ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0696/01

af Eurig Wyn (Verts/ALE) til Rådet

(14. marts 2001)

Om: Ammekopræmier

Finder Rådet ikke, at den seneste syvpunktsplan for UK er ugunstig for oksekødsproduktionen i UK, og især for Wales? Hvis forslaget om nedskæring af antallet af produktive ammekøer, som er berettigede til ammekopræmie, gennemføres, vil UK blive ramt uforholdsmæssigt hårdt, idet UK har 18 % af ammekobestanden, men kun tegner sig for 11 % af den samlede oksekødsproduktion i EU.

Finder Rådet ikke, at det er urimeligt, at UK skal indføre disse ændringer, når vi allerede har en tredivemånedersplan, som har medført, at dyr er blevet fjernet fra markedet i de sidste fem år?

Finder Rådet ikke også, at nedskæringen af antallet af ammekøer på markedet vil få negative konsekvenser for forbrugerne, da det vil begrænse mængden af kvalitetsoksekød til de europæiske forbrugere?

Er det desuden ikke ulogisk i stadig højere grad at basere oksekødsproduktionen på malkekobesætninger, som har haft langt flere tilfælde af BSE?

Vil Rådet endelig på ny se på præmieordningerne for slagtekalve? Denne ordning er billigere at gennemføre end de øvrige foranstaltninger, Kommissionen har foreslået, som f.eks. overgangen til ammekoplanen. Den vil medføre, at dyr af ringere kvalitet fjernes fra markedet, og vil også kunne bidrage til en hurtigere genopretning af markedet.

Svar

(13. juli 2001)

Rådet har fået forelagt et forslag om ændring af den fælles markedsordning for oksekød, der tager sigte på at tilpasse produktionen til den faldende efterspørgsel som følge af den manglende tillid hos forbrugerne efter BSE-krisen.

Rådet er i færd med at gennemgå forslaget, som Europa-Parlamentet endnu ikke har afgivet udtalelse om. Rådet kan derfor endnu ikke tage stilling til de emner, som det ærede parlamentsmedlem nævner.

Rådet vil under alle omstændigheder tage hensyn til Europa-Parlamentets udtalelse, inden den træffer afgørelse om forslaget.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1732/01

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Indkøbscentre (illoyal konkurrence)

Med undtagelse af nogle medlemsstater, hvor dette udtrykkeligt er forbudt, er det tilsyneladende en udbredt praksis at installere benzinstandere eller placere servicestationer i forbindelse med indkøbscentre. Disse kan i nogle tilfælde begrænse deres overskud eller ligefrem anvende dumping for at nedsætte priserne og således tiltrække kunder til deres benzinstandere. En sådan situation ville være udtryk for illoyal konkurrence med de deraf følgende ulemper for forbrugerne og detailhandlere (servicestationer).

1. Kan Kommissionen oplyse, om den har vedtaget en henstilling til medlemsstaterne for at undgå en sådan fremgangsmåde, og hvilke kontrolforanstaltninger har den til hensigt at træffe?

2. Kan Kommissionen oplyse, hvilke særlige foranstaltninger, den vil træffe for at sikre forbrugernes interesser og gennemsigtige priser på brændstoffer hos servicestationerne (og ved benzinstanderne) i indkøbscentrene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(24. juli 2001)

Kommissionen har ikke vedtaget en henstilling til medlemsstaterne for at forhindre, at store indkøbscentre beskæftiger sig med detailsalg af motorbrændstof og i visse tilfælde går under detailprisen, og den har heller ikke til hensigt at indføre kontrolforanstaltninger på dette område.

Kommissionen finder generelt, at nye markedsaktører og uafhængige, ikke-integrerede selskaber er vigtige for at opretholde og forbedre konkurrencepresset på markederne for motorbrændstof. Kommissionen påpegede den 2. oktober 2000 i en pressemeddelelse(1), at erfaringer fra en række medlemsstater viser, at markeder med uafhængige ikke-integrerede aktører med en udlignende markedsindflydelse typisk er mere konkurrenceprægede end markeder, hvor der kun findes integrerede olieselskaber. Som eksempler på medlemsstater, hvor supermarkeder har haft held til at komme ind på detailmarkedet, kan nævnes Frankrig og Det Forenede Kongerige.

