SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2640/00

af Claude Turmes (Verts/ALE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Ny OECD-adfærdskodeks

På ministermødet i juni 2000 vedtog OECD en adfærdskodeks om de sociale og økologiske aspekter for multinationale virksomheder. Man kommer i den forbindelse til at tænke på en aftale fra 1976, som ikke indeholdt sanktionsmuligheder og derfor aldrig kunne bruges til noget, og som er gået fuldstændig i glemmebogen. Imidlertid indeholder den nye adfærdskodeks heller ingen sanktionsmuligheder.

Tror Kommissionen, at den nye kodeks i højere grad vil blive overholdt end den gamle?

På hvilket grundlag i betragtning af at den nye kodeks ikke indeholder sanktionsmuligheder?

Vil Kommissionen indføje en henvisning til denne kodeks i alle fremtidige handelsaftaler med tredjelande?

Hvad mener Kommissionen om Mexicos opførsel under forhandlingerne? (Mexico var stærkt imod kodeksen, men måtte til sidst give sig på grund af konsensusprincippet). Kaster dette ikke et særdeles negativt lys over det fremtidige samarbejde med Mexico? Vil Kommissionen tage spørgsmålet op på det næste møde i Det Fælles Råd EU-Mexico, og vil den overveje at stille et ændringsforslag om indføjelse af en henvisning til OECD-adfærdskodeksen i aftalen mellem EU og Mexico ved først givne lejlighed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(18. oktober 2000)

OECD-landenes (Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling) ministre og ministrene fra Argentina, Brasilien, Chile og Den Slovakiske Republik vedtog den 27. juni 2000 de reviderede retningslinjer for multinationale virksomheder. De udgør et sæt henstillinger, som OECD-regeringerne i fællesskab retter til de multinationale virksomheder.

Selve de reviderede retningslinjer er ikke-bindende principper og normer for virksomhedsadfærd, som OECD-regeringerne stærkt opfordrer de multinationale virksomheder til at efterleve, når de virker på eller fra deres territorium dvs. også når de virker i ikke-OECD-lande. Der er foretaget en omfattende ajourføring og udvidelse af denne tekst sammenholdt med de retningslinjer, der blev vedtaget i 1976, ikke alene vedrørende sociale, arbejdsmarkedsmæssige og økologiske aspekter, men også vedrørende forbrugerbeskyttelse, bekæmpelse af svig og videregivelse af oplysninger.

Kendskabet til de foregående retningslinjer var faktisk ikke særlig udbredt blandt multinationale virksomheder og andre interesserede parter, og mange af de lande, der havde tilsluttet sig retningslinjerne, gennemførte ikke alle de fastsatte mekanismer som f.eks. nationale kontaktpunkter fuldt ud.

Som det ærede medlem med rette påpeger, omfatter de nye retningslinjer ikke sanktioner, og de multinationale virksomheders overholdelse af retningslinjerne er stadig frivillig. Der er konsensus mellem OECD's medlemslande om, at sanktioner ikke er velegnede til denne type instrument. En af årsagerne dertil er, at der i den indenlandske lovgivning er fastsat sanktioner for de fleste af de anliggender, der er dækket af retningslinjerne, såsom konkurrence- eller miljøregler. En anden årsag er, at formålet med retningslinjerne ikke er at erstatte disse indenlandske forskrifter for virksomhedsadfærd, men at supplere dem ved at give de multinationale virksomheder et grundlæggende standardsæt af henstillinger, som disse frivilligt bør efterleve uanset baggrund. Offentlighedens anerkendelse af god virksomhedsadfærd vil være et stadig vigtigere incitament for de multinationale virksomheders medvirken.

Gennemførelsen overdrages til nationale kontaktpunkter, der skal oprettes i hvert deltagerland med det formål at udbrede kendskabet til retningslinjerne blandt multinationale virksomheder og andre interesserede parter og overvåge den effektive gennemførelse deraf, bl.a. ved hjælp af mellemkomst, forlig og mægling i særlige instanser, hvis det påstås, at en virksomhed ikke har respekteret retningslinjerne. Deltagerlandene (og deres nationale kontaktpunkter) er politisk ansvarlige og underkastet peer review i OECD-Komitéen for Investeringer og Multinationale Virksomheder (CIME).

Fællesskabet befinder sig ikke i en sådan situation, at det kan optage en henvisning til disse retningslinjer i handelsaftaler, da de rettes til virksomheder som en opfordring til eller en forventning om frivilligt at tilslutte sig visse minimale adfærdsnormer. Respekten for disse retningslinjer bør ikke blandes sammen med de multinationale virksomheders retlige forpligtelser i henhold til værtslandets lovgivning. Det ville derfor være uhensigtsmæssigt at give retningslinjerne en anden retlig status under folkeretten. Hvad angår de (bindende) bestemmelser om regeringernes gennemførelse, er disse indeholdt i en afgørelse truffet af OECD-Rådet, som andre lande kan tilslutte sig frivilligt. Det er heller ikke til nogen nytte at optage en henvisning til denne afgørelse i bilaterale aftaler, som Fællesskabet indgår med tredjelande, fordi hele mekanismen for retningslinjerne og deres gennemførelse er baseret på en umiddelbar forpligtelse fra de tilsluttede ikke-OECD-landes side til at supplere ikke erstatte de nationale og internationale forskrifter. Ikke desto mindre vil Fællesskabet naturligvis arbejde for, at de europæiske virksomheder anspores til at efterleve dem, eftersom retningslinjerne udgør et skridt i den rigtige retning, idet de sikrer øget ansvarlighed blandt investorerne på verdensplan, og desuden arbejde for, at der i behørigt omfang tages hensyn til civilsamfundets betænkeligheder ved de internationale investorers adfærd.

Hvad angår den mexicanske holdning under forhandlingerne, skyldtes denne visse fejlagtige opfattelser af den nye rammes funktionsmåde, hvilket kunne afklares på OECD-ministermødet i juni 2000. Gennemførelsen af de reviderede retningslinjer vil blive gjort til genstand for løbende bilaterale og multilaterale drøftelser til sikring af, at disse nye retningslinjer bliver et nyttigt instrument for alle berørte parter.