DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/517

(2004/C 84 E/0594)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4043/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(12. januar 2004)

Om: Samlede tilladte fangstmængder (TAC) og kvoter for 2004

Kommissionens forslag om TAC og kvoter 2004, som er baseret på udtalelserne fra Det Internationale Havundersøgelsesråd, rummer betydelige nedskæringer af TAC og kvoterne for 2004 samt et midlertidigt system for forvaltning af fiskerikapaciteten. Forslagene indeholder en begrænsning af antallet af dage, hvor der må fiskes fra februar til december 2004 (en nedskæring på 51 dage) og væsentlige nedskæringer af TAC og kvoterne for arter såsom havtaske, jomfruhummer og kulmule. Dette vil, hvis det bliver gennemført, få kraftige og negative socioøkonomiske virkninger for fiskerisektoren og de regioner, som er afhængige af denne sektor. Bæredygtig forvaltning af ressourcerne er væsentlig for bevarelsen af fiskeriaktiviteterne, og fiskerne er dem, der har den største interesse i at bevare fiskeressourcerne. Det fremgår blandt andet af eksemplet med de frivillige foranstaltninger, som fiskerne i Portugal har truffet i forbindelse med sardinfiskeriet. Ikke desto mindre er der en vis ironi i, at Kommissionen i den grad er optaget af Portugals bæredygtige forvaltning af ressourcerne samtidig med, at den for nylig gik ind for, at den spanske flåde skulle have fri adgang til de portugisiske farvande med deraf følgende intensivering af fiskeriaktiviteterne.

Kommissionen bedes på denne baggrund besvare følgende: Er den underrettet om fiskerisektorens specielle karakter i Portugal? Hvilke foranstaltninger agter den at træffe for at kompensere for de socio-økonomiske virkninger af dette forslag? Hvis ressourcesituationen er så alvorlig, hvorfor forelægger Kommissionen så ikke planer til genopretning med den behørige socio-økonomiske kompensation på fællesskabsbudgetplan, navnlig skabelse af en finansieringsmekanisme til støtte for indkomsttabet for fiskere og de berørte arbejdere i fiskeindustrien?

Hvilke fiskeriorganisationer og sammenslutninger af ejere af fiskerifartøjer har på forhånd hørt om forslaget? I hvor høj grad har de været inddraget? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sikre, at fiskerne og rederne reelt inddrages i beslutningsprocessen som led i den fælles fiskeripolitik?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at øge pålideligheden og troværdigheden af de videnskabelige undersøgelser, navnlig med henblik på at skabe tilnærmelse mellem videnskabsfolk og fiskere? Finder Kommissionen ikke, at en effektiv decentralisering af den fælles fiskeripolitik ville være mere positiv, når det gælder forvaltning af ressourcerne? Hvilke foranstaltninger vil den træffe i forbindelse med de andre faktorer, der indvirker på fiskeressourcerne, såsom forurening, søtransport m.m.?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. februar 2004)

Kommissionens TAC- og kvoteforslag er baseret på videnskabelig rådgivning om bæredygtighed på lang sigt og fiskerimulighederne på kort sigt for bestande, som fanges af EU's fiskere. Når det gælder bestande, som er af interesse for alle medlemsstaterne, anvendes en fælles strategi, som er baseret på at tillade så store fangstmængder, som er forenelige med bevarelsen af ressourcernes bæredygtighed på lang sigt. I mange tilfælde har Kommissionen foreslået TAC'er, som er større end mængderne ifølge eksperternes anbefalinger, for at opretholde bedre fangstmuligheder på kort sigt. Dette gælder også en række bestande, som er af interesse for Portugal.

Kommissionen forudser ikke nogen direkte finansiel kompensation for tilpasningerne af TAC'erne. Der er forudset finansielle foranstaltninger på længere sigt i det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet og i den fælles markedsordning, hvori der er fastsat finansiel støtte til tilpasning af flådens fangstkapacitet til ressourcemængden, forbedringer af markedsstabiliteten og støtteforanstaltninger i nødsituationer.

Under fiskeriministrenes møde i Rådet i december 2003 nåede man frem til en politisk aftale om nødvendigheden af at vedtage genopretningsplaner for sydlig kulmule og for dybvandshummer. Kommissionen forventer, at vedtagelsen af sådanne planer vil resultere i et mere stabilt fiskeri, flere fisk og bedre fangstvilkår for de pågældende sektorer på mellemlang sigt. Ifølge reformen af den fælles fiskeripolitik kan der ydes en vis supplerende støtte til sektoren, når det er påkrævet at indføre hasteforanstaltninger, eller når der vedtages nye genopretningsplaner, som kræver omfattende langtidsnedsættelser af fangsterne (artikel 1, nr. 13, i forordning (EF) nr. 2369/2002 (1)).

Kommissionen rådfører sig regelmæssigt med fiskerisektoren, inden den udarbejder forslag til retsakter. For øjeblikket foregår disse høringer inden for Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur, og denne komité er ansvarlig for deltagelsen i regionale workshop, der afholdes om TAC'er og andre spørgsmål. Der blev afholdt en workshop med fiskerierhvervet om TAC- og kvoteforordningen i Bruxelles den 28. oktober 2003. I løbet af 2004 vil der blive truffet beslutning om oprettelse af regionale rådgivende råd, som skal sikre en mere omfattende og indgående høringsproces.

Når det gælder videnskabelig rådgivning om fiskeriet, har Kommissionen taget to initiativer. Kommissionen og Det Internationale Havundersøgelsesråd har vedtaget et nyt aftalememorandum, som formelt udvider rådgivningen på fiskeriområdet, så den også kommer til at omfatte miljømæssige, økosystemrelaterede og ikke-fiskerirelaterede indvirkninger på fiskebestandene og i højere grad præciserer, hvordan fiskerirådgivningen bør udformes med større vægt på langsigtede spørgsmål. Sideløbende hermed arbejder Kommissionen på at opnå en bedre tilrettelæggelse og en forbedring af den finansielle støtte til fiskerividenskaben i EU som beskrevet i Kommissionens meddelelse om den videnskabelige og tekniske rådgivning til brug for EU's fiskeriforvaltning (2).

De fleste af EU's fiskeressourcer deles af flere medlemsstater, og mange ressourcer deles også med tredjelande. Derfor er der kun begrænsede muligheder for at decentralisere fiskeriforvaltningen. Desuden fastslås det i EF-traktaten, at udformningen af forslag vedrørende fiskerimuligheder er omfattet af Kommissionens eneret til at tage initiativer.

Kommissionens syn på foranstaltninger for forvaltning af havmiljøet, som ikke omfatter fiskeriaktiviteter, kommer til udtryk i meddelelsen »Frem mod en strategi til at beskytte og bevare havmiljøet« (3). Kommissionen forudser bl.a. indførelse af en politik for havmiljøet med målsætninger, mål og foranstaltninger for god praksis, som skal omfatte marine habitater, inklusive reduktion af forureningen og hensigtsmæssig søfartsforvaltning.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 2369/2002 af 20. december 2002 om ændring af forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet, EFT L 358 af 31.12.2002.

(2) EFT C 47 af 27.2.2003.

(3) KOM(2002) 539 endelig udg.