ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0051/02

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(24. januar 2002)

Om: Cyklamat

Næsten halvdelen af alle light-produkter indeholder kunstige sødestoffer såsom cyklamat. Den europæiske norm for acceptabel daglig indtagelse (ADI) for børn indtil 8 år er 7 mg cyklamat om dagen pr. kg legemsvægt.

Ifølge den nederlandske ernæringsorganisation (Nederlands Voedingscentrum) betyder det, at disse børn må drikke højst to glas light læskedrik om dagen for at overholde den europæiske norm for indtagelse af cyklamat. For voksne ligger grænsen ved 1,1 l læskedrik om dagen.

Flere millioner børn i EU drikker dagligt mere end to glas læskedrik med kunstige sødestoffer.

Er tiden ikke inde til, at EU følger USA's eksempel fra 1969 og forbyder tilsætning af sødemidlet cyklamat (E952)?

Overvejer Kommissionen obligatorisk indførelse af en advarsel på emballagen om det højest tilladte antal glas læskedrik om dagen for børn?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(22. februar 2002)

Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler vurderede sidste gang det kunstige sødestof cyclamat i marts 2000. Den tidligere gældende acceptable daglige indtagelse (ADI) på 11 mg pr. kg legemsvægt blev sat ned til 7 mg pr. kg legemsvægt. ADI defineres som den mængde tilsætningsstof i føden, angivet i mg/kg kropsvægt, som kan indtages dagligt livet igennem uden at påføre nogen sundhedsrisiko af betydning. Derfor mener Kommissionen ikke, at det er berettiget med et totalforbud mod cyclamat. Kommissionen er imidlertid i gang med at undersøge, hvordan det sikres, at cyclamatindtagelsen ikke overstiger den nye ADI, f.eks. ved ændringer af, hvor meget der må bruges, og ved godkendelse af alternativer.

Efter Kommissionens opfattelse er der ikke nogen grund til supplerende mærkningskrav til f.eks. tilsætningsstoffer, for hvilke der på grundlag af en risikovurdering er fastsat restriktive betingelser for anvendelse. Kommissionen ønsker derfor ikke at indføre en advarsel på læskedrikkes mærkning, således som det ærede medlem foreslår det.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0565/02

af Elisa Damião (PSE) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Lissabon-strategien

I overensstemmelse med Lissabon-strategien er der frem til 2005 og 2010 blevet opstillet mål for øget beskæftigelse i forventningen om, at væksten vil bygge på den teknologiske innovation og social samhørighed. Imidlertid modsiger den prognose frem til 2020, der er indeholdt i rapporten fra Det Europæiske Observatorium for Videnskab og Teknologi om følgevirkningerne for og strukturændringerne inden for beskæftigelsen, disse målsætninger, samtidig med at rapporten fastslås, at der vil forekomme en øget produktivitet med positive virkninger for økonomien, men ikke for beskæftigelsen. Denne vil derimod fortsat vokse inden for de traditionelle brancher.

Hvad vil Kommissionen gøre for at korrigere målsætningerne fra Lissabon eller fastsætte mere realistiske strategier for beskæftigelsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(19. marts 2002)

Kommissionen er fortsat forpligtet til at nå de beskæftigelsesmål, som blev fastlagt på Det Europæiske Råds møde i Lissabon (23. og 24. marts 2000) og i Stockholm (23. og 24. marts 2001), og som blev bekræftet i

Laeken (14. og 15. december 2001). I Kommissionens sammenfattende rapport, der er udarbejdet til Det Europæiske Råds møde i Barcelona, står, at EU's mål for beskæftigelsesgraden frem til henholdsvis 2005 og 2010 skal fastholdes og foranstaltningerne for at skabe flere og bedre arbejdspladser og få folk tilbage i arbejdet må fremskyndes.

For at nå dette mål skal den del af erhvervslivet, der bygger på informationsteknologi og mere bredt udvikling af viden, spille en afgørende rolle. Dette er klart angivet i den undersøgelse, Kommissionen har gennemført. I rapporten om beskæftigelsen i EU 2001 understreger man, at der mellem 1995 og 2000 blev skabt 1,5 mio. job i højteknologisektoren og 5,5 mio. i sektorer, hvor der kræves et højt uddannelsesniveau.

