ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1739/02

af Mario Borghezio (NI) til Rådet

(19. juni 2002)

Om: Krænkelse af retten til ikke at afsløre kilder

I Italien, hvor antallet af telefonaflytninger beordret af domstolene nu har nået orwellske dimensioner, er der en sag for øjeblikket, som vækker enorm opsigt, og som drejer sig om aflytninger af journalisten Marco Chiocci fra dagbladet Il Giornale.

I hele tre år er alle hans professionelle og private telefonsamtaler blevet aflyttet efter ordre fra anklagemyndigheden i Rom.

Andre lige så alvorlige tilfælde er ligeledes blevet rapporteret af pressens og journalisternes organisationer.

Mener Rådet, at denne udbredte fremgangsmåde hos de italienske dommere udgør en alvorlig og gentagen krænkelse af journalisternes ret til ikke at afsløre deres kilder, således som udtrykkeligt fastlagt i henstilling nr. R(2000)7 fra Europarådets ministerudvalg om journalisters ret til ikke at afsløre deres kilder vedtaget den 8. marts 2000, hvori det i princip 6 bl.a. hedder, at det påstræbes at forhindre, at en simpel beslutning om aflytning, overvågning eller ransagning og beslaglæggelse omgår bestemmelserne om beskyttelsen af journalisternes kilder eller finder anvendelse på en sådan måde, at denne beskyttelse begrænses?

Svar

(8. oktober 2002)

Ifølge EU-traktatens artikel 33 kan medlemsstaterne udøve deres beføjelser med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed. Det tilkommer ikke Rådet i det enkelte tilfælde at udtale sig om de foranstaltninger, som en medlemsstat træffer i den forbindelse.

Den henstilling, som det ærede medlem henviser til, blev vedtaget inden for Europarådets rammer. Det tilkommer ikke Rådet at afgøre, om den er krænket.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1898/02

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(1. juli 2002)

Om: Anmodning om en rapport om størrelsen af EU-støtten til de lande, hvorfra størstedelen af de illegale indvandrere kommer

Det europæiske udviklingssamarbejde spiller en strategisk rolle i forebyggelsen af illegal indvandring fra tredjelande.

Desværre er det ikke alle de lande, der modtager europæisk støtte, som samarbejder aktivt med Unionens medlemsstater med henblik på at modvirke illegal indvandring og bekæmpe menneskehandel.

Kan Kommissionen meddele, om den anser det for hensigtsmæssigt at foretage en undersøgelse af de kvantitative og metodologiske fremgangsmåder for dette samarbejde i bekæmpelsen af illegal indvandring?

Kan den i mellemtiden oplyse størrelsen af den støtte, der udbetales af Den Europæiske Union til de lande, hvorfra størstedelen af de illegale indvandrere kommer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(7. august 2002)

Kommissionen er af den opfattelse, at bistandspolitikken er af afgørende betydning for på længere sigt at normalisere de største flygtningestrømme. Kommissionen vil inden længe fremkomme med en meddelelse om udvikling og migration for bedre at gøre opmærksom på, hvordan de underliggende årsager til dette fænomen kan påvirkes.

Under forberedelserne af Det Europæiske Råds møde i Sevilla i juni 2002 spurgte visse medlemsstater, hvordan de burde forholde sig til tredjelande, som ikke kan anses for at samarbejde tilstrækkeligt aktivt med EU i kampen mod ulovlig indvandring. Kommissionen tilslutter sig den nuancerede holdning i konklusionerne fra Sevilla.

I disse konklusioner understreges det, hvor vigtigt det er med et integreret og globalt arbejde, som tager fat på de dybereliggende årsager til ulovlig indvandring, samt betydningen af økonomisk samarbejde, handel, udviklingsbistand og konfliktforebyggelse i den forbindelse. Det skal endvidere erindres, at de grundlæggende årsager til at migrere har forbindelse med forskelle i levestandard og de i international sammenhæng stadig større uligheder mellem verdens lande og regioner.

Det Europæiske Råd anmoder endvidere om, at der foretages en systematisk evaluering af forbindelserne med de tredjelande, som ikke samarbejder i kampen mod ulovlig indvandring, og at der tages hensyn til denne evaluering i forbindelserne mellem EU og de berørte lande på alle relevante områder. Kommissionen vil bidrage til dette arbejde.

