ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3179/98

af Herbert Boesch (PSE) til Kommissionen

(27. oktober 1998)

Om: Sociale bestemmelser for Phare

Phare-programmet har udviklet sig til et stoetteinstrument for de central- og oesteuropaeiske lande med henblik paa deres tiltraedelse.

Det lader nu til at vaere vigtigt, at man ved dette programs gennemfoerelse sikrer, at midlerne anvendes i overensstemmelse med den europaeiske socialpolitik og de sociale grundlaeggende rettigheder i henhold til socialchartret og paa grundlag af gaeldende faellesskabsret.

Kommissionen anmodes derfor om at besvare foelgende spoergsmaal:

1. Hvordan kontrolleres overholdelsen af de sociale grundlaeggende rettigheder ved tildeling af Phare-programmer?

2. Hvad ville der ske, hvis man konstaterede en overtraedelse, eller hvilke processer ville blive sat i gang?

3. Har der tidligere vaeret tilfaelde, hvor saadanne problemer er dukket op?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af af Hans van den Broek

(18. november 1998)

1. Et af de vigtigste aspekter af Phare-programmet er respekten for de grundlaeggende sociale rettigheder, der udgoer en vaesentlig del af Faellesskabets regelvaerk. I den nye Phare-strategi, der er tiltraedelsesorienteret, indgaar derfor ikke alene de omraader, hvor der er fastsat udtrykkelige regler om arbejdsret, social dialog, ligebehandling, social beskyttelse, folkesundhed, sundhed og sikkerhed paa arbejdspladsen samt for vandrende arbejdstagere, men ogsaa omraader med "bloed lovgivning" i den europaeiske sociallovgivning, der er afledt af socialpagten. Naar der forelaegges forslag til godkendelse af programmer og individuelle projekter inden for Phare, tages der hensyn til, om disse er i overensstemmelse med Faellesskabets regelvaerk paa det sociale omraade i vid forstand.

Der findes ogsaa Phare-programmer, der udelukkende vedroerer det sociale regelvaerk i mere snaever forstand. Programmet Consensus vedroerer reformen af den sociale sikring i de central- og oesteuropaeiske lande, mens programmet Lien og Partnership vedroerer henholdsvis ikke-statslige organisationer, der beskaeftiger sig med mindretalsgrupper, daarligt stillede grupper og aktoerer paa det social-oekonomiske omraade.

I tiltraedelsespartnerskaberne er en af prioriteterne paa mellemlang sigt ogsaa forberedelsen af COEEL paa omraadet beskaeftigelse og sociale spoergsmaal. Tilkendelsen af bevillinger er bl.a. betinget af, at disse prioriteter realiseres.

2. og 3. Kommissionen har ikke kendskab til Phare-programmer eller individuelle projekter, der er i strid med det sociale regelvaerk. Hvis den bemaerker dette eller goeres opmaerksom herpaa, vil den straks forsoege at afhjaelpe denne situation med alle til raadighed staaende midler.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3137/98

af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen

(16. oktober 1998)

Om: Markedspriser for uddannelsesaktiviteter, der medfinansieres af ESF

I svaret paa skriftlig forespoergsel P-1145/98(1) oplyser Kommissionen, at det er lovligt, at selskaber, der er medlemmer af et konsortium, som de er part i, leverer uddannelsesydelser, der afvikles i tilknytning til programmer, der medfinansieres af ESF, ligesom det er lovligt, at saadanne ydelser afregnes til markedsprisen. Det fastslaas hermed, at kravet om, at der ikke maa arbejdes for vindings skyld, gaelder uddannelsesorganet og ikke eventuelle konsortiumsmedlemmer.

I forbindelse med det krav om en ensartet og kontrollerbar metode, der er omhandlet i faktablad 4 (stoetteberettigede udgifter under strukturfondene), anmodes Kommissionen om at tage stilling til, hvilken af foelgende metoder der kan godkendes ved beregning af markedsprisen:

a) Anslaaede (afregnede) priser, der er lig med eller lavere end de parametre, der er opstillet af EU,

b) Anslaaede (afregnede) priser, der er lig med eller lavere end mindst to af de tilbud, der er forelagt uddannelsesorganet af andre tilbudsgivere (hvilket er i overensstemmelse med en afgoerelse fra Revisionsretten i lignede sager).

