ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2446/96 af Niall Andrews (UPE) til Kommissionen (18. september 1996)

Om: Deponeringspladser

Har Kommissionen planer om at fremsaette forslag om fastlaeggelse af mindstenormer for allerede eksisterende deponeringspladser, i modsaetning til godkendelse af nye pladser, med henblik paa at sikre, at nugaeldende miljoenormer ogsaa finder anvendelse paa eksisterende deponeringspladser og, om noedvendigt, at kraeve lukning af pladser, der ikke opfylder kravene, som f.eks. Balleally-deponeringspladsen i naerheden af Lusk i Co. Dublin?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (17. oktober 1996)

Kommissionen forelagde i 1991 ((KOM(91) 102 som aendret ved KOM(93) 275. )) Raadet et forslag til direktiv om deponering af affald. Formaalet hermed var at sikre, at medlemsstaterne vedtog en ensartet politik i forbindelse med deponeringspladser, samt at standarderne herfor harmoniseret i Faellesskabet. Raadet vedtog sin faelles holdning til dette forslag i 1995.

Dog fandt Europa-Parlamentet ikke, at miljoebeskyttelsesgraden var tilstraekkelig hoej, og afviste derfor i maj 1996 den faelles holdning. Foelgelig bortfaldt forslaget i august 1996, og Kommissionen er nu ved at udarbejde et nyt forslag.

Den faelles holdning indeholdt bestemmelser vedroerende allerede eksisterende deponeringspladser. Det var bestemt, at eksisterende deponeringspladser ikke laengere skulle kunne benyttes, medmindre der blev truffet visse foranstaltninger. Foerst og fremmest skulle operatoeren udarbejde en konditioneringsplan for deponeringspladsen, der skulle indeholde visse oplysninger og korrigerende foranstaltninger, som var paakraevet for at efterkomme direktivets bestemmelser. Det var meningen, at myndighederne skulle vurdere planen, og at de pladser, der ikke kunne faa bevilget nogen tilladelse til videre drift, skulle lukkes ned snarest muligt. Pladser, hvor driften kunne fortsaettes, skulle foere konditioneringsplanen ud i livet inden for en tiaarsperiode.

Det nye direktivforslag om deponering af affald vil formentlig indeholde lignende bestemmelser, som maaske endog er endnu strengere. Hvad angaar deponeringspladsen »Balleally Dump«, vil det vaere op til de irske myndigheder at vurdere, hvorvidt denne fortsat kan benyttes.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2542/96 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (8. oktober 1996)

Om: Det indre marked

Den industrielle ejendomsret (patenter, maerker, tegninger og brugsmodeller) har en vigtig rolle at spille paa EU's indre marked: at fremme nyskabende aktivitet ved at fremme den oprindelige idés udvikling frem til dens praktiske virkeliggoerelse.

Vil Kommissionen garantere beskyttelsen af de »brugsmodeller«, der opfylder kravene om: a) absolut nyhed: b) mulighed for industriel udnyttelse; c) opfindelseshoejde i henhold til artikel 56 i patentkonventionen, og, saafremt dette viser sig at vaere for vanskeligt eller umuligt, i det mindste opfylder kravet om en praktisk industriel fordel i forhold til den tidligere tekniske situation?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti paa skriftlige forespoergsler E-2541/96, E-2542/96 og E-2543/96 (30. oktober 1996)

Kommissionen er enig med det aerede medlem i, at enkle og forstaaelige regler for de erhvervsdrivende fremmer den nyskabende aktivitet, sikrer en effektiv beskyttelse af opfindelserne og aabner mulighed for, at alle kan informeres herom. Kommissionen offentliggjorde i juli 1995 en groenbog om brugsmodelbeskyttelse i det indre marked ((Dok. KOM(95) 370. )). I tilknytning hertil blev der gennemfoert en omfattende hoering af interesserede parter, og i oktober 1996 vedtog Parlamentet Anoveros Trias de Bes' betaenkning om sagen. Inden Kommissionen foreslaar en brugsmodelordning, agter den at droefte sagen yderligere, isaer med repraesentanter for de erhvervssektorer, der beroeres mest direkte af tekniske innovationer. Det vil i den forbindelse ogsaa blive droeftet, hvilke oplysninger om brugsmodeller der skal videregives til handel og industri. I lyset af naerhedsprincippet er en myndighed paa EU-plan ikke noedvendigvis bedst egnet til at besvare de enkelte virksomheders spoergsmaal, som ofte vil vaere af national, regional eller lokal karakter.

