ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2682/99

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Afgørelse om en sag om statsstøtte

Den spanske presse citerer det spanske Industriministeriums nyhedsblad om elenergi, Boletín de Energía Eléctrica, for oplysninger om, at elvirksomhederne allerede har modtaget i alt 387.223 millioner pesetas i statsstøtte. Dette beløb betales af de spanske forbrugere gennem en forhøjelse af elregningerne.

I et svar på et spørgsmål fra undertegnede medlem af Europa-Parlamentet anførte Kommissionen, at den ikke havde fundet det hensigtsmæssigt at træffe beslutning om at ophæve udbetalingen af støtten på grund af manglende tidligere regelsæt, sagens komplekse karakter og de igangværende kontakter. I mellemtiden fortsætter forbrugerne med at betale for noget, der i princippet betragtes som ulovlig statsstøtte, og virksomhederne har modtaget omkring 30 % af det samlede støttebeløb, som vanskeligt vil kunne betales tilbage, hvis der træffes beslutning herom.

Mener Kommissionen, at det er på tide at træffe beslutning om ophævelse af denne statsstøtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(8. februar 2000)

Kommissionen vil om nødvendigt kunne kræve den allerede udbetalte støtte tilbagebetalt i overensstemmelse med artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om bestemmelserne for gennemførelse af EF-traktatens artikel 93.(1) Af samme grund, som der blev redegjort for i svar på skriftlig forespørgsel E 2681/99(2) fra det ærede medlem, finder Kommissionen fortsat ikke, at det i det foreliggende tilfælde er hensigtsmæssigt at benytte den mulighed, der findes i henhold til artikel 11 i ovennævnte forordning (EF) nr. 659/1999.

(1) EFT L 83 af 27.3.1999.

(2) Se side 191.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2593/99

af Daniel Hannan (PPE-DE) til Rådet

(3. januar 2000)

Om: Adfærdskodeks for våbensalg

I bestemmelse 4 i EU-adfærdskodeksen for våbensalg er det anført, at medlemsstaterne skal sikre, at høringer under adfærdskodeksen er fortrolige.

Den britiske regering fortolker dette på den måde, at det også indbefatter resultaterne af sådanne høringer (officiel beretning af 25. oktober 1999, spalte 738).

Er Rådet som helhed enig, eller er der i de enkelte medlemsstater forskellig praksis, hvad angår åbenhed om resultaterne af disse høringer? I bekræftende fald hvilke drejer det sig om?

Findes der en fortegnelse over, hvilke våben der blev eksporteret af en anden medlemsstat, efter at den første havde afslået eksportlicens?

Svar

(13. marts 2000)

Det er op til medlemsstaterne at beslutte, hvordan de ønsker at fortolke de bestemmelser om fortrolighed, der er fastsat i adfærdskodeksen, når blot de tager hensyn til, at de meddelelser, der i medfør af kodeksen fremsendes i forbindelse med afslag, bør være fortrolige, og at konsultationsprocessens grundlæggende bilaterale karakter bør respekteres.

Det tilkommer ikke Rådet at kommentere medlemsstaternes praksis i den forbindelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2749/99

af Gérard Deprez (PPE-DE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Europæisk kampagne til bekæmpelse af vold mod kvinder

Kan Kommissionen i tilknytning til Daphne-initiativet og den europæiske kampagne til bekæmpelse af vold mod kvinder, der er en opfølgning af Parlamentets beslutning fra 1997 om vold mod kvinder (A4-0250/97(1)), oplyse følgende:

1. Hvilke projekter er der ydet støtte til i 1999, herunder i Belgien?

2. Mener Kommissionen, at disse projekter har haft en reel indvirkning på volden mod kvinder?

3. Hvad agter Kommissionen om fornødent at gøre for at forbedre virkningerne af disse to initiativer?

4. Hvilke projekter er allerede udarbejdet og godkendt for år 2000 under denne kampagne?

(1) EFT C 304 af 6.10.1997, s. 55.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(2. marts 2000)

I forbindelse med den europæiske kampagne til bevidstgørelse af offentligheden om vold mod kvinder har Kommissionen i Belgien støttet et forslag om oprettelse af et råd med national dækning for fransktalende kvinder i Belgien samt et forslag om oprettelse af en europæisk kvindelobby med tværnational dækning.

