ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1066/99

af Heidi Hautala (V) til Kommissionen

(20. april 1999)

Om: Problemer med gennemfoerelsen af TACIS-programmer vedroerende atomsikkerhed

Programmerne for atomsikkerhed under TACIS/PHARE er med rette blevet udsat for kritik. Selv om specielt sikkerhedskulturen og den faglige viden er blevet klart forbedret med indfoerelsen af programmerne, lader de problemer, som bl.a. omtales i Revisionsrettens saerberetning, ikke desto mindre til at vaere reelle. Jeg har erfaret, at stoettemodtagerne (Project Partners) er bekymrede over, at det fortsat er uafklaret, hvad der vil ske med nogle af de projekter under TACIS-programmerne for 1993/94, som laenge har vaeret under forberedelse. I projekterne indgaar der omkring tyve leverancer af udstyr, som paa grund af det langsommelige TACIS-bureaukrati ikke er naaet laengere end til aftalestadiet. Dette udstyr er imidlertid af stor betydning for driften af atomkraftvaerkerne og for forbedringen af sikkerhedsforholdene.

Hvad agter Kommissionen at foretage sig for at forbedre denne foruroligende situation under hensyntagen til, at rammen for budgettet principielt er begraenset til 5 aar. Vil Kommissionen drage omsorg for at forhindre, at der i forbindelse med TACIS-programmet for 1995 og senere programmer opstaar de samme problemer som de ovenfor naevnte? Hvordan er der taget hoejde herfor i planlaegningen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans van den Broek

(7. maj 1999)

Kommissionen gav i sin meddelelse af marts 1998, om aktiviteter i tilknytning til den nukleare sektor i OEsteuropa(1), en analyse af de vanskeligheder, der har vaeret med gennemfoerelsen af programmet for nuklear sikkerhed.

De vigtigste konklusioner i denne meddelelse er, at der kun maa stilles finansielle midler til raadighed, hvis der foreligger et veldefineret projekt, som er parat til at blive givet i udbud, og at antallet af projekter skal begraenses (men projekterne skal gennemsnitlig vaere stoerre).

I den daglige forvaltning af programmerne foerer Kommissionen nu disse konklusioner ud i praksis.

(1) KOM(98) 134 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0023/99

af David Hallam (PSE) til Kommissionen

(12. januar 1999)

Om: Import af fjerkrae og kontrol med restkoncentrationer

Producenter af fjerkraekoed i Det Forenede Kongerige og i de oevrige EU-medlemsstater overholder EU's strenge veterinaere bestemmelser vedroerende kontrol med restkoncentrationer for at sikre den hoejest mulige beskyttelse af forbrugerne.

1. Kan Kommissionen paa baggrund heraf goere naermere rede for det kontrolprogram, der anvendes, og de stoffer, der foeres kontrol med, i forbindelse med producenter af fjerkraekoed i lande som f.eks. Brasilien og Thailand, der eksporterer til EU?

2. Kan Kommissionen sikre, at ordningerne for kontrol med restkoncentrationer i fjerkraekoed fra tredjelande, som eksporterer til EU, er lige saa strenge som de ordninger, der er gaeldende i EU selv?

3. Og kan den offentliggoere resultaterne af programmerne for kontrol med restkoncentrationer i fjerkraekoed fra tredjelande, som eksporterer betydelige maengder til EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. februar 1999)

I henhold til artikel 8, stk. 3, i Raadets direktiv 96/23/EF om de kontrolforanstaltninger, der skal ivaerksaettes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf(1), skal tredjelandene senest den 31. marts 1999 forelaegge Kommissionen resultaterne af deres nationale planer for 1998.

Sammen med en gruppe eksperter fra medlemsstaterne undersoeger Kommissionen i oejeblikket alle tredjelandenes nationale planer (inklusive Brasiliens og Thailands planer), saaledes at den kan traeffe passende foranstaltninger.

(1) EFT L 125 af 23.5.1996.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0258/99

af Joan Colom i Naval (PSE) til Kommissionen

(5. februar 1999)

Om: Formodet svig i Den Europaeiske Socialfond i Katalonien

Kataloniens hoejesteret, Tribunal Superior de Justicia de Cataluña, har fremmet en begaering om strafforfoelgning for gentagne tilfaelde af formodet embedsmisbrug i forbindelse med mistanke om uregelmaessigheder i behandlingen af tilskud fra Den Europaeiske Socialfond i Katalonien.