Hvad angår størrelsen af den støtte, der udbetales af Den Europæiske Union til de lande, hvorfra størstedelen af de illegale indvandrere kommer, vil der kunne findes nærmere oplysninger i en rapport, som Kommissionen efter anmodning fra Rådet skal forelægge inden udgangen af oktober om udnyttelsen af de tilgængelige finansielle midler i indvandrings- og asylspørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1985/02

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(1. juli 2002)

Om: Kommissionens undersøgelse af karteldannelse mellem sukkerraffinaderier

Som svar på min mundtlige forespørgsel H-0401/02(1) oplyste Mario Monti, at Kommissionen havde udarbejdet en undersøgelse, som var afsluttet i 2001, og heri blev det konkluderet, at der ikke var tale om karteldannelse i sukkerindustrien i EU.

Kommissionen bedes udleverer kopier, som vedrører sagen.

(1) Mundtlig besvarelse af 11.6.2002.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. august 2002)

Som svar på den mundtlige forespørgsel H-0401/02, som det ærede medlem fremsatte i Parlamentets spørgetid i forbindelse med mødeperioden i juni 2002, angav Kommissionen, at den i slutningen af 2000 havde fået forelagt en klage, og at den i løbet af 2001 havde foretaget en undersøgelse af de påståede kendsgerninger.

Klagerens påstand var, at sukkerproducenter i en bestemt medlemsstat havde nægtet at sælge til ham. Klagen vedrørte således ikke en aftale om priser og/eller markedsopdeling på europæisk plan.

Klageren har senere trukket sin klage tilbage, og da sagens omstændigheder ikke gjorde det berettiget uden videre at fortsætte undersøgelsen, besluttede Kommissionen at henlægge sagen. Det er baggrunden for, at Kommissionen ikke har udfærdiget et dokument af den type, som det ærede medlem efterlyser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0851/02

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(27. marts 2002)

Om: Mængden af nikkel og tributyltin (TBT) i euromønter og -sedler og følgerne for menneskers sundhed

En- og to-euromønterne indeholder nikkel, og der bruges tributyltin (TBT) til at stabilisere farven på eurosedlerne. Vil Kommissionen i betragtning af ovenstående oplyse:

- om mængden af nikkel i en- og to-euromønterne kan være skadelig for menneskers sundhed, og om Kommissionen foretog en undersøgelse eller adspurgte eksperter, inden disse mønter blev fremstillet?

- om der er brugt tributyltin (TBT) i visse sedler, og i givet fald hvilke, om den mængde, der er brugt, kan være skadelig for menneskers sundhed, og om Kommissionen foretog en undersøgelse eller adspurgte eksperter inden fremstillingen?

- om en- og to-euromønterne kunne have været fremstillet af et mindre giftigt materiale end nikkel, og om der kunne have været brugt en mindre giftig farvestabilisator end tributyltin (TBT) i sedlerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(28. maj 2002)

Inden man begyndte fremstillingen af euromønterne, gennemførte Kommissionen en videnskabelig undersøgelse af det omhandlede spørgsmål, og denne gav ikke nogen afgørende videnskabelige resultater, der taler imod brugen af nikkel.

Det nikkel, der bruges i en- og to-euromønterne, er primært indeholdt i legeringen, og det er derfor begrænset, hvor meget nikkelet kommer i berøring med huden.

Nikkel er en nødvendig bestanddel af de tekniske virkemidler, der skal begrænse risikoen for falskmøntneri. Da der stilles særligt høje sikkerhedskrav til en- og to-euromønterne, er nikkel nødvendigt til fremstillingen af disse mønter, som er af høj kvalitet. Antallet af mønter, som indeholder nikkel, er imidlertid i dag betragteligt mindre, end det var tilfældet med de nationale mønter, som blev brugt tidligere (14 % af euromønterne indeholder nikkel mod 75 % af de nationale mønter, der var i omløb før).

Beslutningen vedrørende sedlernes tekniske specifikationer blev truffet af Det Europæiske Monetære Institut (EMI), og spørgsmål af denne karakter sorterer i dag under Den Europæiske Centralbank (ECB).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2337/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(26. juli 2002)

Om: Cirkusdyr

Selve karakteren af omrejsende cirkusser og menagerier gør, at der aldrig kan indrettes ordentlige bure til dyrene og områder, hvor de kan bevæge sig frit, og lovgivningen kan ikke definere passende vilkår. Er Kommissionen enig i, at det ville være meget lettere, hvis der indførtes et fuldstændigt forbud mod brug af dresserede dyr i cirkusser, og at det desuden ville være meget lettere at kontrollere, om et sådant forbud blev efterlevet? På kort sigt betyder dette måske, at nogle dyr må skænkes til reservater, eller at de endog må aflives. På lang sigt ville der ikke længere være to (eller tre) forskellige standarder i lovgivningerne om dyrs velfærd med et sæt standarder for kæledyr, et andet for husdyr og endnu et for dresserede dyr.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(23. september 2002)