Det er umuligt for Kommissionen på nuværende tidspunkt at evaluere disse projekters resultater, fordi de først er ved at blive gennemført. Den europæiske kampagne blev iværksat i marts 1999 og vil blive afsluttet i maj 2000. Der afholdes en afsluttende konference i samarbejde med det portugisiske formandskab i Lissabon i dagene 4.-6. maj 2000. I forbindelse med denne konference vil der blive fremlagt en rapport om evaluering af kampagnen. Dens resultater vil blive taget i betragtning i udarbejdelsen af alle kommende aktioner på området.

Kommissionen minder det ærede medlem om, at den i forbindelse med Daphne-initiativet (1997-1999) har overværet 150 aktioner gennemført af organisationer, som arbejder med bekæmpelse af vold mod kvinder, heraf flere i Belgien, og at den fortsat vil arbejde på dette område inden for rammerne af Daphne-programmet (2000-2003).

Der vil blive sendt en liste over godkendte projekter i forbindelse med denne kampagne direkte til det ærede medlem og Parlamentets Generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2339/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Det græske skibstilsyn

Efter kontrol af EU's ansvarlige udvalg er det græske skibstilsyn blevet godkendt som organisation, der udfører inspektion, men kun i Grækenland og for en periode på tre år, fordi det kun opfylder de kvalitative kriterier, der er anført i Rådets direktiv 94/57/EF(1) om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe.

Kan Rådet give nærmere oplysninger om resultaterne af kontrollen med det græske skibstilsyn? Anser Kommissionen resultaterne af den kvalitative kontrol for tilfredsstillende? Hvilke mangler var der i forbindelse med de kvantitative kriterier? Er der taget hensyn til klagerne over det græske skibstilsyn? Hvilke globale bemærkninger kan Kommissionen fremsætte?

(1) EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(25. januar 2000)

Vurderingen af det hellenske skibsregister (HRS) blev udført den 17. 20. marts 1997 for at konstatere, om det græske klassifikationsselskab opfyldte de kriterier, der er fastlagt i bilaget til Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed. Vurderingen viste, at HRS ikke opfyldte de såkaldte kvantitative kriterier (1000 oceangående fartøjer med en bruttotonnage på over 100 i sin klasse og 1000 eksklusive skibsinspektører). Hvad angår de kvalitative kriterier, vurderede man, at den græske organisation opfyldte dem undtagen nogle punkter, hvor der var manglende overensstemmelse, som Kommissionen anmodede HRS om at afhjælpe. HRS gennemførte alle de henstillinger, Kommissionen fremsatte, straks efter vurderingen. Kommissionen er derfor overbevist om at HRS nu opfylder de kvalitative kriterier.

På inspektionstidspunktet havde HRS kun 941 oceangående fartøjer over 100 bruttotons i sin klasse og 60 skibsinspektører. Selv med anvendelse af en anden beregningsmetode, som blev foreslået af HRS, kom antallet af skibsinspektører kun op 86, og derfor ikke 100, som er påkrævet af direktivet.

Kommissionen modtog i marts 1997 en klage, som påstod, at HRS ikke opfylder nogle af kriterierne i direktivet. De i klagen nævnte punkter, hvor der ikke var overensstemmelse, faldt stort set sammen med de punkter, Kommissionen havde noteret under sin vurdering. Da disse punkter blev afhjulpet af HRS umiddelbart efter vurderingen besluttede Kommissionen at lukke klagen.

HRS blev anerkendt den 22. april 1998 i henhold til artikel 4, stk. 3, for et tidsrum på tre år, hvori HRS kun kan arbejde på vegne af den græske administration. HRS overvåges og skal fortsat overvåges på nuværende tidspunkt af det udvalg, der er oprettet i henhold til direktivet, men henblik på den endelige beslutning om fuld anerkendelse.

Alle klassifikationsselskaber, der anerkendes på EF-niveau, overvåges løbende af udvalget for at sikre, at det opretholder høje kvalitetskrav.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2684/99

af Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Lufttrafik

Hvilke betingelser bør regionale flyforbindelser mellem øerne opfylde for at blive erklæret for forpligtelse til offentlig tjeneste, og hvad er Kommissionens generelle holdning til dette spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(1. februar 2000)

Ifølge artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet(1) kan en medlemsstat indføre forpligtelse til offentlig tjeneste for så vidt angår ruteflyvning til en lufthavn i et yderområde eller et udviklingsområde paa dens område eller på en rute med ringe trafik til en regional lufthavn på dens område, hvis ruten betragtes som vital for den økonomiske udvikling i det område, hvor lufthavnen er beliggende.