Desuden er detailmarkederne for benzin oftest regionale eller højst nationale. Virkningerne af en konkurrencebegrænsning vil derfor hovedsagelig være begrænset til en enkelt medlemsstat. Derfor synes det spørgsmål, det ærede medlem rejser, snarere at vedrøre de nationale myndigheder end Kommissionen.

Endelig skal det bemærkes, at virksomhederne inden for EU's konkurrenceregler frit kan sælge til den pris, de vil. EU's konkurrenceret forbyder således ikke virksomheder at sælge til lave priser for at tiltrække kunder. Kun når der er tale om dominerende virksomheder, kan denne frihed begrænses i et vist omfang.

Kommissionen har ikke planer om at træffe særlige foranstaltninger for at gøre brændstofpriserne på servicestationerne mere gennemsigtige. Den mener, at man bedst fremmer forbrugernes interesser på markedet for motorbrændstof ved at sikre, at konkurrencen ikke fordrejes i EU.

(1) IP/00/1090.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0755/01

af Albert Maat (PPE-DE) til Kommissionen

(7. marts 2001)

Om: Finansiering af skolefrugtprogram

I Nederlandene har parlamentet pålagt sundheds- og landbrugsministeren at iværksætte et program for uddeling af frugt til elever i grundskolerne i Nederlandene. Formålet er at vænne børn fra en tidlig alder til at spise frugt efter devisen: hvad man i barndommen nemmer, man aldrig i alderdommen glemmer.

Ifølge definitionen i forordning (EF)2826/2000(1) (om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked) skulle skolefrugt kunne indgå i foranstaltninger af ernærings- og sundhedsmæssig karakter. Mener Kommissionen, at skolefrugt falder inden for denne definition?

Er Kommissionen parat til at afsætte penge til skolefrugtprogrammet som led i støtteordningen for salgsfremstød?

(1) EFT L 328 af 23.12.2000, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. april 2001)

Kommissionen skal minde det ærede medlem om, at i henhold til artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 2826/2000 af 19. december 2000 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked(1) fastlægges de sektorer eller produkter, der kan omfattes af oplysningskampagner og salgsfremstød, blandt andet under hensyntagen til rimeligheden af at fremhæve de pågældende produkters næringsværdi og hygiejne ved temakampagner eller kampagner rettet mod særlige målgrupper.

Rimeligheden af EU-aktioner, hvor der tilskyndes til at spise frugt i skolerne, vil inden for den nærmeste tid blive drøftet i forbindelse med gennemførelsesbestemmelserne til nævnte forordning, som skal vedtages af Kommissionen efter forvaltningskomitéproceduren.

Kommissionen vil holde det ærede medlem underrettet om resultaterne af disse drøftelser.

(1) EFT L 328 af 23.12.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2226/01 af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen. Tobaksdirektivets artikel 7.



EF-Tidende nr. 364 E af 20/12/2001 s. 0248 - 0249



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2226/01 af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen (18. juli 2001) Om: Tobaksdirektivets artikel 7 Kan Kommissionen bekræfte, at cigaretter, der eksporteres ud af EU, også er omfattet af det forbud mod varebeskrivelser, som gælder for cigaretter af normal længde? Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne (5. september 2001) I artikel 7 i direktiv 2001/37/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer(1) står, at med virkning fra 30. september 2003, og med forbehold af artikel 5, stk. 1, må tekst, navne, varemærker, billeder og figurer eller andre tegn, der antyder, at en bestemt tobaksvare er mindre skadelig end andre, ikke anvendes på tobaksvarers indpakning. Der skelnes ikke mellem tobaksprodukter, der importeres til, eksporteres fra eller fabrikeres i EU. Der er en henvisning i betragtning 27 til begrundelsen for denne foranstaltning og til udarbejdelse af internationale regler, og der er en henvisning til udkastet til WTO's rammekonvention om bekæmpelse af tobaksrygning, som EU og medlemsstaterne i øjeblikket er med til at forhandle om. (1) EFT L 194 af 18.7.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0707/01

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Rådet

(28. februar 2001)

Om: Krise i Montenegro

Montenegros præsident, Milo Djukanovic, udskrev i denne uge valg til den 22. april med den hensigt at indkalde til folkeafstemning om uahængighed i juni, hvis han vinder valget.

