DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/493

(2004/C 84 E/0571)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2503/03

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(29. juli 2003)

Om: Biludlejningsselskaber

Jeg har modtaget adskillige henvendelser fra vælgere, der klager over, at de, efter at have reserveret billeje »alt inklusive«, opdager, at de kan pålægges ekstra udgifter, som får det samlede beløb for leje af bilen til at stige voldsomt.

Har Kommissionen modtaget klager om prisfastsættelse på billeje — særligt prisgennemsigtighed og den stigende mængde brændstof, som sælges af visse udlejningsselskaber til priser, der er langt højere end markedsprisen?

Har Kommissionen haft kontakt med biludlejningsselskaber for nylig, og hvilke emner er i givet fald blevet diskuteret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(12. september 2003)

Enhver handelspraksis, der vildleder forbrugerne om de reelle udgifter i forbindelse med en tjenesteydelse, er i strid med ånden i EF-traktatens artikel 153, som bl.a. fremhæver forbrugernes ret til oplysning, hvilket EU altid har lagt stor vægt på inden for forbrugerbeskyttelsen. Kommissionen har dog ikke hidtil specifikt fået forelagt problemet i forbindelse med billeje »alt inklusive«.

Ifølge Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 (1), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/55/EF af 6. oktober 1997 (2) om vildledende reklame for at medtage sammenlignende reklame, er det i dag ulovligt at vildlede forbrugerne om prisen for en tjenesteydelse (artikel 3, litra b)). Prisstigninger i forbrugeraftaler kan desuden være urimelige i henhold til Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (3). Den vejledende og ikke-udtømmende liste i bilaget til direktivet omfatter udtrykkeligt kontraktvilkår, der har til formål at sætte prisen op, uden at forbrugeren har en tilsvarende ret til at annullere kontrakten, hvis den endelige pris er for høj i forhold til den pris, der blev aftalt ved kontraktens indgåelse (nr. 1 (1)).

Biludlejningsfirmaer har forespurgt, om de i alle henseender er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg (4). Direktivets artikel 3, stk. 2, andet afsnit, bestemmer bl.a., at visse af direktivets bestemmelser ikke finder anvendelse på aftaler om transport. Aftaler om billeje nævnes dog ikke. EF-Domstolen har netop (den 30. juli 2003) fået forelagt en sag, der drejer sig om, hvorvidt aftaler om billeje er omfattet af direktivet (EasyCar (UK) Ltd, sag C-336/03). Sagen verserer i øjeblikket for Domstolen.

Mere generelt kan det nævnes, at Kommissionen har gjort en stor indsats for at få sat en stopper for urimelig handelspraksis. Dens indsats har senest resulteret i forslaget til direktiv om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked (direktivet om urimelig handelspraksis) (5). Dette direktiv vil, når det en gang er blevet vedtaget, forbyde urimelig handelspraksis, der f.eks. er vildledende. Det foreslåede direktivs artikel 6, stk. 1, litra c), fastslår udtrykkeligt, at der er tale om vildledende handelspraksis, når forbrugeren vildledes med hensyn til den måde, hvorpå prisen beregnes.

(1) EFT L 250 af 19.9.1984.

(2) EFT L 290 af 23.10.1997.

(3) EFT L 95 af 21.4.1993.

(4) EFT L 144 af 4.6.1997.

(5) KOM(2003) 356 endelig udg.