I rapporten viste man også, at der samtidig var nye mønstre for beskæftigelsen og væksten på de europæiske arbejdsmarkeder. Den beskæftigelsesintensive vækst er steget siden 1985 elasticiteten i beskæftigelsesvæksten i forhold til væksten i bruttonationalproduktet var dobbelt så stor som i 1980'erne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0273/02

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(4. februar 2002)

Om: Forberedelse af mødet i Det Europæiske Råd i Barcelona

Det Europæiske Råd i Barcelona i 2000 opfordrede Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne til i overensstemmelse med deres respektive beføjelser i god tid at afslutte arbejdet med de kommende forslag om en ajourføring af reglerne for offentlige indkøb, navnlig for at gøre dem tilgængelig for SMV'er, således at de nye regler kan træde i kraft senest i 2002. Vil de nye regler træde i kraft i år?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(22. februar 2002)

Kommissionen vedtog i maj 2000 to direktivforslag(1) om fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige indkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (direktivet om den offentlige sektor) og ved indgåelse af kontrakter om vand- og energiforsyning samt transport (forsyningsvirksomhedsdirektivet).

For så vidt angår Det Europæiske Råd i Lissabon i 2000 (den 23. og 24. marts 2000), hvor Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne blev opfordret til i god tid at afslutte arbejdet, så de to forslag kan træde i kraft senest i 2002, spørger det ærede medlem, om dette mål vil blive nået i år.

Som det ærede medlem måske ved, vedtog Parlamentet den 17. januar 2002 de to betænkninger om forslagene samt 103 ændringsforslag til direktivet om den offentlige sektor og 82 ændringsforslag til forsyningsvirksomhedsdirektivet. Ændringsforslagene tog bl.a. sigte på at hæve nogle af de relevante tærskler til helt uacceptable niveauer, der desuden ikke var forenelige med det fastsatte mål at gøre det nemmere for små og mellemstore virksomheder at få adgang til offentlige indkøb.

Hvorvidt de to direktivforslag om offentlige indkøb bliver vedtaget, afhænger af, hvor lang tid det tager at få afsluttet lovgivningsarbejdet i Parlamentet og Rådet. Skal det mål, der blev fastsat i Lissabon, nås, må alle berørte institutioner derfor handle hurtigt og konstruktivt.

(1) EFT C 29 E af 30.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0023/02

af Bartho Pronk (PPE-DE) til Kommissionen

(21. januar 2002)

Om: Belgiens opfølgning af afgørelsen i Engelbrecht-sagen

I løbet af 2001 blev der stillet en række forespørgsler om Belgiens opfølgning af afgørelsen i Engelbrecht-sagen (jf. skriftlig forespørgsel E-2263/01(1) og P-2638/01(2). I svarene på disse forespørgsler lod Kommissionen forstå, at den har anmodet den belgiske regering om en redegørelse for opfølgningen af Domstolens afgørelse. Som svar på forespørgslen den 21. september oplyste Kommissionen, at den på daværende tidspunkt endnu ikke havde modtaget nogen reaktion fra den belgiske regering. Gennem bilaterale kontakter er det for nylig kommet frem, at den belgiske regering stadig ikke har indtaget noget formelt standpunkt. Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

1. Er der som det fremgår af uformelle kontakter stadig ikke kommet nogen formel reaktion fra den belgiske regering på Kommissionens anmodning om nærmere oplysninger?

2. Har Kommissionen til hensigt at indlede en procedure efter EF-traktatens artikel 226, nu da den belgiske regering end ikke reagerer på en rykkerskrivelse?

3. Såfremt ovennævnte spørgsmål 2 besvares benægtende: Deler Kommissionen den opfattelse, at det ikke er ønskeligt at lade en række arbejdstagere i grænseområder forblive i uvished om deres pensionsindtægter? Deler Kommissionen ligeledes den opfattelse, at det er særdeles uønskeligt, at medlemsstater lader hånt om Domstolens afgørelser og tager alle midler i brug for at lægge hindringer i vejen for beslutningsprocessen?

