ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1263/00

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Kinas medlemskab af WTO

Vil Kommissionen på grundlag af sin nuværende forhandlingsposition oplyse, hvilke budgetmæssige følger i form af toldindtægter og landbrugsafgifter på den ene side og udgifter, herunder fremskrivninger

vedrørende eksportrestitutioner for landbrugsprodukter og alle andre relevante indvirkninger på budgetudgifterne på den anden side, både med hensyn til de involverede mængder og som andel af de årlige budgetbevillinger til finansiering af Fællesskabets eksterne foranstaltninger, Kinas medlemskab af Verdenshandelsorganisationen sandsynligvis vil få?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(11. maj 2000)

Fællesskabet behandler allerede Kina som om dette land var medlem af Verdenshandelsorganisationen idet toldsatserne ved eksport til Fællesskabet er de samme som for nationer med mestbegunstiget-status. Kinas optagelse i Verdenshandelsorganisationen medfører ingen ændring i Fællesskabets egne tilsagn om markedsadgang og herunder toldsatser inden for nævnte organisation. Forhandlingerne om Kinas optagelse vedrører Kinas fremtidige forpligtelse, ikke de nuværende medlemmers. Toldprovenuet kommer derfor til at afhænge af importens størrelse. Hvis det forudsættes at Kinas optagelse i Verdenshandelsorganisationen medfører en større eksport fra dette land til Fællesskabet, kan der på længere sigt forventes en stigning i toldprovenuet.

Kina nedsætter toldsatserne for indførsel af landbrugsprodukter fra samtlige medlemmer af Verdenshandelsorganisationen, og dermed også for Fællesskabet. Dette vil give Fællesskabets produkter bedre adgang til markedet, men berører ikke de eksportforpligtelser som Fællesskabet påtog sig som led i Uruguay-runden. Det vil således sige at Fællesskabets budgetudgifter holdes inden for de grænser som der er indgået forpligtelser for.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2408/00

af John Cushnahan (PPE-DE) til Kommissionen

(18. juli 2000)

Om: Valutaspekulation

Vil Kommissionen være rede til at tage initiativ til at danne en global alliance af regeringer med henblik på at bringe valutaspekulation til ophør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(20. september 2000)

Frie kapitalbevægelser er et princip, der er nedfældet i EF-traktaten, og Kommissionen er traktatens vogter. Kommissionen er involveret i vurderingen af virkningerne af finansmarkedernes globalisering for medlemsstaternes finansielle sektorer og har også sammen med andre internationale organisationer analyseret idéen om at indføre kapitalkontrol for at begrænse spekulation.

Frie kapitalbevægelser bidrager til en effektiv fordeling af ressourcerne i verdensøkonomien og giver mulighed for at opnå det højeste udbytte af internationale investeringer. På den måde skaber de liberaliserede kapitalstrømme et højere niveau for økonomisk vækst og en mere ligelig fordeling af væksten rundt om i verden. Ved foranstaltninger til begrænsning af kapitalbevægelserne bør tages hensyn til disse vigtige betragtninger. Desuden er omfanget af internationale kapitalstrømme steget stærkt i de sidste 20 år og har gjort det vanskeligt at skelne mellem finansstrømme, der kan betegnes som ren spekulation, og strømme, som opstår som følge af investeringer og handel. Selv om det var muligt straks at identificere spekulation, tyder erfaringen med kapitalkontrol på, at sådan kontrol sjældent er effektiv på mellemlang sigt, da investorerne hurtigt finder muligheder for at omgå den.

Man bør således ikke støtte ethvert forsøg på at genindføre kapitalkontrol eller andre foranstaltninger, som hæmmer de frie kapitalbevægelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2817/00

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Ansøgerlandenes tilpasning til konvergenskriterierne og stabilitetspagten

Kan Kommissionen oplyse, hvilke af ØMU'ens konvergenskrav og hvilke af vækst- og stabilitetspagtens krav, som EU's ansøgerlande skal opfylde fuldt ud, og hvilke af disse krav, som de kan forventes at få undtagelser fra, før de kan blive optaget i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(28. september 2000)

