SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2217/98

af Pedro Aparicio Sánchez (PSE) til Kommissionen

(16. juli 1998)

Om: Forskellige kvalifikationsbeviser for uddannelser paa to forskellige niveauer med henblik paa udoevelse af samme erhverv og funktioner inden for den offentlige sundhedssektor

Det spanske undervisningsministerium har siden 1991 anerkendt det spanske kvalifikationsbevis for "Técnico Superior en Dietética" (ernaeringsekspert), som udstedes for en sundhedsuddannelse paa et niveau svarende til niveauet i de oevrige EU-lande. Ogsaa sundhedsministeriet har indfoert krav om, at ernaeringseksperter skal vaere uddannet som "Técnico Superior en Dietética", der ikke er en universitetsuddannelse. Ernaeringseksperter fra andre europaeiske lande skal soege om godkendelse af deres kvalifikationsbeviser.

I de seneste aar har visse private spanske universiteter udstedt et eget kvalifikationsbevis, "Diplomatura en Nutrición Humana" (uddannelse i ernaering), og de presser paa for at faa dette bevis godkendt af myndighederne. Godkendelsen er ikke blevet givet, eftersom beviset for uddannelse som "Técnico Superior en Dietética" allerede er godkendt af de oevrige EU-lande.

Forleden godkendte undervisningsministeriet de paagaeldende universiteters eksamensbeviser. Fagets udoevere har klaget herover til den spanske hoejesteret, fordi sundhedsministeriet endnu ikke har godkendt uddannelsen.

Kan medlemsstat godkende to forskellige uddannelser, hvoraf den ene er en hoejere uddannelse (fra private universiteter), mens den anden er en mellemlang uddannelse (fra offentlige uddannelsesinstitutioner) med henblik paa udoevelse af det samme erhverv? Der kan paa denne maade opstaa to forskellige stillingskatagorier i det offentlige sundhedsvaesen (til udoevelse af de samme funktioner), hvoraf den ikke-akademiske er godkendt som ligestillet af de oevrige EU-lande.

Kan Kommissionen henvende sig til de spanske myndigheder for at goere en ende paa denne dobbeltbenaevnelse, som kan stille sig hindrende i vejen for ernaeringseksperters frie bevaegelighed?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. oktober 1998)

Forespoergslen fra det aerede medlem gaar paa diaetsygeplejerskers uddannelse og virke i Spanien. Kommissionen har hidtil kun haft kendskab til én erhvervsbetegnelse, som de spanske myndigheder har meddelt, og som giver adgang til at optage og udoeve virksomhed som diaetsygeplejerske, der er et lovreguleret erhverv i Spanien. Det drejer sig om betegnelsen "técnico especialista en dietética y nutrición". Erhvervsbetegnelsen henhoerer under direktiv 92/51/EOEF(1) om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EOEF, hvilket vil sige at der er tale om en lavere uddannelse end de erhvervskompetencegivende videregaaende uddannelser af mindst tre aars varighed.

I oevrigt findes der paa diaet- og ernaeringsomraadet for Spaniens vedkommende en speciallaegeuddannelse, der er anfoert i direktiv 93/16/EOEF(2) om fremme af den frie bevaegelighed for laeger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationer. Denne specialuddannelse, der er anfoert i foernaevnte direktivs artikel 7 under rubrikken endokrinologi, har betegnelsen "endocrinologia y nutrición".

Ifoelge det aerede medlems oplysninger om den uddannelse, der foerer til "Diplomatura en Nutrición Humana", skulle der vaere tale om en rent akademisk uddannelse, idet den ikke giver adgang til at optage og udoeve en erhvervsvirksomhed. Kommissionen er til dato ikke blevet underrettet om et nyt eksamensbevis, der skulle give adgang til at optage og udoeve virksomhed som diaetsygeplejerske i Spanien.

For saa vidt angaar det aerede medlems spoergsmaal, maa det understreges, at EF-traktatens artikel 126 og 127 forpligter Faellesskabet til fuldt ud at respektere medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne. Det staar hver enkelt medlemsstat frit for at fastsaette bestemmelser om uddannelse til og adgang til at optage og udoeve en erhvervsvirksomhed. Flere forskellige uddannelser kan foere frem til udoevelse af samme erhvervsvirksomhed eller til to former for erhvervsvirksomhed af forskellig art. De i en medlemsstat gaeldende bestemmelser maa ikke hindre en fuldt kvalificeret erhvervsudoever, der oensker at udoeve sin erhvervsvirksomhed i en anden medlemsstat, i at kunne udnytte bestemmelserne i den generelle ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser(3)

(1) EFT L 209 af 24.7.1992.

(2) EFT L 165 af 7.7.1993.

(3) Direktiv 89/48/EOEF (EFT L 19 af 24.1.1989) og direktiv 92/51/EOEF (EFT L 209 af 24.7.1992).