ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1302/96 af Ian White (PSE) til Kommissionen (31. maj 1996)

Om: TI-dokumenter

I artikel 356 i forordning nr. 2454/93 er det fastsat, at »bestemmelsesstedet forsyner eksemplarerne af TI-dokumentet med paategning om eventuel foretaget kontrol, returnerer straks et eksemplar til afgangsstedet og beholder det andet eksemplar«.

Er Kommissionen villig til at undersoege muligheden af en eventuel aendring, som vil indebaere, at hvis varerne og TI-dokumenterne var blevet forelagt korrekt paa bestemmelsestoldstedet, og dette toldkontor ikke overholder bestemmelserne, skal enhver sanktion, der kan blive tale om, paalaegges den medlemsstat, hvori bestemmelsestoldstedet er beliggende?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (25. juli 1996)

Den bestemmelse, det aerede medlem henviser til i sin forespoergsel, paalaegger ganske rigtigt bestemmelsesstedet for en forsendelse straks at returnere et eksemplar af T1-dokumentet til afgangsstedet; dette skal under normale omstaendigheder finde sted inden for 10 arbejdsdage efter, at forsendelsen og de dertil hoerende dokumenter er blevet fremlagt. Denne frist reduceres til den efterfoelgende arbejdsdag efter fremlaeggelsen, naar det drejer sig om varer, hvor proceduren med samlet sikkerhedsstillelse midlertidigt ikke kan finde anvendelse.

Hvis der i en medlemsstat er tale om andet end lejlighedsvise overskridelser af fristerne, og den paagaeldende medlemsstat undlader at tage de noedvendige forholdsregler for at sikre, at dens toldsteder overholder den paagaeldende bestemmelse, kan Kommissionen eller andre medlemsstater naturligvis vaelge at indlede procedurer over for den paagaeldende medlemsstat for at faa faellesskabsretten overholdt som fastlagt i bestemmelserne i traktaten. I oejeblikket er det dog kun Domstolen, der har bemyndigelse til at idoemme en medlemsstat boeder eller tvangsboeder og kun i de tilfaelde, hvor den paagaeldende stat har undladt at efterleve en tidligere dom, hvori det er konstateret, at den beroerte stat ikke har opfyldt sine forpligtelser.

Kommissionen har overvejet muligheden af at indfoere bestemmelser i den afledte ret, der ville medfoere mulighed for direkte idoemmelse af boeder over for medlemsstater, der ikke overholder deres forpligtelser navnlig med henblik paa at sikre korrekt gennemfoerelse og efterlevelse af bestemmelser i forbindelse med gennemfoerelsen af det indre marked. Paa toldomraadet har den direkte retsvirkning af bestemmelserne og ansvarsfordelingen mellem Kommissionen og medlemsstaterne hidtil foert til, at man har koncentreret sig om at finde frem til en permanent samarbejdsform i forbindelse med toldunionen og beskyttelsen af de ydre graenser. Hvis denne fremgangsmaade viser sig at vaere utilstraekkelig til at sikre, at toldunionen fungerer tilfredsstillende, kan den paa et senere tidspunkt tages op til revision.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1605/96 af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen (24. juni 1996)

Om: Rekruttering i GD IB - Direktorat B

Hvor mange af de tjenestemaend, der er ansat i Kommissionens GD IB, Direktorat B - Latinamerika, har spansk eller portugisisk statsborgerskab, og hvor stor en andel udgoer de af det samlede antal ansatte?

Hvorledes er dette foreneligt med adfaerdskodekskravet om, at der ikke maa diskrimineres paa grund af nationalitet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín (15. juli 1996)

I direktoratet for Latinamerika (IB/B) er der i A-kategorien ansat 3 portugisiske statsborgere og 8 spanske. Det sidste tal er det samme som antallet af italienske ansatte.

Kommissionen ansaetter sit personale ifoelge en neutral procedure og paa grundlag af vedtaegten for embedsmaend ved De Europaeiske Faellesskaber, hvis artikel 7 har foelgende ordlyd:«Ansaettelsesmyndigheden skal ved udnaevnelse eller forflyttelse, idet der udelukkende tages hensyn til tjenstlige synspunkter og uden hensyntagen til statsborgerskab, ansaette den enkelte tjenestemand i en stilling i hans kategori eller tjenestegruppe, som svarer til hans loenklasse«.