Rådet bedes på baggrund af Den Europæiske Unions bestræbelser på at etablere stabilitet på Balkan, som kulminerede med undertegnelsen af stabiliseringsaftalen i november 2000, besvare følgende: Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at imødegå denne nyopståede krise på Balkan?

Svar

(30. maj 2001)

Rådet har altid fulgt situationen i Montenegro nøje og har flere gange drøftet de spørgsmål, som det ærede medlem har rejst.

Som det ærede medlem med rette understreger, er det EU's primære mål at etablere stabilitet i området. Det blev slået fast på højeste niveau i november sidste år ikke kun af EU, men også af stats- og regeringscheferne i området på topmødet den 23. november i Zagreb. Præsident Djukanovic var til stede og gav tilsagn om, at regeringen ville støtte dette mål. Efter præsident Djukanovic's udskrivelse af valg til den 22. april med en efterfølgende folkeafstemning om uafhængighed, præciserede EU øjeblikkeligt sin holdning på samlingen i Rådet (almindelige anliggender) den 22. januar 2001, hvor Rådet indtrængende opfordrer myndighederne i Beograd og Podgorica til at blive enige om en åben og demokratisk proces inden for den overordnede forbundsramme og om at træffe afgørelse om en ny forfatningsmæssig ordning for forbindelserne mellem Forbundsrepublikkens dele, som er acceptabel for alle parter. Rådet noterer sig med tilfredshed, at præsident Kostunica har erklæret, at han er rede til at spille en konstruktiv rolle med henblik herpå. Rådet understreger betydningen af at undgå alle ensidige handlinger, som kan bringe denne forhandlingsproces i fare, og af at sikre resultatets demokratiske legitimitet. Rådet bekræfter på ny, at det er dets overbevisning, at enhver genforhandling af forholdet mellem delstaterne skal være i overensstemmelse med den interne stabilitet i FRJ og den regionale stabilitet i Østeuropa.

EU's holdning blev klart understreget over for myndighederne i Beograd og Podgorica under trojkabesøg på henholdsvis ministerniveau og politisk direktørniveau den 7. og 8. februar 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0509/01

af Charles Tannock (PPE-DE), Philip Bushill-Matthews (PPE-DE), Den Dover (PPE-DE), Jacqueline Foster (PPE-DE), Christopher Heaton-Harris (PPE-DE), Roger Helmer (PPE-DE), Bashir Khanbhai (PPE-DE), Neil Parish (PPE-DE), Robert Sturdy (PPE-DE) og Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(22. februar 2001)

Om: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rolle og udgiftsprioriteringen i EU

Kan Kommissionen oplyse, hvilken rolle der tilfalder Det Økonomiske og Sociale Udvalg (ØSU) nu, hvor Europa-Parlamentet vælges direkte? Mener den, det er berettiget at fortsætte med at spendere flere hundrede millioner af skatteydernes penge på Udvalget, og at dette ville blive bakket op af de europæiske skatteydere, hvis de fik nøjere kendskab til omfanget af disse udgifter?

Kommissionens formand, Prodi udtalte sidste år, at Kommissionen havde behov for flere midler til udførelsen af sine egentlige opgaver. Endvidere nægtede Kommissionen i slutningen af 2000 at påtage sig visse nye opgaver, før den havde fået tildelt flere midler. Mener Kommissionen på den baggrund ikke, at den, hvis den ikke kan tilvejebringe midler ved at sætte en stopper for uforholdsmæssigt høje udgifter inden for Kommissionen, burde foreslå medlemsstaterne at acceptere en gradvis afvikling af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og anvendelse af de tilsvarende penge (herunder eventuelt overførsel af personale fra ØSU) til betaling for de yderligere opgaver, som Kommissionen fremover måtte blive anmodet om at udføre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(10. april 2001)

Kommissionen er af den opfattelse, at Det Økonomiske og Sociale Udvalg (ØSU) - i overensstemmelse med Rom-traktaten og dennes senere ændringer - er et institutionelt organ med rådgivende funktioner, hvis rolle ikke er blevet ændret som følge af, at Europa-Parlamentet vælges direkte. Endvidere præciseres det i Nice-traktaten, at ØSU er sammensat af repræsentanter for de forskellige økonomiske og sociale grupper i det organiserede civilsamfund.

