SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1930/01

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(29. juni 2001)

Om: Forskelsbehandling af freelanceoversættere

Freelanceoversættere er i sagens natur ad hoc-arbejdere, der hyres, når der er behov for dem, dvs. fra den ene dag til den anden. De er ikke omfattet af jobsikkerhed eller varig pension. På grund af disse og andre væsentlige forskelle var det nødvendigt at ændre bestemmelserne for personalet og indføje en række undtagelser i forbindelse med freelance-arbejdskraft. Aldersgrænsen blev der dog ikke indført nogen undtagelse for. Den gælder fortsat og indebærer en urimelig forskelsbehandling af freelance-personalet, ligesom den skaber alvorlige problemer for institutionernes tolketjenester.

Er Kommissionen enig i, at den må overholde sine egne principper? (Forslag til Rådets direktiv om en generel ramme for ligebehandling i forbindelse med ansættelse og beskæftigelse (500PC0652) og artikel 13 i chartret).

Mener Kommissionen ikke, at den ved at udelukke personer, som den tidligere har beskæftiget, alene på grund af deres alder handler i strid med sin forpligtelse til at fjerne alle former for jobdiskrimination i EU?

Hvilke skridt vil Kommissionen træffe for omgående at rette op på denne diskriminerende politik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(10. oktober 2001)

Det ærede medlem henviser til de vilkår, der gælder for freelance-tolke, der nu rekrutteres af Kommissionen som hjælpetolke. Disse tolke repræsenterer i øjeblikket ca. 50 % af det samlede antal personer, der benyttes i forbindelse med konferencetolkning.

En særlig aftale, som er undertegnet af repræsentanter for det anerkendte organ Den internationale sammenslutning af konferencetolke International Association of Conference Interpreters (AIIC)), og som anvendes af alle EU-institutioner for alle tolke, indeholder specifikke regler for arbejdsvilkår for og aflønning af dette personale, herunder adgang til uddannelse ved institutionerne. Kommissionen betaler endvidere bidrag til pensions- og sygekasser, der vælges af den enkelte tolk, henholdsvis ca. 100 EUR eller 4 EUR pr. arbejdsdag.

Det ærede medlem henviser til relevant EU-lovgivning, nemlig Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv(1), der støtter princippet om ikke-forskelsbehandling, bl.a. på grund af alder. Det fastsættes udtrykkelig i direktivet, at det ikke berører de nationale bestemmelser om fastsættelse af pensionsalder. For Kommissionens personale er den obligatoriske pensionsalder fastsat i personalevedtægten og tilsvarende bestemmelser findes i medlemsstaterne inden for det offentlige. EU-lovgivningen er derfor ikke overtrådt.

Med vedtagelsen af Rådets forordning (EF, EKSF, Euratom) nr. 628/2000 af 20. marts 2000 om ændring af forordning (EF, Euratom, EKSF) nr. 259 af 1968 om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber(2) gælder der samme vilkår for rekruttering og aflønning for konferencetolke, der er ansat af Kommissionen, som for dem, der er ansat af Parlamentet som hjælpepersonale. Afsnit III i betingelser for beskæftigelse af andre tjenestemænd gælder derfor for hjælpetolke, og i artikel 74 i samme afsnit hedder det, at den retlige pensionsalder for hjælpetolke er 65 år. Det er derfor på grund af juridiske forhold, at Komissionen ikke kan gøre en undtagelse.

(1) EFT L 303 af 2.12.2000.

(2) EFT L 76 af 25.3.2000.