ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3618/97 af Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) til Kommissionen (10. november 1997)

Om: Musik som universitetsuddannelse

De skabende fag, herunder musik, udbydes i visse medlemsstater endnu ikke som universitetsuddannelser. Vil Kommissionen oplyse, om den agter at fremme integrationen af musikfaget paa de forskellige universiteter i Den Europaeiske Union?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson (11. december 1997)

Det aerede parlamentsmedlem er uden tvivl klar over, at undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne udelukkende henhoerer under medlemsstaternes kompetence, og at Kommissionen ikke har befoejelse til at gribe ind i aendringer heraf.

Det skal dog bemaerkes, at Kommissionen skal intervenere paa uddannelsesomraadet paa den maade, at den tilskynder til samarbejde mellem medlemsstaterne, hvilket den kunne goere i forbindelse med videregaaende musikstudier.

Socrates/Erasmus-programmet omfatter naermere betegnet et nyt initiativ med betegnelsen »tematiske netvaerk«, hvorunder der findes et »kunst-musik«-netvaerk. Netvaerket er sammensat af 11 medlemsstater, Island, Norge og 3 central- og oesteuropaeiske lande. I alle de paagaeldende lande er musik at finde blandt de videregaaende uddannelser.

Formaalet med netvaerkene er at faa udarbejdet en opgoerelse over situationen paa uddannelsesomraadet, at forbedre undervisningsniveauet og at identificere og formidle eksempler paa god praksis. I den forbindelse vil Socrates/Erasmus-aktionen helt sikkert gennem samarbejdet mellem hoejere uddannelsesinstitutioner kunne faa en gunstig indvirkning paa de medlemsstater, hvor musikstudier endnu ikke er at finde blandt de videregaaende uddannelser.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3123/97 af Nel van Dijk (V) og Edith Mueller (V) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Blomsterstrid i Koeln - Indgreb i konkurrencefriheden

Har Kommissionen kendskab til beretninger i den tyske og nederlandske presse ((Bl.a Buerger-Echo 23-3-1996 & 6-7-1996, Express 30-5-1996, Koelner Stadt-Anzeiger 21-9-1996, Telegraaf 2-11-1996 & 21-11-1996, Rundschau 8-5-97. )) om byen Koelns vedvarende forsoeg paa at lukke en blomsterhandel, som drives af to unge nederlandske erhvervsdrivende ved Koelns »Westfriedhof«?

Har Kommissionen kendskab til de ikke saerlig konsekvente argumenter, hvormed Koelns forvaltning begrunder opsigelsen af blomsterhandlernes lejekontrakt og truslen om at blive sat ud af forretningen, idet der for det foerste anfoertes »synspunkter af hoejere prioritet, som har betydning for hele byen« ((Rundschau 24-9-1996. )) og derefter blomsterhandlernes overtraedelse af en paastaaet mundtlig aftale om at indskraenke deres varetilbud?

Er Kommissionen enig i opfattelsen hos et flertal af amtsforvaltningen Koeln-Ehrenfeld om, at opsigelsen af lejeaftalen er et indgreb i konkurrencefriheden ((Koelner Stadt-Anzeiger 26-6-96 & 26-11-96. )) foraarsaget af klager fra konkurrenter, der har boet i byen i lang tid, over de nederlandske blomsterhandleres lavere priser?

Hvordan bedoemmer Kommissionen paa denne baggrund udtalelsen fra amtsborgmesteren for Koeln-Ehrenfeld om, at »det er god skik, at vi tager hensyn til interesserne hos de skatteborgere, der har boet i byen i lang tid«? ((Express 27-6-96. ))

Er Kommissionen rede til at undersoege, ogsaa paa grund af den store offentlige interesse i dette spoergsmaal, om byen Koeln med sin fremgangsmaade overtraeder den i artikel 52 og 53 i EOEF-traktaten nedfaeldede ret til fri etablering i EU og det i artikel 6 nedfaeldede diskrimineringsforbud?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen i givet fald at traeffe?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (12. december 1997)