4. Såfremt ovennævnte spørgsmål 2 besvares bekræftende: Hvornår er proceduren indledt, og har den belgiske regering reageret herpå?

(1) EFT C 40 E af 14.2.2002, s. 230.

(2) EFT C 81 E af 4.4.2002, s. 198.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(21. februar 2002)

Kommissionen kan gøre det ærede medlem opmærksom på, at den har modtaget et svar fra de belgiske myndigheder med henblik på, hvilke foranstaltninger de agter at træffe for at efterkomme den dom, der blev afsagt den 26. september 2000 i Engelbrecht-sagen, C-262/97, som led i behandlingen af sager, der ligner hr. Engelbrechts.

De belgiske myndigheder har tilsendt Kommissionen udkastet til teksten om, hvilke foranstaltninger de har til hensigt at vedtage, til udtalelse.

Kommissionen er i øjeblikket ved at gennemgå udkastet og undersøge, om de påtænkte foranstaltninger på tilfredsstillende vis efterkommer ovennævnte dom.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0623/02

af Antonios Trakatellis (PPE-DE) til Kommissionen

(6. marts 2002)

Om: Fejl og forsinkelser i forbindelse med projekter til optagelse under den på forhånd vedtagne støtteramme

I Grækenland er projekter, der af forskellige grunde ikke fungerer eller skønnes uigennemførlige, et almindeligt fænomen. Der er konstateret manglende oplysninger, fejl i undersøgelserne, dårlig planlægning, og det fremgår, at Kommissionens tjenestemænd har ført fejlagtig kontrol, hvilket har fået katastrofale følger for såvel økonomien og naturressourcerne som miljøet. Karakteristiske eksempler er Egnatia-vejen, de biologiske rensningsanlæg i Ermioni, vandkraftprojektet i Ilariona ved Aliakmonas-floden, Smokovo-dæmningen, tunnellerne i Mouzaki og Pyli Trikalon, vandreservoirerne på Kalymnos og Lipsi, skovlandsbyen i Xanthi og dæmningerne i Etoloakarnania og Parthenios på Leros. Om disse projekter trykkes der ofte artikler i de græske aviser (f.eks. i To Vima, den 17. februar 2002).

Under henvisning til, at forvaltningen og kontrollen ikke er blevet gennemført på bedste vis, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. På baggrund af, at der er investeret store beløb i projekter og byggerier, der aldrig nogensinde vil komme til at fungere, selvom de er afsluttet: Hvilke sanktioner er der planer om at iværksætte over for såvel de ansvarlige som de EU-tjenestemænd, der har gennemført de relevante undersøgelser?

2. Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet, og hvilke foranstaltninger har den planer om at træffe i forbindelse med den manglende gennemførelse af de ovennævnte projekter og de uklarheder, der hersker omkring omkostningerne og tidsplanen for deres overdragelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Barnier

(26. marts 2002)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3280/01

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(26. november 2001)

Om: Lomé-konventionen og udviklingsbistand fra EU

Kan Kommissionen forelægge en liste over, hvilke lande der modtager støtte fra enten Lomé-konventionen eller det europæiske udviklingssamarbejde, og hvor kvaliteten af de borgerrettigheder, der gælder for kvinder, er lavere end for mænd?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(15. marts 2002)

Borgerlige rettigheder er defineret i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder. Det hedder, at borgerlige rettigheder er de rettigheder, der er fastlagt i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder, som staterne forpligter sig til at overholde. Konventionens artikel 3 behandler udtrykkeligt problematikken om lige rettigheder for mænd og kvinder, hvilket bl.a. indebærer, at alle mennesker skal kunne nyde godt af de rettigheder, der er fastlagt i konventionen, på samme grundlag og i deres helhed. Staterne skal derfor sikre, at mænd og kvinder har samme mulighed for at nyde godt af alle rettigheder, der er fastlagt i konventionen.

