ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3530/01

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Hindring af østrigske tjenesteudbydere som følge af den obligatoriske mindsteløn i Tyskland

WKÖ har indbragt denne hindring af den frie udveksling af tjenesteydelser for Kommissionen i november 1999. Klagen blev registreret under journalnummer 99/5307, (SG 99), A/16232. Kommissionen har sendt en begrundet udtalelse til Tyskland. I sommeren 2001 tog Tyskland stilling til denne udtalelse. Kommissionen har ikke fremsendt nye oplysninger om den aktuelle situation.

Østrigske tjenesteudbydere skal betale deres udsendte medarbejdere i Tyskland den tyske mindsteløn i henhold til den kollektive overenskomst for byggebranchen, såfremt de i overvejende grad præsterer deres ydelser i Tyskland. Ved sammenligningen mellem den løn, der betales i Østrig, og den tyske mindsteløn tages der ikke hensyn til lønelementer som den 13. og 14. månedsløn. Hvis der blev taget hensyn til den 13. og 14. månedsløn, ville det østrigske lønniveau svare til det tyske. Da de tyske kontrolinstanser (arbejdsformidlingskontoret og toldmyndighederne) ikke anerkender den 13. og 14. månedsløn, skal østrigske arbejdstagere både have forskellen op til den tyske mindsteløn og den 13. og 14. månedsløn. Dermed er østrigske arbejdstagere dyrere end tilsvarende tyske arbejdstagere.

Hvad er situationen, for så vidt angår den verserende indremarkedsklage, i Kommissionen? Hvornår indleder Kommissionen et traktatovertrædelsessøgsmål mod Tyskland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(22. februar 2002)

Den overtrædelsesprocedure mod Tyskland, som det ærede medlem henviser til og ønsker at høre, hvor langt er kommet, vedrører gennemførelsen af Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser(1).

Kommissionen har nøje gennemgået svarene fra de tyske myndigheder på åbningsskrivelsen og den begrundede udtalelse. De afgivne oplysninger er imidlertid ikke af en sådan art, at de skaber mulighed for at bringe overtrædelserne til ophør og afslutte den indledte procedure.

Kommissionen har for nylig besluttet at indklage Tyskland for Domstolen.

(1) EFT L 18 af 21.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3303/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. november 2001)

Om: Påståede uregelmæssigheder på Internationella Programkontoret i Stockholm

I februar 2001 fortalte en tidligere ansat de svenske medier, at Internationella Programkontoret (det internationale programkontor for uddannelsesområdet) i Stockholm havde manipuleret med regnskaberne for at få flere penge fra EU. Den tidligere ansatte sagde, at han havde fået besked på at opføre større udgifter til et projektbudget end nødvendigt trods helt klare bestemmelser om, at øremærkede penge kun må anvendes til det formål, hvortil de er afsat.

Det Internationella Programkontorets økonomichef tilbageviste oplysningerne og sagde, at fælles personaleudgifter til økonomi og administration blev indregnet i alle projektbudgetter. At der skulle være manipuleret med tallene afvistes. Der indkaldtes også en ekstern revisor til at gennemgå de interne regnskaber.

Har Kommissionen kendskab til sagen, og har den undersøgt den nærmere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(11. januar 2002)

Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har på dette tidspunkt vedrørende de driftsmæssige aspekter, som det ærede medlem bringer på bane, angivet, at OLAFer underrettet om:

- at artikler i den svenske presse samt fjernsynsudsendelser omhandler beskyldninger om uregelmæssigheder, der rettes af en tidligere ansat i International Program Office for Education (IPOE) i Stockholm,

- samt et svensk undersøgelsesorgans (National Audit Bureau) efterforskning har indledt en undersøgelse (i slutningen af første kvartal 2001).

Kommissionen skal i den forbindelse bemærke, at den ikke har nærmere oplysninger; den skal understrege, at OLAF er uafhængig med hensyn til undersøgelser, at det er op til dette organ, når den tid kommer, at underrette institutionerne i overensstemmelse med gældende bestemmelser(1).