De aerede medlemmer anmoder Kommissionen om at fremsaette bemaerkninger til en civil tvist mellem byen Koeln og nogle nederlandske blomsterhandlere i forbindelse med en lejeaftale vedroerende en forretning i Koeln. Ifoelge oplysningerne fra de aerede medlemmer har byen opsagt lejeaftalen som foelge af klager fra tyske konkurrenter over de nederlandske blomsterhandleres betydelig lavere priser. Som svar paa de forskellige spoergsmaal, der er stillet i den anledning, kan Kommissionen meddele, at den ikke har kendskab til byen Koelns handlemaade i den foreliggende sag, og da Kommissionen heller ikke har kendskab til sagens baggrund, er den ikke i stand til at udtale sig naermere herom.

Kommissionen skal opfordre de aerede medlemmer til at fremkomme med yderligere oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3515/97 af John Iversen (PSE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Interventionslagre

Kan Kommissionen oplyse, hvor meget det vil koste at destruere de 600.000 tons oksekoed, der i oejeblikket ligger paa EU's interventionslagre?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (18. december 1997)

Kommissionen vil gerne understrege, at det aerede medlems forespoergsel er teoretisk, da Kommissionen ikke har til hensigt at lade dette oksekoed gaa til forbraending.

Omkostningerne ved forbraending af oksekoed afhaenger navnlig af den forhaandenvaerende kapacitet og transportens varighed. Buddene paa mellem 300 ECU pr. ton og 1 200 ECU pr. ton, som Det Forenede Kongeriges interventionsorgan har modtaget i henhold til forordning (EF) nr. 1757/96 af 10. december 1996 om ekstraordinaere supplerende foranstaltninger til stoette for oksekoedsmarkedet i Det Forenede Kongerige ((EFT L 230 af 11.9.1996. )), kan tjene som rettesnor.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3259/97 af Rosemarie Wemheuer (PSE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Fremstilling og eksport af torturinstrumenter

Ifoelge meddelelser i pressen i slutningen af juli 1997 har Storbritannien udstedt aendrede direktiver om den verdensomspaendende handel med vaaben af britisk oprindelse. Desuden forbydes eksport af torturinstrumenter.

l. Findes der i de enkelte EU-medlemsstater en definition af, hvilke oekonomiske goder der i videste forstand falder ind under betegnelsen »torturinstrumenter«?

2. I hvilke EU-medlemsstater producerer og markedsfoerer man torturinstrumenter?

3. Raader EU over et retsgrundlag, der kan anvendes til at forbyde fremstilling, afsaetning og ikke mindst eksport af torturinstrumenter?

4. Har der tidligere paa dette omraade vaeret faelles europaeiske initiativer, eller er der planlagt europaeiske initiativer i naer fremtid?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (20. november 1997)

1. og 2. Kommissionen beklager, at den ikke raader over tilstraekkelige oplysninger til at kunne besvare disse spoergsmaal.

3. I Faellesskabet skal retsgrundlaget for at forbyde fremstilling, salg og eksport af torturinstrumenter primaert findes i medlemsstaternes lovgivning.

Ifoelge EF-traktatens artikel 36 kan medlemsstaterne opretholde forbud eller restriktioner vedroerende indfoersel, udfoersel eller forsendelse af varer i Faellesskabet, som er begrundet i hensynet til den offentlige saedelighed, den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og beskyttelse af menneskers liv og sundhed. Hvad angaar udfoersel til tredjelande, kan medlemsstaterne i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 2603/69 om fastlaeggelse af en faelles udfoerselsordning ((EFT L 324 af 27.12.1969. )) ud fra samme begrundelser forbyde eller begraense udfoersel til disse lande. Et eksportforbud for Faellesskabet som helhed kan eventuelt baseres paa EF-traktatens artikel 113.