Det er indlysende at sprogkundskaber spiller er fremtraedende rolle blandt kvalifikationskravene, og dette gaelder navnlig i de generaldirektorater der varetager forbindelser udadtil. De ansatte i generaldirektorat IB/B maa noedvendigvis have et godt kendskab til spansk og portugisisk, der er det sprog der anvendes i samarbejdet med denne verdensdel, paa samme maade som det er tilfaeldet med engelsk for de ansatte i Asiensdirektoratet og fransk for Middelhavsdirektoratet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0968/96 af Christine Oddy (PSE) til Kommissionen (26. april 1996)

Om: Stoerre udgifter til dyrlaegemedicin

Er Kommissionen klar over, at nye regler vedroerende medicintyper som kan ordineres af dyrlaeger, har fordoblet udgifterne til medicin? Et eksempel herpaa er det almindelige antibiotikum Kephalexin som koster £14,60 for 100 tabletter, og som er blevet erstattet af en speciel dyrlaegeudgave til £29,37 for 100 tabletter.

Hvilke skridt vil Kommissionen tage for at undersoege denne lovgivning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (13. juni 1996)

Hovedsigtet med lovgivningen om veterinaerlaegemidler er at sikre menneskers og dyrs sundhed uden at underkende de industrielle og oekonomiske aspekter, der skal tages hensyn til i forfoelgelsen af dette maal. Direktiv 81/851/EOEF ((EFT L 317 af 6.11.1981. )), aendret ved direktiv 90/676/EOEF ((EFT L 373 af 31.12.1990. )), indeholder kriterier for kvalitet, effekt og sikkerhed, som skal undersoeges i forhold til den dyreart, der skal behandles. Anvendelse af laegemidler, der ikke er tilladt for den paagaeldende dyreart, indebaerer en risiko for bivirkninger og manglende effekt. Desuden noedvendiggoer kontrollen med restkoncentrationer i laegemidler i koed fra brugsdyr, at der anvendes veterinaerlaegemidler, hvis maximalgraenser for restkoncentrationer er blevet undersoegt. Det er grunden til, at det i dette direktiv kraeves, at der fortrinsvis skal anvendes et veterinaerlaegemiddel, og Kommissionen har ingen planer om at foreslaa en aendring af dette princip.

Direktivet giver mulighed for, at der til dyr kan ordineres laegemidler til mennesker i henhold til »kaskadeprincippet«, dvs. at naar der ikke findes noget egnet og tilladt veterinaerlaegemiddel til den paagaeldende dyreart, er det tilladt at anvende et veterinaerlaegemiddel, der er tilladt for en anden dyreart og eventuelt et laegemiddel til brug for mennesker. Denne »kaskade« har medfoert en vis smidighed i forhold til det tidligere krav om udelukkende at anvende veterinaerlaegemidler.

Det er muligt, at generiske laegemidler til brug for mennesker i visse tilfaelde er billigere end nye veterinaerspecialiteter, isaer laegemidler til brug for mennesker, hvor prisen direkte eller indirekte paavirkes af de social sikringsordninger. Det maa imidlertid forventes, at disse forskelle forsvinder, efterhaanden som markedet for veterinaerlaegemidler og den frie konkurrence udvikles.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0859/96 af Stephen Hughes (PSE) til Kommissionen (12. april 1996)

Om: Kommissionens forbindelser med The European Energy from Waste Coalition (EEWC)

Saa vidt jeg ved, er der afholdt en konference for The European Energy from Waste Coalition (EEWC) i Stockholm, Sverige, fra den 11.-13. marts 1996.

Har Kommissionen stillet finansielle midler til raadighed til organiseringen af denne konference?

Har Kommissionen stillet finansielle midler til raadighed til The European Energy from Waste Coalition?