Overholdelse af konvergenskriterierne har aldrig været et krav for medlemskab af Fællesskabet, men det er nødvendigt for overtagelsen af den fælles mønt og optagelse i euro-zonen. Ansøgerlandene vil ikke blive vurderet på grundlag af, hvorvidt de først er rede til at overtage euroen efter deres tiltrædelse af Fællesskabet. Ansøgerlandene skal gøre fremskridt mod reel konvergens og makroøkonomisk stabilitet i førtiltrædelsesperioden, men overholdelse af konvergenskriterierne og målene i stabilitets- og vækstpagten er derfor ikke nogen forudsætning for medlemskab af Fællesskabet. I tiltrædelsestraktaten vil det skulle stadfæstes, at

de nye medlemsstater har status som medlemsstater med en undtagelse, hvis implikationer er omhandlet i artikel 122, stk. 3, (tidligere artikel 109k) i EF-traktaten. Når ansøgerlandene bliver medlem af Fællesskabet, bliver de omfattet af procedurerne i EF-traktaten (særlig artikel 104 tidligere artikel 104 C og artikel 122) og i stabilitets- og vækstpagten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1153/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

Kommissionen har ikke på indeværende tidspunkt en retsakt, som gør det muligt på eget initiativ at vedtage en sikkerhedsforanstaltning for foder eller forarbejdede fødevarer af ikke-animalsk oprindelse fra én af medlemsstaterne (jf. pkt. 80).

Mener Kommissionen, at den ovennævnte mangel kan afhjælpes med én enkelt nødprocedure, som gælder alle former for fødevarer og foder? I bekræftende fald, agter Kommissionen at indføre en sådan mekanisme? I benægtende fald, hvorfor ikke og hvilke alternativer foreslår Kommissionen, der gør det muligt på eget initiativ at vedtage sikkerhedsforanstaltninger for foder eller forarbejdede fødevarer af ikke-animalsk oprindelse fra én af medlemsstaterne?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 og E-1162/00

(9. juni 2000)

De spørgsmål, det ærede medlem har rejst, er ved at blive undersøgt med henblik på fremsættelse af lovgivningsforslag i overensstemmelse med den tidsplan, der er fastsat i hvidbogen om fødevaresikkerhed.

Det ville være uhensigtsmæssigt på dette stadium at foregribe detaljerne i de enkelte forslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1381/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Rådet

(5. maj 2000)

Om: Oprettelse af et råd med ligestilling mellem mænd og kvinder som ansvarsområde

I Europa-Parlamentet findes der et Kvindeudvalg, der udelukkende tager sig af kvindespørgsmål, og i Kommissionen er der også en kommissær, der tager sig af kvindespørgsmål.

Ville Rådet ikke finde det passende at oprette et kvinderåd for at tilskynde de medlemsstater, der endnu ikke har noget specifikt kvindeministerium, til at oprette et?

Svar

(18.-19. september 2000)

Det Europæiske Råd i Helsingfors vedtog i henstilling nr. 9 i bilag III til konklusionerne at nedsætte antallet af rådssammensætninger for at forbedre sammenhængen og konsekvensen i Rådets arbejde. Det henstillede til Rådet (almindelige anliggender) at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik herpå.

Den 10. april 2000 besluttede Rådet (almindelige anliggender) at omgruppere visse sammensætninger for at begrænse deres antal til 16(1) i tråd med de konklusioner, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Helsingfors.

Rådet minder om, at spørgsmålene vedrørende ligestilling af mænd og kvinder behandles af Rådet (beskæftigelse og social- og arbejdsmarkedspolitik)(2). Desuden finder Rådet, at fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder i alle EU's relevante politikker i højere grad sikrer gennemførelsen af TEF's mål.

Det er op til hver enkelt medlemsstat at afgøre, hvorledes den repræsenteres på rådsniveau, jf. EF-traktatens artikel 203. Det tilkommer derfor ikke Rådet at ytre sig om dette punkt. Ifølge Det Europæiske Råd i Helsingfors (10.-11.12.99) skal hver medlemsstat løbende gennemgå sine interne koordineringsordninger for EU-sager, så at de er egnet til at sikre, at Rådet fungerer bedst muligt.

(1) Listen over disse sammensætninger findes i dokument 7039/1/00 REV 1 og offentliggøres i EF-Tidende i juni 2000.

(2) Navnet på denne sammensætning blev ændret som følge af Amsterdam-traktatens ændringer til EF-traktaten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2260/00

af Pere Esteve (ELDR) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: Liberalisering af elektricitetssektoren

Der er i øjeblikket flere af medlemsstaterne, der er i færd med at gennemføre en liberalisering af elektricitetspriserne.