I den protokol om dyrebeskyttelse og -velfærd, der i Amsterdam-traktaten tilføjes til EF-traktaten som bilag, kræves det, at Fællesskabet i fuldt omfang tager hensyn til dyrevelfærden i forbindelse med fastlæggelsen af fællesskabspolitikker vedrørende landbrug, transport, det indre marked og forskning. Man understreger også, at religiøse ceremonier, kulturelle traditioner og skik og brug på regionalt plan i medlemsstaterne skal respekteres

Man vil utvivlsomt betragte cirkusser som tilhørende en langvarig kulturel tradition i visse, hvis ikke flertallet, af medlemsstaterne, og brugen af dyr i den forbindelse kunne betragtes som en del af traditionen.

Kommissionen mener derudover, at der på nuværende tidspunkt i fællesskabslovgivningen ikke er noget retsgrundlag for på fællesskabsplan at indføre et fuldstændigt forbud mod brugen af dresserede dyr af hensyn til dyrevelfærden.

Derudover er Fællesskabets muligheder for at regulere cirkusser meget begrænset, da der ikke findes dokumentation for, at forskellige nationale tilgange er til hinder for, at det indre marked fungerer tilfredsstillende, eller for andre relevante fællesskabsmålsætninger, som EF-traktaten indeholder bestemmelser om. Derfor henhører afgørelsen om, hvorvidt man skal forbyde dresserede dyr i cirkusser, eller under hvilke forhold man skal acceptere disse, fortsat udelukkende under medlemsstaternes kompetenceområde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0461/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(22. februar 2002)

Om: Lukning af Ellinikon-lufthavnen i Athen

Som bekendt er den nye Spata-lufthavn for nyligt blevet taget i brug i Athen, og de græske myndigheder har samtidig besluttet at lukke Ellinikon-lufthavnen, som tidligere betjente Athen. Denne beslutning har givet anledning til mange spørgsmål, såsom f.eks. hvad der vil ske i nødstilfælde, når Spata-lufthavnen ikke fungerer, og der ikke er nogen alternativ lufthavn. Athen oplevede en sådan situation for nylig, da Spata-lufthavnen blev lukket på grund af snevejret, der medførte, at mange afgange måtte aflyses, og hundredvis af passagerer fik besvær.

Endvidere vil lukningen af lufthavnen ifølge offentliggørelser i den græske presse medføre en masse problemer. F.eks. kan Olympic Airways ikke overflyttes til Spata, og EKAB's system for lufttransport af syge er i øjeblikket ude af funktion, og problemet med de private flynavigationsskoler er ligeledes

enormt. Som formanden for forbundet af flyoperatører og -ejere meget betegnende udtaler, vil lukningen af Ellinikon ikke blot skabe problemer for pilotuddannelsen men fuldstændig ødelægge den

Hvad mener Kommissionen om lukningen af Ellinikon-lufthavnen? Har de græske myndigheder rådspurgt den, inden de besluttede at lukke denne lufthavn? Er der tilsvarende eksempler fra andre EU-lande, hvor ibrugtagningen af en ny lufthavn har medført lukning af en ældre lufthavn? I hvilke EU-hovedstæder er der samtidig mere end én lufthavn i brug?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(4. april 2002)

Beslutninger om opførelse og udbygning af lufthavnsinfrastruktur såvel som fordeling af offentlige pengemidler blandt lufthavnene i en medlemsstat træffes af myndighederne i den pågældende medlemsstat. Tilsvarende er beslutninger om lukning af en lufthavn ligeledes de nationale myndigheders ansvar. Kommissionen er derfor ikke i stand til at kommentere lukningen af Hellinikon-lufthavnen.

Kommissionen blev ikke taget med på råd af de græske myndigheder, før disse traf deres beslutning om at lukke Hellinikon-lufthavnen. De græske myndigheder havde ingen forpligtelse til at rådspørge Kommissionen eller behov for det.

Den gamle Riem-lufthavn i München i Tyskland blev lukket i 1992, da den nye Erding-lufthavn blev indviet.