Hvilket kendskab har Kommissionen til denne sag? Har Kommissionens tjenester og rent konkret UCLAF truffet nogen foranstaltninger i forbindelse med disse formodede tilfaelde af svig?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Padraig Flynn

(3. marts 1999)

Kommssionen er i faerd med at indhente de oplysninger, der er noedvendige for at besvare spoergsmaalet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, saa snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0039/99

af Umberto Bossi (NI) , Luigi Moretti (NI) , Marco Formentini (NI) og Gipo Farassino (NI) til Kommissionen

(20. januar 1999)

Om: Racistisk episode paa den italienske skole

Inden for de sidste dage har den italienske presse, specielt dagbladene "La Repubblica", "Il Corriere della sera", "La Provincia Pavese" og "La Padania", berettet om en alvorlig episode, der involverede kraenkelse af de borgerlige rettigheder, som fandt sted paa en mellemskole i Miradolo Terme (Pavia), og som involverede Paolo Buttaboni, en elev paa 11 aar. En gymnastiklaerer, Annamaria Conforte, havde hevet hans bluse af, hvorpaa der var skrevet "Padania Calcio", som er et fodboldhold, der er registreret i CONI (Den Italienske Olympiske Komité) og som spiller talrige kampe baade i Nord- og Syditalien. Laereren truede endvidere med at faa sine slaegtninge fra Syditalien til at taeve drengen og hans foraeldre. Det skal understreges, at hverken drengen eller hans foraeldre er politisk aktive eller tilhoerer noget politisk parti. Viceskoleinspektoeren Giancarla Simonini udtalte sig til fordel for laereren. De andre boern opfordredes til at haane skolekammeraten og fik lov til at tage deres yndlingsfodboldholds bluser paa, mens eleven blev tvunget til i sit hefte at skrive hymnen "Fratelli d'Italia" 50 gange. Der er tale om et alvorligt tilfaelde af racisme, som oven i koebet er begaaet af en laerer, og som er en overtraedelse af samtlige europaeiske love og bestemmelser om den enkeltes og familiens rettigheder.

Er Kommissionen informeret om denne racistiske episode?

Agter Kommissionen at udtale sig om denne haendelse, eftersom den jo har pligt til aktivt at imoedegaa ethvert tilfaelde af racisme?

Svar afgivet paa Kommissionen vegne af Pádraig Flynn

(2. marts 1999)

Kommissionen laegger stor vaegt paa indsatsen for tolerance i skolerne og blandt unge.

Kommissionen mener imidlertid ikke, at et tilfaelde som det, det aerede medlem henviser til, falder ind under Kommissionens kompetenceomraade. Det er op til medlemsstaterne at paavise og skride ind over for konkrete tilfaelde af diskrimination, som maatte finde sted inden for deres omraade.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 143/99 af Brigitte LANGENHAGEN til Kommissionen. EU-støtte til den tyske Landkreis Osterholz-Scharmbeck



EF-Tidende nr. C 182 af 28/06/1999 s. 0141



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0143/99 af Brigitte Langenhagen (PPE) til Kommissionen (11. februar 1999) Om: EU-stoette til den tyske Landkreis Osterholz-Scharmbeck Hvilke former for stoette, og i hvilken stoerrelse, opregnet efter de forskellige stoetteomraader, er i valgperioden 1994-1999 tilgaaet den tyske Landkreis Osterholz-Scharmbeck?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3692/98

af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen

(7. december 1998)

Om: Agenda 21

Paa baggrund af forpligtelsen til baeredygtighed i traktaten er Kommissionen da enig i, at det ville vaere nyttigt med en lokal Agenda 21-koordinator i Kommissionen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(24. februar 1999)