Kommissionen kender de forslag, som det aerede medlem fremsaetter med hensyn til indholdet af en eventuel fremtidig lovgivning om brugsmodeller. Allerede i forbindelse med droeftelserne af Anoveros Trias de Bes' betaenkning har Kommissionen - primaert under droeftelserne heraf i Parlamentets udvalg - givet udtryk for, at den stoetter disse forslag.

Patentretten i Europa er allerede harmoniseret i vid udstraekning. Der er sket en tydelig tilnaermelse af de enkelte nationale patentsystemer, efter at medlemsstaterne alle har tiltraadt den europaeiske patentkonvention fra 1993 og aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs-aftalen). Som det imidlertid fremgaar af groenbogen om brugsmodelbeskyttelse i det indre marked, undersoeger Kommissionen i oejeblikket, hvilke muligheder der er for at supplere patentretten med en saerlig lovgivning for brugsmodeller, da tekniske opfindelser ofte kan beskyttes hurtigere og enklere ved en brugsmodelbeskyttelse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2657/96 af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen (15. oktober 1996)

Om: Et strukturkrisekartel for den europaeiske porcelaensindustri

Siden 1992 har den tyske porcelaensindustri mistet mere end 5.000 arbejdspladser. En lignende udvikling goer sig gaeldende ogsaa i andre medlemsstater. Lavprisimport fra det oestlige Asien og de oesteuropaeiske lande spiller i denne sammenhaeng en stor rolle.

1. Vil Kommissionen ogsaa for 1997 stoette indfoerelsen af et kontingent for procelaensimporten fra Kina? I benaegtende fald hvorfor ikke?

2. Hvordan vil Kommissionen vurdere virkningen af et strukturkrisekartel for den europaeiske porcelaensindustri? Vil Kommissionen eventuelt tilslutte sig en midlertidig etablering af et saadant strukturkrisekartel? I benaegtende fald hvorfor ikke?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (15. november 1996)

Raadets forordning (EF) nr. 519/94 af 7. marts 1994 ((EFT L 67 af 10.3.1994 )), som er gyldig paa indevaerende tidspunkt, fastlaegger faellesregler for indfoersel fra visse tredjelande, herunder Den Kinesiske Folkerepublik. Bilag II indeholder en fortegnelse over de kontingenter, der er fastsat for visse produkter af kinesisk oprindelse, hvilket bl.a. omfatter bordservice og koekkenartikler af porcelaen.

I Kommissionens beretning til Raadet fra december 1995 angaaende de kvantitative kontingenter fastsat i ovennaevnte forordning ((KOM(95) 614 )), fandt den, at man i lyset af de beroerte faellesskabsproducenters situation og forholdene paa markedet for de paagaeldende produkter boer bevare kontingentordningen for indfoersel fra Kina, i saerdeleshed for bordservice og koekkenartikler af porcelaen. Efter en stoerre debat om emnet vedtog Raadet i april 1996 med forordning (EF) nr. 752/96 ((EFT L 103 af 26.4.1996 )) en begraenset forhoejelse af ovennaevnte kontingent for disse produkter. Kommissionen er nu i faerd med at bedoemme de foreliggende data med henblik paa at udfaerdige dette aars beretning.

Kommissionen har intet kendskab til etableringen af et »strukturkrisekartel« for den europaeiske procelaensindustri og kan derfor ikke udtale sig herom. Hvis det aerede medlem kan give en mere detaljeret redegoerelse for en saadan sammenslutnings befoejelser og aktiviteter, er Kommissionen naturligvis rede til at udbygge naervaerende svar.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 2631/96 af David BOWE til Kommissionen. Anvendelse af kloakslam til landbrugsjord



