SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1688/01

af Renato Brunetta (PPE-DE) til Kommissionen

(1. juni 2001)

Om: Electricité de Frances køb af 20 % af Montedison

Det franske energiforsyningsselskab Electricité de France (EDF) meddelte den 24. maj 2001, at det havde købt 20 % af kapitalen i Montedison, et holdingselskab der kontrollerer Edison-Sondel, et privat italiensk energiforsyningsselskab (gas og elektricitet).

EDF har hidtil takket være den franske regerings stiltiende samtykke og den franske lovgivning haft en monopolstilling i den franske energisektor. Under udnyttelse af denne dominerende stilling på et nationalt marked af en betydelig størrelsesorden har det ved mere end én lejlighed forsøgt at opkøbe betydelige andele i private selskaber, der opererer i samme sektor i andre EU-lande.

Kan Kommissionen, især Kommissionens formand og kommissionsmedlemmerne med ansvar for konkurrence og energi, på baggrund af ovenstående og under henvisning til, at der er rejst kritik af lignende udvidelsesforsøg i andre medlemsstater, og at et selskab i en medlemsstat, som har et statsligt monopol på 100 %, og som ikke er børsnoteret, kan trænge ind på andre nationale markeder takket være udbyttet fra sin monopolstilling og skabe skævheder og fordrejninger, oplyse, hvorledes Kommissionen agter at garantere det indre markeds hensigtsmæssige funktion og sikre fuld konkurrence, og hvilke foranstaltninger den agter at træffe for at undgå, at der eventuelt opstår andre skævheder?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio på skriftlige forespørgsler P-1664/01 og P-1688/01

(13. juli 2001)

Den gradvise indførelse af det indre marked for elektricitet har på mange måder været en stor succes. Skønt direktiverne i sig selv kun kræver en liberalisering af elektricitetsmarkedet på 30 % (som skal vokse til ca. 35 % i 2003), har et overvældende flertal af medlemsstaterne besluttet at gå længere. Fire medlemsstater har allerede gennemført en 100 % liberalisering af deres elektricitetsmarked, yderligere fire vil gøre det inden 2003, og endnu tre vil foretage en fuldstændig markedsliberalisering senest i 2007.

Den kvalitative markedsliberalisering - dvs. effektiv sikring af andres adgang til nettet - kan opvise en lignende situation. Det bliver sjældent bestridt, at den mest effektive måde, hvorpå man kan sikre adgang til disse vigtige faciliteter uden forskelsbehandling, er at indføre regler for andres adgang, som håndhæves af en uafhængig instans, og foretage en virkelig effektiv adskillelse mellem transmission og distribution på den ene side og produktion og forsyning på den anden.

Denne uventet hurtige udvikling mod fuld markedsliberalisering og indførelse af regler for andres adgang har imidlertid ført til betydelige markedsforvridninger og voksende uligheder mellem Fællesskabets konkurrerende selskaber. Nogle medlemsstater har begrænset markedsliberaliseringen til det minimum, lovgivningen kræver. Denne store forskel på både den kvantitative og den kvalitative markedsliberalisering har medført, at der gradvis har udviklet sig et meget ujævnt indre marked.

Så sent som den 20. juni drøftede Kommissionen spørgsmålet om forvridninger på energimarkedet og restriktioner for tværnationale investeringer.

Hvad energisektorens liberaliseringsforskelle angår, bekræftede Kommissionen, at problemet skal løses ved, at Rådet og Parlamentet hurtigt vedtager Kommissionens forslag fra marts 2001 om yderligere liberalisering af energimarkederne (al erhvervselektricitet åben for konkurrence senest den 1. januar 2003, gas til erhvervsformål åben for konkurrence senest den 1. januar 2004 og til alle kunder (også husstande) åben for konkurrence senest den 1. januar 2001 - se IP/01/356).

Kommissionen besluttede, at den, inden der blev vedtaget yderligere liberaliseringsforslag, ville tage sig af konkurrenceforvridningerne og ulighederne og derfor ville:

- overvåge medlemsstaterne for at sikre rettidig og fyldestgørende gennemførelse af de nuværende elektricitets- og gasliberaliseringsdirektiver

- sikre, at traktatens konkurrenceregler anvendes fuldt ud i energisektoren. Kommissionen vil ikke mindst bruge traktatens regler om restriktiv forretningspraksis og misbrug af dominerende markedsstilling over for restriktioner og forvridninger i forbindelse med forsyningskonkurrence og over for forskelsbehandling i forbindelse med netadgang samt undersøge enhver statsstøtte til elektricitets- og gasselskaberne (herunder statsstøtte til kerneenergisektoren) og anvende

konkurrencereglerne over for begrænsninger af forbrugernes ret til at vælge deres leverandør. Eksempler på Kommissionen behandling af sådanne tilfælde i de sidste to år er indgrebene over for fælles salg (f.eks. GRU og EDF/CNR), styrkelse af dominerende stilling ved fusioner (f.eks. VEBA/VIAG, EDF/EnBW), privilegeret netadgang (f.eks. dansk/tyske og fransk/britiske samkøringslinjer), fastlåste omkostningsordninger og stavnsbinding af vigtige kunder (Gasnatural/Endesa).

Kommissionen har desuden besluttet, at den, hvis vedtagelsen af forslagene om yderligere liberalisering af energimarkederne forsinkes, vil overveje selv at vedtage beslutninger eller direktiver på grundlag af EF-traktatens artikel 86 (tidligere artikel 90), især stk. 3, for at behandle eventuelle konkurrenceforvridninger, der skyldes forskellige liberaliseringsgrader. Denne fremgangsmåde, hvor Kommissionen vedtager direktiver rettet til medlemsstaterne på grundlag af EF-traktatens artikel 86, stk. 3, er tidligere blevet benyttet i telekommunikationssektoren.