Foruden forpligtelsen til baeredygtig udvikling i medfoer af EF-traktaten har Kommissionen og medlemsstaterne underskrevet Agenda 21 og dermed tilkendegivet, at de stoetter den proces, der er anfoert i kapitel 28 i Lokal Agenda 21. Med artikel 10 i Europa-Parlamentets og Raadets afgoerelse nr. 2179/98/EF af 24. september 1998(1) om revision af Det Europaeiske Faellesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljoeet og baeredygtig udvikling har Faellesskabet forpligtet sig til yderligere at stoette Lokal Agenda 21, der betragtes som saerlig vigtig inden for byudviklingsaspekter. Meddelelsen "Baeredygtig byudvikling i Den Europaeiske Union: Rammer for handling"(2) indeholder en maalsaetning om at fremme aktiviteter i forbindelse med Agenda 21 og sikre et passende retsgrundlag, som er noedvendigt for at kunne finansiere saadanne aktiviteter paa et fleraarigt grundlag.

Faellesskabet har dermed anerkendt en politisk forpligtelse til at overholde Agenda 21 om baeredygtig udvikling og Lokal Agenda 21. Kommissionen stoetter allerede en raekke aktiviteter i forbindelse med baeredygtighed paa lokalt plan, som f.eks. kampagnen for baeredygtige europaeiske byer og de lokale energikontorers virke. Vedtagelsen af den ovennaevnte meddelelse indebaerer yderligere anstrengelser paa omraadet, eksempelvis en undersoegelse af muligheder for at overvaage fremskridt i forbindelse med Lokal Agenda 21 (et vaesentligt element i rapporteringen FN's kommission for baeredygtig udvikling), videreudvikling af indikatorer for lokal baeredygtighed og undersoegelse af de praktiske muligheder for en taettere dialog med lokale myndigheder.

Kommissionen kan derudover overveje, om der er behov for nye instrumenter. Kommissionen har i den forbindelse noteret sig, at Europa-Parlamentet i juli 1998 har vedtaget en rapport paa eget initiativ om "styrkelse af EU's politik for bymiljoe", som bl.a. opfordrer Kommissionen til at "mldr udarbejde en ordning for baeredygtighedssyn".

Det administrative ansvar for Kommissionens forskellige aktiviteter til stoette for lokal baeredygtighed er fordelt paa en raekke enheder og generaldirektorater. I lyset af den lange raekke eksisterende og forventede fremtidige aktiviteter paa omraadet - og som det blev bekendtgjort i ovennaevnte meddelelse - maa man overveje muligheden for at udpege en "Lokal Agenda 21 koordinator" inden for rammerne af en af Kommissionens tjenestegrene. Kommissionen har endnu ikke truffet en beslutning i den henseende.

Det boer ogsaa bemaerkes, at Kommissionen efter sin beslutning om groen forvaltning af administrationen af juli 1997 har opstillet en handlingsplan for at goere administrationen mere miljoevenlig og minimere dens skadevirkninger paa lokalmiljoeet.

(1) EFT L 275 af 10.10.1998.

(2) KOM(98) 605.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3805/98

af Marie-Arlette Carlotti (PSE) til Kommissionen

(4. december 1998)

Om: Udvaelgelseskriterier for programmer for decentraliseret samarbejde

Den fornyede ivaerksaettelse af programmerne for decentraliseret samarbejde, som Kommissionen har givet meddelelse om, ledsages af strenge nye udvaelgelseskriterier, herunder isaer om en bankgaranti.

Agter Kommissionen at bibeholde et saadant kriterium, der dels rammer alle mindre strukturer (foreninger, ngo'er), som ikke har mulighed for at tilslutte sig en saadan garanti, dels er i strid med fransk lovgivning om lokale myndigheder?

Franske lokale myndigheder forudsaettes i henhold til fransk lov at vaere betalingsdygtige. Det bankgarantikriterium som Kommissionen paabyder, ville af de lokale myndigheder kraeve, at de betalte agio og ville de facto vaere i strid med bestemmelserne om offentlig forenelighed.

De nye kriterier, som Kommissionen har anlagt for programmerne om decentraliseret samarbejde, indebaerer rent faktisk risiko for, at man hindrer en stoerre grad af deltagelse fra det civile samfunds side.