EF-Tidende nr. C 072 af 07/03/1997 s. 0068



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2631/96 af David Bowe (PSE) til Kommissionen (15. oktober 1996) Om: Anvendelse af kloakslam til landbrugsjord Kan Kommissionen venligst oplyse, paa hvilke betingelser den vil acceptere anvendelse af kloakslam til landbrugsjord? Agter Kommissionen at fastsaette nogen europaeiske normer for anvendelse af slam, enten i flydende eller toerret form, til landbrugsformaal eller andre formaal? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (7. november 1996) Anvendelse af spildevandsslam i landbruget er omfattet af raadsdirektiv 86/278/EOEF om beskyttelse af miljoeet, navnlig jorden, i forbindelse med anvendelse i landbruget af slam fra rensningsanlaeg ((EFT L 181 af 4.7.1986, s. 6. )), som bl.a. fastsaetter graensevaerdier for indholdet af tungmetaller i jorden og i slammet samt for de aarlige maengder tungmetaller, der maa tilfoeres jorden.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2607/96 af Raymonde Dury (PSE) til Kommissionen (11. oktober 1996)

Om: Dyreforsoeg

I henhold til direktiv 86/609/EOEF ((EFT L 358 af 18.12.1986, s. 1. )) om dyr, der anvendes til forsoeg, boer der ikke udfoeres forsoeg, hvis det er praktisk muligt og forsvarligt at opnaa de oenskede resultater ved hjaelp af andre acceptable videnskabelige metoder, som ikke indebaerer anvendelse af dyr.

Mange tusind primater sendes fortsat til Europa fra Indonesien, Filippinerne, Kina, Ile Maurice og Barbados. 80% af disse dyr doer inden de naar bestemmelsesstedet. Ofte eksisterer der in vitro-teknikker, som goer det muligt at opnaa tilsvarende resultater, men disse er mere tidskraevende og dyrere end anvendelsen af aber.

Kan Kommissionen oplyse, om argumentet om forsoegenes varighed og pris, som anfoeres fra virksomhedernes og forskernes side, udgoer en acceptabel begrundelse for at fravige fra ovennaevnte direktiv?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (13. november 1996)

Ifoelge artikel 7, stykke 2, i Raadets direktiv 86/609/EOEFSSSS ((EFT L 358 af 18.12.1986, s. 1. )) maa forsoeg med dyr ikke udfoeres, hvis der paa rimelig og praktisk maade kan benyttes en anden videnskabeligt tilfredsstillende metode, som ikke medfoerer anvendelse af dyr, for at opnaa de tilstraebte resultater.

Anvendelsen af primater (bortset fra mennesker) anses for at vaere af afgoerende betydning inden for biomedicinsk forskning. Antallet af anerkendte, alternative metoder er endnu utilstraekkeligt.

Kommissionen raader ikke over oplysninger om doedeligheden blandt dyrene under transporten og kan derfor ikke udtale sig om de 80%, som det aerede medlem har naevnt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2323/96 af Carlo Ripa di Meana (V) til Kommissionen (27. august 1996)

Om: Operationelle flerfondsprogrammer i Sardinien

Regionen Sardinien (Italien) skulle have til hensigt at anvende 60 mia OFP (operationelle flerfondsprogrammer) fra Den Europaeiske Union til offentlige arbejder og byggepladser i fredede omraader paa Sardinien, og 7 aar efter udstedelsen af den regionale rammelov nr. 31 af 1989 har regionalraadet endnu ikke oprettet nogen park.

Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmaessigt at fastlaegge nogen betingelser for udbetalingen af stoette til den forudgaaende oprettelse af parksystemet paa Sardinien, og anser den det ikke for uhensigtsmaessigt, at faellesskabsstoette, der officielt er bevilget til parker, som faktisk endnu ikke eksisterer, i stedet anvendes til gennemfoerelse af offentlige arbejder og byggepladser, isaer med henvisning til omraaderne i de regionale parker i Sinis-Montiferru, Monte Arci og Giara i provinsen Oristano?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (17. oktober 1996)

Det operationelle flerfondsprogram for regionen Sardinien, som blev vedtaget af Kommissionen den 25. november 1994, omfatter bl. a. en foranstaltning vedroerende »naturparksystemet« med investeringer paa 73 mio. ECU, heraf 44 mio. ECU i stoette fra Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling.

Denne foranstaltning skal gennemfoeres paa det regionale omraade, navnlig 81 kommuner, der ligger i »a parco«-omraaderne. Foranstaltningen er saaledes ikke direkte knyttet til oprettelsen af »Ente Parco«. De planlagte foranstaltninger omfatter i oevrigt isaer interventioner vedroerende miljoebeskyttelse og infrastrukturarbejder af beskedent omfang, som f. eks. omfatter udnyttelse af bygninger af kunstnerisk og kulturel interesse, indretning af tidligere miner og vandforsyning.

