SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1382/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Positiv særbehandling til fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder

For at fremme kvinders repræsentation inden for alle samfundsområder er det nødvendigt at gribe til positiv særbehandling. Foranstaltninger af denne art med positiv særbehandling i tilfælde af, at flere personer har de samme kvalifikationer, har givet positive resultater inden for den offentlige sektor i flere lande, bl.a. i Sverige. Alligevel synes der stadig ikke at være fuld enighed om sådanne initiativer på europæisk plan, således som det fremgår af De Europæiske Fællesskabers Domstols dom i Kalanke-sagen, hvor delstaten Bremen blev dømt, fordi den havde foretrukket en kvinde frem for en mand i et tilfælde, hvor begge havde de samme kvalifikationer. Heller ikke i Amsterdam-traktaten taler man konkret om positiv særbehandling, men nøjes med i artikel 141 at indføre bestemmelsen om specifikke fordele i forbindelse med ligebehandling af kvinder.

Kan Kommissionen oplyse, om den fremover vil gøre positiv særbehandling af kvinder til et generelt og gennemgående princip for sine politikker?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(3. juli 2000)

Det hedder i EF-traktatens artikel 2, at en af Fællesskabets opgaver er at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder, mens det i artikel 3, stk. 2 hedder, at Fællesskabet i alle aktiviteter, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, tilstræber at fjerne uligheder og fremme ligestilling mellem mænd og kvinder.

Princippet om at integrere kønsaspektet i alle politikker og aktioner, hvilket kan omfatte positiv særbehandling, hvis en politisk analyse viser, at det er nødvendigt, benyttes nu i analyser af alle Fællesskabets politikker med hensyn til deres indvirkning på ligestillingen mellem kønnene.

Gruppen af kommissærer for lige muligheder overvåger Fællesskabets politikker med hensyn til disses indvirkning på ligestillingen mellem kønnene, og der stilles i det femte handlingsprogram om ligestilling mellem mænd og kvinder, som blev vedtaget af Kommissionen den 7. juni 2000, forslag om at udbygge denne praksis(1).

For så vidt angår den interne reform har Kommissionen i hvidbogen af 1. marts 2000(2) (Del II, s. 37) understreget, at Mainstreaming-princippet, dvs. systematisk integrering af ligestillingsaspektet mellem mænd og kvinder i alle politikker og aktioner, skal være et basisparameter for reformen af personalepolitikken. Der vil blive truffet fornødne foranstaltninger til fremme af lige muligheder ved at skabe et gunstigt miljø for kvinders ansættelse, forfremmelse og karriereudvikling i Kommissionen. Kommissionen besluttede allerede i december 1999, at Ansættelsesmyndigheden, når den foretager udnævnelser til topledelsen, i princippet skal give forrang til kvinder, når den, efter den har foretaget en vurdering, finder, at kandidaterne er lige kvalificerede. Denne politik vil ikke blive fulgt kategorisk, men den vil være ét af Ansættelsesmyndighedens vigtigste midler til at opfylde Kommissionens målsætning om at fordoble det nuværende antal kvinder på generaldirektør- og direktørniveau i løbet af Kommissionens embedsperiode.

I de sidste fem år har Kommissionen endvidere opstillet årlige mål for kvinders ansættelse i Kommissionen og udnævnelse til mellemledere.

(1) KOM(2000) 335 endelig udg.

(2) KOM(2000) 200 endelig udg.