Flyforbindelser mellem øer vil helt naturligt kunne falde ind under disse bestemmelser, da øer ofte er randområder eller udviklingsområder. Der er endvidere ofte tale om ruter med ringe trafik. Disse ruter kan normalt også betragtes som vitale for øernes økonomiske udvikling.

Spanien, Frankrig, Portugal og Det Forenede Kongerige har på grundlag af disse bestemmelser indført forpligtelse til offentlig tjeneste på flere ruter mellem øer i Atlanterhavet eller Middelhavet.

(1) EFT L 240 af 24.12.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2855/99

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Hvad er tilladt med den nye foderlov

En lovskærpelse i Sverige i henhold til EU's direktiver har medført, at landets zoologiske haver nu har forbud mod at anvende ukontrolleret kød som foder. Mus og kyllinger kan dermed ikke længere gives til dyrene i de zoologiske haver. Alle kødædende dyr i zoologiske haver skal nu i stedet for have parteret og dyrlægekontrolleret kød fra godkendte foderfabrikker. Slangerne er dog blevet undtaget fra denne bestemmelse. Men syge hornugler og ugler, som de zoologiske have har taget sig af, har af hensyn til deres fordøjelse også behov for at æde hele dyr med pels og alting. Men det er blevet anset for forbudt efter den svenske lov og det EU-direktiv, der ligger til grund for loven. Mener Kommissionen, at det er tilfældet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(9. februar 2000)

I henhold til Rådets direktiv 1999/22/EF af 29. marts 1999 om hold af vilde dyr i zoologiske haver(1), er medlemsstaterne forpligtede til at sikre, at alle zoologiske haver opretholder en høj standard for dyrehold med et udarbejdet ernæringsprogram for dyrene.

Det nævnte direktiv specificerer dog ikke kostforhold i detaljer. Sådanne forhold behandles af medlemsstaterne.

(1) EFT L 94 af 9.4.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2310/99

af Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Eksport af tunfisk til EU

På baggrund af den nyligt fremsatte anmodning fra de thailandske myndigheder til Den Europæiske Union om åbning af et nyt kontingent for import af 8.000 tons varer under position 1604.14.00 i toldtariffen (tunfisk og tunfiskekonserves); på baggrund af, at fællesskabsmarkedet for tunfisk kan anses for tilstrækkeligt forsynet fra EU's interne produktion og fra import fra GSP-lande, som er medlemmer af Andespagten og AVS; på baggrund af, at kontingenterne hertil om nødvendigt kan forhøjes, og det ikke er nødvendigt med forsyninger fra andre lande, som det har kunnet konstateres i de seneste måneder både inden for fællesskabsindustrien og i industrierne i GSP-lande, som kan levere tunfisk til Fællesskabets forarbejdningsindustrier til verdensmarkedspriser; på baggrund af, at det følgelig er yderst vanskeligt at forstå behovet for åbning af et sådant nyt kontingent for varer fra Thailand,

anmodes Kommissionen om at forelægge:

- en liste over thailandske virksomheder, som har eksporteret tunfisk til EU inden for rammerne af de sidste to åbnede kontingenter;

- hver enkelt virksomheds eksporterede mængder til Den Europæiske Union;

- en liste over fællesskabsvirksomheder, som aftager disse mængder med angivelse af de medlemsstater, hvori disse er beliggende.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. januar 2000)

Kommissionen er ikke i stand til at fremlægge de oplysninger, som det ærede medlem efterspørger. Oplysningerne vedrører nemlig private virksomheders kommercielle aktiviteter. Sådanne oplysninger videresendes ikke til Kommissionen af medlemsstaternes toldmyndigheder.

Kommissionen sender det ærede medlem og Europa-Parlamentets Generalsekretariat listen over thailandske virksomheder, som har tilladelse til at eksportere fiskeriprodukter til Fællesskabet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2687/99

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Organigram og finansiering af kommissionsformandens kommunikationsgruppe

Kommissionens formand benytter en kommunikationsgruppe til at udbrede sit politiske budskab. Dette udviser ikke tilfældigt mange ligheder med den britiske premierministers teknik. En af Prodis rådgivere hævdes at være Tony Blairs pressesekretær.