Kommissionen vil drage omsorg for, at alle de foranstaltninger, der medfinansieres af strukturfondene i Sardiniens regionale parker, er i overensstemmelse med Faellesskabets miljoebestemmelser.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2317/96 af Martina Gredler (ELDR) til Kommissionen (27. august 1996)

Om: Tildeling af offentlige kontrakter i St. Poelten/Niederoesterreich

Tildelingen af kontrakterne vedroerende »NOEPLAN Projekte Landhaus und Kulturbezirk St. Poelten« skete ikke i overensstemmelse med de gaeldende direktiver.

Hvilke direktiver for offentlige kontrakter blev ikke fulgt?

Hvilke konsekvenser vil det faa for delstaten Niederoesterreich?

Vil det faa indflydelse paa deltagelsen i EU-programmer, for saa vidt angaar delstaten Niederoesterreichs projekter?

I givet fald i hvilke tilfaelde?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (28. oktober 1996)

Ifoelge Kommissionen er der i forbindelse med indgaaelsen af offentlige kontrakter om kultur- og forvaltningscentret i St. Poelten sket flere overtraedelser af direktiv 93/37/EOEF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmaaderne med hensyn til indgaaelse af offentlige bygge- og anlaegskontrakter ((EFT L 199 af 9.8.1993. )), ligesom der ogsaa er sket overtraedelse af direktiv 59/665/EOEF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgaaelse af offentlige indkoebs- samt bygge- og anlaegskontrakter ((EFT L 395 af 30.12.1989. )). Endelig er der ogsaa sket overtraedelse af EF-traktatens artikel 30 om frie varebevaegelser.

Den i Nieder-OEsterreich gaeldende lov om offentlige indkoeb, der traadte i kraft i loebet af 1995, indeholder endvidere en saerlig bestemmelse, der i praksis udelukker projektet om opfoerelse af et kultur- og forvaltningscenter i St. Poelten. Paa foranledning af kritik fra Kommissionen er loven om offentlige indkoeb dog blevet aendret i mellemtiden.

I sagen om kultur- og forvaltningscentret i St. Poelten har Kommissionen med hjemmel i EF-traktatens artikel 169 indledt en overtraedelsesprocedure mod OEstrig, der ifoelge EF-lovgivningen er den ansvarlige for Nieder-OEsterreichs adfaerd. Kommissionen har ogsaa besluttet at indbringe sagen for EF-Domstolen.

Foruden Kommissionens indskriden vil de direkte skridt, som de skadelidte bydende har foretaget, ogsaa kunne faa konsekvenser for Nieder-OEsterreich. De bydende har for det foerste mulighed for at indgive klage til instanser i Nieder-OEsterreich. Endvidere kan de bydende, der har lidt skade, eventuelt goere et erstatningskrav gaeldende (saasom mistet fortjeneste), idet de kan opnaa erstatning i henhold til den oestrigske lovgivning.

Hvad angaar den faelles finansiering af Nieder-OEsterreichs projekter i henhold til de europaeiske programmer, er dette ikke blevet kompromitteret paa grund af sagen om kultur- og forvaltningscentret i St. Poelten.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2325/96 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (27. august 1996)

Om: Pensioner og ligebehandling

En gruppe italienske kvinder, der er beroert af lov nr. 503/95 (art. 4) som indfoerer princippet vedroerende kumulation mellem hustru og mand med henblik paa pensioner, har indsendt et andragende nr. 0221/94 til Europa-Parlamentet. Europa-Parlamentets Udvalg for Andragender har meddelt andragerne, at det flere gange har anmodet den italienske regering om oplysninger om det paagaeldende problem, som i hoej grad beroerer den allerede tilkaempede ligestilling, og at den med skrivelse af 4.5.1995 anmodede den italienske regering om at besvare de allerede flere gange fremsatte spoergsmaal inden udgangen af den maaned, hvor skrivelsen blev modtaget. Da der endnu ikke er fremkommet noget svar, anmoder man Kommissionen om at traeffe de foranstaltninger, den maatte anse for hensigtsmaessige, for at faa den italienske regering til at overholde dens forpligtelser.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (15. oktober 1996)

Det aerede parlamentsmedlem henviser til et andragende fra seks italienske statsborgere, som klager over formodet diskrimination i henhold til direktiv 79/7/EOEF ((EFT L 6 af 10.01.1979. )) om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring. Kommissionen har som foelge heraf henvendt sig til den italienske regering, som sendte et svar, vedlagt de beroerte retsforskrifter, den 15. juni 1995.