(1) Se bl.a. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og (Euratom) nr. 1074/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) EFT L 136 af 31.5.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3265/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(23. november 2001)

Om: Ændring af forskningsprogrammet til bekæmpelse af anthrax

Med henblik på at bekæmpe overførsel af anthrax via breve erklærede American Society of Microbiology, at det vil undersøge muligheden af at tilpasse bestrålingsapparaterne på en sådan måde, at de ødelægger anthrax.

Agter Kommissionen gennem Den Europæiske Unions forskningsprogram at undersøge metoder til fremstilling af apparater, der vil kunne nedbryde anthrax eller andre lignende mikrobiologiske substanser i pakker eller kufferter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(28. januar 2002)

Det igangværende femte rammeprogram for forskning og teknologiudvikling giver ikke hjemmel for støtte til den type forskning som det ærede medlem foreslår, så der vil ikke for tiden blive iværksat forskning i maskineri der kan ødeægge miltbrandsporer.

Kommissionen er dog enig i at en EF-strategi for bekæmpelse af biologisk terrorisme nødvendigvis må indebære en mobilisering af Europas forsknings- og udviklingspotentiale for at skaffe mere viden på området, yde videnskabelig støtte til de pågældende politikker og udvikle mere effektive måde at beskytte Europas borgere på.

Derfor vil det nye rammeprogram for forskning, teknologiudvikling og demonstration (2002-2006) komme til at omfatte midler der kan bruges til at reagere på pludseligt opståede forskningsbehov, og det kunne de nye trusler om bioterrorisme være et eksempel på. Under den del af programmet, der hedder Foregribelse af EU's videnskabelige og teknologiske behov vil der blive ydet politikstøtte, bl.a. på områderne folkesundhed, sikkerhed og retshåndhævelse. Denne del af programmet rummer stor fleksibilitet som giver mulighed for at reagere på ikke blot nye politikområders behov for forskningsmæssig støtte, men også på uforudsete udviklinger inden for videnskab og teknologi. Dertil kommer at det nye rammeprogram også inden for de udvalgte forskningstemaer kan komme til at omfatte forskning af betydning for kampen mod bioterrorisme, f.eks. under forskningsopgaverne Genomforskning og bioteknologi i sundhedens tjeneste og Fødevaresikkerhed og sundhedsrisici.

På et mere overordnet plan har Kommissionen som reaktion på konklusionerne om bioterrorisme fra Det Europæiske Råds møde i Gent (19. oktober 2001) forelagt en meddelelse om Civilbeskyttelse beredskabet over for katastrofesituationer(1). Denne meddelelse behandler grundlaget for samordning af en optimalt reaktion fra Fællesskabets side på alle typer af katastrofesituationer. Det udstikker hovedlinjer for den ønskværdige indsats for bedre samarbejde på tværs af grænserne i EU, herunder også inden for forskning og udvikling.

(1) KOM(2001) 707 final.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3060/01

af Pere Esteve (ELDR) til Kommissionen

(7. november 2001)

Om: Ukorrekt stednavn for Illes Balears (De Baleariske Øer)

Ved lov af 25. april 1997, nr. 13/1997, udstedt af det spanske statsministerium og offentliggjort i den spanske statstidende Boletín Oficial del Estado den 26. april 1997, nr. 100, godkendtes ændringen af stednavnet for provinsen Balearerne fra Baleares til Illes Balears (De Baleariske Øer).

Det fastsættes konkret i lovens eneste artikel, at Den nuværende provins Baleares (Balearerne) benævnes herefter officielt Illes Balears (De Baleariske Øer) i overensstemmelse med dens kulturelle og historiske tradition og i overensstemmelse med det stednavn, som den autonome region selv anvender. Det fastsættes i den afsluttende bestemmelse, at loven træder i kraft dagen efter dens offentliggørelse i Boletín Oficial del Estado.