Driftsudgifterne er begrundet i ØSU's rådgivende virksomhed, idet udvalget obligatorisk skal høres i de tilfælde, der er fastsat i traktaten. Det kan ligeledes høres af Parlamentet. Udgifterne indgår i Fællesskabets budget, og offentligheden har adgang til oplysninger herom.

Kommissionen er for tiden ved at omlægge sin udgiftsprioritering i overensstemmelse med de strategiske mål i sit arbejdsprogram. Den har ikke til hensigt at finansiere nye opgaver ved anvendelse af midler, der tilvejebringes ved eventuelle besparelser i forbindelse med aktiviteterne i de øvrige institutioner eller institutionelle organer, herunder ØSU.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1159/01

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(3. april 2001)

Om: Brug af konserveringsstoffer og aktive stoffer i produktionen af oste med beskyttet oprindelsesbetegnelse

Kan Kommissionen oplyse, om det i produktionen af oste med beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB) er tilladt, at der til den anvendte mælk tilsættes konserveringsstoffer og tilsætningsstoffer, som ikke udtrykkeligt er anført i retningslinjerne for produktionen?

Kan den i øvrigt oplyse, om det i produktionen af BOB-oste, som skal modne i over tredive dage, og som fremstilles med råmælk, er tilladt at anvende mælk som ikke er i overensstemmelse med de normer, der er fastsat i direktiv 92/46/EØF(1), bilag A, kapitel 4?

(1) EFT L 268 af 14.9.1992, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(2. maj 2001)

Kommissionen kan forsikre det ærede medlem om, at kun produkter, der overholder alle horisontale EF-bestemmelser, herunder sundhedsbestemmelserne, bliver registreret som produkter med beskyttet oprindelsesbetegnelse i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(1).

Specifikationerne kan i forbindelse med visse beskyttede oprindelsesbetegnelser indeholde bestemmelser, som er mere restriktive end EF-bestemmelserne. I så fald skal disse mere restriktive bestemmelser overholdes.

(1) EFT L 208 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1134/01 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen. Kapitalstrømme mellem lande, der er medlem af eurozonen.



EF-Tidende nr. 261 E af 18/09/2001 s. 0228 - 0228



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1134/01 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen (10. april 2001) Om: Kapitalstrømme mellem lande, der er medlem af eurozonen Kommissionen anmodes om at undersøge omfanget af kapitalstrømme mellem lande, der er medlem af eurozonen, siden indførelsen af euroen sammenlignet med tidsrummet inden da og gøre rede for, om der har være en stigning i omfanget af sådanne strømme og, i bekræftende fald, hvor store disse har været? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira (1. juni 2001) Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriflige forespørgsel E-2716/00(1), som stadig er fyldestgørende. (1) EFT C 113 E af 18.4.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0825/01

af Laura González Álvarez (GUE/NGL) til Kommissionen

(19. marts 2001)

Om: Forurening af floderne Cares og Deva i Picos de Europa

Picos de Europa ligger i det nordlige Spanien og strækker sig over regionerne Asturia, Leon og Cantabria. Området er af de spanske myndigheder udpeget som nationalpark.

Med sin bevoksning af bøg, eg, taks, kristtjørn, ask, lind og andre træsorter huser det et rigt dyreliv med 64 forskellige arter pattedyr, 146 fuglearter, heriblandt flere beskyttede, f.eks. urfugl, kongeørn, duehøg osv. Det er den eneste nationalpark, hvor der findes både bjørne, ulve og laks, som er de tre dyrearter, som er repræsentative for vor fauna.

