ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0506/00 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen. Anvendelse af efterretningstjenester til indsamling af oplysninger om kommercielle aktiviteter.



EF-Tidende nr. 330 E af 21/11/2000 s. 0177 - 0177



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0506/00 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen (28. februar 2000) Om: Anvendelse af efterretningstjenester til indsamling af oplysninger om kommercielle aktiviteter Mener Kommissionen, at medlemsstaters anvendelse af efterretningstjenester til indsamling af oplysninger om kommercielle aktiviteter, som udøves af virksomheder fra andre medlemsstater, udgør en legitim statsstøtte? Er Kommissionen i besiddelse af beviser for, at en eller flere medlemsstater udøver en sådan form for efterretningsvirksomhed? Er den foruroliget over forlydender om, at visse medlemsstater anvender deres efterretningstjenester på denne måde (jf. Sunday Times af 23. januar 2000)? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti (29. marts 2000) Indtil nu har Kommissionen ikke set beviser for, at nogen medlemsstat anvender sin efterretningstjeneste til at indhente forretningshemmeligheder om virksomheder i andre medlemsstater. Uanset hvilken juridisk betegnelse der bliver hæftet på denne form for virksomhed, vil den naturligvis aldrig få Kommissionens støtte. Med hensyn til de retlige virkemidler, der kan bruges til at bekæmpe disse påståede aktiviteter, mener Kommissionen ikke, at bestemmelserne om statsstøtte er den mest passende løsning. En sådan virksomhed bør normalt tages op ved domstolene på nationalt plan.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0966/00

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. marts 2000)

Om: Mobiltelefoners sundhedsmæssige virkninger

Kommissionen har i adskillige dokumenter fremhævet Europas førende rolle inden for brugen af mobiltelefoner og har foreslået strategier for at bevare denne førerstilling. Har Kommissionen ved hjælp af videnskabelige undersøgelser fået sikkerhed for, at de elektromagnetiske felter, der opstår ved brug af telefonerne, ikke har negative sundhedsmæssige virkninger for den menneskelige hjerne eller ikke udsætter mennesker for risikoen for kræftsygdomme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(25. april 2000)

Under det tredje og det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling (F&U) har Kommissionen finansieret flere projekter, der har til formål at klarlægge, hvordan elektromagnetisk stråling (radiofrekvenser RF) påvirker helbredet. Det første projekt var en aktion under COST (COST 244 i 1992, efterfulgt af COST 244a i 1998) om de biomedicinske virkninger af elektromagnetisk stråling. Dette projekt kører stadig. Programmet Biomed 2 har også finansieret to undersøgelser om forbindelsen mellem elektromagnetisk stråling og kræft.

Programmet for måling og prøvning har finansieret et projekt om måling af elektromagnetisk stråling fra mobiltelefoner og relæstationer samt kvantificering af den stråling, mennesker udsættes for. Resultaterne af dette projekt vil kunne udnyttes til at fastlægge målestandarder og til at evaluere risikoen i forbindelse med mobiltelefoner og relæstationer.

Kommissionen har i alt bevilget 2 mio. euro til disse undersøgelser. Ingen af undersøgelserne (der også omfatter mulige termiske effekter og forstyrrelser i cellestofskiftet forårsaget af forskellige typer elektromagnetiske felter) har kunnet påvise negative virkninger på helbredet, men der må indsamles yderligere resultater for at reagere på bekymringerne i befolkningen.

Under det femte rammeprogram indgår undersøgelser af virkningerne af elektromagnetisk stråling specifikt i arbejdsprogrammet for nøgleaktion 4 (miljø og sundhed) under tema 1, livskvalitet og forvaltning af bioressourcer. I forbindelse med forslagsindkaldelsen i 1999 er der udvalgt fem forslag til en samlet støtte på ca. 9 mio. euro. Disse projekter er netop startet, og resultaterne vil foreligge om tre eller fire år.

Projekterne omfatter blandt andet en storstilet epidemiologisk undersøgelse (Interphone), der koordineres af Det Internationale Kræftforskningscenter (IARC), og som har til formål at klarlægge, om den elektromagnetiske stråling fra mobiltelefoner kan være kræftfremkaldende. Undersøgelsen vil skelne mellem de

forskellige strålingsniveauer fra de forskellige typer mobiltelefoner. De andre projekter har til formål at øge kendskabet til de biologiske mekanismer, gennem hvilke den elektromagnetiske stråling kan påvirke helbredet. Et af projekterne skal desuden analysere den kombinerede virkning af elektromagnetisk stråling og kræftfremkaldende kemiske stoffer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0737/00

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(17. marts 2000)

Om: Ophævelse af reducerede posttakster for kristne publikationer i Sydindien

I de første to uger af januar i år ophævedes nedsatte posttakster for over 100 kristne publikationer i Sydindien med den begrundelse, at de oplysninger, de giver, ikke vedrører politiske eller aktuelle spørgsmål og derfor ikke er nyheder. Som følge heraf er der en fare for, at offentliggørelsen af mange af disse publikationer, hvoraf nogle har eksisteret i tredive år uden forudgående problemer af denne art, må indstilles permanent.

