ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2220/96 af Giuseppe Rauti (NI) til Kommissionen (9. august 1996)

Om: Udoevelse af virksomhed som »odontostomatolog«

Spoergsmaalet om den konkrete udoevelse af virksomhed som eksamineret odontostomatolog er atter blevet aktuelt som foelge af nogle juridiske forviklinger for nylig, og hundredevis af laeger med en regulaer laegeuddannelse bag sig »sammenlaenkede« sig for nylig foran Deputeretkammeret i Rom for at protestere mod deres status som »ulovlige«.

Der er opstaaet en forvirrende og vanskelig juridisk situation - som allerede beroerer 3.500 italienske laeger - bl.a. som foelge af direktiv 78/686/EOEF ((EFT L 233 af 24.8.1978, s. 1. )) og 78/687/EOEF ((EFT L 233 af 24.8.1978, s. 10. )), der blev gennemfoert i Italien med lov nr. 409/18, og - efter en raekke klager til EF - som foelge af EF-Domstolens afgoerelse af 1. juni 1985, der »ophaevede« den italienske lov nr. 471 fra 1988.

Vil Kommissionen paa denne baggrund give en »autentisk fortolkning« af EF-bestemmelserne for udoevelse af denne vigtige virksomhed som speciallaege, som kan vaere retningsgivende for de forskellige regeringer, og som navnlig kan bidrage til at afklare situationen i Italien?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (16. september 1996)

Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar paa skriftlige forespoergsler E-0836/96 ((EFT C 280 af 25.9.1996, s. 90. )) og E-1522/96 fra Cristina Muscardini ((Se side 52 )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1012/96 af Cristiana Muscardini (NI) og Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (26. april 1996)

Om: Bovin spongiform encefalopati (BSE)

Tilfaeldene af bovin spongiform encefalopati (BSE) i Det Forenede Kongerige har vaeret kendt i flere aar, og antallet af tilfaelde er ikke, som de britiske myndigheder har haevdet, faldet med tiden, men tvaertimod steget betydeligt.

De britiske myndigheder har indtil nu udelukkende haft til hensigt at nedslagte de dyr, der har udpraegede symptomer paa omtalte smitsomme sygdom, og ikke samtlige dyr i det sygdomsramte omraade. Der er saaledes ikke udvist den fornoedne strenghed og beslutsomhed i forbindelse med ivaerksaettelsen af de veterinaerpolitiske foranstaltninger.

I modsaetning hertil har andre medlemsstater i forbindelse med andre smitsomme sygdomme, omend ikke dyresygdomme, truffet rettidige, drastiske og systematiske »stumping out«-foranstaltninger. Veterinaermyndighederne i Det Forenede Kongerige har ikke som forventet truffet de veterinaerpolitiske foranstaltninger, som situationens alvor kraever, og dette skyldes muligvis, at de hoerer ind under landbrugsministeriet og ikke sundhedsministeriet.

Vil Kommissionen i betragtning af ovennaevnte noeje overveje mulighederne for at yde finansiel stoette fra EU, uanset om stoetten udelukkende koncentreres om det sundhedsmaessige omraade (sundhedssektoren), eller om den ydes i form af markedsinterventioner (EUGFL), idet finansiel stoette vil kunne om ikke forhindre, saa dog mindske, en ineffektiv og uorganiseret gennemfoerelse af de noedvendige veterinaerpolitiske foranstaltninger? Vil Kommissionen endvidere, hvis EU beslutter at yde oekonomisk stoette, tage skridt til at foere en streng, direkte og systematisk kontrol for at fastslaa, hvordan og hvortil de ydede beloeb rent faktisk er anvendt - kort sagt forhindre mulighederne for, at der begaas bedragerier paa det sundheds- og markedsmaessige omraade i forbindelse med saa omfattende beloeb, saaledes som den har gjort i lignende tilfaelde i andre medlemsstater, herunder Italien?

