SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1473/98

af Magda Aelvoet (V) til Kommissionen

(13. maj 1998)

Om: Graenseoverskridende problemer med dioxin fra forbraendingsanlaeg til husholdningsaffald i Halluin (F) og Menen (B)

I forbindelse med denne problematik svarede kommissionsmedlem Paleokrassas den 5. maj 1994 paa forespoergsel nr. E-0020/94(1), at Kommissionen ikke kunne vide, om de belgiske myndigheder havde anmodet de franske myndigheder om oplysninger i forbindelse med anlaeggelse af affaldsforbraendingsanlaegget i Halluin.

Nu har Belgien tilsyneladende omsat direktiv 84/360(2) og 85/337(3) i national ret, men det er uklart, om ogsaa Frankrig har gjort det. Men det er klart, at der, for saa vidt angaar den nye ovn i Halluin, ikke er sket nogen yderligere udveksling af oplysninger mellem myndighederne, og at Comité Urbaine i Lille Métropole ikke er interesseret i dette, men at de aeldre forbraendingsovne i oevrigt foraarsager en meget alvorlig graenseoverskridende forurening med dioxin. Dette har i de forloebne maaneder gjort det noedvendigt at tage forurenet maelk ud af handelen paa begge sider af graensen. Mens den franske miljoeminister har anmodet praefekten i departementet Nord om lukning af de gamle ovne i Halluin, Sequedin og Wasquehal paa grundlag af en ministeriel afgoerelse af 25.1.1991, har Belgien, for saa vidt angaar ovnen i Menen, ikke truffet nogen afgoerelse som opfoelgning af sin afgoerelse af 1.6.1995 om Menen II.

Kommissionen bedes venligst oplyse foelgende:

1. I hvilken udstraekning har de to lande nu omsat de to direktiver fuldstaendigt og korrekt i national ret, og i hvilken udstraekning er den franske og belgiske politik eventuelt i modstrid hermed, for saa vidt angaar disse to sager?

2. Hvilke foranstaltninger overvejer Kommissionen eventuelt at traeffe med henblik paa at sikre overholdelse af direktiverne i disse to sager, ikke blot for saa vidt angaar informationsudveksling, men ogsaa for saa vidt angaar udarbejdelse af en VVM-analyse, baade for den nye ovn og for forureningen fra de gamle ovne?

3. Har Kommissionen allerede anmodet de belgiske og de franske myndigheder om emissionsdata for dioxiner og furaner fra de respektive ovne, og kan den i bekraeftende fald oplyse disse data?

4. Hvordan gaar det med udarbejdelsen af europaeiske graensevaerdier for dioxin i maelk og i luften, og hvornaar forventer Kommissionen, at disse kan tilpasses eller omsaettes i EU-retsregler?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(24. juni 1998)

Raadets direktiv 84/360/EOEF af 28. juni 1984 om bekaempelse af luftforurening fra industrianlaeg indeholder bl.a. bestemmelser om, at der anvendes den bedste tilgaengelige teknologi, som ikke medfoerer urimelige omkostninger for driftsherrer af forbraendingsanlaeg for at sikre forebyggelse af luftforurening. Der er i direktivet imidlertid ikke fastsat graensevaerdier for udledning for dioxiner og furaner. Raadets direktiv 89/369/EOEF af 8. juni om forebyggelse af luftforurening fra nye kommunale affaldsforbraendingsanlaeg(4) og Raadets direktiv 89/429/EOEF af 21. juni 1989 om nedbringelse af luftforurening fra bestaaende kommunale affaldsforbraendingsanlaeg(5) fastsaetter heller ingen emissionsgraensevaerdi; til gengaeld er der i Raadets direktiv 94/67/EF af 16. december 1994 om forbraending af farligt affald(6) fastsat en graensevaerdi paa 0,1 nanogram per kubikmeter (ng/m3), der gaelder fra 1. januar 1997 for anlaeg, hvis driftstilladelse er udstedt foer den 31. december 1996, og fra 1. juli 2000 for saa vidt angaar alle andre anlaeg.

Raadets direktiv 85/337/EOEF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet indeholder bestemmelse om, at bortskaffelsesanlaeg for farligt affald ved forbraending obligatorisk skal underkastes en saadan vurdering; til gengaeld skal forbraendingsanlaeg for ufarligt industri- og husholdningsaffald ikke underkastes en VVM, naar medlemsstaterne skoenner, at deres karakteristika ikke paakraever det.

Det fremgaar af ovenstaaende, at bestemmelserne varierer betydeligt ifoelge typen af det braendte affald og datoen for foerstegangs ibrugtagning af de forskellige forbraendingsanlaeg, som det aerede medlem henviser til i sin forespoergsel; i mangel af mere praecise oplysninger om dette emne er Kommissionen ikke i stand til at vurdere, om de beskrevne forhold er i overensstemmelse med faellesskabslovgivningen. Kommissionen opfordrer saaledes det aerede medlem til at meddele den alle yderligere relevante oplysninger herom.

For det tilfaelde Kommissionen afsloerer en overtraedelse af faellesskabslovgivningen, vil den selvfoelgelig traeffe alle passende foranstaltninger, herunder eventuelt indlede overtraedelsesproceduren i henhold til traktatens artikel 169 for at sikre, at faellesskabslovgivningen overholdes.

Med undtagelse af det saertilfaelde med et forbraendingsanlaeg for farligt affald, der er taget i drift efter den 31. december 1996, kan Kommissionen ikke efterproeve, om forbraendingsanlaeg overholder de harmoniserede emissionsgraensevaerdier; Kommissionen har i denne forbindelse ikke fundet det noedvendigt at indhente de oplysninger, som det aerede medlem naevner, hos de paagaeldende medlemsstater, fordi saadanne oplysninger, som de vil foreligge, ikke vil kunne afsloere nogen overtraedelse af faellesskabslovgivningen.

Kommissionen er i oejeblikket i gang med at revidere de ovennaevnte direktiver 89/369/EOEF og 89/429/EOEF; det forslag, den skal fremsaette i naer fremtid i denne forbindelse, skal indeholde en graensevaerdi for dioxiner og furaner i lighed med det, der allerede er fastsat i direktiv 94/67/EF med hensyn til farligt affald.

Naar det til gengaeld drejer sig om fastsaettelse af kvalitetsmaalsaetninger for luften har Kommissionen ikke til hensigt at fremsaette forslag herom paa kort sigt i det omfang, disse stoffer ikke allerede er naevnt i Raadets direktiv 96/62/EF af 27. september 1996 om vurdering og styring af luftkvalitet(7).

Maksimalgraenser for forurenende stoffer i levnedsmidler er fastsat paa faellesskabsplan i overensstemmelse med bestemmelserne i Raadets forordning (EOEF) 315 af 8. februar 1993 om faellesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler(8). Der er ikke fastsat nogen maksimalgraenser for dioxiner i maelk, og saadanne droeftes heller ikke i oejeblikket paa faellesskabsplan.

(1) EFT C 6 af 9.1.1995, s. 19.

(2) EFT L 188 af 16.7.1984, s. 20.

(3) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

(4) EFT L 163 af 14.6.1989.

(5) EFT L 203 af 15.7.1989.

(6) EFT L 365 af 31.12.1994.

(7) EFT L 296 af 21.11.1996.

(8) EFT L 37 af 13.2.1993.