I lyset af det aktuelle klima af fjendtlighed over for det kristne samfund i Indien og de nylige lovgivningsinitiativer til en strengere kurs over for deres religionsudøvelse og -bekendelse, er der rimelig grund til at tro, at dette seneste skridt kan være et bevidst forsøg på at indskrænke deres ytringsfrihed.

Vil Kommissionen forsøge at få fastslået, om dette skridt er en diskriminering på grundlag af religion, og, i bekræftende fald, tage dette spørgsmål op til drøftelse med den indiske regering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(4. april 2000)

Kommissionen deler den bekymring, det ærede medlem giver udtryk for, og vil i den forbindelse gerne understrege, at Kommissionens delegation i New Delhi til stadighed overvåger og rapporterer om situationen for de religiøse minoriteter, herunder den kristne, i Indien. Dette sker i tæt samarbejde med EU-missionerne i New Delhi.

Siden den kraftige stigning i antallet af overfald på kristne familier og faciliteter i 1998 har EU's ambassadører over for den indiske regering til stadighed givet udtryk for deres bekymring over situationen, hovedsageligt gennem forsigtige diplomatiske tilkendegivelser.

Den indiske regering har i mellemtiden nedsat et nationalt minoritetsudvalg. Dette udvalgs hovedopgave er at beskytte religiøse minoriteter i Indien og følge op på klager, det modtager. Selv om udvalget ikke har nogen juridiske beføjelser, er der tegn på, at det har haft og fortsat vil have en afdæmpende virkning på ekstremistgrupper og således medvirke til at fastholde principperne om en sekulær regering og fri religionsudøvelse, der er nedfældet i den indiske grundlov.

Hvad angår den omtalte ophævelse af nedsatte posttakster, der berører omkring 100 kristne publikationer i det sydlige Indien, har Kommissionen til hensigt at anmode sin delegation i New Delhi om i tæt samarbejde med EU's missioner at undersøge den faktiske baggrund for og konsekvenserne af eventuelle diskriminerende foranstaltninger, der kan tænkes at påvirke kristne og andre gruppers fri informationsspredning i det sydlige Indien. Med udgangspunkt i disse undersøgelser vil Kommissionen forhøre sig hos sine partnere og beslutte, i hvilket omfang og på hvilken måde den vil forelægge sagen for de indiske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1190/00

af Timothy Kirkhope (PPE-DE) til Kommissionen

(10. april 2000)

Om: Den Europæiske Socialfond

Ifølge den nuværende ordning for udbetaling af midler fra Den Europæiske Socialfond (ESF) modtager frivillige og fællesskabsprojekter et forskud på 50 % efterfulgt af et yderligere forskud på 30 % (når halvdelen af det første forskud er brugt). De resterende 20 % betales efter indgivelse af den endelige ansøgning om udbetaling.

Den nye ordning, som er foreslået af det britiske ministerium for uddannelse og beskæftigelse, omfatter en forskudsbetaling på kun 10 %, således at der for projekterne skal indgives ansøgninger bagud (formodentlig kvartalsvis) for at få udbetalt yderligere beløb. En rest på 20 % vil blive tilbageholdt med henblik på udbetaling efter indgivelse af den endelige ansøgning om udbetaling.

Vil Kommissionen klarlægge, om den har ret og myndighed til at gribe ind i forbindelse med udbetaling af ESF-midler på nationalt plan, hvis den mener, at midlerne ikke tildeles på den mest effektive måde, til gavn for de organisationer, der fortjener og har behov for disse midler for at overleve? Det anslås, at mindst 90-95 % af de organisationer, som i øjeblikket modtager midler fra ESF, vil blive lukket inden for den nye ordning for udbetaling af midler som følge af mangel på midler til at støtte deres programmer.

Kunne Kommissionen støtte den alternative udbetalingsordning, som er blevet foreslået af de involverede organisationer?

