ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0457/03

af Bartho Pronk (PPE-DE) til Kommissionen

(13. februar 2003)

Om: Evaluering af direktiv 96/71/EF

På indeværende tidspunkt er Kommissionen ved at evaluere direktiv 96/71/EF(1).

1. Hvilke problemer tages der op i forbindelse med denne evaluering?

2. Bliver det også undersøgt, om der i den nuværende tekst er bestemmelser, som i praksis ikke lader sig gennemføre? I benægtende fald, hvorfor ikke?

(1) EFT L 18 af 21.1.1997, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(11. marts 2003)

I henhold til artikel 8 i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser, skal Kommissionen foretage en undersøgelse af gennemførelsesbestemmelserne til dette direktiv med henblik på om nødvendigt at foreslå Rådet de fornødne ændringer.

Forud for denne revision indledte Kommissionen en undersøgelse om medlemsstaternes gennemførelse af direktivet. Kommissionens rapport om gennemførelsen af direktivet fra januar 2003 er baseret på den sammenfattende rapport, der omfatter samtlige landeundersøgelser, og vil snarest blive tilgængelig for offentligheden på engelsk, fransk og tysk.

Rapporten sammenfatter hovedtrækkene i medlemsstaternes lovgivning til gennemførelse af direktivet. Formålet er at give en oversigt over den lovgivningsmæssige situation i medlemsstaterne uden dog at vurdere, om de nationale gennemførelsesforanstaltninger er i overensstemmelse med direktivet og EF-traktaten. Undersøgelsen af gennemførelsesbestemmelserne til direktivet afsluttes med en meddelelse fra Kommissionen om gennemførelsen af direktivet, som indledes i 2003.

Kommissionen ønsker at påpege, at en gruppe af eksperter fra medlemsstaterne mødes regelmæssigt for at drøfte spørgsmål og mulige eller praktiske problemer i forbindelse med direktivet om udstationering af arbejdstagere. Derudover har Kommissionen udarbejdet et spørgeskema om problemer med gennemførelsen af direktivet. Ekspertgruppens drøftelser og medlemsstaternes besvarelser af spørgeskemaet bekræfter i vidt omfang resultaterne af undersøgelsen.

Det kan deraf udledes, at medlemsstaterne tilsyneladende ikke er stødt på særlige lovgivningsmæssige problemer i forbindelse med gennemførelsen af direktivet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0344/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(10. februar 2003)

Om: Kvindeorganisationer. Budgetpost A-3046

I 2002 blev der på Europa-Parlamentets initiativ oprettet en ny budgetpost A-3046 med en årlig bevilling på 300 000 EUR. Sigtet med denne nye bevilling var at dække tilskud til kvindeorganisationer, der ikke er med i Europæisk Kvindeforum. Dette indhold går igen i fuldstændig identisk form i budgettet for 2003, som allerede er vedtaget.

Da der er tale om en ny budgetpost, bedes Kommissionen svare på følgende:

Hvilke kvindeorganisationer ansøgte i 2002 om midler fra konto A-3046? Hvem fik tildelt tilskud fra denne konto, og hvor store var de pågældende beløb? Hvem fik afslag på deres anmodninger? Hvilke grunde blev der angivet i begge tilfælde? Hvilke andre konklusioner og erfaringer er der ifølge Kommissionen tale om efter dette første år med konto A-3046?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(21. marts 2003)

I forbindelse med den nye budgetpost A-3046 kvindeorganisationer som det ærede medlem henviser til, har Kommission indledt en offentlig indkaldelse af forslag, hvis målgruppe er en sammenslutning af kvindeorganisationer, som ikke er med i Europæisk Kvindeforum, og som støtter kvinder, der er ofre for menneskehandel i Europa. Et sådant initiativ udgør et supplement til den række af instrumenter, der i øjeblikket findes i EU til bekæmpelse af menneskehandel, idet der inddrages endnu et aspekt, nemlig hjælp på stedet til de kvinder, der er ofre for menneskehandel.

Kommissionen offentliggjorde teksten til den offentlige indkaldelse af forslag (VP/2002/014) og vejledningen for ansøgere på webstedet for Kontoret for Ligestilling(1) i midten af juli 2002, og fristen for indsendelse af forslag blev fastlagt til den 16. september 2002.