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(30. november 1998)

Til opfoelgning af det svar, Kommissionen gav paa det aerede medlems skriftlige forespoergsel P-1145/98, oensker den at praecisere, at uddannelsesomkostningernes ensartethed behandles i en praecis bestemmelse i faellesskabslovgivningen. Der staar saaledes i artikel 2 i forordning (EOEF) 2085/93(2), at "Kommissionen paaser, at fondens udgifter til uddannelsesforanstaltninger af samme type ikke udvikler sig forskelligt".

For at goere dette efter udvalgets udtalelse og i overensstemmelse med artikel 28 i forordning (EOEF) 4253/88(3) fastsaetter den for hver enkelt medlemsstat og i samraad med den de vejledende gennemsnitsbeloeb for omkostninger efter uddannelsestyper. Eftersom de beslaegtede udgifter, som derefter er fastlagt i arbejdsministeriets cirkulaere nr. 98/95, har vaeret droeftet i partnerskabets hovedsaede under henvisning til undervisningspersonalets kategori, fastlaegger det samme ministeriums cirkulaere nr. 101/97 deres erhvervsmaessige opdeling og de relevante tildelingslofter.

Som konklusion skal de indberettede priser stemme overens med de parametre, der er etableret i de naevnte cirkulaerer fra arbejdsministeriet.

(1) EFT C 402 af 22.12.1998, s. 80.

(2) EFT L 193 af 31.7.1993.

(3) EFT L 374 af 31.12.1988.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2864/98

af Hiltrud Breyer (V) til Raadet

(28. september 1998)

Om: Graensevaerdier for boern - undersoegelse af indvirkningen paa boern - boerns miljoerettigheder

Graensevaerdierne i Den Europaeiske Unions forskellige miljoedirektiver er naesten udelukkende fastlagt paa grundlag af voksne menneskers kropsbygning. Paa grund af deres stoerrelse og deres endnu ikke faerdigudviklede krop reagerer boern meget sensibelt paa miljoeforurening og ofte med sygdomme som allergi, bronkitis eller psykosomatiske sygdomme. Der er hidtil ikke blevet taget hoejde for boern og deres saerlige foelsomhed i forbindelse med fastlaeggelsen af graensevaerdier.

Agter Raadet for fremtiden at fastsaette graensevaerdier for boern? I benaegtende fald, hvorfor ikke? Hvad agter Raadet at goere ved denne problematik?

Vil der i forbindelse med det ozon-direktiv, der er under udarbejdelse, i hoejere grad blive taget hensyn til boerns sundhedstilstand, og vil ozon-graensevaerdierne blive sat lavere?

Er Raadet af den opfattelse, at der i forbindelse med store projekter snarest muligt ikke blot skal foretages en miljoevurdering, men ogsaa en vurdering af indvirkningen paa boern? Hvordan skal et saadant direktiv gennemfoeres?

Kunne Raadet forestille sig, at det ville tage initiativ til lovgivning omkring graensevaerdier og undersoegelser af store projekters indvirkning paa boern?

Svar

(27. november 1998)

1. Raadet er klar over, hvor vigtigt det er at beskytte borgernes helbred i Faellesskabet. Det er for oevrigt et af maalene med miljoepolitikken, som selvfoelgelig omfatter boerns helbred og velfaerd.

Som eksempel kan naevnes, at Raadet i sin faelles holdning vedroerende forslag til direktiv om luftkvalitetsgraensevaerdier for svovldioxid, nitrogendioxid og nitrogenoxider, partikler og bly i luften, vedtaget den 24. september 1998, indfoejede en betragtning, som henviser til, at de fastsatte graensevaerdier er minimumskrav, og at medlemsstaterne kan fastsaette strengere graensevaerdier for at beskytte sundheden hos saerligt udsatte befolknings-kategorier som f.eks. boern og hospitalspatienter.

