SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1225/00

af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen

(14. april 2000)

Om: Ejendomsret til varemærke

Har Kommissionen kendskab til sagen WTO-panelet mod USA vedrørende paragraf 211 i den amerikanske Omnibus Appropriation Act 1998, som muligvis er i strid med aftalen om handelsrelateret intellektuel ejendomsret, og nærmere bestemt klager indgivet af joint venture-foretagendet Pernod-Ricard og den cubanske regering med hensyn til ejendomretten i USA til et varemærke, som er konfiskeret i Cuba uden kompensation?

Kan Kommissionen oplyse, hvilke såvel positive som negative konsekvenser det vil have for Den Europæiske Union, at sagen henvises til WTO-panelet?

Hvad vil en henvisning af sagen til WTO-panelet koste EU's skatteborgere, og kan Kommissionen bekræfte det princip, den tidligere har gjort sig til talsmand for, nemlig at konfiskering uden kompensation ikke er en lovlig fremgangsmåde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(12. maj 2000)

Det ærede medlem henviser til striden med De Forenede Stater om foreneligheden af Section 211 i The United States Omnibus Appropriations Act 1998 med bestemmelserne vedrørende de handelsrelaterede aspekter af intellektuel ejendomsret i aftalen med Verdenshandelsorganisationen (WTO). Der er foretaget høringer med De Forenede Stater i WTO's regi, men indtil nu er der ikke blevet nedsat et panel til at tage stilling til emnet. Kommissionen vil gerne gøre det ærede medlem opmærksom på de svar, der er givet på skriftlig forespørgsel P-0740/00 fra Karla Peijs(1), E-0820/00 fra Roberta Angelilli(2) og E-0858/00 fra Carles-Alfred Gasòliba i Böhm(3).

WTO-sagen drejer sig om behandlingen af varemærker i De Forenede Stater, som er identiske med eller ligner varemærker, der tidligere tilhørte cubanere, som ikke har fornyet deres varemærkerettigheder hos de amerikanske myndigheder. På grund af denne undladelse fra de cubanske ejeres side, som i øvrigt ikke har forbindelse med den cubanske stats ekspropriation af deres aktiver på Cuba, overgik disse varemærker fra de cubanske ejere til offentligheden. Nye ejere kan kun registrere, forny og håndhæve sådanne varemærker i De Forenede Stater på visse betingelser. Disse betingelser findes i Section 211, som blev vedtaget af De Forenede Stater næsten 40 år efter den cubanske revolution.

Striden drejer sig derfor ikke om, hvorvidt udenlandske ekspropriationer uden erstatning skal anerkendes. Amerikanske varemærker kunne ikke blive og blev heller ikke eksproprieret af den cubanske stat. Personer og selskaber, hvis ejendom blev eksproprieret af den cubanske stat, beholdt deres ejendom uden for Cuba. Det skal fremhæves, at deres varemærkerettigheder, der var registreret i De Forenede Stater, ikke blev berørt af den cubanske revolution.

Efter at have analyseret Section 211 indgående konkluderede Kommissionen, at Section 211 er i strid med visse bestemmelser i aftalen om handelsrelateret intellektuel ejendomsret. Fællesskabet og dets medlemsstater har ved flere lejligheder gjort gældende over for De Forenede Stater, at Section 211 er uforenelig med denne aftale i håb om at finde en mindelig løsning på problemet. Da De Forenede Stater konsekvent har nægtet at påbegynde egentlige forhandlinger, anmodede Fællesskabet og dets medlemsstater i juli 1999 om høringer i henhold til WTO-forståelsen vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister. Der blev afholdt høringer i to omgange, september 1999 og december 1999, men De Forenede Stater fastholder, at Section 211 er forenelig med De Forenede Staters internationale forpligtelser. Kommissionen og medlemsstaterne undersøger for tiden de næste skridt, der skal tages i sagen.

Kommissionens førsteprioritet er fortsat, at De Forenede Stater sørger for at gennemføre og anvende aftalen om handelsrelateret intellektuel ejendomsret på korrekt vis og bemærker, at Section 211 potentielt kan påvirke alle europæiske virksomheder, der har forretninger med Cuba. Det må være i Fællesskabets og dets medlemsstaters interesse at sikre, at bestemmelserne i denne aftale bliver overholdt af alle WTO's medlemmer.

(1) EFT C 374 E af 28.12.2000, s. 145.

(2) EFT C 46 E af 13.2.2001, s. 50.

(3) Se side 32.