Ratificering af konventionen giver derfor en norm for besvarelse af forespørgslen. En anden internationalt godkendt norm er konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder. Når staterne ratificerer konventionen, forpligter de sig til at iværksætte en række foranstaltninger, der skal bringe alle former for diskrimination imod kvinder til ophør, også i forbindelse med deres borgerlige og politiske rettigheder. En liste over udviklingslande, der ikke har ratificeret de nævnte konventioner, er sendt direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat.

Det erindres, at ved besvarelse af forespørgslen på denne måde er det et spørgsmål, om ratificering afspejler håndhævelse i praksis. Ratificering betyder ikke nødvendigvis, at underskriveren i praksis har taget alle de lovmæssige skridt, der kan give konventionens mål den fulde virkning. Det er muligt at tage dette op til ny overvejelse gennem de udvalg, der er nedsat ved konventionerne, og som kan anmode om regelmæssige rapporter fra de pågældende stater.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/341

(2004/C 78 E/0359)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1746/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(15. juni 2001)

Om: Færdiggørelse af hospitalerne i Katerini og Pirgos samt på Korfu

I Kommissionens svar på min forespørgsel E-3160/00 (1) om det forsinkede byggeri af hospitalerne i Katerini og Pirgos samt på Korfu hedder det bl.a. følgende: »Kommissionen beklager, at projekter af så stor betydning for den samfundsøkonomiske udvikling i Grækenland er blevet så forsinkede. Den vil anmode de græske myndigheder om flere oplysninger om årsagerne hertil samt udsigterne til at få projekterne færdiggjort, og den vil ikke undlade at drage de finansielle konsekvenser, hvis det skulle vise sig nødvendigt.« Det hedder fortsat: »Da de forskellige operationelle programmer endnu ikke er færdigforhandlede, er det ikke muligt på nuværende tidspunkt at sige, om sådanne projekter vil blive samfinansieret under fællesskabsstøtterammen for den nuværende programperiode 2000-2006.«

1. Er Kommissionen af de græske myndigheder blevet orienteret om årsagerne til forsinkelsen og udsigterne til fuldførelse af projekterne?

2. Hvilke bevillinger er der ydet til hvert enkelt af de tre projekter i perioden 1994-1999?

3. Vil færdiggørelsen af projekterne i sidste ende blive finansieret under den tredje fællesskabsstøtteramme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(7. august 2001)

Ved brev af 19. oktober 2000, der blev fremsendt i henhold til artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 2082/93 af 20. juli 1993 (2), anmodede Kommissionen de græske myndigheder om yderligere oplysninger om årsagerne til forsinkelserne og om udsigterne for færdiggørelsen af de tre hospitaler, som det ærede medlem omtaler.

Ifølge de oplysninger, som de pågældende myndigheder fremsendte den 19. januar 2001, har forsinkelsen i byggeriet af hospitalet i Pirgos geologiske årsager, medens forsinkelserne for hospitalerne i Katerini og på Korfu skyldes medkontrahenten for den offentlige virksomhed, der varetager hospitalsbyggeriet. Kommissionen undersøger for øjeblikket, hvordan denne sag skal følges op.

For programmeringsperioden 1994-1999 er medfinansieringen til de tre hospitaler på henholdsvis 16,6 mio. EUR til hospitalet på Korfu, 13 mio. EUR til hospitalet i Katerini og 14,1 mio. EUR til hospitalet i Pirgos.

Udvælgelsen af disse tre projekter til medfinansiering under EF-støtterammen (EFSR) for programmeringsperioden 2000-2006 hører i første række under forvaltningsmyndighederne for hvert enkelt operationelle program. Ifølge de oplysninger, der er modtaget fra nævnte myndigheder, påregnes de tre hospitaler færdiggjort under EFSR for 2000-2006.

(1) EFT C 151 E af 22.5.2001, s. 84.