De foreslår den skotske model, i henhold til hvilken udbetalingerne foregår på følgende måde:

- 1. kvartal: 30 % i forskud

- 2. kvartal: 25 % i forskud under forudsætning af tilfredsstillende afkast i 1. kvartal

- 3. kvartal: 25 % i forskud under forudsætning af tilfredsstillende afkast i 2. kvartal

- 4. kvartal: 20 % (betaling af slutraten bagud) under forudsætning af tilfredsstillende revisionsresultater i alle kvartaler.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(3. maj 2000)

Ansvaret for at fastlægge de nærmere regler for gennemførelsen af Den Europæiske Socialfond (ESF) i et medlemsland ligger hos programmets forvaltningsmyndighed. De programmeringsdokumenter, som Kommissionen har vedtaget, indeholder ikke oplysninger om f.eks. de beløb, som skal udbetales som forskud til de ansvarlige for projektet. På denne baggrund kan Kommissionen ikke gribe ind i denne sag.

Det britiske ministerium for uddannelse og beskæftigelse har dog for nylig efter drøftelser i Det Forenede Kongerige besluttet at øge forskuddet fra 10 % til 30 % af det første års projektomkostninger for alle organisationer. Kommissionen hilste denne beslutning velkommen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0720/00

af Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) til Kommissionen

(17. marts 2000)

Om: Distributionsleddet inden for fødevareindustrien

Inden for visse sektorer af erhvervslivet har distributionsleddet traditionelt spillet eller er i de seneste år kommet til at spille en væsentlig rolle i processen fra varernes tilblivelse til deres levering til den endelige forbruger.

Dette er navnlig tilfældet i fødevareindustrien, men gælder også andre sektorer.

En meget høj grad af koncentration i distributionsleddet kan få negative følger ikke blot for forbrugeren, men også for producenten, som f.eks. i det ekstreme tilfælde, at man uden objektiv grund nægter at distribuere visse varer.

Hvilke foranstaltninger træffes der for at opretholde balance mellem koncentrationen i fødevareindustrien og i distributionsleddet?

Påtænkes der indført særlige foranstaltninger eller er der allerede truffet sådanne foranstaltninger i de sektorer, som er mest følsomme over for beslutninger i distributionsindustrien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(18. april 2000)

I de fusionssager, Kommissionen på det seneste har haft til behandling inden for dagligvaredetailsektoren(1) i Østrig, Det Forenede Kongerige og Frankrig, har taget stilling til den risiko, det ærede medlem beskriver i sin skriftlige forespørgsel.

I den del af detailhandelen, hvor der især handles med fødevarer, har detailforhandlernes position på detailhandelsmarkedet helt afgørende betydning for deres forsyningsvilkår. Jo stærkere de står på detailhandelsmarkedet, jo bedre vilkår vil de normalt kunne opnå hos deres leverandører. Det kan sætte dem i stand til at iværksætte målrettede prisnedsættelser rettet mod deres konkurrenter. Deres stærkere stilling på detailhandelsmarkedet resulterer dermed igen i en ny forbedring af deres indkøbsvilkår og så fremdeles.

Denne spiral kan resultere i en stadig stærkere koncentration både på detailhandelsmarkedet og på forsyningsmarkedet. De endelige forbrugere kan ganske vist også få gavn af en sådan udvikling, i det omfang hvor der bliver tale om en periode med hård konkurrence på detailhandelsmarkedet, hvor den distributionsvirksomhed, der står stærkt som indkøber, giver de fordele, han opnår fra sine leverandører, videre til forbrugerne. Men denne periode vil kun vare ved, indtil en eller flere virksomheder bliver dominerende på markedet. Fra det øjeblik vil forbrugerne kun få meget begrænsede valgmuligheder.

Kommissionen har hidtil, når den har påvist, at en fusion mellem detailhandelsvirksomheder ville give dem en dominerende stilling efter EU's konkurrenceregler, fået de pågældende virksomheder til at afgive tilsagn, der kunne forhindre dette i at ske. På grundlag af de anmeldelser og klager, den modtager, og i det omfang, hvor der er tale om påvirkning af handelen mellem medlemsstater, vil Kommissionen fortsætte med at vurdere denne risiko og om fornødent skride ind over for misbrug af dominerende stilling eller forhindre en sådan dominans i at opstå.