2. Imidlertid griber Raadet ikke ind paa forberedelsesstadiet af Kommissionens forslag, idet Kommissionen - som det aerede medlem ved - har initiativretten paa det lovgivningsmaessige omraade i Faellesskabet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2593/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: De samlede programmeringsdokumenter fra Graekenland

Ifoelge oplysninger i den graeske presse tvivler Europa-Kommissionen paa, at Graekenland gennemfoerer programmeringsdokumenterne inden for telekommunikation, energi, vandforsyning og transport paa rette maade. Der er tale om aftaler til en trillion drachmer, som staten ved udgangen af 1997 havde indgaaet med private virksomheder.

Da de projekter, der skal gennemfoeres i henhold til disse aftaler, er meget vigtige, og da eventuelle forsinkelser i forbindelse med deres gennemfoerelse vil skabe alvorlige problemer, bedes Kommissionen besvare foelgende: Er der problemer i forbindelse med de aftaler, der er indgaaet inden for rammerne af programmeringsdokumenterne, og i givet fald hvilke? Hvilke konkrete aftaler drejer det sig om, og hvad vil Kommissionen goere for at loese problemerne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(27. oktober 1998)

Kommissionen har modtaget klager, der er blevet bekraeftet af informationer, der er blevet offentliggjort i den graeske presse, ifoelge hvilke der ved offentlige graeske forsyningsmyndigheders indgaaelse af programkontrakter har vaeret tilfaelde, hvor virksomheder er blevet udelukket paa grund af deres nationalitet (det drejer sig her om forsyningsmyndigheder med ansvar for sektorer, der henhoerer under Raadets direktiv 93/38/EOEF af 14. juni 1993, om samordning af fremgangsmaaderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation(1)). Kommissionen har efterfoelgende kontaktet de graeske myndigheder for at faa afklaret omstaendighederne.

Ifoelge de oplysninger Kommissionen har til raadighed, ser det ud til, at disse programkontrakter, der i alt beloeber sig til cirka 3 600 mio. ECU, er blevet indgaaet af offentlige graeske virksomheder umiddelbart inden direktiv 93/38/EOEF traadte i kraft i Graekenland. Kommissionen bemaerker imidlertid, at selv i fravaer af saerlige regler henhoerende under den afledte faellesskabret, der kunne finde anvendelse paa omraadet (idet direktiv 93/38/EOEF ikke finder anvendelse for Graekenlands vedkommende paa haendelsestidspunktet), var disse kontrakter ikke desto mindre underlagt EF-traktatens bestemmelser og generelle principper og saerligt princippet om ikke at forskelsbehandle paa grundlag af nationalitet.

Kommissionen er i samarbejde med de graeske myndigheder i oejeblikket i faerd med at undersoege, om der har vaeret tilfaelde af udelukkelse af virksomheder paa grundlag af nationalitet. I givet fald vil Kommissionen ikke undlade at undersoege sagen inden for rammerne af den procedure, der er fastlagt i EF-traktatens artikel 169.

(1) EFT L 199 af 9. august 1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2752/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. september 1998)

Om: Udgifterne til social beskyttelse i Den Europaeiske Union

Ifoelge beretningen fra Kommissionen (KOM(98) 0243) om den sociale beskyttelse i medlemsstaterne i 1997 er der i de forskellige medlemsstater fortsat stor forskel paa udgifterne hertil, idet de ligger paa 20 % og 21 % af BNP i Irland og Graekenland og er oppe paa 36 % i Sverige. Arbejdsloeshedsunderstoettelsen varierer ligeledes fra 60-65 % af en arbejdstagers loen i Danmark og Frankrig til 25 % i Graekenland. Under henvisning til ovenstaaende og til at de sociale ydelser - ifoelge samme beretning - udgoer den vigtigste indtaegtskilde for ca. 35 % af husstandene i Den Europaeiske Union, og at 40 % af husstandene uden disse ville vaere fattige, bedes Kommissionen oplyse, med hvilke foranstaltninger den vil bidrage til at harmonisere de sociale udgifter i medlemsstaterne og til at afhjaelpe fattigdommen saerlig i lande som Graekenland, som har et af de laveste niveauer for sociale udgifter, og hvis regioner er blandt de fattigste, hvad per capita-BNP angaar.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(22. oktober 1998)