Man modtog to forslag som respons på indkaldelsen. Der blev udvalgt et projekt til støtte, som var indgivet af Associazione IRENE (en ikke-statslig organisation (ngo), som repræsenterer et italiensk netværk af etablerede ikke-statslige organisationer); projektets mål er at koordinere aktionerne i lokale kvindeorganisationer fra Belgien, Danmark, Spanien, Frankrig, Grækenland, Italien og Norge, som er aktive inden for området støtte og hjælp til ofre for menneskehandel.

De vigtigste grunde til denne beslutning var de evaluerede projektforslags tværnationale karakter og økonomiske status.

Med hensyn til erfaringerne fra det første år for budgetpost A-3046 er det Kommissionens opfattelse, at reaktionen på dette initiativ har været positiv, og Kommissionen agter derfor at anvende den samme post på budgettet for 2003 til samme type aktiviteter.

(1) http://europa.eu.int/comm/employment_social/equ_opp/index_en.htm.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0147/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Den internationale fiskeriaftale EU-Færøerne og udviklingssamarbejde

Kan Kommissionen i forbindelse med den gældende internationale fiskeriaftale mellem EU og Færøerne oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har afsat til udvikling af fiskerisektoren på Færøerne?

2. hvor stor en finansiel modydelse EU skal betale til gengæld for de fiskerettigheder, som fællesskabsflåden har opnået?

3. hvor stort et beløb, som fartøjsejerne i EU skal betale i form af afgifter for fiskerilicenser eller fiskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. marts 2003)

Det ærede medlem har stillet tre spørgsmål om økonomiske transaktioner og afgifter for fiskerilicenser i forbindelse med aftalen mellem EU og Færøerne. Aftalen omfatter ikke finansielle transaktioner mellem EU og Færøerne og ingen bestemmelser om gebyrer for fiskerilicenser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0649/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(5. marts 2003)

Om: Kritik af den almindelige revisionsret i Nederlandene for manglende adgang til oplysninger om forvaltningen af EU-midler for de enkelte pengestrømme og de enkelte medlemsstater

1. Er Kommissionen klar over, at den almindelige revisionsret i Nederlandene den 18. februar 2003 offentliggjorde sin første årlige EU-statusrapport, hvis formål er at kortlægge udviklingen i forvaltningen af EU-midler, tilsynet og kontrollen med anvendelsen heraf og adgangen til oplysninger om retmæssigheden og effektiviteten af midlernes anvendelse både i Nederlanene og på EU-plan?

2. Er Kommissionen klar over, at det i ovennævnte rapport nævnes, at Kommissionen ganske vist gennemfører kontroller, men at resultaterne heraf ikke offentliggøres, således at manglerne i den finansielle forvaltning ikke offentligt kan henføres til bestemte lande eller pengestrømme, og at det også kritiseres, at Den Europæiske Revisionsret i sine undersøgelser af retmæssigheden af alle indtægter og udgifter siden 1994 heller ikke har fremsat nogen bemærkninger om de enkelte pengestrømme eller de enkelte lande og derfor ikke kan afgive nogen egentlige erklæringer om EU-regnskaber?

3. Er der i alle medlemsstater vedtaget en lovgivning svarende til den lovgivning om kontrol med EU-støtte, der efter uregelmæssigheder med hensyn til forvaltningen af ESF-midler i perioden 1994-1999 er indført i Nederlandene, og som forpligter ministrene til centralt at føre tilsyn med decentrale anvendelsesformål?

4. Er kontrollen på nationalt plan i praksis begrænset til medlemsstaterne Østrig, Det Forenede Kongerige og Nederlandene samt kandidatlandene Estland, Letland, Ungarn og Rumænien?

5. Hvorfor offentliggøres resultaterne fortsat ikke for de enkelte pengestrømme, navnlig for så vidt angår midler fra strukturfondene og Samhørighedsfonden samt landbrugsstøtte?

6. Hvorfor offentliggøres resultaterne fortsat ikke for de enkelte medlemsstater, heller ikke for medlemsstater, som ikke selv gennemfører nogen kontrol eller kun få kontroller?

7. Hvad foretager Kommissionen sig bl.a. på baggrund af denne statusrapport for at skabe større åbenhed om sine finansielle data og dermed øge mulighederne for offentlig kontrol med EU-pengestrømme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(7. april 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/18

(2004/C 33 E/017)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3311/02

af Regina Bastos (PPE-DE) til Kommissionen

(15. november 2002)

Om: EU's finansiering af FN's Befolkningsfond

Efter USA's beslutning om at indstille sin finansiering (34 mio. dollar i 2002) af De Forenede Nationers Befolkningsfond (UNFPA) bekræftede det danske formandskab sin støtte til organisationens indsats, og at EU derfor ville træde til som bidragyder i stedet for USA.