Kommissionen ignorerer konsekvent denne spanske lov. Kommissionen henviser sædvanligvis til Illes Balears med de spanske betegnelser Baleares eller Islas Baleares. Det er tilfældet i såvel kort som tekster udgivet af Kommissionen, samt i svar til undertegnede medlem, som omhandler spørgsmål vedrørende denne autonome region.

Kommissionen respekterer samtidig de officielle stednavne for andre regioner og byer i EU.

Undertegnede medlem forstår og respekterer, at officielle by- og regionsnavne oversættes til det sprog, der anvendes i en given tekst. Men dette retfærdiggør ikke en systematisk oversættelse af Illes Balears (katalansk) til Islas Baleares (spansk). Kommissionen bedes besvare følgende:

1. Vil Kommissionen fremover respektere det ved lov fastsatte officielle stednavn for den autonome region Illes Balears?

2. Hvorledes vurderer Kommissionen overtrædelsen af denne lov, når den samtidig respekterer andre EU- regioners og -byers officielle stednavne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(8. januar 2002)

Kommissionen takker det ærede medlem for at have henledt dens opmærksomhed på spørgsmålet om, hvorledes De Baleariske Øer skal benævnes.

Den skal derfor anmode den spanske regering om at give meddelelse om den officielle benævnelse, som den vil anvende i fremtiden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3312/01

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(28. november 2001)

Om: Unionens stemme over for den øvrige verden

Fjernsynssenderen Al Djazira, som er hjemmehørende i det lille emirat Qatar, har været i stand til at overhale CNN som det vigtigste medium i den arabiske verden og er blevet det vindue, hvorigennem en stor del af verden ser på, hvad der sker i Afghanistan.

De to nævnte fjernsynskanaler dominerer i denne afgørende situation markedet for satellit-tv. Derfor stiller mange europæere sig det spørgsmål, hvorfor der ikke findes en europæisk fjernsynssender, som kan konkurrere med CNN og Al Djazira og lade Europas stemme nå ud til den fjerneste afkrog af verden.

Mener Kommissionen, at den på en måde, som den måtte finde passende, bør være med til at fremme et europæisk satellitfjernsyn for at bidrage til, at Europa kan lade sin stemme høre i verden og ikke kun må være tilskuer til, hvad der sker i verden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(13. februar 2002)

Kommissionen driver allerede en satellit tv-kanal på vegne af alle EU-institutionerne Europe by Satellite (EbS) der formidler billedmateriale til radioselskaber og tv-nyhedsagenturer.

Dette materiale udsendes over hele det europæiske kontinent og kan konsulteres på internettet på følgende adresser:

- Den Europæiske Union på internettet:http://europa.eu.int

- Det audiovisuelle bibliotek på internettet:http://europa.eu.int/comm/mediatheque

- Europe by Satellite på internettet:http://europa.eu.int/comm/ebs

- The Press Room på internettet: http://europa.eu.int/comm/press_room

EbS kan imidlertid af følgende grunde ikke betragtes som en potentiel konkurrent til CNN og Al Jazira. For det første forsvarer Kommissionen ikke nogen redaktionel linje i EbS' udsendelser, den formidler blot begivenheder og billedmateriale fra de forskellige EU-institutioner. For det andet må man ikke glemme, at Unionen er flersproget; CNN udsender kun på engelsk, Al Jazirah på arabisk, mens EbS skal overholde EU-institutionernes sproglige praksis og så vidt muligt sende på alle elleve sprog.

