SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1601/99

af Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) til Kommissionen

(15. september 1999)

Om: Gennemførelse af direktivet om tv-spredning den tyske Staatsvertrag

Artikel 10, stk. 1, i direktivet om tv-spredning (direktiv 89/0552/EØF(1), som ændret ved direktiv 98/0036/EF(2)) kræver en klar adskillelse mellem reklamer og programmer. Dette princip om adskillelse af reklamer og programmer er også overtaget i den tyske radio- og tv-spredningsret. I den tyske Staatsvertrag mellem delstaterne om radio- og tv-spredning tredje udgave, 1997 fastlægges samme princip i §7, stk. 4. I øjeblikket forberedes en ny Staatsvertrag. Den 24.6.1999 har ministerpræsidenterne i de tyske delstater godkendt forslaget til fjerde ændring af Staatsvertrag om radio- og tv-spredning. Denne skal nu ratificeres i alle 16 Landdage og skal træde i kraft den 1.4.2000. Der er indføjet en ny §7, stk. 4, med følgende ordlyd:

Delvis anvendelse af det transmitterede billede til reklame er tilladt, hvis reklamen entydigt er adskilt fra det øvrige program og klart er karakteriseret som sådan.

§7, stk. 4, tillader dermed tv-stationerne at dele skærmbilledet i et program og et reklamevindue. Tilsvarende forholder det sig med den såkaldte virtuelle reklame. Her er der tale om en teknisk mulighed for senere at ændre et billede, således at hele reklamebudskaber integreres i billedet eller at eksisterende reklame ændres. Med den fjerde ændring af den tyske Staatsvertrag skal indføjelse af virtuel reklame i henhold til §7, stk. 6, være tilladt, hvis der gøres opmærksom herpå ved begyndelsen og afslutningen af den pågældende udsendelse, og hvis en allerede eksisterende reklame hermed udskiftes.

Dette rejser følgende spørgsmål:

1. Strider det efter Kommissionens mening mod adskillelsesprincippet, jf. tv-direktivets artikel 10, hvis samtidig udsendelse af både reklame og program tillades, og der blot sker en fysisk adskillelse på skærmen?

2. Er godkendelse af virtuel reklame efter Kommissionens mening forenelig med EF-direktivet om tv-spredning?

3. Er Kommissionen bekendt med de responsa, der har ført til en ændring af den hidtidige retsopfattelse, og ifølge hvilke tidsmæssig adskillelse af reklame og program ikke er obligatorisk?

4. Hvilke responsa er der i givet fald tale om?

5. Hvorledes evaluerer Kommissionen de planlagte bestemmelser i den fjerde ændring af den tyske Staatsvertrag om radio- og tv-spredning, som skal træde i kraft den 1.4.2000?

(1) EFT L 298 af 17.10.1989, s. 23.

(2) EFT L 202 af 30.7.1997, s. 60.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(27. oktober 1999)

1. Rådets direktiv 89/0552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed blev ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/0036/EF af 30. juni 1997. Artikel 10, stk. 1, i direktivet har følgende ordlyd: Fjernsynsreklamer og teleshopping skal klart kunne identificeres som sådanne og skal holdes klart adskilt fra det øvrige program med optiske og/eller akustiske midler.

Dette udelukker ikke samtidig udsendelse af et program og fjernsynsreklame. Delvis anvendelse af tv-skærmen til reklame er dog kun tilladt, hvis reklamen entydigt er adskilt fra det øvrige program og klart er karakteriseret som sådan. Det ligger i sagens natur, at sådan reklame skal leve op til alle kravene til fjernsynsreklame i direktivet, særlig kravene til tidsbegrænsning, som artikel 11 og 18 indeholder bestemmelser om.

2. Direktivet forbyder ikke såkaldt virtuel reklame. Direktivet dækker alle former for fjernsynsreklame, som i artikel 1, stk.1, litra c, er defineret som enhver meddelelse i en hvilken som helst form, som udsendes enten mod vederlag eller anden modydelse. Direktivet dækker også sponsorering af fjernsynsprogrammer, som er underlagt specifikke krav.

Virtuel reklame er et relativt nyt fænomen, som alt afhængigt af omstændighederne kan falde ind under definitionen på fjernsynsreklame eller sponsorering. Det skal bemærkes, at ifølge direktivets artikel 10, stk. 4, er skjult reklame entydigt forbudt.

På baggrund af de mange muligheder, som såkaldt virtuel reklame giver, og fordi tv-spredningsforetagendernes adfærd på dette område er under udvikling, kan en vurdering af de juridiske konsekvenser i forhold til direktivet kun foretages fra sag til sag.

3. og 4. I henhold til det ændrede direktiv er en tidsmæssig adskillelse af reklame og program ikke obligatorisk. I artikel 10, stk. 1, kræves kun adskillelse ved hjælp af optiske og/eller akustiske midler. Kommissionen har ikke kendskab til de ekspertudtalelser, hvortil det ærede medlem refererer.

5. I henhold til artikel 27 i det ændrede direktiv 89/0552/EØF skulle medlemsstaterne sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. december 1998 og underrette Kommissionen herom.

Tyskland har ikke underrettet Kommissionen om, at man har vedtaget alle de nødvendige bestemmelser for at gennemføre dette direktiv. Kommissionen er heller ikke i besiddelse af andre oplysninger, som kan danne grundlag for at tro, at de relevante bestemmelser er blevet formelt vedtaget. Kommissionen har derfor sendt en begrundet udtalelse til Tyskland.

Kommissionen er derfor ikke i stand til at evaluere planlagte ændringer i den tyske traktat mellem delstaterne om radio- og tv-spredning.