4. Kommissionen har i sine tidligere besvarelser af skriftlig forespoergsel nr. E-664/92 fra Hr. David ((EFT C 247 af 24.9.1992. )) og E-741/97 fra Hr. Nicholson ((EFT C 139 af 5.6.1995. )) vedroerende eksport af torturinstrumenter allerede understreget, at alt - afhaengigt af omstaendighederne - kan gaa hen og blive et torturinstrument, selvom det oprindeligt ikke har vaeret udtaenkt til et saadant formaal. Derfor er det helt klart begraenset, hvad der lovgivningsmaessigt kan goeres for at forhindre fremstilling, salg eller eksport af varer, som eventuelt bruges til tortur.

Kommissionen vil ikke desto mindre vaere villig til at overveje et initiativ med henblik paa at fastlaegge en faelles strategi ud fra medlemsstaternes informationer om deres definition af torturinstrumenter og deres nationale politik vedroerende fremstilling, salg og eksport heraf.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3434/97 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (31. oktober 1997)

Om: Grufuld behandling af dyr

Menneskets saakaldte bedste ven er endnu en gang blevet udsat for en grufuld behandling under en flyvning med Alitalia, hvor en flok hunde blev transporteret til Krim, hvor de skulle deltage i en jagt.

Paa grund af en fejl begaaet af lastpersonalet blev hundene anbragt i lastrummet under flyvningen med det resultat, at 27 af de 30 hunde om bord doede under forfaerdelige lidelser, idet de blev kvalt af manglen paa ilt.

Episoden bringer endnu en gang den grufulde behandling af dyr i erindring.

Agter Kommissionen at udarbejde et direktiv med anstaendige regler for transport af dyr, der sikrer, at der i fly soerges for tilstraekkelig iltforsyning i lastrum, der er beregnet til transport af dyr?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (24. november 1997)

Forskrifterne, der gaelder for transport af hunde, afhaenger af, om transporten er af kommerciel art eller ej.

Direktiv 91/628/EOEF om beskyttelse af dyr under transport ((EFT L 340 af 11.12.1991. )) indeholder regler om transport af hunde ad luftvejen, selv om direktivet ikke gaelder for transport af dyr, som ikke er af kommerciel art, eller for individuelle dyr, der er ledsaget af en person, som har ansvaret for dyret under transporten. For ikke-kommerciel transport af dyr er medlemsstaternes nationale regler gaeldende. Hvis der er tale om flytransport med et luftfartsselskab, som er medlem af Den Internationale Luftfartssammenslutning (IATA), er denne organisations regler ogsaa gaeldende.

Med hensyn til kommerciel transport af dyr gaelder foelgende i henhold til de saerlige bestemmelser for lufttransport i afsnit E i kapitel I i bilaget til direktiv 91/628/EOEF: »Dyrene skal anbringes i containere, bokse eller baase, der egner sig til transport af den paagaeldende dyreart, og som mindst er i overensstemmelse med de nyeste IATA-regler for transport af levende dyr«.

Ifoelge IATA-reglerne skal der traeffes forholdsregler for at undgaa for hoeje eller for lave temperaturer om bord og store udsving i lufttrykket, og de omfatter ogsaa bestemmelser for konstruktion af og ventilation og lastetaethed i transportkasser, som er beregnet til flere dyr. Disse regler er tilstraekkelige til at sikre dyrenes velfaerd. Kommissionen mener derfor ikke, at der er behov for at fastsaette krav ud over IATA-reglerne om lufttransport af dyr, som det aerede medlem foreslaar.

Paa grundlag af den korte redegoerelse er det ikke muligt at fastslaa, om haendelsen skyldtes en overtraedelse af direktivets krav eller var en foelge af, at anlaegget svigtede.