Kommissionen bedes besvare følgende: Kan det bekræftes, at EU vil træde i stedet for USA som bidragyder til UNFPA?

I bekræftende fald,

— hvor stort er det samlede bidrag?

— hvornår vil bidraget rent faktisk blive indbetalt?

— hvor langt er man nået i denne proces?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(7. januar 2003)

Rådet (udviklingssamarbejde) fremsatte på sit møde den 30. maj 2002 en erklæring, hvori det understregede betydningen af arbejdet i FN's Befolkningsfond (UNFPA) og opfordrede alle donorlande til at fortsætte med at støtte fonden. I erklæringen blev Kommissionens hensigt om at styrke sit samarbejde med UNFPA også hilst velkommen.

Kommission har gentagne gange udtrykt sin skuffelse over de amerikanske myndigheders beslutning om at indrage finansieringen af UNFPA. Det er Kommissionens opfattelse, at det hul, der derved vil opstå i UNFPA's centrale budget, i høj grad vil svække denne organisation, som fik mandat af det internationale samfund til at stå for gennemførelsen på verdensplan af det handlingsprogram, som blev enstemmigt vedtaget på FN's verdenskonference om befolkning og udvikling (Kairo, september 1994). Kommissionen har ikke givet tilsagn om at ville erstatte USA's bidrag til UNFPA's centrale budget. I lyset af den amerikanske regerings beslutninger vil Kommissionen imidlertid øge sin programstøtte til UNFPA og det internationale familieplanlægningsforbund (IPPF) til aktioner inden for reproduktiv sundhed i udviklingslandene.

Den 10. september 2002 undertegnede Kommissionen en finansieringsaftale for et program under 8. Europæiske Udviklingsfond (EUF) på 32 mio. EUR, der vil blive gennemført af UNFPA (to tredjedele) og IPPF (en tredjedel) i 22 af de fattigste lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet. Programmet har til formål at forbedre AVS-landenes kapacitet til at yde basale reproduktive sundhedsydelser til udsatte og utilstrækkelig betjente lokalsamfund. Kommissionen venter, at kontrakterne med UNFPA og IPPF vil blive underskrevet i nær fremtid, og at gennemførelsen af programmet vil blive indledt i begyndelsen af 2003. Der er planlagt supplerende støtte til UNFPA til aktiviteter inden for reproduktiv sundhed under 9. EUF.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/14

(2004/C 65 E/014)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3502/02

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(10. december 2002)

Om: Bjørneavl med henblik på udnyttelse af bjørnenes galde i Kina

Kommissionen bedes oplyse, hvordan den udnytter sin indflydelse og bistår den kinesiske regering, så der bliver sat en stopper for den grusomme bjørneavlspraksis med henblik på udnyttelse af bjørnenes galde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(16. januar 2003)

Der er i Kina tradition for at anvende bjørnegalde til medicinsk formål. Kommerciel bjørneopdræt har været anvendt siden 1980'erne for at få galde til traditionel kinesisk medicin.

Kommissionen er klar over, at denne form for bjørneopdræt opstod af frygt for, at de vilde bjørne, som blev slået ihjel på grund af galden, ellers ville uddø. Kommissionen deler dog det ærede medlems bekymring over den betydning, en sådan praksis har for dyrevelfærden. EU har nogle af de højeste standarder for dyrevelfærd i verden, og offentligheden er meget opmærksom på dyrevelfærd. Der er desuden vedtaget en række love inden for mange forskellige områder, der har betydning for dyrevelfærden.

Kommissionen ønsker med sin politik at øge beskyttelsen af og respekten for dyr som følsomme væsener både i EU og internationalt, da det er dens opfattelse, at gode dyrevelfærdsstandarder skal sikres globalt.

