SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1278/02

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(6. maj 2002)

Om: Evaluering af fugledirektivet/direktivet om levesteder

Ifølge MKB-Nederlandene og brancheorganisationer er mindst tusind fritidsvirksomheder i Nederlandene direkte truet med hensyn til deres fortsatte eksistens. Dette medfører, at næsten titusind menneskers beskæftigelse står på spil. Det er først og fremmest strenge bestemmelser inden for fysisk planlægning og de nederlandske myndigheders naturbeskyttelsespolitik, som i praksis lammer virksomheder inden for fritidssektoren.

Især i områder, som er omfattet af fugledirektivet/direktivet om levesteder lægges der hindriger i vejen for fritidsmuligheder, eller de gøres fuldstændig umulige. I årenes løb er der nemlig blevet tilføjet diverse forskellige lovbestemmelser til fugledirektivet/direktivet om levesteder, hvilket har til følge, at den dengang tilsigtede virkning overskygges af utilsigtede og uønskede hindringer for allerede eksisterende fritids- og turistaktiviteter.

Den nuværende udvikling i Nederlandene inden for arealplanlægning og naturbeskyttelsespolitik strider altså imod de europæiske initiativer og retningslinjer inden for turisme, fritidsaktiviteter, social samhørighed og genoplivning af landområder, som f.eks. støtteprogrammet for landområder under mål 2 og den centrale økonomiske rolle, som Kommissionen tillægger turistsektoren, hvilket fremgår af KOM(2001) 665.

1. Har Kommissionen kendskab til ovennævnte situation?

2. Er Kommissionen rede til at evaluere gennemførelsen af fugledirektivet/direktivet om levesteder i Nederlandene med hensyn til uønskede og utilsigtede negative bivirkninger, således at fritidssektoren fortsat kan udbygges i harmoni med naturen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(20. juni 2002)

Kommissionen er klar over, at adskillige sektorer af erhvervslivet forventer, at udpegningen af Natura 2000-lokaliteter får indvirkning på deres aktiviteter.

Forvaltningen i og omkring lokaliteterne inden for Natura 2000-nettet er ikke omhandlet i detaljer i Rådets direktiver om naturbeskyttelse, dvs. 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1) (fugledirektivet) og 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2) (habitatdirektivet). Det er op til medlemsstaterne selv at bestemme, hvordan de vil forvalte disse områder, idet de samtidig sikrer, at områderne bevarer deres naturmæssige værdier.

Natura 2000 bør kunne muliggøre en bæredygtig udnyttelse af naturressourcerne sideløbende med bevaringen af naturen. Et komplet forbud mod turisme i de udpegede områder kan ikke begrundes under henvisning til fællesskabsdirektiverne. Foreneligheden mellem de bevaringsmæssige målsætninger og aktiviteter, som vil kunne berøre Natura 2000-områderne, bør vurderes i hvert enkelt tilfælde.

Medlemsstaterne har ret til at pålægge strengere miljømæssige betingelser og bevaringsforanstaltninger, end hvad der kræves ifølge fællesskabsdirektiverne, f.eks. i forbindelse med optagelsen af eksisterende naturreservater i Natura 2000-nettet.

Under henvisning til subsidiaritetsprincippet mener Kommissionen ikke, at det vil være formålstjenligt at foretage den evaluering, som det ærede medlem efterlyser, eftersom den ikke har nogen kompetence til at begrænse medlemsstaternes beføjelser til at bestemme, hvilke forvaltningsmæssige foranstaltninger de vil træffe i forbindelse med Natura 2000.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.