Var en repraesentant fra GD XI til stede under denne konference?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (7. juni 1996)

Kommissionen kan over for det aerede medlem bekraefte, at den som led i sit program til fremme af vedvarende energikilders markedsindtraengning (ALTENER-programmet) i 1995 rent faktisk indgik en kontrakt med omkostningsdeling med »European Energy from Waste Coalition« (EEWC) om afholdelse af et seminar til et besoeg i et modelanlaeg for energiudvinding af husholdningsaffald. Seminaret og besoeget, hvori der deltog ca. 30 kommunale repraesentanter, fandt sted i Stockholm fra den 11. til den 13. marts 1996.

Endvidere kan Kommissionen praecisere, at den for det foerste ikke har bevilget nogen anden form for finansiel stoette til denne sammenslutning, og at den for det andet ikke var officielt repraesenteret ved denne lejlighed.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1472/96 af Kenneth Collins (PSE) til Kommissionen (12. juni 1996)

Om: Kommissionens vedtagelser i 1995

I den aarlige beretning om Den Europaeiske Unions virksomhed plejer Kommissionen normalt at oplyse, hvor mange retsakter den har vedtaget i aarets loeb (f.eks. vedtog den 7.335 retsakter i 1993 - beretningen fra dette aar, punkt 1025). I beretningen for 1995 har Kommissionen imidlertid undladt at naevne dette tal (punkt 1057).

Er der en grund til denne undladelse?

Vil Kommissionen venligst oplyse det korrekte tal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (15. juli 1996)

Af tekniske grunde kom tallene paa de retsakter, Kommissionen vedtog i 1995, ikke med i Den almindelige beretning for 1995. Tallene er: 3025 afgoerelser eller beslutninger, 2801 forordninger, 298 udtalelser, 35 direktiver og 25 henstillinger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0916/96 af Ian White (PSE) til Kommissionen (23. april 1996)

Om: Sikkerhed til soes

Paataenker Kommissionen at fremsaette et lovgivningsforslag, som paalaegger EU-registrerede fartoejer at have mindst to skruer for at undgaa de katastrofale foelger, der er resultatet, hvis maskiner med én skrue svigter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (10. maj 1996)

Kommissionen har stoettet den indsats, der goeres paa internationalt plan for at nedbringe risikoen for havari i skibes fremdrivnings- og styringssystemer mest muligt. Siden Den Internationale Soefartsorganisation (IMO) blev oprettet i 1959, har man herindenfor bestraebt sig paa at forbedre disse systemers paalidelighed og vedtaget en raekke reglementer inden for rammerne af konventionen om sikkerhed for menneskeliv paa soeen (Safety of Life at Sea - SOLAS 1974), som omfatter alle passager- og lastskibe i international fart.

I henhold til SOLAS-konventionen fra 1974 med senere aendringer kraeves det af soefartsadministrationen i de enkelte lande - det er den ansvarlige instans for den praktiske haandhaevelse af konventionen - at der her ofres saerlig opmaerksomhed paa paalideligheden af skibe med kun ét hovedfremdrivningsmaskineri med henblik paa at sikre, at det kan give fartoejet manoevrefart, isaer hvad angaar ukonventionelle systemer ((SOLAS-konventionen, kapitel II-1, afsnit C: Maskineri regel 26.2. )).

I meddelelsen med titlen »En faelles politik for sikkerhed til soes« af 24. februar 1993 ((KOM(93)66 endelig udgave. )) opstillede Kommissionen - eftersom skibsfarten er verdensomspaendende og indvirker paa sikkerheden og konkurrenceevnen - en politik baseret paa princippet om konsekvent og reel gennemfoerelse af internationale bestemmelser. I sin senere meddelelse om en ny soefartsstrategi ((KOM(96)81. )) har Kommissionen imidlertid lagt saerlig vaegt paa, at Faellesskabet kan komme til at spille en vigtig rolle, naar det gaelder om at garantere sikkerhed og rimelige konkurrencevilkaar inden for international skibsfart.

I betragtning af det ovenstaaende har Kommissionen ingen planer om at fremsaette nogen form for lovgivningsforslag, hvorefter det skulle kraeves, at samtlige fartoejer, der er indregistreret i Faellesskabet, har mindst to propeller.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1451/96 af Christine Oddy (PSE) til Kommissionen (12. juni 1996)

Om: Lov om ikke-diskriminering af handicappede (Disability Discrimination Act) fra 1995

Er Kommissionen klar over, at det britiske parlamentet netop har vedtaget en lov om handicappedes rettigheder?