Det er den enkelte medlemsstat, der er ansvarlig for tilrettelaeggelsen og finansieringen af dens socialbeskyttelsesordning, og de offentlige udgifter til social beskyttelse i medlemsstaterne varierer betydeligt fra land til land fra 20 % af bruttonationalproduktet (BNP) i Irland til 36 % af BNP i Sverige(1).

Det skal dog i den forbindelse understreges, at stoerrelsen af de offentlige udgifter til social beskyttelse ikke i sig selv giver et fuldstaendigt billede af omfanget af den sociale beskyttelse i en bestemt medlemsstat. Der kan principielt ske overfoersler via skattelettelser eller fradrag samt gennem sociale ydelser, og i saa tilfaelde vil de fremstaa som lavere indtaegter snarere end udgifter. Statens rolle i den overordnede socialbeskyttelsesordning i en medlemsstat afspejler ikke kun befolkningens saerlige sammensaetning, men ogsaa den relative betydning af beskaeftigelsesordninger og private ordninger.

Kommissionen fremmer samarbejdet mellem medlemsstaterne for derved at sikre en hoej grad af overensstemmelse med maalsaetningerne og den fastlagte politik paa omraadet social beskyttelse. Den vil ved udgangen af 1998 fremlaegge en rapport om gennemfoerelsen af Raadets henstilling 92/441/EOEF af 24. juni 1992 om faelles kriterier i forbindelse med sikring af tilstraekkelige indtaegter og ydelser fra socialbeskyttelsesordninger(2) og i begyndelsen af 1999 en meddelelse, der bl.a. omfatter en vurdering af gennemfoerelsen af Raadets henstilling af 27. juli 1992 om overensstemmelse mellem maalene og politikken for social beskyttelse2.

I medfoer af Amsterdam-traktatens artikel 137 har EU faaet et nyt mandat til at bekaempe sociale udstoedelse.

(1) Rapporten om social beskyttelse i Europa.

(2) EFT L 245 af 26.8.1993.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1859/98

af Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Sikkerhedsforanstaltninger og udgifter til kontrol af atomanlaeg

I sit svar paa min forespoergsel E-663/98(1) om Euratom-sikkerhedsforanstaltningernes paalidelighed siger Kommissionen foelgende: "Saafremt midlerne tillader det, vil Kommissionen ogsaa fremover regelmaessigt gennemfoere kontrol i Dounreay..." Endvidere erklaerer Kommissionen, at der "ikke forelaa henvisninger til kontrolmangler eller til en dumping af stoffer, der er underlagt sikkerhedskontrol, paa Dounreay-anlaegget". I april-bulletinen fra "european atomic forum" berettes der dog om indholdet af den ogsaa af mig paatalte affaldsskakt i Dounreay som foelger: "Da der ikke foreligger noejagtige oplysninger om typen af radioaktivt affald, vil der foerst blive foretaget en undersoegelse af omgivelsernes hydrogeologi og den bedste ansats for borehuller og instrumenter."

1. Raader Euratom-myndighederne over tilstraekkelige midler til regelmaessigt og ogsaa fremover at foretage enhver noedvendig kontrol af de europaeiske atomanlaeg?

2. Hvor store er de aarlige beloeb til denne kontrol, og hvor store burde de ifoelge Euratom vaere for ogsaa fremover at kunne foretage enhver noedvendig kontrol i atomanlaeggene?

3. Kan Kommissionen med sikkerhed udelukke, at der i atomaffaldsskakten i Dounreay er oplagret stoffer, der egentlig burde vaere underkastet Kommissionens kontrol?