Haandhaevelsen af direktiv 91/628/EOEF paahviler foerst og fremmest medlemsstaterne. Kommissionen er dog parat til at intervenere over for medlemsstaterne i relevante tilfaelde.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3577/97 af Hedwig Keppelhoff-Wiechert (PPE) til Kommissionen (13. november 1997)

Om: Organisationers medvirken ved udpegning af omraader, der falder ind under direktivet om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter

Hovedformaalet med direktivet om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (92/43/EOEF) ((EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7. )) er at fremme opretholdelsen af den biologiske diversitet. Formaalet med udpegningen af omraader er at opbygge et europaeisk oekologisk net af omraader, som omfatter visse naturtyper og levesteder for visse dyre- og plantearter. I artikel 2, stk. 3, hedder det, at de foranstaltninger, der traeffes efter dette direktiv, skal tage hensyn til de oekonomiske, sociale og kulturelle behov og til regionale og lokale saerpraeg.

1. Kan Kommissionen oplyse, om grupper, som f.eks. natur- og miljoebeskyttelsesforeninger, kan inddrages i udpegningen af omraaderne?

2. Direktivet indeholder ingen bestemmelser vedroerende den nationale procedure for udpegningen af omraader. Kan Kommissionen oplyse, hvordan deltagelsen af samfundsrelevante grupper er reguleret i de forskellige delstater, hvis foreninger kan inddrages i udpegningen af omraader?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (1. december 1997)

I artikel 3 og 4 samt bilag III til habitat-direktivet, 92/43/EOEF, om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter ((EFT L 206 af 22.07.1992, s. 7. )), er proceduren for oprettelse af det europaeiske »Natura 2000«-net naermere beskrevet. I bilag III er der gjort rede for »kriterier(ne) for udvaelgelse af de lokaliteter, der kan udpeges som lokaliteter af faellesskabsbetydning og som saerlige bevaringsomraader«, og herunder opereres der med en opdeling i to forskellige etaper. Under etape nr. 1 foretages der en evaluering paa nationalt plan, og der sluttes her med en liste over foreslaaede lokaliteter af faellesskabsbetydning. Etape nr. 2 rummer en vurdering paa faellesskabsplan, som afsluttes med en vedtaget liste over de lokaliteter, der er af faellesskabsbetydning (SCI - sites of Community importance).

Trin nr. 1 henhoerer udelukkende under den enkelte medlemsstats kompetence. Derfor er spoergsmaal, som vedroerer ikke-statslige organisationer (NGO) eller regionale regeringer (som for eksempel de tyske delstater), ligeledes et anliggende, som sorterer under medlemsstaten.

Paa trin nr. 2 vurderer Kommissionen faellesskabsbetydningen og sammenhaengen i de enkelte forslag efter henstillinger fra videnskabelige udvalgsmoeder, som er specifikke for de paagaeldende biogeografiske regioner. Paa disse moeder deltager det europaeiske habitat-forum som kvalificeret NGO-paraplyorganisation paa omraadet beskyttelse af arter og disses naturlige levesteder samt eksperter fra de enkelte medlemsstater samt Faellesskabet som helhed og endelig uafhaengige videnskabsfolk.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3839/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (5. december 1997)

Om: Fritagelse af gaze for antidumpingafgifter

Kommissionen har indfoert en ny procedure for paalaeggelse af antidumpingafgift paa ubleget bomuldsstof, der importeres fra AEgypten, Indien, Indonesien, Kina, Pakistan og Tyrkiet.

I henhold til Kommissionens meddelelse er det produkt, der er genstand for dumping, fnuggede ublegede bomuldsstoffer, hvis vaegt for mindst 85% vedkommende bestaar af bomuld, og som foerst og fremmest bruges inden for beklaednings-, linneds- og moebelindustrien. Af uforklarlige aarsager blev gaze til forbindinger fritaget for antidumpingafgift. Denne bestemmelse begunstiger import af millioner af kvardratmeter gaze fra Indien, doemmer den graeske gazeindustri til fuldstaendig tilintetgoerelse og er samtidig et haardt slag mod Unionens bomuldsproducenter.

Det boer her understreges, at Graekenland hvert aar forbruger 20 millioner kvardratmeter gaze, dvs. 650 tons bomuldstraad eller 2.600 tons bomuldsfroeuld.

Hvis den graeske gazeindustri gaar til grunde, vil dette betyde, at de 86.000 ar, der i oejeblikket er beplantet med bomuld, bliver uanvendelige, og at mindst 500 graeske arbejdstagere goeres arbejdsloese.