For kontinentet som helhed og for den del af den spanske stat, der ligger på den iberiske halvø, vil liberaliseringen få nogle positive virkninger, men for Balearernes vedkommende vil det måske ikke blive tilfældet, fordi det ikke er muligt at skabe et fuldstændig liberaliseret marked i regioner, som er isoleret på grund af deres geografiske beliggenhed.

I betragtning af disse fremtidsudsigter, hvor en liberalisering ikke medfører den ønskede prissænkning, bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål: Hvis liberaliseringsprocessen i elektricitetssektoren ikke kan gennemføres fuldstændigt i visse europæiske regioner, som f.eks. i Balearernes tilfælde, agter Kommissionen da at iværksætte nogen form for foranstaltninger, der kan fremme en fuldstændig liberalisering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(11. september 2000)

I henhold til Kommissionens oplysninger, består elektricitetsforsyningssystem på Baleaerne af fem kraftværker, idet tre er beliggende på Mallorca, et på Ibiza og et på Minorca. Systemerne på disse tre øer er ikke indbyrdes forbundne og ingen af dem er forbundet med netsystemet på den spanske halvø.

I betragtning af elektricitetsforsyningssystemets meget ringe størrelse på Baleaerne hvilket skyldes den geografiske beliggenhed er det klart, at liberaliseringens positive virkninger på elektricitetspriserne på grund af øget konkurrence, ikke kan finde sted på samme måde som på større elektricitetsmarkeder. Fuld liberalisering af isolerede systemer kan endda medføre negative virkninger, f.eks. prisstigninger, der skyldes det begrænsede antal markedsoperatørers monopolagtige eller oligopolagtige adfærd. Hvis den spanske regering derfor mener det uhensigtsmæssigt at liberalisere sådanne små, isolerede systemer, har den mulighed for at henvise til artikel 4, stk. 3, i Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles bestemmelser for det indre elektricitetsmarked(1), og den kan ansøge om en afvigelse fra hovedbestemmelserne i direktivet, samtidig med at den sikrer et passende prisniveau for slutforbrugeren gennem effektiv regulering af markedet.

Kommissionen er generelt fuldstændig klar over øernes specifikke situation, hvad angår energiforsyning, da dette blev drøftet for nylig på konferencen på Açorerne om energi i øsamfund. Kommissionen er på nuværende tidspunkt ved at analysere situationen og overvejer eventuelle løsninger og foranstaltninger, bl.a. hvad angår fremme af vedvarende energikilder, som normalt har et særligt stort potentiel for udvidelse på øer, som ikke er forbundet med de nationale net.

(1) EFT L 27 af 30.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1503/00

af Ilka Schröder (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. maj 2000)

Om: En ny forhandlingsrunde inden for Verdenshandelsorganisationen (WTO)

Kommissionen insisterer på hurtigt at få indledt en ny forhandlingsrunde inden for Verdenshandelsorganisationen (WTO). Samtidig indgås der med stater og statssammenslutninger handelsaftaler, som vedrører flere handelsaspekter end dem, der allerede er fastlagt regler for i WTO-sammenhæng (f.eks. offentlige indkøb eller investeringer).

Foregriber Kommissionen bevidst fremtidige WTO-aftaler ved at indgå handelsaftaler med individuelle stater eller statssammenslutninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(3. juli 2000)

Indledningen af en ny overordnet runde multilaterale forhandlinger er for øjeblikket et af hovedmålene i Fællesskabets handelspolitik, og Kommissionen arbejder hårdt på at opbygge en konsensus omkring dette mål i WTO (Verdenshandelsorganisationen). Blandt Fællesskabets mål i en ny runde er vedtagelsen af multilaterale regler for investeringer og konkurrence og afklaring af eksisterende multilaterale regler for forbindelsen mellem handel og andre vigtige elementer i den statslige politik (herunder f.eks. miljøbeskyttelse, forbrugerbeskyttelse og udvikling). Dette er af afgørende betydning, hvis WTO skal kunne tage udfordringen om at udnytte globaliseringen op. Da WTO tager alle beslutninger ved konsensus må såvel afgørelsen om at indlede en ny runde, dens dagsorden såvel som eventuelle resultater forhandles på plads til alle organisationens 136 medlemmers tilfredsstillelse.