4. Hvorledes vurderer Kommissionen i denne forbindelse atomindustriens udsagn om, at der ikke foreligger oplysninger om skaktens indhold?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(15. september 1998)

1. I en tid med begraensede offentlige budgetter kaemper Kommissionen fortsat for at kunne bevilge de finansielle og personalemaessige ressourcer, som er noedvendige for at opfylde forpligtelsen til at overvaage kernekraftanlaeggene i EU. Europa-Parlamentets opmaerksomhed om dette emne vaerdsaettes hoejt, og dets fortsatte stoette er velkommen.

2. 1997 blev driftsudgifterne for direktoratet for Sikkerhedskontrol inden for Euratom (bortset fra personaleudgifter) 15,8 mio. ECU, og for 1998 skoennes de til 16,0 mio. ECU. I overensstemmelse med den vejledende finansieringsplanlaegning, som Kommissionen har udarbejdet, opgoeres de aktuelle beregnede budgetkrav for de kommende fire aar til (i mio. ECU): 16,4 (1999), 16,8 (aar 2000), 17,1 (2001) og 17,4 (2002).

3. Aktiviteten ved Dounreay-affaldsskakten, som det aerede medlem henviser til, var allerede ophoert, da Det Forenede Kongerige tiltraadte Faellesskaberne. Derfor har Kommissionen ikke kunnet efterproeve de oplysninger om indholdet af nukleare materialer, som blev afgivet af operatoeren.

4. Angaaende skaktens indhold af nukleare materialer har Kommissionen modtaget dokumentation, som den er i faerd med at gennemgaa.

(1) EFT C 323 af 21.10.1998, s. 62.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2219/98

af Jesús Cabezón Alonso (PSE) og Juan Colino Salamanca (PSE) til Kommissionen

(16. juli 1998)

Om: Olivenolie og blandinger af olivenolie

Hvad er grunden til, at blandinger af olivenolie ikke er blevet forbudt som led i den seneste reform af den faelles markedsordning for dette produkt i befragtning af, at brugen af saadanne blandinger foerer til en ringere kvalitet og skader oprindelsesbetegnelserne? I oevrigt stoettede Europa-Parlamentets plenarforsamling et saadant forbud.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(28. september 1998)

Blandinger af olivenolie og andre vegetabilske olier tillades ikke i forbindelse med beskyttede oprindelsesbetegnelser eller beskyttede geografiske betegnelser.

I oevrigt enedes Raadet og Kommissionen i forbindelse med kompromiset af 25. juni 1998 om i perioden frem til forelaeggelsen af forslaget om den endelige reform af den faelles markedsordning for olivenolie at prioritere en grundig undersoegelse af aspekterne vedroerende kvalitetsstrategien. Et af disse aspekter er spoergsmaalet om blandinger af olivenolie og olier af olieholdige froe. For at afklare dette spoergsmaal maa der foretages en vurdering af de forskellige mulige loesninger, som medlemsstaterne gaar ind for med indbyrdes modstridende argumenter, og i sammenhaeng hermed maa der ogsaa foretages en undersoegelse af aspekterne vedroerende analyser og kvalitetskontrol.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2308/98

af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen

(22. juli 1998)

Om: Gennemfoerelse af EF-direktivet om afbraending af affald

Har Graekenland gennemfoert EF-direktivet om afbraending af affald - et tema, som ikke alene direkte vedroerer beskyttelsen af miljoeet, men ogsaa den offentlige sundhed? Hvorledes vil Kommissionen i benaegtende fald gribe ind, og hvilke finansielle sanktioner kan der traeffes over for Graekenland som foelge af den manglende gennemfoerelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(30. september 1998)

I henhold til artikel 18, stk. 1, i Raadets direktiv 94/67/EF af 16. december 1994 om forbraending af farligt affald(1) skal medlemsstaterne saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1996 og straks underrette Kommissionen herom.