Kan Kommissionen oplyse aarsagerne til, at gaze til forbindinger blev fritaget for antidumpingafgift? Hvorledes vil Kommissionen gribe ind, inden den graeske gazeindustri fuldstaendig forsvinder, og dens arbejdstagere kastes ud i arbejdsloeshed?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (23. december 1997)

Som naevnt i den skriftlige forespoergsel indledte Kommissionen den 11. juli en antidumpingprocedure vedroerende importen af ubleget stof af bomuld med oprindelse i Kina, Egypten, Indien, Indonesien, Pakistan og Tyrkiet.

Proceduren indledtes paa grundlag af en skriftlig klage fra Eurocoton (udvalget for bomulds- og tilknyttede tekstilindustrier) paa vegne af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet. Klagen omfattede fladvaevet, ubleget stof af bomuld med indhold af bomuld paa mindst 85 vaegtprocent. Stof til fremstilling af forbindsgaze var udtrykkelig ikke omfattet af klagen.

Det boer bemaerkes, at Kommissionen i forbindelse med den tidligere procedure vedroerende ubleget stof af bomuld konkluderede, at forbindsgaze skulle betragtes som en anden vare end fladvaevet, ubleget stof af bomuld paa grund af forskelle i fysiske egenskaber, anvendelse og brugernes opfattelse af varen. Paa baggrund af denne afgoerelse og efter en undersoegelse af de beviser, der blev forelagt i forbindelse med den nuvaerende klage, besluttede Kommissionen at ivaerksaette en undersoegelse af, om der som paastaaet fandt skadelig dumping sted i forbindelse med den vare, der er omfattet af naervaerende klage.

Skulle EF's gazeindustri - herunder ogsaa de graeske producenter - blive paafoert skade, kan de indgive klage til Kommissionen med beviser for, at der finder skadelig dumping sted. Hvis det efter en vurdering af oplysningerne viser sig, at der foreligger tilstraekkelige beviser til at indlede en procedure, vil Kommissionen ivaerksaette en saadan inden for en frist paa 45 dage efter klagens indgivelse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3391/97 af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen (23. oktober 1997)

Om: Erhvervsturisme

I 1996 fik Kommissionen Horwath & Axe til at udarbejde en rapport om erhvervsturisme. Hvilke skridt er der helt konkret taget for at gennemfoere henstillingerne heri?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (19. november 1997)

I foraaret 1996 udgav Kommissionen et sammenfattende resumé af rapporten »Forretnings- og konferenceturisme i Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade«. Siden er resuméet blevet sendt ud til interesserede organisationer og privatpersoner samt blevet praesenteret ved tre store internationale begivenheder.

I rapporten fremhaevede man den store omsaetning, der hentes paa forretningsturisme, der vurderes til omkring 162 000 mio. ECU. Dertil kommer de beslaegtede aktiviteter, der menes at indbringe naesten det dobbelte af det naevnte beloeb.

Paa trods af et meget positivt syn paa fremtidsperspektiverne for dette marked konkluderes det i rapporten, at den europaeiske forretningsturismeindustri boer udarbejde en faelles politik og faelles strategi for at naa sine maal. Selv om nogle af de svagheder, man pegede paa, ikke udelukkende vedroerte forretningsturisme, saa fremhaevede man problemer som mangel paa fyldestgoerende statistikker og oplysninger om markedet og markedets tendenser paa alle niveauer, en raekke skattemaessige og lovgivningsmaessige hindringer, en akut mangel paa muligheder for specialuddannelse, faa og spredte salgsfremmende programmer og mangel paa en klar definering af forretningsturismes aktiviteter.

