SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1725/97 af Ulla Sandbaek (I-EDN) til Kommissionen (23. maj 1997)

Om: Dumping af EU-oksekoed i Sydafrika

Mellem 1993 og 1995 steg omfanget af EU's eksport af oksekoed til Sydafrika fra 7.200 t til 53.300 t. Hvert kilo eksporteret frosset oksekoed koster den europaeiske skatteborger omkring 1,20 ecu (1,60 ecu indtil januar 1997), saaledes at det kan landes i Sydafrika til en kilopris paa 0,52 ecu (frosset udbenet oksekoed), hvilket er 51% under den indenlandske en gros-pris i Sydafrika (1996-gennemsnit). Oksekoedsproduktionen i Sydafrika faldt med en tredjedel mellem 1993 og 1996, og det anslaas, at landmaendene har mistet op til 40% af deres indtjening fra husdyr solgt mellem foerste halvdel af 1995 og 1996. Afrikanske nabolande, f.eks. Namibia, som traditionelt leverer oksekoed til Sydafrika, er ogsaa beroert. I marts 1997 vedtog Den Paritetiske Forsamling AVS-EU to beslutninger om dette emne (AVS-EU 2091/97 og 2135/97). I begge disse beslutninger opfordredes Kommissionen og Raadet til at afskaffe eksportrestitutioner for oksekoedseksport til Sydafrika og Lesotho med den begrundelse, at disse lande faktisk er medlemmer af SACU (Southern African Customs Union (toldunionen for det sydlige Afrika)), som er nettoeksportoer af oksekoed.

1. Med hvilken begrundelse klassificerer Kommissionen Sydafrika som nettoimportoer af oksekoed, naar landet er medlem af et de facto-frihandelsomraade, SACU, der, som helhed betragtet, eksporterer oksekoed?

2. Kan Kommissionen redegoere for forholdet mellem de regelmaessige justeringer i niveauet for eksportstoette til Sydafrika i loebet af 1995 og 1996 og nedskrivningen af den sydafrikanske rand i samme periode?

3. Finder Kommissionen, at januar-nedskaeringen af eksportstoetten med 20% er nok til at sikre en fri og retfaerdig konkurrence mellem oksekoedsproducenter i Sydafrika, herunder nabolandene i SACU, og EU-producenter, som afspejler parternes forholdsmaessige fordele, naar den producentstoette, EU-oksekoedsproducenterne modtager, fortsat er tre gange hoejere end den stoette, deres sydafrikanske kolleger modtager?

4. Er Raadets (udviklingssamarbejde) og (landbrug) opmaerksomhed blevet henledt paa den sydafrikanske regerings anmodninger og appeller om at indstille subventioneret EU-oksekoedseksport til Sydafrika fra den 29. august 1996 og fremover?

5. Hvilke procedurer har Kommissionens relevante generaldirektorater (GD VI og GD VIII) fulgt for at undersoege, om stoette til oksekoedseksport til Sydafrika eventuelt kraenker samhoerighedsprincippet som fastlagt i Maastricht-traktatens artikel 130 V?

6. Hvilke initiativer vil Kommissionen tage for at sikre tidlig identificering og forebyggelse af potentielle fremtidige tilfaelde af manglende sammenhaeng mellem EU-udviklingspolitikker og den faelles landbrugspolitik? Hvorledes vil de relevante paagaeldende parter og institutioner (beroerte grupper, regeringer, Europa-Parlamentet, Den Paritetiske Forsamling AVS-EU og Raadet) blive inddraget i vurderingen af saadanne tilfaelde?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (30. juni 1997)

1. Formaalet med EU's system med eksportrestitutioner for oksekoed er at udligne forskellen mellem de relativt hoeje priser, som de handlende ville modtage paa Faellesskabets marked, og de lavere priser, de ville modtage paa tredjelandets marked. Det er ikke en forudsaetning for, at der kan ydes restitutioner for eksport af restitutionsberettiget oksekoed til et givet tredjeland, at det er nettoimportoer af oksekoed.

2. Stoerrelsen af restitutionerne er baseret paa verdensmarkedsprisindikatorerne udtrykt i dollars og de forpligtelser vedroerende eksportsubsidier, der blev indgaaet under Uruguay-runden. Kommissionen har siden begyndelsen af indevaerende aar foretaget et antal samlede reduktioner i stoerrelsen af eksportrestitutionerne i oksekoedssektoren. Endvidere har Kommissionen besluttet at gruppere landene i det sydlige og oestlige Afrika sammen med alle andre lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene). Den kombinerede effekt af disse foranstaltninger er en reduktion af eksportrestitutionerne for eksport af oksekoed (frosset udbenet oksekoed) til Sydafrika med 35% i forhold til niveauet i begyndelsen af 1997 (dvs. fra 1 455 ECU pr. t til 945 ECU pr. t for oejeblikket).

3. Blandt maalene i den faelles landbrugspolitik er at sikre en rimelig levestandard for EU-producenterne. Som instrumenter i den faelles landbrugspolitik findes direkte betalinger til producenterne, priserne og eksportrestitutioner til udligning af forskellen mellem verdensmarkedspriserne og EU-priserne. Spoergsmaalet om at forlige disse maal og instrumenter med en komparativ fordel blev behandlet under forhandlingerne i Uruguay-runden. Blandt konklusionerne var en begraensning af omfanget af den subsidierede eksport og en begraensning af budgetudgifterne til eksportrestitutioner.

Det maa understreges, at EU's system med eksportrestitutioner ikke har til formaal at underbyde de lokale priser. Kommissionen opfordrede derfor i september 1996 den sydafrikanske regering til at konkretisere sine paastande om dumping af EU-oksekoed paa det sydafrikanske marked og til at give Kommissionen argumenter, saaledes at den kunne foretage sig det fornoedne. Hidtil har den sydafrikanske regering ikke leveret den oenskede fulde rapport, der kan tjene som et analytisk grundlag til at tage stilling til, om der er grund til yderligere reduktioner af restitutionerne for eksport af oksekoed til Sydafrika. De tal, der for oejeblikket cirkulerer, er efter Kommissionens opfattelse temmelig spekulative og kan derfor ikke tjene som grundlag for yderligere indsats fra EU's side.

4. Den sydafrikanske regerings bekymringer vedroerende EU's eksportrestitutioner for oksekoed er ikke blevet formelt droeftet af Raadet (udviklingssamarbejde), men spoergsmaalet er blevet rejst over for medlemsstaterne i anden sammenhaeng. Desuden er spoergsmaalet blevet rejst under et raadsmoede for landbrugsministrene og i Forvaltningskomitéen for Oksekoed, der bestaar af repraesentanter for Kommissionen og medlemsstaterne.

5. Eksportrestitutionernes indflydelse paa visse landes interesser er et spoergsmaal, der behandles ved konsultation mellem Kommissionens relevante tjenestegrene i henhold til de normale procedurer.

6. Kommissionen goer sit yderste for at sikre, at der er sammenhaeng mellem dens landbrugspolitik og udviklingspolitik. Som anfoert i punkt 5 behandles politiske spoergsmaal i Kommissionen gennem de normale procedurer for konsultation mellem tjenestegrenene, saaledes at der kan tages hensyn til alle beroerte parters synspunkter.