Naar det civile samfund har ventet saa laenge, efter at det decentraliserede samarbejde var blevet blokeret, kunne Kommissionen da ikke indfoere en alternativ ordning, som gav de mindre strukturer og de lokale myndigheder mulighed for uhindret at deltage i den fornyede ivaerksaettelse af disse programmer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(2. februar 1999)

I forbindelse med Kommissionens forslag til strukturfondene for perioden 2000-2006 vil der om noedvendigt kunne stilles krav om en bankgaranti ved tildeling af offentlige midler til formidlende organisationer med ansvar for gennemfoerelsen. Dette krav kommer ikke til at finde anvendelse for interventionens endelige stoettemodtager.

Det tilkommer medlemsstaterne at fastsaette de konkrete gennemfoerelsesbestemmelser for disse ordninger i overensstemmelse med de nationale lovgivninger. Saadanne ordninger anvendes allerede i visse medlemsstater, saerlig i forbindelse med lokale aktionsgrupper, der modtager stoette fra EU-initiativet "Leader".
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2876/98

af Marjo Matikainen-Kallstroem (PPE) til Kommissionen

(28. september 1998)

Om: Groenbog om sport

I svaret fra kommissionsmedlem, Marcelino Oreja (E-3426/97, 27.11.1997)(1), der vedroerte min skriftlige forespoergsel om sportens rolle i EU, blev det konstateret, at Kommissionen agter at vedtage meddelelsen om sport inden august 1998. I svaret konstateredes ogsaa, at vedtagelsen af meddelelsen "maaske foelges op af en groenbog".

Kan Kommissionen oplyse, om den allerede har vedtaget den paagaeldende meddelelse og i givet fald, hvilke foranstaltninger den har truffet for at udarbejde en groenbog om sport?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(14. december 1998)

Under afholdelse af Det 8. Europaeiske Sportsforum fremlagde Kommissionens tjenestegrene to dokumenter for idraetsorganisationerne.

I det ene, der omhandler udviklingen af og perspektiverne for Faellesskabets indsats paa sportsomraadet, redegoer Kommissionen for, hvilken plads, den mener, sporten boer indtage paa EU-plan.

Det andet dokument om "den europaeiske sportsmodel" er et hoeringsdokument om spoergsmaal vedroerende den videre udvikling af sporten i Europa.

Idraetsorganisationernes svar vil vaere en hjaelp i tilrettelaeggelsen af den europaeiske sportskonference, som Kommissionen agter at afholde i Olympia den foerste uge af maj 1999.

(1) EFT C 134 af 30.4.1998, s. 162.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3924/98

af Michl Ebner (PPE) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Anerkendelse af jagttegn

Inden for Faellesskabet er der store forskelle baade mellem de enkelte medlemsstater og mellem de forskellige regioner/delstater indbyrdes med hensyn til indhold af, betingelser, raekkevidde og pris for jagttilladelsen.

En jaeger, der vil gaa paa jagt i en anden medlemsstat, kan goere dette med et saakaldt "gaestejagttegn", til hvilket der ikke kraeves nogen jaegereksamen, mens de lokale beboere skal bestaa en saadan eksamen; dette betyder derfor paa sin vis en forskelsbehandling af sidstnaevnte.

De jagttegn, der er erhvervet i andre lande, anerkendes til dels slet ikke.

Kommissionen bedes derfor meddele:

- om den har til hensigt at tilstraebe en harmonisering eller indbyrdes tilpasning af bestemmelserne for jagttilladelse og

- om den har til hensigt med henblik paa oprettelsen af det europaeiske indre marked at faa medlemsstaterne til i det mindste at indfoere en gensidig anerkendelse af de jagteksamener, der er noedvendige som grundlag for tildeling af en jagttilladelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(12. marts 1999)

Med Raadets direktiv 89/48/EOEF af 21. december 1988 blev der indfoert en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregaaende uddannelser af mindst 3 aars varighed(1). Dette direktiv er senere blevet suppleret af Raadets direktiv 92/51/EOEF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser(2). Dette andet direktiv vedroerer de eksamensbeviser, som ikke er omfattet af direktiv 89/48/EOEF. Begge direktiver vedroerer faglige kvalifikationer og tager saaledes ikke sigte paa jagttegn, som giver adgang til en fritidsbeskaeftigelse.