(1) Sag M1221 REWE/Meinl, sag M1612 Wall Mart/ASDA og sag M1684 Carrefour/Promodes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0500/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Rådet

(24. februar 2000)

Om: Medlemsstaters krænkelse af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og den konsoliderede traktat om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab

Er Rådet klar over, at mere end 180 medlemmer af Europa-Parlamentet for øjeblikket har undertegnet følgende beslutningsforslag:

Under henvisning til bestemmelserne i artikel 3 i protokol nr. 4 til konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (1950) som ændret ved protokol nr. 11,

hvori det hedder, at ingen hverken ved individuelle eller kollektive foranstaltninger kan udvises af et territorium tilhørende den stat, i hvilken han er statsborger, og at ingen kan berøves retten til indrejse i den stat, i hvilken han er statsborger, og ligeledes under henvisning til disse rettigheders indføjelse under artikel 6 i Amsterdam-traktatens fælles bestemmelser opfordrer undertegnede medlemmer af Europa-Parlamentet regeringerne i Østrig, Grækenland og Italien til ufortøvet at opfylde deres traktatbestemte forpligtelser og genetablere samtlige borgerlige rettigheder for medlemmer af deres tidligere kongehuse, herunder retten til fri og uhindret ind- og udrejse i deres respektive lande, og anmoder om, at Domstolen indleder søgsmål mod enhver stat, som ikke har genetableret disse rettigheder den 1. januar 2000.

Ligeledes under henvisning til, at der efter disse traktatbestemmelser ikke er noget grundlag for diskrimination mod individuelle familier, til bestemmelserne i artikel 39 og 43 i den konsoliderede udgave af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, der omhandler fri bevægelighed for personer, tjenesteydelser og kapital hhv. etableringsretten, til, at prins Victor Emmanuel ikke har haft tilladelse til at besøge sit hjemland i 53 år, og at hans søn aldrig har betrådt italiensk jord, og til, at Otto von Habsburg måtte fraskrive sig sine grundlæggende borgerlige rettigheder for at kunne bosætte sig i Østrig på trods af, at ovennævnte rettigheder ikke er betingede, bedes Rådet oplyse, om det har til hensigt at føre bevis for sin vilje til at sikre overholdelse af EU-traktaterne og fællesskabsretten ved at opfordre medlemstaterne til snarest at indbringe Østrig, Grækenland og Italien for Domstolen?

Svar

(2. maj 2000)

Efter artikel 226 i TEF tilkommer det Kommissionen at indbringe sagen for Domstolen, hvis en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der påhviler den i henhold til TEF.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1014/00

af Markus Ferber (PPE-DE) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Kalkstensudvinding, beton-, cement- og asfaltfabrik ved Algarve Tavira-området

Ved Algarve i Tavira-området eksisterer der planer om kalkstensudvinding i et fredet natur- og vådområde. Man har til hensigt at bygge en beton-, cement- og asfaltfabrik. Borgmesteren i Tavira har øjensynligt ved at omgå lokale instanser foranlediget prøveboringer. Muligvis spiller EU-støtte en rolle i forbindelse med dette projekt. Er det planlagte projekt lovligt, eftersom det drejer sig om et fredet natur- og vådområde? Er der ansøgt om og endda bevilget EU-støtte til dette projekt? I bekræftende fald, hvilken støtte og i hvilken størrelsesorden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(24. maj 2000)

I henhold til direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters invirkning på miljøet(1), som ændret ved direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(2), skal projekter vedrørende stenbrud og minedrift i åbne brud, hvor minestedets areal er over 25 hektar, underkastes en miljøvurdering efter reglerne i direktivets artikel 5 til 10. Stenbrud og minedrift i åbne brud, hvor minestedets areal er under 25 hektar, skal vurderes i henhold til direktivets artikel 5 til 10, hvis medlemsstaterne beslutter det.

Dertil kommer, at alle projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, i henhold til artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(3) skal vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne lokalitet.

For at kunne tage stilling til det foreliggende tilfælde har Kommissionen henvendt sig til de portugisiske myndigheder anmodet om præcise oplysninger om projektet. Kommissionen henleder også de nævnte myndigheders opmærksomhed på deres forpligtelser i henhold til de ovennævnte fællesskabsbestemmelser.

Projektet får ikke EU-støtte gennem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.

(3) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0236/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Fremtidige bestemmelser vedrørende træfyrede ovne

Kan Kommissionen bekræfte, at der ikke er planer om at forbyde brugen af træfyrede ovne og f.eks. de ovne, der anvendes ved tilberedning af traditionelle pizzaer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(29. februar 2000)

Kommissionen har ingen planer om at fastsætte lovgivning eller andre foranstaltninger, som muligvis kan føre til et forbud mod brug af træfyrede pizzaovne.

