SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2189/98

af Friedhelm Frischenschlager (ELDR) til Raadet

(10. juli 1998)

Om: Menneskerettigheder - omskaering af kvinder

Paa globalt plan har ifoelge FN-skoen omkring 135 millioner piger og kvinder vaeret udsat for rituelle omskaeringer.

1. Mener Raadet, at skamferinger af kvinders og pigers koensorganer, som isaer foretages i mange afrikanske og arabiske lande, men ogsaa i visse asiatiske og endelig som regel af emigranter i europaeiske lande, er en kraenkelse af menneskerettighederne?

2. Mener Raadet, at skamfering af kvinders og pigers koensorganer i fremtiden skal goeres strafbar paa samme maade overalt i Europa?

3. Deler Raadet, for saa vidt angaar den ensartede asylpolitik, som Amsterdam-traktaten laegger op til, den opfattelse, at kvinder, der flygter paa grund af risiko for skamfering eller en allerede sket skamfering, under alle omstaendigheder boer have asyl (Canada spiller her internationalt set en rolle som foregangsland)?

4. Vil Raadet i anden halvdel af aaret rette de i medierne (Die Presse, 26.6.1998) bebudede styrkede initiativer inden for rammerne af samarbejdet med udviklingslandene ogsaa mod oplysning om og bekaempelse af denne menneskeforagtende praksis?

Svar

(22. oktober 1998)

En af medlemsstaterne forelagde paa FN's 52. generalforsamling et udkast til resolution om traditions- eller saedvanemaessig praksis, som er til skade for kvinders og pigers helbred (52/99). Alle EU-medlemsstaterne sluttede op om denne resolution, som blev vedtaget uden afstemning den 12. december 1997.

Resolutionen bekraefter paa ny at denne traditions- eller saedvanemaessige praksis, som er til skade for kvinders og pigers helbred, kun kan betegnes som aabenlys vold og en alvorlig kraenkelse af deres grundlaeggende rettigheder. Generalforsamlingen understreger, at der boer traeffes lovmaessige eller andre foranstaltninger paa nationalt plan for at forbyde en saadan kraenkende traditions- eller saedvanemaessig praksis, og beder samtlige stater om at opfylde deres internationale forpligtelser paa dette omraade, og isaer de forpligtelser, de har indgaaet i henhold til Wien-erklaeringen og det dertil knyttede handlingsprogram, Beijing-erklaeringen og handlingsplanen fra fjerde Verdenskonference om kvinder, handlingsprogrammet for den internationale konference om befolkning og udvikling og handlingsplanen for bekaempelse af traditionsmaessig kraenkende praksis, der er til skade for kvinders og boerns helbred.

Hvad angaar asylansoegninger, udveksler medlemsstaterne regelmaessigt inden for rammerne af CIREA (Oplysnings-, Analyse- og Udvekslingscenter for Asyl) oplysninger om, hvordan man skal vurdere asylansoegninger fra lande, hvorfra der kommer et stort antal ansoegere. Der tages altid stilling til spoergsmaalet om seksuelle overgreb og skamfering af koensorganer. Asylansoegninger, der bygger paa dette grundlag, har ogsaa vaeret genstand for udveksling af oplysninger mellem CIREA-sagkyndige og Canadas og USA's delegationer paa et moede med disse lande inden for rammerne af den transatlantiske dialog.

Raadet har imidlertid ikke paa indevaerende tidspunkt faaet forelagt forslag om harmonisering af medlemsstaternes politik paa dette omraade. En saadan harmonisering er i oevrigt ikke specifikt naevnt i Raadets resolution af 18. december 1997 om fastsaettelse af prioriteter for samarbejdet om retlige og indre anliggender for perioden 1. januar 1998 til Amsterdam-traktatens ikrafttraeden(1), som blev vedtaget efter hoering af Europa-Parlamentet.

(1) EFT C 11 af 15.1.1998, s. 1.