Da Kommissionen ikke har modtaget nogen meddelelse om de graeske gennemfoerelsesbestemmelser til dette direktiv, har den sendt de graeske myndigheder en aabningsskrivelse den 30. maj 1997 samt en begrundet udtalelse den 19. februar 1998. De graeske myndigheder har endnu ikke svaret herpaa. Kommissionen besluttede den 24. juni 1998 at indbringe sagen for Domstolen i medfoer af EF-traktatens artikel 169.

Det er op til Domstolen at fastslaa, hvorvidt den paagaeldende medlemsstat har undladt at efterkomme sine forpligtelser. Det hedder i EF-traktatens artikel 171, at medlemsstaten skal gennemfoere de noedvendige foranstaltninger til dommens opfyldelse. Saafremt den paagaeldende medlemsstat ikke gennemfoerer de til dommens opfyldelse noedvendige foranstaltninger, kan Kommissionen indbringe sagen for Domstolen med et forslag om en tvangsboede, som den paagaeldende medlemsstat skal erlaegge, og som kun Domstolen kan fastsaette i sin dom(2). I sin meddelelse af 28. februar 1997 har Kommissionen fastsat metoden til beregning af den tvangsboede, der er omhandlet i traktatens artikel 171(3).

(1) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 34.

(2) Meddelelse vedroerende gennemfoerelsen af artikel 171 i EF-traktaten, EFT C 242 af 21.8.1996, s. 6.

(3) 97/C 63/02, EFT C 63 af 28.2.1997, s. 2.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2140/98

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(13. juli 1998)

Om: Vold i forbindelse med verdensmesterskabet i fodbold

Paa baggrund af de forfaerdende voldshandlinger, man har vaeret vidne til under fodboldverdensmesterskabet, bedes Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den vil kraeve gennemfoert til bekaempelse af en udvikling, der er paa fremmarch overalt i Europa?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne Af Anita Gradin

(9. september 1998)

Politiforanstaltninger til forebyggelse af fodboldhooliganisme samt, mere generelt, vold ved sportsbegivenheder og andre arrangementer med et stort publikum er spoergsmaal, der vedroerer den offentlige orden. Kommissionen kan ikke blande sig i, hvordan medlemsstaternes politistyrker opretholder lov og orden.

Inden for Raadets samarbejde om retlige og indre anliggender behandles dette spoergsmaal i arbejdsgruppen for politisamarbejde ud fra et operationelt synspunkt gennem et net af forbindelsesofficerer og aarlige moeder mellem kontaktpersoner. I denne forbindelse vedtog Raadet i 1996 en henstilling om retningslinjer for forebyggelse og bekaempelse af uroligheder i forbindelse med fodboldkampe(1). I 1997 vedtog Raadet en faelles aktion om samarbejde vedroerende offentlig orden og sikkerhed og en resolution om forebyggelse og bekaempelse af fodboldvandalisme(2). Gennemfoerelsen af henstillingen (forbud mod adgang til stadioner, udvikling af en checkliste for mediepolitik, aarsberetning, aarsmoede for sagkyndige, indberetning til Raadet) skulle starte i 1998.

Naturligvis gaar Kommissionen ind for at fremme politisamarbejdet paa europaeisk niveau. Den har inden for rammerne af OISIN-programmet finansieret et seminar om politi og fodboldhooliganisme, som blev afholdt i Blackburn den 27.-28. februar 1998. Men det er op til medlemsstaterne selv at gennemfoere foranstaltninger vedroerende forebyggelse og bekaempelse af uroligheder i overensstemmelse med deres nationale love og EU-bestemmelserne. Herudover droefter man paa teknisk niveau i oejeblikket et udkast til en henstilling fra Raadet om arrangoerers ansvar. Kommissionen er ikke involveret i anvendelsen af UEFA¢s regler (Union of European Football Associations) vedroerende stadioner, men den samarbejder med organisationer, der spiller en saerlig rolle i denne sammenhaeng, f.eks. Europaraadet, hvor der er blevet oprettet et staaende udvalg.

(1) EFT C 131 af 3.5.1996.

(2) EFT C 193 af 24.6.1997.