EU's miljoelovgivning, herunder Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(3) og Raadets direktiv 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, indeholder ganske vist bestemmelser om jagt(4), men ikke om de proever, som jaegere skal bestaa for at kunne faa jagttegn.

Kommissionen har ikke i oejeblikket planer om at indfoere en harmonisering paa EU-plan paa dette omraade. Den goer i den forbindelse det aerede medlem opmaerksom paa EF-traktatens artikel 3 B, i henhold til hvilken "Faellesskabet handler inden for rammerne af de befoejelser og maal, der er tillagt det ved denne traktat" og "Faellesskabet [kun handler] i det omfang, det er noedvendigt for at naa denne traktats maal".

(1) EFT L 19 af 24.1.1989.

(2) EFT L 209 af 24.7.1992.

(3) EFT L 103 af 25.4.1979.

(4) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3193/98

af Arthur Newens (PSE) til Kommissionen

(27. oktober 1998)

Om: Samhandelen med Tyrkiet

Vil Kommissionen fremlaegge tallene for udviklingen i samhandelen mellem paa den ene side EU som helhed og EU's medlemsstater og paa den anden side Tyrkiet siden toldunionens ikrafttraedelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans van den Broek

(16. november 1998)

Siden toldunionens ikrafttraedelse er samhandelen mellem Faellesskabet og Tyrkiet vokset kraftigt. Der er tale om en stigning fra ca. 22 000 mio. ECU i 1995 til mere end 28 000 mio. ECU i 1996 og ca. 34 000 mio. ECU i 1997. Faellesskabets handelsoverskud over for Tyrkiet voksede i denne periode. Beloebet var paa ca. 4000 mio. ECU i 1995 og steg til 8000 mio. ECU i 1996 og til mere end 10 000 mio. ECU i 1997. Denne udvikling afspejler sig ogsaa i de bilaterale forbindelser mellem medlemsstaterne og Tyrkiet.

I sin beretning om udviklingen i forbindelserne med Tyrkiet siden toldunionens ikrafttraeden(1) har Kommissionen foretaget en analyse af toldunionens indvirkning paa handelen mellem Faellesskabet og Tyrkiet.

(1) KOM(98) 147 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3243/98

af Anna Karamanou (PSE) til Kommissionen

(19. oktober 1998)

Om: Udnyttelse af boern som arbejdskraft

I henhold til en erklaering for nylig af Dervis Kaplan, ledende fagforeningsmedlem i Istanbul, arbejder der boern i alderen fra 9 til 13 aar i alle den store italienske beklaedningsindustri "Beneton's" produktionsenheder i Tyrkiet til en minimal deres loen.

Udnyttelse af boern som arbejdskraft er et kendt faenomen. Ifoelge Den Internationale Arbejdsorganisations seneste undersoegelse arbejder der 250 millioner boern i verden i alderen fra 5 til 14 aar under forfaerdelige forhold og til en latterlig lille loen. 120 millioner boern er noedt til at forlade skolen for at arbejde.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den har til hensigt at ivaerksaette med henblik paa at bekaempe de store multinationale virksomheders grove udnyttelse af boern som arbejdskraft, og hvorledes den har til hensigt at sikre beskyttelsen af barnets rettigheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans van den Broek

(10. november 1998)

Kommissionen har ogsaa for nylig faaet kendskab til de omstaendigheder, som det aerede medlem henviser til. Boernearbejdet i Tyrkiet er blandt andet blevet kritiseret ved flere lejligheder af Den Internationale Arbejdsorganisation.

Ifoelge oplysninger, som Kommissionen har indhentet, har virksomheden Benetton lige underskrevet en aftale med det tyrkiske selskab, som har licens for Benetton i Tyrkiet, ifoelge hvilken enhver kontraktlig forbindelse med underleverandoervirksomheder i landet skal ophaeves, hvis de udnytter boern under femten aar som arbejdskraft.

