgelse ville priserne under en ordning med international konsumption sandsynligvis ikke være meget anderledes end de er nu.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg tilsluttede sig Kommissionens holdning. ØSU vedtog den 24. januar 2001 enstemmigt en udtalelse til fordel for Kommissionens beslutning.

(1) PR BIO/00/110.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0434/01

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Rådet

(14. februar 2001)

Om: Nice-traktaten og ændringer til artikel 133 om intellektuel ejendomsret og handel med tjenesteydelser

Efter de nye bestemmelser i artikel 133, stk. 5, bliver handelsrelaterede aspekter af intellektuel ejendomsret samt handel med tjenesteydelser (med forbehold af de anførte undtagelser) en del af Fællesskabets kompetenceområde vedrørende den fælles handelspolitik. Artikel 133, stk. 7, indeholder dog yderligere bestemmelser, der begrænser omfanget af denne kompetence, for så vidt angår internationale forhandlinger og aftaler om intellektuel ejendomsret, for så vidt de ikke er omfattet af artikel 133, stk. 5.

Da Europa-Parlamentet, i henhold til de aktuelle bestemmelser i artikel 133, stk. 5, specifikt skal høres om de foreslåede ændringer til traktatens artikel 133, bedes Rådet redegøre for følgende:

Foreligger der en klar aftale mellem medlemsstaterne og Kommissionen om, præcist hvilke aspekter af den intellektuelle ejendomsret der er handelsrelaterede, og er man i bekræftende fald indstillet på at offentliggøre denne, og hvordan og hvornår vil dette i modsat fald blive fastlagt? Vil de medlemsstater, der har undertegnet TRIPs-aftalen, som følge af disse nye bestemmelser fortsat deltage direkte og individuelt i de igangværende og fremtidige forhandlinger om intellektuel ejendomsret på WTO-plan, og skal sådanne aftaler godkendes på nationalt plan?

Svar

(14. maj 2001)

1. De spørgsmål, det ærede medlem stiller, falder ind under fortolkningen af bestemmelserne i artikel 133 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, således som de blev godkendt på regeringskonferencen i Nice og vil komme til at finde anvendelse, når de 15 medlemsstater har ratificeret Nice-traktaten og denne traktat er trådt i kraft. Det tilkommer ikke Rådet at udtale sig om denne fortolkning.

2. Europa-Parlamentet vil blive hørt, dersom Rådet skulle få forelagt et forslag fra Kommissionen med hjemmel i de aktuelle bestemmelser i artikel 133, stk. 5, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Rådet har imidlertid ikke fået forelagt et sådant forslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0050/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. januar 2001)

Om: Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og NMD-initiativet

USA's præsident, George W. Bush, er en varm fortaler for det såkaldte anti-raketskjold (nationalt missilforsvar, NMD).

Antiraketskjoldet skal beskytte USA mod et raketangreb. Projektet er imidlertid en trussel mod sikkerheden på det europæiske kontinent. Den russiske regering henviser til NMD-projektets uforenelighed med ABM-traktaten (antiballistisk missil (ABM)) fra 1972. Den britiske udenrigsminister Robin Cook frygter et nyt våbenkapløb.

Hvis den amerikanske regering virkelig vil opstille et antiraketskjold, har den brug for den britiske regerings støtte. En del af skjoldet skal anbringes i North Yorkshire.

1. Hvad mener Kommissionen om anti-raketskjoldet (nationalt missilforsvar)?

2. Mener Kommissionen, at anti-raketskjoldet (nationalt missilforsvar) er i overensstemmelse med ABM-traktaten fra 1972? I bekræftende fald hvilke argumenter vil Kommissionen da fremføre for at bevise, at anti-raketskjoldet (nationalt missilforsvar) er i overensstemmelse med ABM-traktaten fra 1972?

3. Deler Kommissionen den britiske udenrigsminister Robin Cooks frygt for et nyt våbenkapløb, hvis USA udvikler sit anti-raketskjold? I benægtende fald hvilke argumenter vil Kommissionen da fremføre til bevis for, at den britiske udenrigsminister Robin Cooks frygt er ubegrundet?

4. Er Kommissionen på baggrund af sine svar på spørgsmål 1, 2 og 3 for eller imod at placere en del af antiraketskjoldet i North Yorkshire?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(30. marts 2001)

Dette er et forsvarsanliggende, der falder uden for Fællesskabets beføjelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0805/01

af Ioannis Souladakis (PSE) til Kommissionen

(19. marts 2001)

Om: Økonomisk krise i Tyrkiet

Den tyrkiske valutas sammenbrud og dets alvorlige følger for valutareserverne, styrtdykket på børsen, den galopperende inflation og de voldsomme rentestigninger har til trods for IWF's forsøg på at redde den tyrkiske økonomi gennem et lån på 11,4 mia. USD afdækket de dybereliggende årsager til krisen. Disse årsager ligger i en række problemer i Tyrkiet, som er velkendte for Europa-Parlamentet: for vidtgående statslige interventioner, forgældede banker, hvidvaskning af penge, politiske og militære kredses indblanding i landets økonomiske liv, mangel på demokratiske institutioner m.m.

Vil Kommissionen acceptere yderligere forsinkelser i forbindelse med moderniseringen af Tyrkiet under påskud af valutakrisen?

Vil Kommissionen begrænse sig til de løsninger, som IWF dikterer, eller vil den følge USA's eksempel og skride ind?

Hvordan vil Kommissionen reagere, hvis Tyrkiet forvandler sig til et nyt forgældet Rusland, som i 1998 skabte alvorlige problemer for EU's økonomi?

Hvilke forslag har Kommissionen til, hvordan krisen kan imødegås på baggrund af, at den nyligt indgåede partnerskabsaftale mellem EU og Tyrkiet ikke indeholder særlige politiske foranstaltninger beregnet til den slags tilfælde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(4. maj 2001)

Skønt Tyrkiet befinder sig i en økonomisk og finansiel krise burde dette dog ikke få negative virkninger for det moderniseringsprogram, som landet er ved at gennemføre. Krisen burde tværtimod bidrage til at fremskynde reformerne i den økonomiske sektor, som angivet i rammeaftalen mellem Tyrkiet og Den Internationale Valutafond (IMF).

På det Europæiske Råds møde i Stockholm den 23. marts 2001 gav Fællesskabet sin støtte til dette program, der er udarbejdet efter aftale med IMF.

Kommissionen er ikke bekendt med, at De Forenede Stater yder bilateral bistand til Tyrkiet, ud over den multilaterale bistand gennem IMF.

Kommissionen mener, at den aktive fortsættelse af førtiltrædelsesstrategien med Tyrkiet kun kan styrke landets bestræbelser for at overvinde den nuværende krise.