Som det ærede medlem nok ved, er der en satellitkanal i Europa, der sender direkte til offentligheden på mange sprog, nemlig Euronews, der er baseret i Frankrig. Dette paneuropæiske initiativ er fra starten blevet støttet finansielt og politisk både af Parlamentet og Kommissionen. I november 2001 blev der undertegnet en kontrakt mellem Euronews og Kommissionen med fuld tilslutning fra Parlamentet, og denne kontrakt sikrer fuld, men redaktionel uafhængig dækning af EU-spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2955/01

af Charles Tannock (PPE-DE) til Rådet

(5. november 2001)

Om: Sikkerhedsforanstaltninger i forbindelse med bevilling af unionsborgerskab

Eftersom ikke-unionsborgere, som bevilges statsborgerskab i en medlemsstat, har rettigheder som unionsborgere i samtlige andre medlemsstater, mener Rådet da, det er på tide at sørge for, at visse minimumskrav opfyldes, før der bevilges unionsborgerskab, bl.a. bør ansøgeren have en ren straffeattest og være villig til at overholde EU-retten? Mener Rådet, at der også bør være bestemmelser, der gør det muligt at tage statsborgerskabet tilbage i tilfælde af bedrageri fra ansøgerens side, da denne ansøgte om statsborgerskab, eller alvorlig kriminel adfærd, bl.a. deltagelse i organiseret kriminalitet eller terrorisme og opfordring til vold mod andre EU-borgere eller venligsindede stater?

Svar

(1. marts 2002)

1. De spørgsmål, det ærede parlamentsmedlem rejser, handler om unionsborgerskabet i forbindelse med erhvervelse af statsborgerskab i en EU-medlemsstat.

2. Spørgsmålene er vigtige, for så vidt som de vedrører problemer, der kan have indflydelse på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det skal dog bemærkes, at der kun findes nationale regler på området. Hver medlemsstat anvender den nationale ret i spørgsmål om statsborgerskab i den anmodede stat og de nærmere bestemmelser herfor. Fællesskabet eller EU har ingen kompetence på dette område.

3. At det forholder sig sådan, bekræftes af erklæring nr. 2 til Maastricht-traktaten om statsborgerskab i en medlemsstat. Det hedder heri, at når der i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab henvises til statsborgere i medlemsstaterne, afgøres spørgsmålet om, hvorvidt en person har denne nationalitet, udelukkende under henvisning til den pågældende medlemsstats egen lovgivning.

4. For så vidt angår statsborgere i tredjelande har Det Europæiske Råd i afsnit A, III, i sine konklusioner fra mødet i Tammerfors den 15.-16. oktober 1999 angivet retningslinjer for, hvorledes tredjelandsstatsborgere skal sikres en retfærdig behandling.

5. Det kan endelig nævnes, at Europa-Kommissionen regelmæssigt offentliggør en rapport om unionsborgerskabet. Den tredje rapport om dette spørgsmål kom i september 2001 og har referencen KOM(2001) 506 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3364/01

af Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. december 2001)

Om: Marokkansk eksport af tomater til EU

Ifølge EU's landmænd overskrider Marokko systematisk de kvoter, EU har fastsat for eksport af tomater. Er Kommissionen klar over dette? Såfremt det er tilfældet, kan Kommissionen så oplyse hvilke tiltag, den har taget eller påtænker at tage, for at sætte en stopper for ovennævnte praksis?

Kender Kommissionen de reelle tal for mængden af marokkanske landbrugsprodukter, og i særdeleshed hvor mange tons tomater, der er kommet til det europæiske marked i løbet af de seneste måneder? Kan Kommissionen oplyse disse tal?

Hvad mener Kommissionen om de centraleuropæiske markeders priser på ovennævnte produkt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. februar 2002)

I henhold til euro-middelhavsassocieringsaftalen, der er indgået mellem Det Europæiske Fællesskab og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side(1) kan tomater med oprindelse i Marokko ved indførelse i Fællesskabet omfattes af præferencetold enten i forbindelse med værditolden eller med indgangsprisen inden for rammerne af kvoten(2).

Anvendelsen af kvoterne, der dagligt ajourføres, kan ses på Kommissionens internetsted på følgende adresse: http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/dds/es/qotcau.htm

Kvoternes løbenummer for tomater indført fra Marokko er henholdsvis 0911 16 (årlig kvote til en værditold på nul), 0911 89 (kvote til nedsat indgangspris for oktober) og 0911 90 (kvote til indgangspris fra november til marts). Hidtil har disse kvoter aldrig været fuldstændig opbrugt.