Inden for de seneste aar har Kommissionen for sin del ivaerksat talrige aktioner og initiativer vedroerende boernearbejde (et dokument fra Kommissionens tjenestegrene, som er blevet ajourfoert den 11. maj 1998, vil blive sendt direkte til det aerede medlem og til Parlamentets Generalsekretariat).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3919/98

af Joaquín Sisó Cruellas (PPE) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Regulering af fremstillingen og markedsfoeringen af aedelmetalgenstande

Den spanske sammenslutning af guldsmede, soelvsmede og urmagere indgav den 31. juli i aar en formel klage til Kommissionen vedroerende hindringer for den frie bevaegelighed for spanske varer af denne type inden for Faellesskabet. Det er sammenslutningens opfattelse, at medlemsstaternes forskellige lovbestemmelser for fremstillingen og markedsfoeringen af aedelmetalgenstande samt mangelen paa et EF-direktiv herom saetter visse medlemsstater (isaer Portugal, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Nederlandene og Irland) i stand til at laegge hindringer i vejen for markedsfoeringen af spanske produkter i disse lande, ogsaa selv om den kontrol, der foretages, er identisk med eller svarer til den, der udfoeres i Spanien. Det skal saaledes udfoeres kontrol og erlaegges stempelafgift to gange for samme produkt, dvs. ikke blot i oprindelseslandet, men ogsaa i modtagerlandet, hvilket medfoerer, at handelstransaktioner forsinkes og undertiden endog annulleres.

Kommissionen bedes paa den baggrund oplyse foelgende:

1. Er der ivaerksat nogen undersoegelse med henblik paa at be- eller afkraefte de paastande om handelsforvridninger, som den spanske sammenslutning af guldsmede, soelvsmede og urmagere har fremsat, og som skulle bestaa i, at visse medlemsstater hindrer den frie omsaetning af spanske varer? Hvad er i bekraeftende fald resultaterne af denne undersoegelse?

2. Har Kommissionen overvejet at lovregulere fremstillingen og markedsfoeringen af aedelmetalgenstande?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(17. februar 1999)

Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel E-3158/98 fra Concepció Ferrer(1).

(1) EFT C 207 af 21.7.1999, s. 33.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3993/98

af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen

(21. december 1998)

Om: Afgift for telelicensindehavere i Italien

Siden 1. januar 1998 har der hersket fuldstaendig fri konkurrence paa det indre marked, hvad angaar telenet og teletjenester.

Det fastsaettes i direktiv 97/13/EF(1) bl.a., at "gebyrer, som virksomhederne afkraeves som led i tilladelsesprocedurerne, kun har til formaal at daekke administrationsomkostningerne i forbindelse med udstedelsen, forvaltningen, kontrollen og haandhaevelsen af den gaeldende ordning for individuelle tilladelser".

Da finansloven for 1999 for nylig vedtoges, indfoerte Italien for indehavere af licens til at installere og praestere telenet og teletjenester pligt til at betale en aarlig afgift med forskellige procentsatser i forhold til operatoerernes omsaetning inden for samtlige teletjenester og -praestationer, og denne afgift, som ganske vist er degressiv, skal gaelde ud over aar 2002.

Stoerrelsen paa den afgift, der saaledes er paalagt de italienske virksomheder, har intet sidestykke i nogen anden medlemsstat og forekommer i det hele taget overproportioneret til at daekke de administrative omkostninger ved udstedelsen af licenser.

Kan Kommissionen paa den baggrund oplyse,

- hvorfor Italien ikke har rettet sig efter EU-reglerne?

- om ikke afgiftens opkraevning er i modstrid med principperne om fri konkurrence, ikke-diskriminering, forholdsmaessighed og objektivitet?

- om ikke det italienske marked og de telekommunikationsvirksomheder, der opererer i Italien, straffes i forhold til de europaeiske markeder, isaer i betragtning af udviklingen inden for innovative tjenester og informationssamfundet?

- hvilke foranstaltninger den agter at traeffer for at sikre overholdelsen af EU-reglerne?

- af hvilke aarsager den ikke har foelt sig forpligtet til at foelge sin stillingtagen af 11. november 1998 over for den italienske regering op?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(20. januar 1999)

Kommissionen er i oejeblikket ved at foretage en grundig undersoegelse af det af det aerede medlem naevnte problem og skal snarest muligt meddele ham udfaldet.

(1) EFT L 117 af 7.5.1997, s. 15.