Vil Kommissionen soerge for, at veterinaermyndighederne, i hvert fald under denne alvorlige krise, bliver underlagt sundhedsministeriets og ikke landbrugsministeriets kontrol?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (11. juli 1996)

Forekomsten af bovin spongiform encephalopati (BSE) aftager hastigt i forhold til 1993, hvor det stoerste antal tilfaelde registreredes. I 1995 var der ca. 40% faerre tilfaelde end i 1994, og denne faldende tendens fortsaetter.

Det Forenede Kongeriges regering har foert en politik for slagtning og destruktion af kreaturer, der er angrebet eller mistaenkt for at vaere angrebet af BSE, for at deres vaev ikke skal indgaa i foedevare- og foderkaeden.

Kommissionen vil traeffe alle de noedvendige foranstaltninger til at kontrollere, at en eventuel finansiel stoette fra EF forvaltes korrekt i overensstemmelse med de gaeldende regler.

Statsforvaltningens struktur i medlemsstaterne er et anliggende, som Kommissionen hverken kan eller vil blande sig i.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1575/96 af Raymonde Dury (PSE) til Kommissionen (12. juni 1996)

Om: Prisen paa matjessild

Ved starten paa den aarlige saeson for matjessild har producenterne forklaret, at prisen for dette produkt er blevet fordoblet siden 1995 paa grund af Den Europaeiske Unions restriktive politik med hensyn til fiskekvoter.

Kan Kommissionen bekraefte dette forhold? Er fiskepriserne steget i alle Den Europaeiske Unions lande, og gaelder prisstigningerne alle fiskearter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (1. juli 1996)

Fiskekvoter er et af elementerne i politikken for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne. Raadet har fastsat de samlede tilladte fangster af sild for 1996 til et niveau, der er vaesentligt lavere end niveauet i 1995.

Denne situation forklarer ikke alene prisstigningen for matjessild, idet prisdannelsen afhaenger af flere andre faktorer end adgangen til raavaren.

Under alle omstaendigheder ser det i flere medlemsstater ikke ud til, at der har vaeret den samme betydelige stigning i gennemsnitspriserne for frisk sild som i Danmark i de foerste maaneder af 1996 i forhold til 1995.

For de fleste demersale fisk tyder den langsigtede udvikling i priserne paa et gradvist fald i disse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1860/96 af Ursula Schleicher (PPE) til Kommissionen (5. juli 1996)

Om: Resultater af lovgivningsprocedurerne

I hvilke tilfaelde er et forslag fra Kommissionen i sidste ende ikke blevet vedtaget, fordi Raadet ikke afsluttede sin andenbehandling inden for fristen paa tre maaneder, jf. EF-traktatens artikel 189 C, litra f)?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer paa skriftlige forespoergsler E-1860/96 og E-1861/96 (5. august 1996)

Siden gennemfoerelsen af Den Europaeiske Faelles Akt har der kun vaeret syv tilfaelde, hvor Parlamentet har forkastet en faelles holdning under samarbejdsproceduren, nemlig:

- Beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne for at vaere udsat for benzen (den 12.10.1988)

- Soedestoffer som tilsaetningsstoffer til levnedsmidler (den 13.5.1992)

- Husholdningsapparaters energiforbrug (den 8.7.1992)

- Maksimaleffekt for to- og trehjulede koeretoejer (den 27.10.1993)

- Forurening fra store forbraendingsanlaeg (den 14.12.1994)

- Forbraending af farligt affald (den 14.12.1994)

- Deponering af affald (den 22.5.1996)

I tre tilfaelde (husholdningsapparaters energiforbrug, forurening fra store forbraendingsanlaeg, forbraending af farligt affald) var der enstemmighed i Raadet, og lovgivningen blev endeligt vedtaget. Det skal imidlertid bemaerkes, at det eneste punkt, hvor der var uenighed med Parlamentet i sagen om husholdningsapparaters energiforbrug var udvalgsproceduren, og dette problem er siden blevet loest gennem den interinstitutionelle aftale om en modus vivendi.