Hvilke skridt agter Kommissionen at tage for at indfoere tilsvarende rettigheder for alle handicappede i Den Europaeiske Union?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (5. juli 1996)

Kommissionen er informeret om de nye retsforskrifter, som de britiske myndigheder har indfoert med henblik paa at bekaempe diskrimination af handicappede.

I udtalelse af 28. februar - »Den politiske Union maa styrkes og udvidelsen forberedes« ((Dok. KOM(96) 90, endelig udg. )) - gav Kommissionen formelt udtryk for sit oenske om at faa indfoert en generel bestemmelse i EF-traktaten om bekaempelse af diskrimination.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1773/96 af Erich Schreiner (NI) til Kommissionen (3. juli 1996)

Om: Tysk-oestrigske mindretalsrettigheder i Slovenien

Den Europaeiske Union undertegner om kort tid en Europa-aftale med Slovenien. Denne aftale skal bl.a. ogsaa sikre mindretallene beskyttelse i Slovenien. Den slovenske forfatning anerkender ganske vist de italienske og ungarske befolkningsgrupper og i begraenset omfang roma og sinti, men ikke det tysk-oestrigske mindretal paa 6.000-7.000 personer, der for stoerstedelens vedkommende bor i byerne Marburg, Cilli og Pettau i Understeiermark og overlevede fordrivelsen og doedslejrene i 1945-1946. Regeringen i Laibach vaegrer sig endnu ved at give denne tysk-oestrigske befolkningsgruppe mindretalsstatus, saaledes som det f.eks. er en selvfoelge for det slovenske mindretal i Kaernten.

Hvilke initiativer agter Europa-Kommissionen at tage for at hjaelpe ogsaa det tysk-oestrigske mindretal i Slovenien med at opnaa retmaessig anerkendelse som mindretal hjemmehoerende i landet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (26. juli 1996)

Kommissionen henviser til Europaraadets vurdering, der i 1993 konkluderede, at Slovenien respekterede mindretalsrettighederne.

Kommissionen mener, i lighed med Europaraadet, at mindretallene i Slovenien nyder forfatningsmaessig beskyttelse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0640/96 af Astrid Lulling (PPE) til Kommissionen (15. marts 1996)

Om: Den italienske offentlige anklagers undersoegelser mod Trentino-Alto Adiges (Italien) og Tirols (OEstrig) kontor i Bruxelles

Den italienske offentlige anklager har indledt undersoegelser mod et kontor med 4 medarbejdere, som Trentino-Alto Adige (Italien) og Tirol (OEstrig) har i Bruxelles, ud fra en formodning om »angreb paa statens ukraenkelighed« (artikel 241 i den italienske straffelov).

Mener Kommissionen ikke, at regioners samarbejde paa tvaers af graenserne harmonerer med de maal, den forfoelger med regionalpolitikken?

Kan Kommissionen ikke bekraefte, at f.eks. samarbejdet paa alle niveauer i Saar-Lor-Lux-omraadet har bidraget vaesentligt til gennemfoerelsen af graenseoverskridende programmer til disse regioners fordel?

Er det Kommissionens opfattelse, at forskellige medlemsstaters regioner, som har faelles graenser, ved at opbygge faelles administrative strukturer i Bruxelles for bedre at koordinere deres aktiviteter og goere deres faelles projekter som led i regionalpolitikken mere effektive kraenker traktaternes aand og bogstav, og at dette kan opfattes som et angreb paa de paagaeldende medlemsstaters territoriale integritet?

Hvad agter Kommissionen at goere for at bidrage til, at de beroerte offentlige anklagere orienteres om de mange fortilfaelde af samarbejde paa tvaers af graenserne, saaledes at undersoegelser som de naevnte, der bestemt ikke er fremmende for den europaeiske integrationsproces, ikke forekommer i fremtiden hhv. indstilles?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (16. april 1996)

Som supplement til svaret paa skriftlig forespoergsel E-3107/95 fra Michl Ebner ((EFT C 91 af 27.3.1996. )) bekraefter Kommissionen, at den mener, at samarbejde mellem lokale myndigheder paa hver side af en national graense og partnerskab mellem disse myndigheder og mellem forskellige samfundsgrupper, f. eks. handelskamre, er faktorer, som er meget vigtige, hvis initiativerne til fordel for strukturudvikling i graenseregionerne skal krones med held.