Journalist Dorien Presser har i det nederlandske dagblad De Volkskrant kaldt denne metode propaganda: Han [den britiske premierminister] interesserer sig ikke meget for Parlamentet eller for kritisk presse. Demokrati er for Blair navnlig en propagandateknik. Han behersker denne teknik på en måde, som Goebbels ville have været misundelig over. Han henvender sig direkte til sit folk med raffinerede kommunikationsstrategier.

1. Hvor længe har Kommissionens formand benyttet en kommunikationsgruppe?

2. Hvem er medlemmer, rådgivere osv. i denne gruppe?

3. Hvem varetager den operationelle ledelse af denne kommunikationsgruppe?

4. Hvilken opgavefordeling og hvilket organigram er gennemført i kommunikationsgruppen?

5. På hvilken måde er medlemmerne af denne gruppe forbundet med Kommissionen?

6. Er kommunikationsgruppen underlagt Presse- og Kommunikationstjenesten?

7. Hvilket budget er der årligt til finansiering af kommunikationsgruppen?

8. Hvilke målsætninger prioriteres højst i gruppens handlingsplan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(21. februar 2000)

Hverken Kommissionen eller dens formand råder over en kommunikationsgruppe ud over presse- og kommunikationstjenesten, hvis organigram fremsendes direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat. Ingen rådgiver eller tidligere rådgiver for Det Forenede Kongeriges premierminister arbejder i denne tjeneste.

Presse- og kommunikationstjenesten, der har overtaget den tidligere talsmandstjenestes funktioner samt en del af aktiviteterne under det tidligere generaldirektorat for information, kommunikation, kultur og AV-sektoren er en tjenestegren i Kommissionen på linje med alle øvrige generaldirektorater. Den ledes af en kontorchef og hører under formandens kompetenceområde på samme måde som Kommissionens talsmand, der også tilhører denne tjenestegren.

Finansieringen af presse- og kommunikationstjenesten henhører under del A i Fællesskabernes budget og er underlagt de samme budgetmæssige regler som alle øvrige generaldirektorater i Kommissionen.

Formålet med presse- og kommunikationstjenesten er under ingen omstændigheder at drive propaganda, men derimod at kanalisere udtømmende, gennemsigtig og åben information om Kommissionens aktiviteter ud til offentligheden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2356/99

af Riitta Myller (PSE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Udvidelsens indvirkninger på miljøet

EU's udvidelse vil være en realitet i løbet af de nærmeste år. Der forhandles for øjeblikket med seks lande, og efter topmødet i Helsinki vil forhandlingerne blive udvidet til at omfatte i alt tolv ansøgerlande.

Under forhandlingsprocessen skal de kommende medlemmer bringe deres forvaltning og lovgivning i overensstemmelse med EU's regler. En stor og økonomisk betydningsfuld udfordring vil være at gøre fremskridt med rette op på miljøsituationen og føre en miljøpolitik i overensstemmelse med en bæredygtig udvikling.

Hvad vil Kommissionen gøre, for at miljøet inddrages som en af prioriteringerne under forhandlingerne, og hvordan forholder Kommissionen sig til overgangsperioder i miljøanliggender?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(18. februar 2000)

Kommissionen er enig med det ærede medlem i, at det vil være en stor udfordring at forbedre miljøsituationen i ansøgerlandene og tilpasse deres lovgivning til gældende EU-ret på miljøområdet.

Miljø er en af prioriteterne i tiltrædelsesprocessen. Da Unionen indledte forhandlingerne med Ungarn, Cypern, Polen, Slovenien, Estland og Den Tjekkiske Republik, blev der i Unionens forhandlingsposition udtrykkeligt refereret til målsætningen om høje standarder for nuklear sikkerhed og miljøbeskyttelse.

Kommissionens mangeartede foranstaltninger sikrer, at miljøet tages behørigt i betragtning. De omfatter økonomisk bistand (navnlig det strukturpolitiske førtiltrædelsesinstrument (ISPA)) og definerer miljøtilnærmelsesprocessen som en vigtig opgave under tiltrædelsespartnerskaberne. Endvidere offentliggør Kommissionen praktiske vejledninger om, hvordan landene kan tilnærme deres lovgivning til de gældende fællesskabsbestemmelser på miljøområdet og gennemføre disse.