EU vil fortsat gøre en aktiv indsats for at fremme forhandlingerne om dyrevelfærd og indgår i et internationalt samarbejde, der har til formål at forbedre dyrevelfærdspolitikken verden over. EU forsøger derfor at udvikle høje multilaterale standarder inden for rammerne af internationale konventioner, hovedsageligt inden for rammerne af Europarådet og Det Internationale Kontor for Epizootier (OIE).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/4

(2004/C 65 E/005)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3067/02

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(25. oktober 2002)

Om: Punktafgift på vin

Det forlød i den italienske presse i september 2002, at Europa-Kommissionen overvejer at indføre en minimumspunktafgift på over 0 % på vin i samtlige EU-lande inklusiv Italien, som for øjeblikket er afgiftsfrie. Nærmere betegnet skal de første afgifter, som ikke finder anvendelse på producenter, der fremstiller under 1 000 hl om året, være 0,13 EUR pr. liter pr. 1. januar 2003 og 0,15 EUR pr. liter pr. 1. januar 2007.

Den italienske landbrugersammenslutning har beregnet, at opkrævningen af denne punktafgift vil lægge 500 mio. EUR om året på de priser, forbrugerne betaler, hvilket meget vel kan føre til et fald i forbruget. Endvidere vil indførelsen af en minimumsafgiftssats for vin ikke blot have en negativ indvirkning på virksomhedernes salg og lønsomhed, men også give mere papirarbejde. Alt dette vil være i modstrid med den fælles landbrugspolitik, som sigter imod at fremme udviklingen i landdistrikterne og beskyttelsen af landområderne.

Kan Kommissionen oplyse følgende:

1. Bør afgiftsharmoniseringen på europæisk plan ikke sigte mod at reducere de nuværende punktafgifter i stedet for at indføre nye?

2. Bør alle de landbrugsprodukter, der er opført i bilag 1 i EU-traktaten, ikke være fritaget for afgifter?

3. Er harmoniseringen af den italienske lovgivning ikke allerede fuldstændig i overensstemmelse med artikel 7 i direktiv 92/83/EØF (1) og artikel 5 i direktiv 92/84/EØF (2)?

(1) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 21.

(2) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 29.
—

For det andet etableres der et partnerskab vedrørende migration med udgangspunkt i de interesser som EU har fælles med tredjelandene. Målet er en mere effektiv styring af migrationsstrømmen, og dette forudsætter at Fællesskabet fortsætter med at integrere migrationsproblemet i den politiske dialog med lande og regioner uden for EU. Dialogen bør ikke udelukkende dreje sig om illegal immigration, men bør også omfatte kanaler for lovlig immigration.
2.

Er det korrekt at overlade det til de nationale myndigheder at opføre produkter på lister over farmaceutiske produkter, der udelukkende anvendes til medicinske formål, når det vides, at dette kan medføre, at de nationale myndigheder når frem til forskellige holdninger, hvilket atter kan medføre, at der i de forskellige medlemsstater opkræves forskellig afgift på et og samme produkt?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/690

(2004/C 78 E/0736)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3340/02

af Astrid Thors (ELDR) til Kommissionen

(26. november 2002)

Om: Attester for økologisk korn ved eksport på det indre marked

Den finske eksport af økologisk korn til Tyskland er gået i stå. Det skyldes, at de tyske opkøbere ikke accepterer den attesteringsform, som de finske myndigheder har anvendt. Tyskland kræver, at hvert enkelt parti forsynes med en attest for økologisk produktionsmetode, mens de finske myndigheder ikke anser dette for nødvendigt. EU's forordning om økologisk produktionsmetode kræver heller ikke attester for hvert enkelt parti, men det er sædvane for en stor del af handelen med økologiske produkter i EU.

I Finland er man interesseret i at sikre eksporten af økologisk korn og er om fornødent parat til at ændre kontrollen og udstede de attester, som køberne kræver. De tyske købere har imidlertid ikke været villige til at fremlægge klare modeller for, hvorledes man ønsker attesterne.

Mener Kommissionen, at de tyske køberes krav om attester for hvert enkelt parti økologisk korn kan betragtes som en konkurrencebegrænsende foranstaltning? Hvad agter Kommissionen i givet fald at gøre for at fjerne denne begrænsning på det indre marked?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. januar 2003)

Det ærede medlem henviser til, at den finske eksport af »økologisk« korn til Tyskland for tiden er lille, fordi de tyske købere kræver, at hver eneste sending af »økologisk« korn ledsages af en attest, men at de ikke oplyser, hvilken model der skal benyttes.

I bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler (1) er der fastsat betingelser for kontrolforanstaltninger, og det anføres navnlig, at den erhvervsdrivende ved modtagelse af et produkt fra en anden enhed skal kontrollere, at følgende relevante oplysninger findes på etiketten eller i ledsagedokumentet:

a) den erhvervsdrivendes navn og adresse, og hvis forskellig, navn og adresse for ejeren eller køberen af produktet

b) produktets navn, herunder en henvisning til den økologiske produktionsmetode

c) navn og/eller kodenummer for det kontrolorgan eller den kontrolmyndighed, som den erhvervsdrivende henhører under

d) i givet fald varepartiets identifikationsmærke ifølge et mærkningssystem, der er godkendt på nationalt plan eller aftalt med kontrolorganet eller kontrolmyndigheden.

En kornkøber kan derfor forlange, at oplysninger om den økologiske produktionsmetode og kontrolorganet/kontrolmyndigheden er angivet. Rådets forordning fastsætter ikke krav om, at oplysningerne anføres på en attest.

I artikel 12 i forordning (EØF) nr. 2092/91 er der fastsat bestemmelser, der garanterer den frie bevægelse af »økologiske« produkter i EU, og det anføres, at medlemsstaterne ikke af grunde, der vedrører produktionsmetoden, mærkningen eller angivelsen af denne produktionsmetode, må forbyde eller begrænse markedsføringen af disse produkter, når de er i overensstemmelse med nævnte forordning.

(1) EFT L 198 af 22.7.1991.
5.

Er Kommissionen rede til at gøre alt, hvad der er muligt, for at finde en politisk løsning med præsident Wade for over for de pårørende at kompensere for de fejl, der er gjort, ved at bjerge ofrene?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/8

(2004/C 70 E/007)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2996/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(23. oktober 2002)

Om: Foranstaltninger til begrænsning af ulykker i fiskeriet

Europa-Parlamentet vedtog den 5. april 2001 en beslutning om sikkerhed og ulykkesårsager i forbindelse med fiskeri (1), hvori det i punkt 29 henstillede til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, i rammedirektiv 89/391/EØF at udarbejde et særligt direktiv for fiskerisektoren om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen.

Hvilke initiativer har Kommissionen taget i denne forbindelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. december 2002)

Kommissionen henleder det ærede medlems opmærksomhed på, at dette spørgsmål allerede er dækket af Rådets direktiv 93/103/EF af 23. november 1993 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed under arbejdet om bord på fiskerfartøjer (trettende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (2), der er det trettende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets rammedirektiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 (3).

(1) EFT C 21 E af 24.1.2002, s. 359.

(2) EFT L 307 af 13.12.1993.

(3) EFT L 183 af 29.6.1989.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/15

(2004/C 70 E/015)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3614/02

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(9. december 2002)

Om: Import af råvarer fra Marokko og lædersektoren

EU's lædersektor har store problemer i forbindelse med import af skind fra Marokko. Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet eller agter den at træffe inden for rammerne af associeringsaftalen EU/Marokko med hensyn til dette problem, som har alvorlige negative indvirkninger på denne sektor og de pågældende virksomheders konkurrenceevne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(17. januar 2003)

Kommissionen er fuldt ud bekendt med virkningerne af de eksportrestriktioner, som Marokko har indført, for de råmaterialer, der er til rådighed for EU-erhvervsgrenen. Kommissionen har gjort de marokkanske myndigheder opmærksom på dette forhold og henvist til bestemmelserne i associeringsaftalen mellem Marokko og Fællesskabet. I henhold til denne aftale skulle der ikke anvendes kvantitative handelsrestriktioner (ved import eller eksport) mellem de to parter.

De marokkanske myndigheder har oplyst, at eksportrestriktionerne blev indført på grund af den bratte stigning i eksporten af rå huder som følge af de store kvægepidemier verden over. De anførte også, at den voldsomme stigning i efterspørgslen havde medført en kritisk mangel på råmaterialer for landets egen industri.

Der er blevet rejst indsigelser over for Marokko i dette spørgsmål, men dette har ikke hidtil ført til væsentlige ændringer eller til ophævelse af de eksportbegrænsende foranstaltninger. Kommissionen vil undersøge markeds- og forsyningssituationen for den pågældende vare i EU-erhvervsgrenen for at kontrollere, om den marokkanske påstand om råvaremangel bekræftes af en saglig analyse. Det påhviler naturligvis Marokko at føre bevis for, at der foreligger forsyningsmangel. Spørgsmålet vil derefter blive behandlet på det kommende møde i Associeringsrådet, som er planlagt til slutningen af februar 2003, hvor Kommissionen vil overveje muligheden af at påberåbe sig bestemmelserne i associeringsaftalen med Marokko for at rette op på situationen.