Hvis EF-traktaten generelt set ikke er beroert, tilkommer det ikke Kommissionen at tage stilling til det betimelige i eller i givet fald formen af de regionale myndigheders eller de forskellige samfundsgruppers repraesentation i Bruxelles.

Ved mange lejligheder har Kommissionen informeret om og udbredt kendskabet til, hvorledes et graenseoverskridende samarbejde kan foregaa. Hvis de paagaeldende myndigheder oensker det, er den rede til at levere mere specifikke forklaringer vedroerende de af det aerede medlem naevnte graenseomraader.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1781/96 af Philippe De Coene (PSE) til Kommissionen (3. juli 1996)

Om: Den cypriotiske lovgivning om homoseksualitet

Cypern har anmodet om medlemskab af Den Europaeiske Union. Respekten for menneskerettighederne indgaar i Unionstraktaten under artikel F, og man maa gaa ud fra, at ansoegerlandene ogsaa overholder Den Europaeiske Menneskerettighedskonvention. Ifoelge den cypriotiske straffelovs artikel 171, 172 og 173 er homoseksuelle aktiviteter i privatlivet forbudt for voksne. Udoevelsen heraf straffes med mellem 5 og 14 aars faengsel.

Den 22. april 1993 afsagde Menneskerettighedsdomstolen dom i sagen Medinos mod Cypern. Domstolen erklaerede i sin dom, at de paagaeldende artikler i den cypriotiske straffelov var i modstrid med Menneskerettighedskonventionens artikel 8. Kan Kommissionen oplyse:

1. Om Cypern har slettet artikel 171, 172 og 173 i sin straffelov, saa landet ikke laengere overtraeder Menneskerettighedskonventionens artikel 8?

2. I bekraeftende fald kan Kommissionen redegoere naermere for disse aendringer?

3. I benaegtende fald vil Kommissionen da inden for rammerne af tiltraedelsesforhandlingerne tage initiativ til, at de cypriotiske myndigheder afstaar fra denne indblanding i privatlivet, afklarer den nuvaerende usikre retssituation og ophoerer med at overtraede menneskerettighedskonventionen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (19. juli 1996)

I forbindelse med den cypriotiske lovgivning om homoseksualitet er Kommissionen af de cypriotiske myndigheder blevet informeret om, at landets justitsministerium udarbejdede et aendringsforslag, efter at Menneskerettighedsdomstolen den 22. april 1993 i sagen Medinos mod Cypern erklaerede artikel 171, 172 og 173 i den cypriotiske straffelov for vaerende i modstrid med Menneskerettighedskonventionens artikel 8 om beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder; dette aendringsforslag blev vedtaget af Cyperns ministerraad den 26. januar 1995 og derefter forelagt parlamentet den 23. februar 1995.

Lovforslaget er blevet droeftet i parlamentets retsudvalg, men havde endnu ikke vaeret til afstemning, da der blev udskrevet valg til den 26. maj 1996 og parlamentet derfor blev oploest. Droeftelserne fortsaettes, naar udvalget genoptager sit arbejde i september.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1782/96 af Jessica Larive (ELDR) til Kommissionen (3. juli 1996)

Om: Boernearbejde

Boernearbejde er et voksende internationalt problem. Under de europaeiske fodboldmesterskaber 1996 i Det Forenede Kongerige anvendes der f.eks. fodbolde lavet af pakistanske boern.

1. Er Kommissionen klar over, at det ikke kun er disse fodbolde, men at naesten alle fodbolde i verden bliver lavet ved boernearbejde i Pakistan, og at der oven i koebet synes at vaere tale om boernemishandling?

2. Mener Kommissionen ikke ogsaa, at bl.a. et forbud mod saadanne produkter kan faa katastrofale foelger for boernenes situation?