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 2082/93 af 20. juli 1993 om ændring af forordning (EØF) nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 193 af 31.7.1993).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3498/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Undersøgelse af eksistensen af et coltan-kartel

I det belgiske parlamentariske undersøgelsesudvalg om området omkring de store søer i Afrika er der udtrykt formodning om, at coltan-producenternes brancheorganisation, Tantalium-Niobium International Study Centre (TIC), der har hjemsted i Bruxelles, kan være et skalkeskjul for et kartel, der fastlægger priserne på coltan.

En stor procentdel af produktionen af coltan sker i Kivu-området i det østlige Congo, der holdes besat af ugandiske og rwandiske tropper og oprørere, der støtter dem. Af nye FN-rapporter fremgår, at Congos nabolande lader krigen fortsætte, fordi de har en interesse i at udnytte områdets råstoffer.

Da krigen kan fortsættes, fordi den kan finansieres med provenuet fra rovdriften, bedes Kommissionen oplyse, om den har undersøgt, om TIC er en karteldannelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(22. februar 2002)

Kommissionen har fuldt kendskab til de miljømæssige og økonomiske tab, som Den Demokratiske Republik Congo (DRC) lider som følge af den langtrukne konfliktsituation på landets område. Den har noteret sig de resultater, der blev fremlagt i tillægget (december 2001) til De Forenede Nationers (FN) rapport om ulovlig udnyttelse af naturressourcer i DRC, og følger med interesse initiativer såsom den rapport om undersøgelser af handelen med coltan, som International Peace Information Service for nylig fremlagde i Bruxelles med støtte fra europæiske ikke-statslige organisationer (ngo).

Selv om udnyttelsen af coltan er af betydelig økonomisk interesse og derfor kan være en stærk bevæggrund oven i de reelle sikkerhedsmæssige faktorer, som Rwanda og Burundi henviser til som begrundelse for deres besættelse, udnytter andre lande, der er involveret i konflikten, andre ressourcer såsom diamanter og tropisk træ.

Det er blevet oplyst, at et zimbabwisk selskab med militærfolk i bestyrelsen har sikret sig verdens største koncession til træhugst ved at erhverve rettigheder til udnyttelse af 33 mio. ha tropisk skov i DRC svarende til 15 % af landets samlede areal. Et kommercielt engagement af denne størrelse i DRC er naturligvis et meget stærkt argument for ikke at opgive den militære intervention.

Kommissionen har for sin del ikke foretaget undersøgelser af handelen med råstoffer og navnlig ikke af den rolle, som de europæiske producenters/forhandleres handelsforbindelser med DRC spiller. Der er ikke i øjeblikket nogen tvingende årsager til at indføre sanktioner over for nogen af de parter, der deltager i udnyttelsen af DRC's ressourcer. De Forenede Nationers (FN) Sikkerhedsråd besluttede den 19. december 2001 at udsætte en sådan beslutning i yderligere seks måneder og bemyndigede seks medlemmers-ekspertpanelet til at uddybe undersøgelserne yderligere. Der forventes at foreligge en foreløbig rapport i marts 2002. Der er håb om, at der derved bringes endelige elementer til veje, som verdenssamfundet kan bygge sin indgriben på.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3455/01

af Mogens Camre (UEN) til Kommissionen

(14. december 2001)

Om: Asylansøgeres vilkår i EU-landene

På baggrund af den kritik, som bl.a. er kommet fra Belgiens regering vedrørende den nye danske regerings planlagte ændringer af udlændingepolitikken, vil jeg bede Kommissionen om at fremlægge en oversigt for, hvordan hvert enkelt EU-land behandler asylansøgere og indvandrere. Jeg anmoder om at få følgende spørgsmål belyst:

1. Økonomisk støtte pr. asylsøger

2. Boligydelser pr. asylsøger

3. Økonomisk støtte til godkendte flygtninge

4. Boligydelser pr. godkendt flygtning

5. Økonomisk støtte pr. barn af asylsøger

6. Procentvis andel af flygtninge, som er i åbne asylcentre

7. Procentvis andel af flygtninge, som er i lukkede asylcentre

8. Økonomisk støtte til familiesammenførte voksne

9. Økonomisk støtte til familiesammenførte børn

10. Vilkår for adgang til uddannelse for flygtninge og indvandrere fra ikke EU-lande

11. Vilkår for adgang til sundhedsvæsenets ydelser for flygtninge og indvandrere fra ikke EU-lande

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(8. februar 2002)

