SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3357/01

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Kommissionen

(5. december 2001)

Om: Afghanistan og humanitær bistand fra Den Europæiske Union

I forlængelse af min forespørgsel til Rådet (der i sit svar (H-0856/01(1)) bl.a. henviste mig til Dem) angående begrænsning af de afghanske landmænds dyrkning og salg af opium ønsker jeg at få oplyst, hvilke prioriteter Kommissionen har opstillet (ECHO), først og fremmest for anvendelse af den direkte humanitære bistand til imødegåelse af akutte behov (25 mio. EUR), og i anden instans for den langsigtede udnyttelse af det samlede beløb på 320 mio. EUR, som det allerede er blevet besluttet skal stilles til rådighed for dette land.

Agter Kommissionen som led i denne humanitære bistand og planen for udvikling og genopbygning af Afghanistan at fremme strategien med at afholde landmændene fra at genoptage opiumsdyrkningen og producenterne fra at sælge de bestående lagre, og hvis ja, hvordan?

(1) Skriftligt svar af 14.11.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(5. marts 2002)

Kommissionen, som yder støtte via Kontoret for Humanitær Bistand (ECHO), er den største donor næst efter USA inden for humanitær bistand til Afghanistan, idet der er ydet 150 mio EUR siden 1993. Hertil skal lægges den bistand der ydes via Kommissionens andre tjenestegrene, dvs. generaldirektoraterne for udvikling (DEV)/AIDCO dvs. kontoret for samarbejdsbistand, og generaldirektoratet for forbindelser med tredjelande (RELEX), som arbejder henholdsvis inden for fødevarebistand og bistand til afghanske flygtninge. Den Europæiske Union har således siden 1991 ydet den afghanske befolkning mere end 430 mio. EUR.

Kontoret for Humanitær Bistand (ECHO) rejste i 2001 54,7 mio. EUR. Sammen med fødevarehjælpen (28 mio. EUR), bistanden til afghanske flygtninge i nabolandene (22,5 mio. EUR) og bistanden til minerydning (ca. 10 mio. EUR) forvaltede Kommissionen alt i alt 116 mio. EUR i støtte til den afghanske befolkning i 2001. Hvis man hertil føjer støtten fra medlemsstaterne, var EU's samlede bistand på over 320 mio. EUR i 2001.

Kommissionens humanitære bistand til Afghanistan (via Kontoret for Humanitær Bistand ECHO) indtil den 11. september 2001 androg 23,4 mio. EUR; den tog i første række sigte på to udsatte befolkningsgrupper:

- befolkningsgrupper som var drevet på flugt på grund af tørke eller kampe; de blev hjulpet med drikkevand og sanitet, samt med uddeling af det allermest nødvendige udstyr og forskellige sundheds- og ernæringsprogrammer

- tilbageblevne befolkningsgrupper som var blevet ramt af tørke; her blev der uddelt fødevarer.

Projekterne blev forsinket på grund af begivenhederne den 11. september 2001 fordi en stor del af det udsendte personale vendte hjem, men dog ikke helt afbrudt (bortset fra minerydningen) takket være det lokale afghanske personales kompetence og selvopofrelse.

Budgetmyndigheden godkendte den 15. oktober 2001 et ekstra rammebeløb på 25 mio. EUR, som blev hentet fra Fællesskabets nødreserve på budgettet; dette beløb er blevet anvendt langs hen ad vejen ud fra udviklingen i situationen på stedet både med hensyn til behov og med hensyn til adgangsmuligheder og sikkerhed.

I første omgang fik Det Internationale Røde Kors efter koalitionens første militære angreb tildelt finansiel bistand på 1,5 mio. EUR til forstærkning af lægefaciliteterne overalt i landet.

Endnu et rammebeløb, på 15 mio. EUR, er blevet anvendt til at videreføre flygtningebistandsprogrammerne (der er nu mere end 1 million flygtninge) og til at forsyne den tilbageblevne befolkning med levnedsmidler.

Der er vedtaget en tredje finansbeslutning om et beløb på 8,5 mio. EUR, som har givet Kontoret for Humanitær Bistand (ECHO) mulighed for at imødegå den seneste militære udvikling (nu hvor taleban-styrkerne er slået på flugt i de fleste dele af landet) med minerydning og undervisning i hvordan man detekterer det seneste skyts (cluster bombs) som den militære koalition har gjort brug af, bistand til hjemvendende flygtninge, samt iværksættelse af bistand til den sydlige del af landet som er blevet hårdt ramt af bombardementerne.

For så vidt angår de øvrige ordninger, er Kommissionen bekendt med at landbrugerne har store vanskeligheder på grund af taleban-bevægelsens forbud mod valmue-dyrkning (det anslås at dette forbud er skyld i at omkring 400 000 mennesker er flygtet), og den har derfor i planlægningen af foranstaltningerne på konto B7-302(1) besluttet at finansiere dyrkning af alternative afgrøder og alternative indtægtskilder i de provinser som er hårdest ramt af dyrkningsforbudet.

Efter den 11. september 2001 har man ændret planerne med henblik på a) at imødegå en eventuel geoptagelse af valmuedyrkningen og b) at imødekomme det internationale samfunds respons på genopbygningsfasen. Spørgsmålet om hvordan man imødegår problemerne i forbindelse med ulovlig valmueproduktion og brug af narkotika er et af de vigtigste tværgående punkter, og det vil helt sikkert blive taget op både i forbindelse med det rammebeløb på 187 mio. EUR til genopbygning af landet (heri indgår ikke den humanitære bistand) som Kommissionen agter at rejse i 2002, og alt fremtidigt genopbygningsarbejde.

Der er en reel risiko for at valmuedyrkningen genoptages som følge af mangelen på en central kontrol og de usikre forhold i store dele af landet. Den Europæiske Unions bistand og støtten fra myndigheder skal anvendes til at finde alternative løsninger i form af programmer der i første række tager sigte på at finde andre afgrøder og give landbrugerne en højere indtjening fra andre produkter.

Man kunne eventuelt overveje at indsætte en betingelsesklausul i de internationale programmer for på denne måde at forpligte de regionale myndigheder og de lokalsamfund der drager fordel af udviklingsarbejdet, til skriftligt at indskrænke eller helt give afkald på valmuedyrkning i deres region.

Der må skelnes mellem lagre af såsæd og narkotikalagre.

For så vidt angår spørgsmålet om lagre af såsæd og valmuedyrkning overvejer Kommissionen at medfinansiere et program for overvågning af afgrøderne.

Det må ikke glemmes at det for det meste er heroin og ikke opium der er oplagret, og at man hidtil ikke har været i stand til at lokalisere eller ansætte værdien af disse lagre der sandsynligvis er i hænderne på kriminelle organisationer og bander. Der må sandsynligvis således træffes foranstaltninger af en helt anden art end de foranstaltninger der iværksættes overfor valmuedyrkning. Vanskeligheden består i at finde og destruere lagre som meget vel kan være blevet flyttet bort fra Afghanistan, og at skærpe kampen mod regionalt smugleri.

Med dette formål for øje har Kommissionen netop finansieret en foranstaltning til styrkelse af den centrale narkotikabekæmpelsesinstans i Tadsjikistan (400 000 EUR), ligesom den fortsætter med at iværksætte nye projekter langs heroinvejen igennem Centralasien, Iran og Kaukasus.

(1) B7-302, Støtte til flygtninge i udviklingslande i Asien og Latinamerika. Støtte til arbejdet i Afghanistan 2001-2002: ca. 90 mio. EUR.