I ét tilfaelde (maksimaleffekt for to- og trehjulede koeretoejer) fandt den afstemning, som forkastede den faelles holdning, sted, lige inden traktaten om Den Europaeiske Union traadte i kraft, og der blev anlagt den fortolkning, at Parlamentet havde »til hensigt at forkaste den faelles holdning« i henhold til artikel 189 B, stk. 2, litra c). Problemerne blev senere loest gennem forligsproceduren, da forslaget nu faldt ind under proceduren for faelles beslutningstagning.

I forbindelse med beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne for at vaere udsat for benzen kunne lovgivningen ikke gennemfoeres, men noeglespoergsmaalet med hensyn til information og hoering af arbejdstagerne blev senere taget op i et separat forslag, som gik igennem alle stadier i samarbejdsproceduren.

Efter at den faelles holdning om soedestoffer i levnedsmidler var blevet forkastet, besluttede Kommissionen at erstatte sit forslag med en pakke af nye forslag. Det paataenkes at anvende den samme fremgangsmaade i forbindelse med forslaget om affaldsdeponering, som Kommissionen vil erstatte med et nyt forslag snarest muligt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1282/96 af Pedro Marset Campos (GUE/NGL) til Kommissionen (24. maj 1996)

Om: Ukontrollerede lossepladser i Fuente Alamo kommune (Murcia, Spanien)

I distriktet Cánovas i Fuente Alamo kommune (Murcia) oplagres der uden kontrol plasticaffald. Haller med et areal paa omkring 20.000 m2 er fyldt med tusinder af tons plasticaffald af forskellig art: plastic til almindeligt brug, melamin, dunke osv. Alt dette affald stammer fra forskellige lande i Den Europaeiske Union, navnlig Tyskland og Frankrig.

Denne oplagring opfylder ikke de allermindste sikkerhedsforskrifter. Store dele af affaldet indeholder saaledes betydelige maengder klor, der ved en eventuel brand vil foraarsage uoprettelige skader paa menneskers sundhed og landbruget paa grund af frigivelse af dioxin og furan.

Hvilke forholdsregler kan Kommissionen traeffe over for de spanske myndigheder for at sikre overholdelsen af faellesskabslovgivningen vedroerende miljoeet og navnlig anvendelsen af direktiv 91/156/EOEF ((EFT 78 af 26.3.1991, s. 32. )) om affald?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (1. juli 1996)

Kommissionen har intet kendskab til de forhold, det aerede medlem har fremfoert.

Dog vil Kommissionen nu, da disse forhold synes at kunne udgoere en overtraedelse af bestemmelserne i Raadets direktiv nr. 75/442/EOEF om affald (som aendret ved raadsdirektiv 91/156/EOEF), rette henvendelse til de spanske myndigheder for at indhente deres bemaerkninger hertil.

Kommissionen skal da ikke undlade at underrette det aerede medlem om resultatet heraf.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1199/96 af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen (15. maj 1996)

Om: Forbindelsesvej til havnen, Canvey, Essex

Kan Kommissionen medgive, at lastbiltrafikken mellem Oikos olielagre og Charfleet-industriomraadet afstedkommer miljoegener saavel som oeget risiko for trafikuheld for befolkningen paa Canvey Island, Essex, som hoerer under min valgkreds? Vil Kommissionen overveje at yde et finansielt bidrag til opfoerelsen af en direkte forbindelse via det planlagte skibsfartsomraade paa oeens vestlige del, og kan Kommissionen noejagtigt oplyse, hvilket europaeisk stoetteprogram, der kan anvendes til dette formaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (18. juli 1996)

Det juridiske ansvar for at vurdere og nedbringe miljoegener paahviler de enkelte medlems-stater. Eksisterende infrastrukturers paavirkning af miljoeet henhoerer saaledes ikke under den nugaeldende faellesskabslovgivnings anvendelsesomraade, og Kommissionen kan derfor ikke tage stilling til spoergsmaalet.

Den foreslaaede forbindelsesvej indgaar oejensynligt ikke som led i det vejnet, der er fastlagt i retningslinjerne for de foreslaaede transeuropaeiske transportnet (TENs), og en ansoegning om faellesskabsstoette hertil kraever under alle omstaendigheder tilslutning fra Det Forenede Kongeriges regering som specificeret i EF-traktatens artikel 129.