Blandt de hovedstæder inden for Unionen, der betjenes af mere end én lufthavn, kan nævnes Berlin (Schönefeld, Tegel, Tempelhof), Paris (Charles de Gaulle, Orly), Rom (Fiumicino, Ciampino, Urbe), Stockholm (Arlanda, Bromma, Skavsta) samt London (City, Gatwick, Heathrow, Stansted).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1097/02

af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen

(9. april 2002)

Om: Ungarn på listen over ikke-samarbejdsvillige lande i forbindelse med bekæmpelse af hvidvaskning af penge

Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge klassificerer i sin beretning af 22. juni 2001 (sidst opdateret i februar 2002) Ungarn som ikke-samarbejdsvilligt land (NCCT).

Som medlem af Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge bedes Kommissionen derfor besvare følgende spørgsmål:

- Af hvilke grunde er Ungarn blevet klassificeret som ikke-samarbejdsvilligt land?

- Hvordan vurderer Kommissionen dette forhold med henblik på tiltrædelsesforhandlingerne og den tredje søjle?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(7. maj 2002)

I juni 2001 tilføjede Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge (FATF) Ungarn til listen over ikke-samarbejdsvillige lande og territorier (NCCT), hvis foranstaltninger mod hvidvaskning af penge blev anset for at være utilstrækkelige.

Den vigtigste grund til at medtage Ungarn på listen var den fortsatte praksis med at udstede ihændehaverbankbøger anonymt. I forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne havde Ungarn allerede forpligtet sig til at gøre en ende på denne praksis fra og med tiltrædelsen af EU. FATF var af den opfattelse, at dette ville ske tidligere.

Siden Ungarn blev opført på listen, har landet truffet en række foranstaltninger til at imødekomme FATF. I pressemeddelelsen af 1. februar (kan ses på FATF's website på adressen http://www.fatf-gafi.org) hedder det, at FATF med stor tilfredshed konstaterer de hurtige og betydelige fremskridt, som Ungarn har gjort med hensyn til at rette op på de tidligere konstaterede mangler.

Under forudsætning af at FATF fortsat er tilfreds med den igangværende gennemførelse af disse reformer, kan Ungarn se frem til at blive slettet af NCCT's liste i nærmeste fremtid.

Kommissionen er således overbevist om, at denne sag vil blive løst i god tid før tiltrædelsen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1025/02

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Rådet

(5. april 2002)

Om: Begivenhederne i Mellemøsten

De tragiske begivenheder i Mellemøsten, som fortsætter, og følgerne af dem skader Den Europæiske Unions interesser vitalt, og det er nødvendigt at gribe energisk ind for at finde en løsning.

Vil Rådet oplyse, hvad det allerede har gjort, og hvad det har til hensigt at gøre, så at Den Europæiske Union ikke kun fremstår den, der yder størst finansiering til regionen, men også som den, der fremkommer med de politiske løsninger, som er så nødvendige, ikke blot for Mellemøsten, men også for Den Europæiske Union selv?

Svar

(30. september 2002)

Rådet er fortsat aktivt involveret i fredsbestræbelserne i Mellemøsten på grundlag af FN's Sikkerhedsråds relevante resolutioner. Ministrene drøftede spørgsmålet på mødet den 3. april i Luxembourg og igen i forbindelse med femte Euro-Middelhavs-konference i Valencia. Desuden var spørgsmålet opført på dagsordenen for samlingen i Rådet (almindelige anliggender) den 15. april og igen den 13. maj. Det var atter opført på dagsordenen for samlingen i Rådet (almindelige anliggender) den 17. juni 2002. Generalsekretæren/den højtstående repræsentant, Javier Solana, har for nylig igen aflagt besøg i området, hvor han mødte både formanden for den Palæstinensiske Myndighed, Yasser Arafat, og Israels premierminister Ariel Sharon, og han deltog sammen med Rådets formand i kvartetmødet på ministerplan, som blev afholdt i Washington den 2. maj. Rådet er enigt med det ærede medlem i, at en politisk løsning er af væsentlig betydning for, at der kan skabes varig fred og sikkerhed i området.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0969/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(10. april 2002)

Om: Handicappedes rettigheder

Et nyt forslag om en EU-forordning for samarbejdsbistand til Asien og Latinamerika er for øjeblikket ved at blive udarbejdet. Vil Kommissionen i dette forslag tage særlig hensyn til handicappede personers rettigheder?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Christopher Pattenpå skriftlige forespørgsler E-0969/02 og E-0970/02

(21. maj 2002)

Formålet med dette forslag til en forordning om samarbejdet med de asiatiske og latinamerikanske lande er ikke at opstille politiske eller strategiske retningslinjer. Det opstiller snarere de regler og procedurer, der er nødvendige for effektivt at programmere og træffe beslutninger om samarbejdet mellem EU og partnerlandene.