I december 1999 bestilte Kommissionen en undersøgelse(1) om de retlige rammer og den administrative praksis i EU's medlemsstater hvad angår modtagelsesforholdene for asylansøgere, fordrevne og andre, der søger international beskyttelse; undersøgelsen blev afleveret i begyndelsen af november 2000.

Formålet med undersøgelsen var at indsamle oplysninger om de retlige rammer og den administrative praksis i medlemsstaterne med hensyn til modtagelsesforholdene for personer, der søger international beskyttelse, og at analysere og sammenligne de indsamlede oplysninger.

Kortlægningen og den sammenlignende analyse af regler og praksis omfatter følgende områder:

- foranstaltninger lige efter ankomsten

- indkvartering

- adgang til undervisning

- subsistensmidler

- lægehjælp

- adgang til arbejdsmarkedet

- frihedsberøvelse og begrænsninger i retten til at færdes frit

- særbehandling af sårbare grupper.

Undersøgelsen kommer også ind på følgende emner:

- forskelle i modtagelsesforholdene med hensyn til de forskellige faser i asylproceduren og den form for status, der søges eller tildeles

- de roller, som henholdsvis regionale og lokale myndigheder og ikke-statslige organisationer (NGO'er), der beskæftiger sig med personer, der søger beskyttelse, spiller

- samarbejde mellem medlemsstaterne om asylspørgsmål

- medlemsstaternes forslag til ændringer i den nuværende nationale lovgivning eller praksis.

Både undersøgelsens komparative del og landeprofilerne skulle kunne give de ønskede oplysninger.

(1) http://europa.eu.int/comm/justice_home/unit/immigration_en.htm.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3550/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(8. januar 2002)

Om: Konflikten mellem Israel og Palæstina

Har Rådet på baggrund af forværringen af konflikten mellem Israel og Palæstina planer om at iværksætte en politisk aktion sammen med USA, som vil være afgørende for, at der kan nås frem til en fredsløsning, og de to staters fremtidige eksistens kan sikres?

Svar

(25. juni 2002)

Det Europæiske Råd i Laeken den 14. og 15. december 2001 udsendte en omfattende erklæring, hvor det fremhævede principperne bag EU's fortsatte beslutsomme indsats for at finde en politisk løsning på situationen i Mellemøsten. På baggrund af den seneste optrapning af volden bekræftede Rådet på samlingen den 28. januar 2002, at denne erklæring stadig står ved magt, og har i mellemtiden til stadighed været meget opmærksom på udviklingen i situationen i dette område.

Det Europæiske Råd i Barcelona den 15. og 16. marts 2002 vedtog en erklæring om Mellemøsten, hvori der redegøres klart for EU's holdning. Da begivenhederne tog fart i de efterfølgende dage, holdt EU's udenrigsministre et særligt møde i Luxembourg den 3. april 2002, hvor de principper, der blev fastlagt i Barcelona, blev bekræftet, og det blev besluttet at sende en mission på højt plan bestående af Josep Picque og Javier Solana til stedet med et budskab fra EU, der især indeholdt en appel om fuldstændig og øjeblikkelig gennemførelse af FN's Sikkerhedsråds resolution 1402.

EU er naturligvis klar over, at det ikke kan gennemføre en effektiv indsats alene og benytter enhver lejlighed til at søge at skabe fremskridt ved dialog og samarbejde med andre hovedaktører. EU er overbevist om, at det er tvingende nødvendigt og presserende, at Den Europæiske Union, De Forenede Nationer, USA og Den Russiske Føderation samt de mest berørte arabiske lande gennemfører en beslutsom og samordnet indsats for at bidrage til, at der på ny kan skabes muligheder for politiske forhandlinger.