SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2381/00

af Antonio Tajani (PPE-DE) og Giorgio Lisi (PPE-DE) til Kommissionen

(13. juli 2000)

Om: Fænomenet planteslim i Adriaterhavet

Hvilke initiativer agter Kommissionen at tage for at imødegå dannelsen af planteslim i Adriaterhavet, et fænomen, som skader både fiskernes og turist- og handelsbranchens aktiviteter i området?

Hvordan agter den at beskytte fiskerisektoren, som i forvejen er plaget af talrige problemer som f.eks. den dyre dieselolie, de alt for mangesanktioner for administrative overtrædelser og den manglende rationalisering af bestemmelserne for fiskerisektoren i form af en fælles bestemmelse?

Har Kommissionen til hensigt at gennemføre nødforanstaltninger?

Har Kommissionen endvidere kendskab til problemerne i forbindelse med det biologiske fiskestop, som skal gennemføres i flere perioder i forbindelse med klækning og vækst af forskellige former for fisk i Adriaterhavet og ikke længere, som det er tilfældet for øjeblikket, i urimelige og tilfældige perioder fastsat ved dekret?

Hvordan vil Kommissionen gribe ind i forbindelse med fastsættelsen af fordelingskriterierne i forbindelse med krigsstoppet i 1999 for forhandlerne af fiskeprodukter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. september 2000)

I de seneste årtier er hyppigheden og mængden af slimede algeopblomstringer steget i Adriaterhavet, og det skyldes overdreven tilførsel af kvælstof og fosfor fra intensivt landbrug (gødning) og fra befolkningstætte byer, navnlig Milano. Under bestemte forhold virker kvælstof og fosfor som gødning og fremmer forekomsten af store mængder marint plankton (kiselalger), som manifesterer sig som denne form for slim. Kommissionen har opfordret til, at der foretages videnskabelige undersøgelser af problemet både med hensyn til Adriaterhavet og andre områder, som kan danne grundlag for en adfærdskodeks, således at udledningen af næringsstoffer i havet begrænses.

I henhold til Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand(1) skal alle byområder med mere end 10 000 indbyggere have udstyr, der fjerner kvælstof og fosfor fra det spildevand, der udledes. Ifølge Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget(2) bør der for alle områder med intensivt landbrug iværksættes et handlingsprogram, som har til formål at begrænse anvendelsen af kvælstof. Kommissionen lægger fortsat pres på de nationale myndigheder for at sikre, at disse foranstaltninger iværksættes.

Kommissionen har ikke beføjelse til at pålægge fiskerne sanktioner i tilfælde af overtrædelse af fiskeribeskyttelsesreglerne, da disse pålægges i henhold til italiensk lov snarere end EF-bestemmelser. I Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet(3) med efterfølgende ændringer fastlægges betingelserne for, hvordan visse fiskeaktiviteter skal finde sted. Der kan ikke gøres meget på EF-niveau med hensyn til benzinpriser.

Betingelserne for biologisk fiskestop er fastsat i den nationale lovgivning, som Kommissionen er underrettet om. Hvis de ærede medlemmer mener, at særlige punkter i denne lovgivning er unødvendige, kan de anmode de italienske myndigheder om at ændre lovgivningen og indgive ændringerne ad de rette kanaler til Kommissionens gennemgang.

I henhold til gældende bestemmelser (Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(4)) kan medlemsstaterne yde godtgørelse for midlertidigt ophør med fiskeriaktiviteter i tilfælde af uforudsigelige begivenheder og under de omstændigheder, der i øvrigt er fastsat i artikel 16 i forordningen. Da de økonomiske ressourcer til denne form for intervention imidlertid er meget begrænsede, er det op til medlemsstaten at vurdere problemets omfang og bedømme, hvilken prioritet sådanne godtgørelser har. Hvis en medlemsstat beslutter sig for at yde godtgørelse, skal den under alle omstændigheder fremsende passende videnskabelig dokumentation til Kommissionen.

(1) EFT L 135 af 30.5.1991.

(2) EFT L 375 af 31.12.1991.

(3) EFT L 171 af 6.7.1994.

(4) EFT L 337 af 30.12.1999.