SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2571/00

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Forsinkede betalinger fra Kommissionens side

Europa-Parlamentet har netop definitivt godkendt direktivet om forsinket betaling. I dette direktiv pålægges den private og offentlige sektor betalingsfrister på 30 dage, hvorefter der opkræves strafrente.

Finder Kommissionen det nu ikke nødvendigt selv at anvende de principper, som den har foreslået og fået medlemsstaterne til at vedtage?

Spørgeren har modtaget mange klager fra private selskaber, som undertiden venter i flere måneder på betalinger for ydelser til fordel for Den Europæiske Union generelt og Kommissionen specielt.

Bl.a. den stærkt udvidede kontrol og det bureaukrati, der er forbundet med denne kontrol, har kraftigt forlænget den tid, der medgår, før Kommissionen opfylder sine forpligtelser. Dette gælder f.eks. alle fællesskabsprogrammer (Phare, Tacis, JOP, ECIP, JEV, osv.), hvor en række involverede selskaber udsættes for gentagne kontrolforanstaltninger, uden at finansieringsaftalerne opfyldes af Kommissionens tjenestegrene, selv om de er undertegnet.

Man er nu tydeligvis besat af kontrol en indstilling, der er forbundet med mange højtstående tjenestemænds klart manglende vilje til at påtage sig deres ansvar for i stedet at gemme sig bag en praksis, der går ud på at anmode om flere oplysninger og yderligere bilag og gennemføre eksterne undersøgelser og de mange andre bureaukratiske indgreb, der tjener som dække for administrationen.

Dette uudholdelige klima er blevet et mareridt for mange private selskaber, som arbejder sammen med Kommissionens tjenestegrene.

Bør Kommissionen ikke anvende de store grundlæggende principper, som den vil have indført i den private sektor, på sine egne tjenestegrene, navnlig når disse principper har til formål at forenkle administrationen, bekæmpe forsinkelser i udbetalingerne og fremme hurtig sagsbehandling i ethvert tilfælde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(31. oktober 2000)

I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner(1) fastsættes det, at renter betales fra dagen efter sidste rettidige betalingsdag eller efter udløbet af betalingsfristen som fastsat i aftalen. Hvis der ikke er aftalt en sidste rettidig betalingsdag eller betalingsfrist, skal der automatisk betales morarenter uden at det er nødvendigt at fremsende en rykkerskrivelse fra 30 dage efter skyldnerens modtagelse af en faktura eller en tilsvarende betalingsanmodning.

I direktivet fastsættes også, at kreditor er berettiget til morarenter ved forsinket betaling forudsat at han har opfyldt sine aftalemæssige og lovbestemte forpligtelser, og han ikke har modtaget det skyldige beløb rettidigt, medmindre skyldneren ikke er ansvarlig for forsinkelsen.

Kommissionen har allerede tilpasset disse bestemmelser på sine egne transaktioner siden andet halvår af 1997, da den i sine aftaler besluttede at indføje en klausul, som formelt kræver, at betaling skal ske inden for en frist på højst 60 dage, og at kreditor kan kræve morarenter efter udløbet af denne frist.

Kommissionen er imidlertid klar over de problemer, der opstår på grund af de forsinkede betalinger. I juli 2000 vedtog den derfor en række retningslinjer for sine tjenestegrene inden for rammerne af de mål som Kommissionen har fastsat i hvidbogen om reformen(2). En fremskyndelse af betalingerne ses bl.a. som et af midlerne til at skabe en serviceorienteret kultur inden for institutionen.

Visse af retningslinjerne tager sigte på at forenkle kontrollen med kontrahenternes ydelser. Det henstiller f.eks., at rapporterne godkendes inden for en vis frist, at de tekniske bilag til aftalen, som beskriver, hvad der skal leveres på de forskellige stadier af projektet, skal udformes præcist og er verificerbare for begge parter, at de finansielle klausuler forenkles og at færre bevisdokumenter kræves for betalingskrav i henhold til aftaler baseret helt eller delvis på procedurer for refusion af udgifter ved fastsættelse af standardbeløb for visse typer af udgifter som rejseudgifter.

Kommissionen skal imidlertid kontrollere, om de betalinger, der foretages, er fuldt berettigede, hvilket indebærer at alle betalingskrav til Kommissionen skal kontrolleres.

(1) EFT L 200 af 8.8.2000.

(2) KOM(2000) 200 endelig.