Det viser sig, at dekret nr. 503 af 30. december 1992, som var genstand for andragenet, har aendret den hidtidige pensionsordning i Italien, ved bl.a. at oege de krav, der stilles i forbindelse med bidrag. Isaer har artikel 2 bevirket, at den bidragsperiode, der er noedvendig for at opnaa alderspension, efterhaanden er blevet laengere. Dette princip finder anvendelse paa samtlige sikrede, uanset koen. Den gradvise forhoejelse af pensionsalderen, som ikke er genstand for andragenet, aendrer til gengaeld intet ved den forskel paa 5 aar mellem maend og kvinder, som allerede fandtes i den tidligere pensionsordning, hvilket er i overensstemmelse med direktivet, som goer det muligt for medlemsstaterne at udelukke pensionsalderen fra direktivets anvendelsesomraade.

Det viser sig, at de italienske arbejdstagere, som har henvendt sig til Parlamentet, snarere klager over diskrimination mellem ugifte og gifte kvinder med hensyn til ret til minimumspension. I medfoer af artikel 4 i ovennaevnte dekret nr. 503/92 fastsaettes der faktisk nye indkomstlofter for retten til minimumspension, for der tages ogsaa hensyn til aegtefaellens indkomst. Kommissionen mener derfor ikke, at de paagaeldende foranstaltninger er i strid med principperne i direktiv 79/7/EOEF, da det drejer sig om rationalisering af en pensionsordning via foranstaltninger, som finder anvendelse paa samtlige sikrede.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2190/96 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (2. august 1996)

Om: Sikkerhed i flytrafikken

I den senere tid kan man under flyvninger igen konstatere, at talrige passagerer paa trods af de eksisterende bestemmelser medfoerer mere end ét stykke haandbagage, ofte af betragtelig stoerrelse, i kabinen. I tilfaelde af noedlanding eller en panik vil dette bevirke en risiko for alle rejsende, da gangene er blokeret.

Ville det ikke vaere paa tide at minde flyselskaberne om, at de har pligt til at gennemfoere de eksisterende bestemmelser?

Ville det ikke vaere vaerd at overveje udstedelse af et faellesskabsdirektiv om dette emne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (16. september 1996)

Kommissionen er bekendt med sikkerhedsaspektet forbundet med haandbagage i flykabiner. Det er dog ikke sikkert, at begraensning af antallet af tilladte stykker bagage i sig selv forbedrer sikkerheden, da f.eks. stoerrelse, vaegt og oplagringsplads er langt mere relevante. Hvis for eksempel fly har et hensigtsmaessigt og tilstraekkeligt beskyttet opbevaringsomraade i selve kabinen, er der ingen grund til, at man principielt begraenser antallet, stoerrelsen eller vaegten af den bagage, der kan medtages i kabinen.

Dette er forklaringen paa, at de fleste medlemsstater ikke gennemfoerer nogen detaljeret lovgivning paa dette omraade, men kun kraever, at luftfartsselskaberne selv sikrer et fyldestgoerende sikkerhedsniveau i flykabinerne.

Der vil kun blive overvejet gennemfoert nogen faellesskabslovgivning paa omraadet, dersom de nugaeldende bestemmelser og praksis skulle vise sig utilstraekkelige til at sikre det rejsende publikums sikkerhed.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2169/96 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (2. august 1996)

Om: KALEJDOSKOP - min skriftlige forespoergsel E-0187/96

Det burde vaere gaaet op for Kommissionen, at formaalet med mine bestraebelser er en mere noejagtig opstilling af udgifterne i forbindelse med forvaltningen af KALEJDOSKOP-programmet, herunder navnlig personaleudgifterne.

1. I svaret paa min skriftlige forespoergsel E-0187/96 ((EFT C 161 af 5.6.1996, s. 46. )) erklaerer Kommissionen under punkt 1, at KALEJDOSKOP-programmet nu forvaltes af en seniorkonsulent, en juniorkonsulent og en tjenestemand i C3 med en kontorchef som ansvarlig leder. For at kunne beregne udgifterne til ovennaevnte personale skal jeg anmode Kommissionen om nu at sende samtlige noedvendige oplysninger (indplacering, loentrin osv.).