Skønt der har været rapporter i visse aviser og andre medier, om at der vil blive indført ny hygiejnelovgivning med henblik herpå, er der ikke noget sandt i disse rapporter. Fødevarefirmaer, som deltager i tilberedning og bagning af pizzaer, er omfattet af Rådets direktiv 93/43/EØF af 14. juni 1993 om fødevarehygiejne(1), som blev vedtaget enstemmigt i juni 1993, og som medlemsstaterne skulle gennemføre inden 15. december 1995. I henhold til direktivet skal fødevareudstyr, der kommer i kontakt med fødevarer, være i god stand, rene og vedligeholdt korrekt. Der findes ingen specifikke bestemmelser for pizzaovne.

Det ærede medlem henvises også til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-2771/99(2) fra hr. Mastella.

(1) EFT L 175 af 19.7.1993.

(2) EFT C 330 E af 21.11.2000, s. 49.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0959/00

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Kommunale afgifter på hotelophold

Det bliver stadig mere almindeligt, at der lægges afgift på hotelophold med hjemmel i, hvad der kaldes brug af faciliteter af almen interesse, som er kommunal ejendom, og som alle en bys borgere skal bidrage til at opretholde.

Med denne begrundelse opfordres de mennesker, som besøger en by, til samtidig med betalingen af deres hotelregning at kompensere for deres brug af de fælles faciliteter i kommunen, som de har benyttet under opholdet i en by, som anvender denne form for afgift.

I betragtning af de konsekvenser det kan få, hvis kommunerne i hele EU begynder at anvende denne fremgangsmåde, vil Kommissionen da oplyse, hvad dens holdning er til denne praksis og til kravet om indirekte at opkræve denne turistafgift via momsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(26. maj 2000)

Da der ikke findes EF-lovgivning på området er det alene medlemsstaterne, der har kompetence til at indføre kommunale afgifter, som turister, der gør ophold i kommunen, skal betale som bidrag til finansieringen af ekstra kommunale faciliteter, som er nødvendige som følge af tilstrømningen af turister.

Bestemmelserne herom må dog ikke medføre forskelsbehandling, som anfægter udøvelsen af de EF-traktatfæstede grundlæggende rettigheder, som f.eks. at kun udenlandske turister beskattes, eller at udenlandske turister betaler en højere takst. Hvis der ikke forekommer forskelsbehandling, er afgifter i tilslutning til turistophold ikke i strid med EF-retten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1396/00

af Bernd Lange (PSE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Normer for beskyttelsesudstyr til motorcyklister

I den offentlige debat dukker der til stadighed rygter op om forsøg på at indføre normer for beskyttelsesudstyr til motorcyklister. Således har f.eks. Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) øjensynligt allerede forelagt flere forslag.

Planlægger Kommissionen normering vedrørende beskyttelsesudstyr til motorcyklister?

Er der allerede truffet foranstaltninger med dette formål for øje?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(8. juni 2000)

Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) er en privat organisation, som det derfor står frit for at fastlægge de standarder, som den finder nødvendige eller nyttige for samtlige økonomiske aktører. Kommissionen har ikke indflydelse på CEN's valg i den forbindelse.

Kommissionen kan dog anmode de europæiske standardiseringsorganisationer, herunder CEN, om at udarbejde harmoniserede europæiske standarder med henblik på at opfylde de væsentlige krav i direktiver efter den nye metode. Dette er således tilfældet med direktiv 89/686/EØF om personlige værnemidler(1) (PV-direktivet).

Det skal bemærkes, at der siden 1994 har fundet drøftelser sted mellem CEN, Kommissionen, eksperter fra medlemsstaterne og forskellige organisationer, der repræsenterer producenterne, vedrørende beklædning til motorcyklister i tilknytning til PV-direktivet. Resultaterne af disse drøftelser er blevet godkendt af medlemsstaterne. Beklædning til motorcyklister (samt handsker, støvler og sko) er ikke omfattet af direktivet, medmindre producenten gør gældende eller via sin litteratur eller reklame lader forstå, at hele beklædningen giver en speciel beskyttelse. I så fald skal den overholde de væsentlige krav i direktiv 89/686/EØF. Beskyttelsesanordninger som f.eks. albue- eller knæbeskyttere, der eventuelt er indsat i beklædningen til motorcyklister, falder altid ind under direktivet.

I øjeblikket er der kun en standard under udarbejdelse inden for beklædning til motorcyklister. Den vedrører kravene og afprøvningsmetoderne for rygbeskyttere til beklædning, der skal beskytte motorcyklister mod mekanisk påvirkning. Det drejer sig om prEN 1621-2, hvor CEN har forelagt det seneste udkast i februar 1999. Dette udkast supplerer standard EN 1621-1, der blev vedtaget i 1997, og som vedrører beskyttelsesanordninger.

(1) EFT L 399 af 30.12.1989.