3. Er Kommissionen rede til finansielt at stoette bl.a. UNICEF's forsoeg paa ved at yde kompensation for mistet arbejdstid at lade boernene faa undervisning i et vist antal timer om dagen, saaledes som det er gennemfoert med succes i Nepal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marin (22. juli 1996)

Kommissionen har ikke faaet forelagt bevis for det aerede medlems paastand om, at fodbolde, der blev anvendt ved europamesterskaberne i fodbold 1996, var fremstillet af boern.

Kommissionen er imidlertid fuldt ud opmaerksom paa problemet med boernearbejde, der eksisterer inden for mange forskellige fag, ikke kun i Pakistan men mange andre steder. Kommissionen er enig med det aerede medlem i, at et importforbud ikke er den bedste maade at forsoege at loese problemet med boernearbejde paa.

Kommissionen forbereder i oejeblikket paa den pakistanske regerings anmodning og i samarbejde med Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) og FN's Boernefond projekter i Pakistan til stoette for og udvidelse af det arbejde, der allerede udfoeres dér gennem ILO's internationale program for bekaempelse af boernearbejde (IPEC).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1518/96 af Amedeo Amadeo (NI) og Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (17. juni 1996)

Om: Svig med EU-midler

Problemet vedroerende svig med EU-midler har antaget et foruroligende omfang, eftersom det udgoer 1% af EU-budgettet, svarende til over 1 mia ecu, hvilket er det beloeb, som den konstaterede svig blot i 1995 udgoer. Svigens fordeling foelger EU-budgettet: 50% vedroerer landbrug, 20-25% strukturfondene og forskning. Hertil kommer de beloeb, der er gaaet tabt som foelge af svigagtige manipulationer i forbindelse med organiseret kriminalitet.

Saa laenge som svig til skade for EU-budgettet ikke betragtes som en forbrydelse, vil den organiserede kriminalitet fortsaette med helt ustraffet at drage fordel af EU-tilskud. Det eneste rigtig afskraekkende vaaben synes i dag at vaere en ratificering af konventionen om straffesanktioner.

Paa topmoederne i Essen og Madrid opfordredes medlemsstaterne til at forelaegge rapporter om de foranstaltninger, som de gennemfoerer for at bekaempe svig med EU-midler.

Vil Kommissionen oplyse, hvilke og hvor mange stater, der til dato har fremsendt disse rapporter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (8. juli 1996)

Paa Det Europaeiske Raad i Essen blev medlemsstaterne anmodet om at fremlaegge rapporter om, hvordan de bekaemper spild og daarlig forvaltning af EU-midlerne. De femten medlemsstater forelagde rapporterne for Raadet (oekonomi og finans) den 19. juni 1995, og efter anmodning fra Det Europaeiske Raad i Cannes fremlagde Kommissionen en sammenlignende analyse af disse rapporter paa Det Europaeiske Raad i Madrid ((KOM(95) 556 endelig udg. )).

Hvad angaar dette punkt, men ogsaa spoergsmaalet om den finansielle virkning af bedrageriet, henviser Kommissionen det aerede medlem til 1995-beretningen om bedrageribekaempelse ((KOM(96) 173 endelig udg. )). Af tallene i denne beretning fremgaar det, at uregelmaessighederne ((Begrebet »uregelmaessighed« defineres i Raadets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95, EFT L 312 af 23.12.1995. )) i 1995 beloeb sig til 1 146 mio. ECU. Dette beloeb daekker dog baade over den traditionelle form for unddragelse af egne indtaegter (735 mio. ECU) og uberettiget udbetalte midler (411 mio. ECU). Det er ikke muligt paa grundlag af disse tal at udlede nogen direkte sammenhaeng mellem budgettets bevillingsfordeling og de afsloerede uregelmaessigheders indvirkning paa budgettet.

I arbejdsprogrammet for bedrageribekaempelsen i 1996 ((KOM(96) 17 endelig udg. )) har Kommissionen fastsat, hvilke omraader der prioriteres i indevaerende aar. Kommissionen forventer, at alle medlemsstaterne hurtigt ratificerer konventionen om beskyttelse af Det Europaeiske Faellesskabs finansielle interesser. Den vil foere tilsyn med gennemfoerelsen i de nationale systemer, og den vil vaere saerlig opmaerksom paa de protokoller, der maatte blive vedtaget til denne konvention.