Selv om de fleste af de spoergsmaal, der er blevet rejst, fortrinsvis angaar industrien selv, saa kan EU ogsaa bidrage til en forbedring af situationen. I sit forslag til Raadets beslutning om programmet »Philoxenia« (gaestfrihed) - det foerste fleraarige program til stoette for europaeisk turisme (1997-2000) ((EFT C 222 af 31.7.1996 aendret ved EFT C 13 af 14.1.1997. )) - foreslaar Kommissionen, at der etableres en ramme, inden for hvilken der kan tages foranstaltninger til at fremme kvaliteten og konkurrencedygtigheden af den europaeiske turistindustri. De oejeblikkelige maalsaetninger i programmet vil i hoej grad give mulighed for loese en del af de problemer, der er omtalt i rapporten. Disse maalsaetninger drejer sig foerst og fremmest om forbedring af kendskabet til turistbranchen, forbedring af det juridiske og finansielle klima for turismen, forbedret kvalitet i europaeisk turisme og foroegelse af antallet af turister fra tredjelande. Kommissionens forslag er for tiden til diskussion i Raadet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3653/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (19. november 1997)

Om: Forringelse af olivenproducenternes indtaegt

Olivenolieproduktionen i EU naaede i perioden 1996-97 op paa 1,9 mio tons, hovedsagelig paa grund af overproduktionen i Spanien. Maksimumsgarantimaengden er imidlertid fastsat til 1,35 mio tons med det resultat, at stoetten til de graeske producenter er blevet formindsket med 100 drakmer pr. kilo. Situationen forvaerres yderligere paa grund af det roere, der forventes at opstaa paa olivenmarkedet som foelge af overproduktionen samt det manglende forbud imod blanding af olivenolie med froeolie og salg af saadanne produkter under betegnelsen olivenolie. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at loese dette problem, eftersom olivenproducenterne rammes af indkomsttab?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (11. december 1997)

Ifoelge Raadets forordning nr. 136/66/EOEF af 22. september 1966 om oprettelse af en faelles markedsordning for fedtstoffer ((EFT 172 af 30.9.1966. )) ydes der en produktionsstoette til olivenproducenterne. Stoetten er differentieret efter, om det drejer sig om mindre producenter, der producerer mindre end 500 kg olivenolie, eller store producenter, der producerer over 500 kg olivenolie. Desuden justeres alene stoetten til de store producenter, hvis de har overskredet den maksimale garantimaengde.

Under anvendelse af denne stabiliseringsmekanisme blev den produktionsstoette, der kan ydes som forskud for produktionsaaret 1996/97, paa grundlag af en anslaaet produktion paa 1 859 400 t fastsat til 90,32 ECU/100 kg ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1979/97 af 10. oktober 1997 om fastsaettelse for produktionsaaret 1996/97 af den anslaaede olivenproduktion samt af det enhedsbeloeb for produktionsstoetten, der kan udbetales som forskud ((EFT L 278 af 11.10.1997. )). Forskuddet udgoer ca. 90% af det forventede stoettebeloeb for det paagaeldende produktionsaar, der vil blive fastsat i juni 1998 paa grundlag af den faktiske produktion. Hvis tallene for den anslaaede produktion bekraeftes i juni, nedsaettes enhedsstoetten med 27%.

Det skal bemaerkes, at i Graekenland anses over 60% af producenterne for mindre producenter ifoelge grundforordningen. Anvendelsen af stabilisatormekanismen paavirker saaledes under 40% af de graeske producenter.

Med hensyn til forbud mod at blande olivenolie med froeolier erindrer Kommissionen det aerede medlem om, at olivenolie, der markedsfoeres som saadan, skal opfylde definitionerne i bilaget til forordning nr. 136/66/EOEF. I bilaget er det fastsat, at kun olie, der stammer fra oliven og presserester af oliven, kan goere krav paa de forskellige betegnelser for olivenolie.

Kommissionen medfinansierer driftsomkostningerne i kontrolkontorerne for olivenolie i medlemsstaterne, der bl.a. har til opgave at kontrollere overholdelsen af ovennaevnte skoen.

I forbindelse med overvejelserne om reformen af den faelles markedsordning for olivenolie vil Kommissionen undersoege de forskellige aspekter af spoergsmaalet om blandinger.