2. Hvor meget eksternt personale anvendes til at stoette de tre kommissionstjenestemaends arbejde og hvilke udgifter medfoerer dette?

3. Hvordan kan Kommissionen naevne et beloeb paa ca. 130.000 ecu, naar den samtidig paastaar, »at det faktisk er umuligt at opgive et praecist beloeb«?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja (20. september 1996)

1 og 2. Med hensyn til Kalejdoskop-programmet har Kommissionen for regnskabsaaret 1996 ganske rigtigt benyttet sig af en seniorkonsulent i seks maaneder (25 000 ECU), en juniorkonsulent (30 000 ECU) og en tjenestemand i loenklasse C3 (37 000 ECU) i et aar og 7 eksterne freelancemedarbejdere i tre maaneder (21 000 ECU).

3. Det aerede medlem maa forstaa, at tilrettelaeggelsen af Kalejdoskop-programmet hele tiden udvikler sig kraftigt, og Kommissionen skal klare denne situation med et begraenset antal medarbejdere. Fra 1991 til 1995 havde foranstaltningen form af et pilotprojekt med deltagelse af foerst 12 og derefter 15 medlemsstater, mens det i 1996 for foerste gang har form af et faellesskabsprogram, som fra og med 1997 er aabent for deltagelse af 30 lande (15 medlemsstater, tre EFTA/EOES-lande, ti lande i Centraleuropa samt Cypern og Malta). Tilrettelaeggelsen i regnskabsaaret 1996 er ogsaa speciel, fordi programmet blev vedtaget saa sent, at Kommissionen var noedt til at koncentrere sit arbejde paa en begraenset periode og faa alle medarbejderne i det paagaeldende kontor til at deltage i arbejdet.

Selv om Kommissionen har bestraebt sig paa at besvare det aerede medlems forskellige spoergsmaal udtoemmende, skal det derfor bemaerkes, at skoennet over udgifterne for regnskabsaaret 1994 af alle de aarsager, Kommissionen allerede har anfoert i sine tidligere svar (skriftlig forespoergsel nr. 332/95 ((EFT C 175 af 10.7.1995. )), 2128/95 ((EFT C 340 af 18.12.1995. )) og 187/96), stadig er vejledende, og at der noedvendigvis maa ske en udvikling i udgifterne i de kommende regnskabsaar. I den forbindelse henviser Kommissionen det aerede medlem til den vejledende finansieringsoversigt, der ledsagede dens oprindelige forslag til Kalejdoskop-programmet (KOM(94) 356 endelig udg.).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2216/96 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (9. august 1996)

Om: Kinas atomproevespraengninger og menneskerettighedskraenkelser

I de seneste maaneder har nogle miljoesammenslutninger og menneskerettighedsorganisationer i Italien (Amnesty International, Greenpeace, Fare Verde osv.) afholdt demonstrationer mod Kina for at bevidstgoere den offentlige opinion og internationale og nationale organisationer om de utallige atomproevespraengninger, der er foretaget af Kina (der endnu ikke har tiltraadt traktaten om ikke-spredning af kernevaaben, og som gennemfoerte sin 44. underjordiske atomproevespraengning i juni), og om dets udoevelse af tortur og doedsdom over 68 lovovertraedere (»samvittighedsfaengsling« udgoer virkelig undertrykkelse af det tibetanske mindretal).

Har Kommissionen formelt tilkendegivet sin misbilligelse af Kinas atomproevespraengninger og dets vedvarende menneskerettighedskraenkelser, og vil den i benaegtende fald tage initiativ hertil?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (4. oktober 1996)

Kommissionen glaeder sig over FN's Generalforsamlings nylige vedtagelse af traktaten om fuldstaendigt forbud mod nukleare proevespraengninger, som Kina har udtalt sig positivt om. Kina har vaeret part i traktaten om ikke-spredning af kernevaaben siden 1992 som stat, der besidder kernevaaben.

Hvad angaar menneskerettighederne, har Kina og Unionen etableret en regelmaessig dialog, der specielt omhandler situationen paa dette omraade, og hvorunder alle problemer af saerlig betydning for den ene eller den anden part droeftes paa en positiv maade.