Indtil for få år siden var de floder, der løber igennem nationalparken, rene og klare. I det seneste årti har urensede spildevandsudledninger fra byerne og landbrug truet vandkvaliteten. Det menes, at udledningen i floderne Deva og Cares og deres bifloder kan være en overtrædelse af direktiv nr.78/659/EØF(1), 79/923/EØF(2), 91/271/EØF(3) og 76/464/EØF(4) om vandkvalitet og det for nyligt ændrede direktiv nr. 91/676 om nitratforurening samt habitatdirektivet 92/43/EØF(5).

Hvad agter Kommissionen i sin egenskab af traktaternes vogter at gøre for at sikre overholdelsen af Fællesskabets miljølovgivning i dette område?

(1) EFT L 222 af 14.8.1978, s. 1.

(2) EFT L 281 af 10.11.1979, s. 47.

(3) EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40.

(4) EFT L 129 af 18.5.1976, s. 23.

(5) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(24. april 2001)

Kommissionen kender udmærket til de forhold, det ærede medlem har bragt på bane.

Den har for nylig modtaget en klage herover, som nu genstand for en nærmere analyse.

Kommissionen vil i sin egenskab af traktaternes vogter træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at den gældende fællesskabslovgivning overholdes i det foreliggende tilfælde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1581/01

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(21. maj 2001)

Om: De seneste begivenheder i Angola

I forbindelse med den offensiv, som oprørerne indledte i sidste weekend tæt ved Luanda, omkom ca. 100 mennesker, mens det samme antal mennesker er forsvundet. Desuden blev 60 børn bortført af en bevæbnet gruppe fra guerillabevægelsen Unión Nacional para la Independencia Total de Angola (UNITA) (den nationale sammenslutning til opnåelse af fuldstændig uafhængighed for Angola) som led i en operation, der ifølge øjenvidner var selektiv og nøje planlagt. De bortførte børn var på mellem 10 og 18 år. Ud over drabet på 4 medlemmer af humanitære organisationer, som ikke har noget at gøre med konflikterne i Luanda-regionen, ser det ud til, at det igen er børnene, som bliver ofre for konflikten i de pågældende områder. Efter en bortførelse ender børnene med at blive misbrugt seksuelt, anvendt som levende skjold eller som infanterister.

Har Kommissionen fordømt disse hændelser, som forekommer at være en klar krænkelse af FN's konvention fra 1989 om barnets rettigheder og især af organisationens valgfri protokol om børn og væbnede konflikter? Hvilken betydning tillægger Den Europæiske Union beskyttelsen af mindreårige i krigszoner i forbindelse med samarbejdet med landene i den tredje verden? Hvilke ekstraordinære foranstaltninger kan ifølge Kommissionen vedtages for at hjælpe mindreårige, som er en særlig sårbar og forsvarsløs befolkningsgruppe, mod angreb fra guerillastyrker af denne art?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(29. juni 2001)

EU har udsendt en erklæring, hvori den på det kraftigste fordømmer UNITA's angreb nær byen Caxito i Angola, som bl.a. betød, at 60 børn fra en skole, der modtager støtte fra en europæisk hjælpeorganisation (ngo), blev bortført. Gennem formandskabets erklæring opfordrede EU til øjeblikkeligt at løslade de bortførte børn og bringe dem sikkert tilbage og insisterede på, at gerningsmændene drages til ansvar.

Når det drejer sig om hjælp til og beskyttelse af børn, der har været ofre for væbnede konflikter, har børn høj prioritet i Kommissionens humanitære bistand. Siden starten af 2000 har Kommissionens Kontor for Humanitær Bistand (ECHO) ydet mere end 40 mio. EUR til projekter, der varetager børns særlige behov. Projekterne handler typisk om: demobilisering, rehabilitering og reintegration af børnesoldater, sundhed og ernæring, psykologisk og social bistand til unge krigsofre, familieopsporing og -sammenføring samt uddannelse. Disse projekter kan hjælpe børn mod angreb fra guerillastyrker. I Angola er der gennemført en række projekter med sigte på børns særlige behov i samarbejde med partnere som Médecins sans frontières fra Belgien, Concern fra Irland, Unicef (FN's børnefond), Cooperation, Interchange and Culture fra Portugal og Caritas fra Italien.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0640/01

af Robert Sturdy (PPE-DE) til Kommissionen

(6. marts 2001)