Canvey Island er, som det aerede medlem véd, ikke paa nuvaerende tidspunkt et omraade, som kan modtage stoette fra Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), og der-for kan den art projekt, der omtales i forespoergslen, da ikke kunne finansieres via EFRU som led i Det Forenede Kongeriges igangvaerende programmer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0490/96 af Gerardo Fernández-Albor (PPE) til Kommissionen (1. marts 1996)

Om: Faellesskabets medunderskrift paa fiskeriaftalen mellem Frankrig og Spanien vedroerende fiskeri efter ansjos med pelagiske fiskeredskaber

Meddelelsen fra de fransk-baskiske fiskeres fagforening (CFDT) om, at de afviser den nye aftale mellem Frankrig og Spanien om ansjoskvoterne, som er underskrevet af den franske og den spanske fiskeriminister, hvori de forsikrer om, at de franske fiskerbaade vil fortsaette fiskeriet efter den 20. marts trods det udtrykkelige forbud mod at fiske med pelagiske fiskeredskaber mellem den 20. marts og den 1. juni, har naturligt nok fremprovokeret en protest fra formanden for den tilsvarende spanske fagforening, som har anmodet de respektive indblandede regeringer om at intervenere og faa aftalen gennemfoert.

I betragtning af den kompetence, som Den Europaeiske Union har i fiskerisager, ville det vaere betimeligt, om Kommissionen redegjorde for sin holdning til at medunderskrive bilaterale fiskeriaftaler mellem medlemsstater, og for hvordan den kan medvirke til at aendre naevnte franske fagforenings udfordrende holdning, som truer med et hedt foraar og med ikke at ville respektere naevnte mellemstatslige aftale.

Vil Kommissionen ligeledes oplyse, om den er parat til at stoette omlaegningen af den franske pelagiske fiskerflaade, som er overdimensioneret og har udtoemt sine ressourcer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (2. april 1996)

Den aftale mellem Frankrig og Spanien, det aerede medlem henviser til, blev godkendt af Raadet i 1991 og er blevet fornyet siden 1992 paa en for de involverede parter tilfredsstillende maade.

Det henhoerer under de beroerte medlemsstaters kompetence at soerge for, at denne bilaterale aftale, der i oevrigt er forenelig med EF-bestemmelserne, overholdes. Kommissionen kan kun tilskynde de to medlemsstaters myndigheder til, at de traeffer de noedvendige foranstaltninger med henblik herpaa, men den vil ikke foreslaa at indfoeje aftalens bestemmelser i EF-lovgivningen, undtagen hvis de undertegnende parter anmoder herom.

Det skal bemaerkes, at der i de fleraarige udviklingsprogrammer for fiskerflaader under strukturpolitikken for fiskeriet fastsaettes maal, som skal naas med henblik paa at tilpasse flaadernes kapaciteter til de til raadighed staaende ressourcer, og at de noedvendige midler hertil er afsat under det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF). Disse maal er dog endnu for generelle til, at de specifikt kan bringes i anvendelse for de franske pelagiske fartoejer, der driver ansjosfiskeri i Biscayabugten.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0927/96 af Edith Mueller (V) til Kommissionen (23. april 1996)

Om: Statsstoette til Bremer Vulkan i Tyskland

Vil Kommissionen give Europa-Parlamentet fyldestgoerende oplysninger om resultatet af dens undersoegelse af misbruget af godkendt statsstoette til Bremer Vulkan?

Hvilke andre undersoegelser har Kommissionen ivaerksat af sager med statsstoette i Tyskland?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at ivaerksaette for at oege og forbedre kontrollen med eventuelt misbrug af godkendt statsstoette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (20. maj 1996)

Det er almindelig praksis, at Kommissionen underretter offentligheden om alle de statsstoettesager, der er genstand for en formel undersoegelse i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, ved at offentliggoere sin beslutning herom i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Ved afslutningen af den formelle undersoegelse traeffer Kommissionen en endelig beslutning, enten om bemyndigelse af medlemsstaten til at tildele stoetten eller om forbud herimod. Den endelige beslutning offentliggoeres igen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Denne praksis vil blive fulgt i sagen om Bremer Vulkan (sag nr. C 7/96).