Kommissionens sikrer i øvrigt for tomater som for visse andre frugter og grøntsager(3), at der føres streng kontrol, hvilket gør det muligt med meget kort frist at få kendskab til den samlede mængde indført fra Marokko.

De samlede indførsler af tomater med oprindelse i Marokko har i de sidste måneder set således ud:

- 372 tons (t) i juni 2001,

- 0 t fra juli til september 2001,

- 6 527 t i oktober 2001 (heraf 4 717 t til nedsat indgangspris),

- 26 628 t i november 2001 og

- 9 750 t fra 1. til 11. december 2001 og

- 16 933 t fra 1. til 21. januar 2002.

Kommissionen har ingen bemærkninger til priserne på tomater på de centraleuropæiske markeder.

(1) EFT L 70 af 18.3.2000.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 747/2001 af 9. april 2001 om forvaltning af fællesskabstoldkontingenter af referencemængder for varer, der er præferenceberettigede i medfør af aftalerne med visse Middelhavslande og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1981/94 og (EF) nr. 934/95 EFT L 109 af 19.4.2001 (bilag II), Rådets forordning (EF) nr. 2264/2001 af 21. november 2001 om midlertidige autonome indrømmelser i form af fællesskabskontingenter for import i Fællesskabet af tomater med oprindelse i Marokko EFT L 305 af 22.11.2001.

(3) Appelsiner, klementiner, agurker, artiskokker, courgetter og jordbær.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2686/01

af Mario Mauro (PPE-DE) til Kommissionen

(3. oktober 2001)

Om: Støtte forvaltet af Generaldirektoratet for Miljø

Kan Kommissionen opstille en liste over de projekter, som de italienske regioner Liguria, Lombardia, Piemonte og Valle d'Aosta i løbet af 2000-2001 har fremlagt i forbindelse med støtte forvaltet af Generaldirektoratet for Miljø, og over de projekter, der efterfølgende er blevet godkendt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(31. januar 2002)

De to oversigter over samtlige projekter, der blev indsendt i 2000 i forbindelse med første runde af LIFE II forordningen(1), fremsendes direkte til Det Ærede Medlem og til Europa-Parlamentets sekretariat. De godkendte projekter er blevet finansieret i 2001.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1655/2000 af 17. juli 2000 om det finansielle instrument for miljøet (Life), EFT L 192 af 28.7.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3377/01

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(7. december 2001)

Om: Forvaltningsmyndigheder for operationelle programmer i Grækenland

Kan Kommissionen oplyse, om den er tilfreds med den måde, hvorpå forvaltningsmyndighederne for de operationelle programmer under den tredje fællesskabsstøtteramme i Grækenland arbejder? Hvis ikke, hos hvilke forvaltningsmyndigheder er der problemer, og af hvilke årsager? Har Kommissionen rettet henvendelse herom til de græske myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(18. januar 2002)

Kommissionen har nøje fulgt med i, hvordan de græske myndigheder har indført den nye organisation og de nye procedurer i forbindelse med EF-støtterammen for programmeringsperioden 2000-2006.

Forvaltningsmyndighederne, der er ansvarlige for sektor- og regionalprogrammerne, har siden de blev oprettet i marts 2001, måttet overholde nogle meget krævende tidsfrister som følge af de nye procedurer og har også måttet søge at finde forståelse for og accept af de nye arbejdsmetoder i den øvrige del af det græske administrationsapparat. Kommissionen er stort set tilfreds med de første resultater.

Forvaltningsmyndigheden for EF-støtterammen blev formelt oprettet i slutningen af november 2001. For øjeblikket er der ved at blive ansat personale til alle forvaltningsmyndighederne, og den proces skulle være afsluttet ved udgangen af januar 2002.