Om: Miljøvirkning af lavfrekvent aktiv sonar

Det er i Tyskland blevet hævdet, at lydbølger fra lavfrekvent aktiv sonar (LFAS) både over og under vandet skader hvaler i EU's farvande. Den tyske regering har afprøvet LFAS-systemer til militære formål.

Behandler Kommissionen dette spørgsmål som led i et af dens mange forskningsprojekter på miljøområdet, og undersøger den virkningerne af LFAS på havmiljøet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(4. maj 2001)

Selv om særprogrammet vedrørende energi, miljø og bæredygtig udvikling nøgleaktion 3: bæredygtige marine-økosystemer, ikke udelukker, at forskningsforslag vedrørende virkningen af lydbølger fra lavfrekvent aktiv sonar (LFAS) på hvaler kan komme i betragtning i forbindelse med de indkaldelser af forslag, der lanceres som led i dette program, har Kommissionen indtil dato ikke modtaget sådanne forslag med henblik på finansiering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0375/01

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(15. februar 2001)

Om: Tilbagevenden af ulve i Alpeområdet

Nu hvor ulven (Canis lupus), der ved migration er kommet fra de italienske Appeniner, er vendt tilbage til Alpeområderne, vækker det meget forskellige reaktioner hos myndighederne og det nationale retsvæsen alt efter de pågældende lande, og ofte er man nødt til at lave rene og skære forsvindingsnumre for at komme uden om de stive fællesskabsbestemmelser, som fastlægger, at ulven ikke må jages.

Hvad mener Kommissionen om dette fænomen, og anser den det for hensigtsmæssigt at træffe fælles foranstaltninger og foretage eventuelle tilpasninger af de gældende bestemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. april 2001)

Ulven (Canis lupus) er, med undtagelse af visse bestande i Spanien og Grækenland, opført i bilag IV til habitatdirektivet(1) som en art af fællesskabsbetydning, der kræver streng beskyttelse. I henhold til artikel 12 i dette direktiv indebærer denne beskyttelse bl.a., at medlemsstaterne har pligt til at forbyde alle former for forsætlig indfangning eller drab af enheder af disse arter i naturen og forsætlig forstyrrelse, i særdeleshed i perioder, hvor dyrene yngler, udviser, yngelpleje, overvintrer eller vandrer.

I henhold til artikel 16 i habitatdirektivet har medlemsstaterne mulighed for at fravige bestemmelserne i artikel 12, hvis der ikke findes nogen anden brugbar løsning, og fravigelsen ikke hindrer opretholdelse af den pågældende bestands bevaringsstatus i dens naturlige udbredelsesområde. Medlemsstaterne kan f.eks. fravige bestemmelserne for at forhindre alvorlig skade, navnlig på afgrøder, besætning og andre former for ejendom eller af hensyn til den offentlige sundhed og sikkerhed eller af andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social og økonomisk art.

Endelig skal det nævnes, at Kommissionen allerede i en årrække sammen med Life-Natur har finansieret projekter, der tager sigte på at følge ulvebestandens udvikling i Europa, navnlig i Alpeområderne, og bevare ulven. Deltagerne i disse projekter har undersøgt og anvendt forskellige metoder til at yde kompensation til landbrugerne for skader, som kan være forårsaget af ulven, og til udbedring af de pågældende skader. Disse projekter har bl. a. vist, at den nuværende ulvebestand i Alperegionen ikke er så stor, at den kan skabe problemer på regionalt niveau, og at det drejer sig om et lokalt problem.

Kommissionen finder det derfor ikke hensigtsmæssigt at iværksætte fælles foranstaltninger eller justere den nuværende EF-lovgivning, herunder habitatdirektivet og bilagene hertil.

(1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992.