Målsætningerne med samarbejdet er derfor meget bredt defineret, så det bliver muligt at sætte ind på alle de samarbejdsområder, der er forudset i aftalerne med EU og modtagerlandene og i overensstemmelse med de politiske og samarbejdsmæssige retningslinjer, der vedtages i de relevante sammenhænge.

Følgelig omfatter det forslag, som Kommissionen er ved at udarbejde, ikke nogen specifik henvisning til handicappedes rettigheder, selv om disse er indeholdt i den artikel om menneskerettigheder og fundamentale frihedsrettigheder, som forslaget er baseret på. Da menneskerettigheder imidlertid i stadig stigende grad bliver en fast bestanddel i udviklingssamarbejdet, forventes det, at tværgående spørgsmål, såsom handicappedes rettigheder, vil optræde hyppigere og med større vægt i EU-støttede aktioner.

Meddelelsen fra Kommissionen Europa og Asien: strategiske rammer for styrkede partnerskaber(1), som ganske vist ikke indeholder nogen udtrykkelig henvisning til handicappede, gør det klart, at en mindskelse af fattigdommen er et af hovedmålene med samarbejdet.

Den sigter mod at gøre dette ved at støtte sektorprogrammer på sociale områder, ved at styrke dialogen om politiske spørgsmål og ved at fremlægge Europas egne erfaringer. Den gør respekten for menneskerettighederne til en central målsætning i EU's indsats i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse Hvordan den europæiske union kan medvirke til at fremme menneskerettigheder og demokratisering i tredjelande(2).

Det er i forbindelse med dialogen med partnerlandene og ved programmeringen af sin bistand, at Kommissionen vil sikre, at menneskerettighederne, og herunder handicappedes rettigheder, får den opmærksomhed, de fortjener.

(1) KOM(2001) 469 endelig udg.

(2) KOM(2002) 252 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1506/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. maj 2002)

Om: Produktion af eddike af udtørrede druer

Der er i Grækenland siden oldtiden blevet fremstillet eddike af soltørrede rosiner (hovedsagelig korender), som i henhold til den græske levnedsmiddellovgivning betegnes som ægte eddike, og som med stor succes eksporteres til hele verden.

I forordningen om den fælles markedsordning for vin (EF) 1493/1999(1) henvises der til vineddike, men det fremgår ikke klart, at eddike fremstillet af rosiner er vineddike, selvom alkohol fremstillet af tørrede druer i den samme forordning sidestilles med vinsprit.

Fremstilling af vineddike er en aktivitet, der gavner producenterne, herunder især producenterne i særligt tilbagestående og fattige områder såsom Peloponnes. Vil Kommissionen på denne baggrund foretage de nødvendige ændringer af forordning 1493/99, så det vil komme til at fremgå klart, at eddike fremstillet af soltørrede rosiner udgør vineddike, hvilket i realiteten er tilfældet, og således sørge for, at bestemmelserne kommer til at svare til de regler, der gælder vedrørende alkohol fremstillet af rosiner?

(1) EFT L 179 af 14.7.1999, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. juli 2002)

Alkohol fremstillet af tørrede druer er ikke defineret i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin, men den sidestilles ganske rigtigt med vinsprit, hvis den bruges til at fremstille hedvin som defineret i denne forordnings bilag. Desuden indeholder artikel 1, stk. 4, litra d) og h) i Rådets forordning (EØF) nr. 1576/89 af 29. maj 1989 om fastlæggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af spiritus(1) klare og forskellige definitioner af vinbrændevin og brændevin af tørrede druer.

Situationen for vineddike er anderledes. I bilag I til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 defineres vineddike som eddike: som udelukkende fremstillet ved eddikesyregæring i vin.

Vin defineres i EF-lovgivningen som det produkt, der alene fremstilles ved første eller anden gæring af friske druer (uanset om de er knust eller ikke) eller druemost. Vin kan altså ikke fremstilles ved gæring af tørrede druer, og Kommissionen mener ikke, at vineddike af tørrede druer er fremstillet af vin, og den er derfor ikke omfattet af bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1493/1999.

Kommissionen påtænker derfor ikke for indeværende at indføre definitioner af eller særskilte bestemmelser for dette produkt i forordningen.

(1) EFT L 160 af 12.6.1989.