Kommissionen orienterede endvidere Parlamentets budgetudvalg om sagen den 20. marts 1996 og besvarede spoergsmaal herom. Hvis Parlamentet oensker yderligere oplysninger efter afslutningen af den formelle undersoegelse, vil Kommissionen gerne give disse, for saa vidt det er muligt under hensyntagen til princippet om beskyttelse af forretningshemmeligheder.

I henhold til EF-traktatens artikel 93 har Kommissionen en fast forpligtelse til at undersoege statsstoettesager, og Bremer Vulkan-sagen skal ses i denne sammenhaeng. I 1995 undersoegte Kommissionen 1 279 statsstoettesager vedroerende alle medlemsstater. Der foreligger ikke statistikker for de enkelte medlemsstater. Kommissionen vil gerne pointere, at undersoegelse af statsstoettesager og indledning af formelle undersoegelser generelt ikke kan betragtes som udtryk for ulovlig praksis i en medlemsstat eller en virksomhed.

Da Bremer Vulkan-sagen stadig befinder sig i den indledende undersoegelsesfase er det for tidligt at udtale sig om, hvorvidt Kommissionen vil tage skridt til at intensivere kontrollen med anvendelsen af den tildelte statsstoette. Den tyske regering har meddelt Kommissionen, at virksomheden har misligholdt forpligtelserne til at aflaegge rapport, og at Kommissionen som foelge heraf er blevet fejlagtigt informeret. De tyske myndigheder har derfor indledt undersoegelser i henhold til den tyske straffelov.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1525/96 af Blaise Aldo (UPE) til Kommissionen (5. juni 1996)

Om: Afgraensning af havfiskerizonerne mellem de europaeiske randomraader og tilgraensende AVS-lande

Paa det seneste moede i Den Paritetiske Forsamling AVS-EU, som fandt sted i Windhoek i marts 1996, vedtoges den 22. marts 1996 en faelles beslutning om fiskeri. I denne beslutning, hvis retsgrundlag er afsnit III om udvikling af fiskeri i Lomé-konvention IV som revideret i overensstemmelse med den aftale, der blevet undertegnet paa Mauritius den 4. november 1995 og navnlig artikel 58 - 68 i afsnit III, blev der gjort opmaerksom paa de enorme problemer, som kystfiskerifartoejer ved Guadeloupe og Martinique har med at arbejde side om side med fiskere i omraadet og navnlig fiskere fra Saba-oeen.

I denne beslutning kraevedes derfor, som det er fastsat i ovennaevnte artikler, at der hurtigst muligt indledtes forhandlinger mellem Unionen og de paagaeldende AVS-lande med henblik paa indgaaelsen af en fiskeriaftale, hvor der tages hensyn til deres saerlige situation i omraadet.

Der har i denne anledning fundet henvendelse sted til Kommissionen ogsaa med henblik paa at der traeffes de noedvendige foranstaltninger til fastlaeggelse af de respektive havfiskerizoner. Hvorledes agter Kommissionen at foelge denne beslutning op?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (26. juni 1996)

Faellesskabet har ingen kompetence med hensyn til afgraensning af havzoner, idet dette spoergsmaal henhoerer under de paagaeldende kyststater. Hvad angaar muligheden for at indgaa fiskeriaftaler, har Raadet givet Kommissionen mandat til at foere forhandlinger med visse caribiske lande, i hvis farvande fiskere fra Guadeloupe og Martinique traditionelt har opereret. Kommissionen er imidlertid hidtil ikke blevet anmodet om at indlede forhandlinger vedroerende Saba.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0077/96 af Jessica Larive (ELDR) til Raadet (30. januar 1996)

Om: Graesk forbud mod tv-reklamer for legetoej

Er Raadet bekendt med det graeske forbud mod tv-reklamer for legetoej indtil kl. 22.00? Kan Raadet i saa fald bekraefte,

1. at dette forbud kan betragtes som en protektionistisk foranstaltning fra den graeske regerings side for at beskytte landets egen legetoejsindustri paa bekostning af andre europaeiske legetoejsfabrikanter?