Det er endnu for tidligt at udtale sig definitivt om de enkelte forvaltningsmyndigheders kompetence. På det nylige årsmøde (22. og 23. november 2001) aftalte Kommissionen og de græske myndigheder dog, at forvaltnings- og organisationsenheden skulle arbejde på at forbedre sin kapacitet til at yde faglig bistand og støtte, når der viser sig svagheder.

Derfor har Kommissionen besluttet at afholde et seminar i marts 2002 om risikovurdering og -styring, hvor man især vil se på forholdet mellem forvaltningsmyndighederne, de endelige modtagere og andre organisationer, der har med programgennemførelsen at gøre. Det skulle kaste lys over, hvilke betingelser der skal være opfyldt, for at projekter kan udvælges med tillid, og hvilken form for overvågning og kontrol forvaltningsmyndighederne har pligt til at foretage.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2204/01

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(23. juli 2001)

Om: Internationale aftaler om tunfisk

Rådet (fiskeri) noterede sig i konklusionerne fra den 30. oktober 1997, at Kommissionen også [ville] undersøge, i hvilket omfang det [var] muligt at udbygge rækken af tunfiskaftaler.

Har Kommissionen her næsten fire år efter denne samling i Rådet truffet nogen foranstaltninger i så henseende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. september 2001)

Kommissionen fortsætter arbejdet med at udvikle netværk for tunfiskeriet i Atlanterhavet og Det Indiske Ocean. Siden oktober 1997 har Kommissionen indgået en ny tunfiskeriaftale med Gabon, og den har indledt forberedende drøftelser med Ghana og Mozambique.

Det bør også understreges, at Rådet i juni 2001 gav Kommissionen et nyt mandat til at føre forhandlinger om indgåelse af tunfiskeriaftaler med landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) i det centralvestlige Stillehav.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2953/01

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(25. oktober 2001)

Om: Sikkerhed i luften

Der henvises til de forfærdelige begivenheder den 11. september og Den Internationale Civile Luftfartsmyndigheds beslutning for nylig på dens møde i Montreal om at tage Chicago-konventionen op til revision med henblik på at indføje nogle fælles forebyggende foranstaltninger mod nye terrortrusler efter en afgørelse om at kræve en sådan ændring på EU-transportministrenes møde den 14. september. De såkaldte sorte bokse fra de fly, der fløj ind i World Trade Center, har måske ikke overlevet brandhelvedet, og den sorte boks fra det russiske fly, der (uvist af hvilken årsag) eksploderede over Sortehavet i sidste uge vil sandsynligvis heller ikke blive fundet, fordi den sandsynligvis ligger på meget dybt vand, hvilket hæmmer undersøgelserne. Vil Kommissionen nu arbejde for, at cockpit-optagelserne simultant overføres til landjorden, selv om adgang til båndene begrænses til regeringer og civile luftfartsmyndigheder, og de rutinemæssigt slettes, når flyet er sikkert landet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(7. december 2001)

Spørgsmålet om transmission til landjorden af data registreret under flyvningen har været oppe at vende adskillige gange. De vigtigste hindringer er af teknisk og økonomisk art.

Hvad de tekniske hindringer angår, er der ganske rigtigt sket så store fremskridt inden for datatransmission, at der nu er grundlag for at overveje transmission til landjorden af data, der registreres under flyvningen.

Men de ret høje omkostninger, der er forbundet med spørgsmålet om transmissionsteknikker, geografisk dækning, opdateringsfrekvens osv., bør dog sammenholdes med merværdien af denne nye teknik, herunder det faktum, at det ofte er muligt at finde brugbare optagelser efter en ulykke.

Hertil kommer de mulige juridiske problemer med opbevaringen af disse data, som vil kunne opfanges under transmissionen.

Af de nævnte årsager er det ikke praktisk muligt at indføre en ordning med direkte transmission uden en forudgående analyse af alle disse følgevirkninger. Kommissionen har derfor ingen planer om at medtage en sådan ordning i sine forslag om flysikkerhed.