Med hensyn til overgangsperioder indtog Kommissionen følgende holdning i den sammenfatning, der ledsagede rapporterne om de enkelte ansøgerlandes fremskridt i retning mod tiltrædelse, og som blev vedtaget den 13. oktober 1999(1): For de områder, der er forbundet med udvidelsen af det indre marked, kan regulatoriske foranstaltninger hurtigt gennemføres. Overgangsperioder bør derfor være få og korte. For de områder af regelværket, hvor betydelige tilpasninger er nødvendige, og som kræver en særlig indsats, herunder betydelige udgifter (f.eks. miljø, energi og infrastruktur), kan der i en afgrænset periode fastsættes overgangsordninger, hvis ansøgerlandene kan bevise, at der foregår en tilpasning, og at de vil gennemføre detaljerede og realistiske tilpasningsplaner, der også omfatter de nødvendige investeringer.

(1) KOM(1999) 500 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2819/99

af Helle Thorning-Schmidt (PSE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: WTO-sagen mellem Frankrig og Canada om asbestforbud

Hvad kan Kommissionen oplyse om udfaldet af WTO-sagen mellem Frankrig og Canada om det franske asbestforbud, herunder hvad Kommissionen har foretaget i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(4. februar 2000)

Det WTO-panel, der blev oprettet på anmodning af Canada den 25. november 1998 i sagen mod Fællesskabet vedrørende det forbud mod indførsel af asbest og asbestholdige produkter, som Frankrig har indført, har ikke afsluttet sit arbejde. De pågældende videnskabelige datas komplicerede karakter har givet anledning til betydelige forsinkelser. Således har mødet mellem panelet og eksperterne samt den anden sagsbehandling først lige fundet sted i januar 2000, ligesom rapporten fra panelet først kan forventes at foreligge i maj måned.

Denne forsinkelse er imidlertid et udtryk for kvaliteten af de videnskabelige undersøgelser, som Fællesskabet har iværksat som følge af denne uoverensstemmelse. I denne forbindelse har det vist sig nødvendigt med en ganske særlig indsats på grund af den betydelige risiko for sundhedsskadelige virkninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1905/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Interreg II og InterregII C (1994-1999)

Den samlede støtte fra Fællesskabets strukturfonde til Italien i forbindelse med fællesskabsinitiativet vedrørende grænseoverskridende samarbejde og energinet InterregII for tidsrummet 1994-1999 beløber sig til 270 mio. ecu (svarende til 523 mia. lire) og den samlede støtte i forbindelse med fællesskabsinitiativet vedrørende tværnationalt samarbejde i forbindelse med fysisk planlægning InterregII C for tidsrummet 1995-1999 beløber sig til 33 mio. ecu (svarnede til 64 mia. lire).

Kan Kommissionen oplyse, hvilke organer (offentlige eller private), institutioner, selskaber, andelsvirksomheder og personer der er blevet tildelt hvilke beløb eller bidrag (herunder udbetalinger, hvad enten de allerede er foretaget eller ej), for så vidt angår InterregII og InterregII C.

Står det klart, hvad beløbene rent faktisk er blevet brugt til, og om initiativerne har været en succes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(8. december 1999)

Efter Kommissionens beslutning af 16. december 1998 er det samlede EU-bidrag til fællesskabsinitiativet Interreg II i Italien på 376 mio. EUR.

I medfør af de gældende forordninger udbetaler Kommissionen Interreg-støtten direkte til de nationale myndigheder, der har ansvaret for udarbejdelsen og iværksættelsen af de operationelle programmer. Alle udførlige oplysninger om de endelige modtagere kan indhentes hos det italienske ministerium for offentlige arbejder.

Overvågningsudvalgene, der består af repræsentanter for Kommissionen og for de berørte ministerier og regioner, påser, at programmerne gennemføres korrekt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1711/99 af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen. Finsk grænsebeskyttelse ved handel med æg.



EF-Tidende nr. 203 E af 18/07/2000 s. 0030 - 0030



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1711/99 af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen (29. september 1999) Om: Finsk grænsebeskyttelse ved handel med æg Er det korrekt, at den finske stat i henhold til en aftale med EU kan indføre en grænsebeskyttelse mod import af æg fra Sverige, medens de svenske myndigheder mangler en tilsvarende mulighed? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (10. november 1999) Kommissionen er ikke bekendt med en aftale mellem EU og Finland, ifølge hvilken finsk grænsekontrol kan forhindre levering af æg fra Sverige.