Udover aftalerne i WTO-regi indgår Fællesskabet regionale handelsaftaler med mange lande og grupper af lande, og forhandlinger pågår med en række andre partnere. Det faktum, at regionale aftaler er mere ambitiøse, end hvad der hidtil er opnået enighed omkring multilateralt, kan ses som bevis på, at baggrunden for de bilaterale forhandlinger for de forskellige regionale aftaler er uensartet. For eksempel indeholder en række af Fællesskabets regionale aftaler bestemmelser omkring konkurrencepolitik, som er et område, der endnu ikke er omfattet af det overordnede WTO-samarbejde.

WTO-reglerne indeholder udtrykkeligt bestemmelse om, at der kan indgås regionale aftaler mellem medlemmer (artikel XXIV Den almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel (GATT) og artikel V Den Almindelige Overenskomst om Handel med Tjenesteydelser (GATS)) og indeholder en række krav, som sådanne aftaler skal opfylde. Så længe disse krav overholdes, mener Kommissionen, at regionale handelsaftaler bør betragtes som en støtte for det multilaterale handelssystem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2337/00

af Astrid Thors (ELDR) til Kommissionen

(4. juli 2000)

Om: Dyretransporter

Nye rapporter tyder på, at man i EU stadig overtræder direktivet om dyretransporter: hviletider overholdes ikke, transportkøretøjerne er ikke udstyret på den måde, som direktivet forudsætter, og kontrollen med at direktivet overholdes, er lemfældig eller mangler helt.

Agter Kommissionen at indlede overtrædelsesprocedure mod lande, som ifølge officielle kontrolrapporter (Mission report on a veterinary mission to France, 26.4.-1.5.1998, Mission report on a veterinary mission to Belgium, 13.9.-18.9.1998, Mission report on a veterinary mission to Greece, 12.10.-16.10.1998) ikke opfylder kravene i direktiv 91/628/EØF(1) ændret gennem direktiv 95/29/EF(2)? Agter Kommissionen at foretage en analyse af landbrugsstøttens dyrebeskyttelsesaspekter?

(1) EFT L 340 af 11.12.1991, s. 17.

(2) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(20. september 2000)

Alle medlemsstater har gennemført Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF som ændret ved direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995(1) i deres nationale lovgivning.

Kommissionen er imidlertid opmærksom på, at der stadig gennemføres transporter i strid med direktivets bestemmelser.

Medlemsstaterne er ansvarlige for den daglige håndhævelse af EF-retten. Kommissionens eksperter udfører imidlertid regelmæssigt kontrol i marken for at sikre en ensartet anvendelse af direktivet, og af, at medlemsstaterne gennemfører en hensigtsmæssig kontrol for at sikre, at kravene overholdes.

Denne kontrol sammen med bevismateriale fra dyrevelfærdsorganisationer har afsløret visse mangler i medlemsstaternes overholdelse af kravene i EF-retten. Som følge heraf er der på grundlag af artikel 226 (tidligere artikel 169) i EF-traktaten blevet iværksat overtrædelsesprocedurer mod adskillige medlemsstater.

I henhold til protokollen om dyrebeskyttelse og dyrevelfærd, der er tilknyttet EF-traktaten(2), kræves det, at når Fællesskabets politikker inden for landbrug, transport, det indre marked og forskning fastlægges og gennemføres, skal Fællesskabet og medlemsstaterne tage fuldt hensyn til dyrs velfærd. Selv inden protokollen trådte i kraft, var udbetalingen af eksportrestitutioner i forbindelse med levende kvæg under transporten til den første aflæsning i bestemmelseslandet knyttet til overholdelsen af Rådets direktiv 91/628/EØF jf. Kommissionens forordning (EF) nr. 615/98 af 18. marts 1998 om særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for så vidt angår kvægs velfærd under transport(3).

Kommissionen vil inden udgangen af året udarbejde en detaljeret rapport om anvendelsen af EF-forskrifterne vedrørende dyretransport.

(1) EFT L 148 af 30.6.1995.

(2) EFT C 340 af 10.11.1997.

(3) EFT L 82 af 19.3.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1443/00

af Carmen Cerdeira Morterero (PSE) til Rådet

(12. maj 2000)

Om: Artikel 13 og regeringskonferencen

Den nye artikel 13, der er blevet indført under revisionen af Amsterdam-traktaten, er helt klart en positiv udvikling, idet den forpligter Den Europæiske Union til at træffe foranstaltninger til bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af sex, etnisk oprindelse, race, alder, handicap, religion eller tro og seksuel orientering.