2. at dette strider mod gennemfoerelsen af det indre marked og principperne om fri bevaegelighed for varer og tjenesteydelser, navnlig traktatens artikel 30 og 59?

3. at dette strider mod aanden i direktivet om »Fjernsyn uden graenser«, der, gennem fastlaeggelse af minimumsbestemmelser med henblik paa beskyttelse af boern, tillader tv-reklamer for boern?

Kan Raadet i bekraeftende fald oplyse, om det paa kort sigt vil traeffe foranstaltninger med henblik paa at ophaeve dette forbud?

Svar (10. oktober 1996)

Det tilkommer ikke Raadet at vurdere, om medlemsstaternes adfaerd er i overensstemmelse med traktaten eller med EF-retsakter.

Det aerede parlamentsmedlem bedes henvende sig til Kommissionen i dennes egenskab af traktatens vogter.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1291/96 af Elena Marinucci (PSE) til Kommissionen (31. maj 1996)

Om: Forskel mellem tilskud til destilleret alkohol fra vinmask og tilskud til destilleret alkohol fra vinbaerme

I henhold til artikel 18 i forordning 2046/89 ((EFT L 202 af 14.7.1989, s. 14. )) kan medlemsstaterne beslutte at anvende differentierede priser, hvis den faste pris medfoerer eller vil kunne medfoere, at det i visse omraader af Faellesskabet bliver umuligt at lade et eller flere biprodukter fra vinfremstilling destillere.

Da destillering af alkohol fra vinmask er naesten tre gange saa dyrt som destillering af alkohol af fra vinbaerme, kan den faste pris, der anvendes i alle regioner i Italien, paafoere destillatoerer fra vinmask ekstra udgifter.

En raekke virksomheder, der udelukkende destillere fra vinmask, er derfor kommet i alvorlig krise med deraf foelgende sociale og beskaeftigelsesmaessige konsekvenser og faren for, at vinbaerme anvendes til forfalskninger.

1. Hvad er efter Kommissionens opfattelse meningen med, at det er eller kan vaere »umuligt« at destillere et eller flere produkter?

2. Hvorfor skulle dette vise sig umuligt i nogle regioner frem for andre?

3. Hvilket system anvendes i de enkelte medlemsstater og deres regioner (fastprissystem eller differentieret prissystem)?

4. Finder Kommissionen det ikke noedvendigt at loese problemet, eventuelt med en afgoerelse eller henstilling, der sikrer en retfaerdig anvendelse af de eksisterende direktiver?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (24. juni 1996)

Kommissionen fastsaetter i medfoer af artikel 18 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2046/89 for hvert produktionsaar en fast stoette og en differentieret stoette afhaengigt af den destillerede raavare.

Medlemsstaten kan i medfoer af stk. 3, andet afsnit, i ovennaevnte artikel beslutte at anvende den differentierede pris, naar den faste pris vil kunne foranledige en destillationsvirksomhed i en given region til paa grundlag af forskellen i destillationsomkostninger at foretraekke et saerligt biprodukt fra vinfremstillingen snarere end behandling af alle biprodukter.

1-2. Risikoen for, at det er eller kan vaere umuligt at lade et eller flere biprodukter fra vinfremstillingen destillere, afhaenger af den oekonomiske udnyttelse af produkterne fra denne destillation. Hvis efterspoergslen efter disse produkter er ringe, er risikoen for, at det ikke er muligt at destillere visse biprodukter, stoerre. Omkostningerne til transport af biprodukterne kan paavirke og begraense interessen for alkohol fra denne destillation.

3. Producentmedlemsstaterne anvender den ene eller anden af stoetteordningerne afhaengigt af de naevnte kriterier og deres egen administrative struktur.

4. Kommissionen undersoeger for oejeblikket, om det er relevant at foreslaa Raadet et udkast til forordning om aendring af ovennaevnte artikel 18 for at tage hensyn til de oekonomiske krav fra sektorens virksomheder.