Imidlertid giver artikel 13 ikke de borgere, der udsættes for forskelsbehandling af en af disse grunde, mulighed for at anlægge retssager ved nationale domstole.

Med henblik på den forestående regeringskonference bedes Rådet oplyse, om det har til hensigt at gøre artikel 13 direkte gældende, så de europæiske borgere direkte kan påkalde sig den ved deres nationale domstole?

Svar

(18.-19. september 2000)

Som det formentlig er det ærede parlamentsmedlem bekendt, deltager Rådet ikke i konferencen mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, og det kan derfor ikke kommentere det arbejde, der foregår på konferencen. Europa-Parlamentet har derimod to observatører, som er snævert inddraget i det forberedende arbejde på konferencen.

Formandskabet oplyser, at regeringskonferencen i øjeblikket drøfter eventuelle revisioner af traktaten for at sikre, at Unionens institutioner fortsat kan fungere effektivt efter en udvidelse. Hidtil er der ikke blevet fremlagt forslag om de specifikke emner, som det ærede medlem peger på.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1796/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. juni 2000)

Om: Sveriges tilladelse til et loft for kuldioxidafgift

Akzo Nobels karbidfabrik Sveriges eneste karbidfabrik med 50 ansatte i Stockvik uden for Sundsvall trues af lukning, hvis EU's regelværk forbyder Sverige at have et loft for kuldioxidafgiften. En forhøjelse af kuldioxidafgiften ville føre til, at karbidfabrikken ikke længere ville være rentabel. Sverige har EU's højeste kuldioxidafgift, men for at den energiintensive industri ikke skulle rammes for hårdt af dette, indførtes i 1997 et loft for kuldioxidafgiften.

Men ifølge oplysninger i medier mener Kommissionen, at loftet for afgiften i Sverige er statsstøtte, der er i strid med EU's konkurrenceregler. Er denne oplysning korrekt, og kan Kommissionen i givet fald begrunde sin holdning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(19. juli 2000)

I 1997 godkendte Kommissionen et svensk forslag til en lavere kuldioxidafgift (CO2) på brændsel til den energiintensive industris aktiviteter og drivhusopvarmning i forbindelse med erhvervsmæssigt drivhusgartneri. Godkendelsen var baseret på Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse(1). Det er derfor korrekt, at Kommissionen mener, at loftet for CO2-afgiften udgør statsstøtte.

En lempelse af en generel afgift falder ind under EF-traktatens artikel 87, stk. 1, (tidligere artikel 92), når lempelsen ydes til visse virksomheder, og dette således påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. Den svenske afgiftslempelse skønnedes at være til gavn for cirka 60 virksomheder, og den påvirker som det fremgår af forespørgselen samhandelen inden for Fællesskabet.

Punkt 1.5.3 i retningslinjerne for støtte til miljøbeskyttelse fastsætter følgende: Ved pålæggelse af miljøskatter og -afgifter kan det blive nødvendigt at yde statsstøtte, idet nogle virksomheder ikke umiddelbart vil kunne bære den ekstra finansielle byrde og vil få behov for midlertidig hjælp. En sådan hjælp er driftsstøtte. Nogle medlemsstater har indført lempelser i miljøskatterne for at hindre, at virksomhederne bliver stillet ringere end deres konkurrenter i lande, der ikke har sådanne foranstaltninger.

Med hensyn til støttens forenelighed med fællesmarkedet fastsætter punkt 3.4 i retningslinjerne, at Kommissionen normalt ikke godkender driftsstøtte, der frigør virksomhederne for omkostninger ved forurening, de selv forårsager. Kommissionen kan imidlertid give tilladelse til midlertidig hel eller delvis fritagelse for nye miljøafgifter, hvor det er nødvendigt at modregne tab i konkurrenceevne, navnlig på internationalt plan. Støtten bør principielt være degressiv. En yderligere faktor, som der skal tages højde for, er, hvad de pågældende virksomheder til gengæld skal gøre for at begrænse deres forurening. Den nedsatte CO2-afgift på kul og naturgas, som bruges i fremstillingsindustrien, var godkendt indtil slutningen af 1999. Kommissionen har netop modtaget yderligere oplysninger fra de svenske myndigheder om den planlagte forlængelse af planen og vil påbegynde en vurdering af den(2).

(1) EFT C 72 af 10.3.1994.

(2) Statsstøttesag N 2/2000.