SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3110/98

af Viviane Reding (PPE) til Kommissionen

(16. oktober 1998)

Om: Forfordeling af luxembourgske haandvaerksvirksomheder paa grund af den tyske lov om udstationering af arbejdstagere (AEntG)

Siden begyndelsen af 1997 er loven om udstationering af arbejdstagere traadt i kraft i Tyskland, som bl.a. har til maal at forhindre "social dumping" og unfair konkurrence ved at udstationere arbejdstagere i et andet EU-land. Dette maal er absolut acceptabelt, men maa ikke benyttes som paaskud til nye protektionistiske hindringer.

Et konkret problem er dette for haandvaerksvirksomheder fra Luxembourg, som tilbyder serviceydelser i Tyskland (navnlig i Rheinland-Pfalz og i Saarland) og som befinder sig i en uholdbar situation, fordi deres arbejdstagere skal vaere sikret baade i Luxembourg og i Tyskland. Inden for byggebranchen i Luxembourg er retten til betalt ferie sikret ved lov, og kollektivaftalen fastsaetter et feriepengebeloeb paa 11,77 % af bruttoloennen. Af den tyske ferie- og loenudligningsfond (ULAK) opfordres luxembourgske virksomheder nu til at overfoere 14,25 % af de bruttoloenninger, der er blevet udbetalt under udstationeringen, som feriepenge. Paa grund af denne dobbeltbelastning (samtidige bidrag til en lignende institution) samt paa grund af de hoeje udgifter til administration, er luxembourgske virksomheder helt klart forfordelt i konkurrencen med deres tyske konkurrenter.

Har Kommissionen kendskab til dette problem? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at forhindre, at den tyske lov om udstationering af arbejdstagere samt socialfondsproceduren i byggebranchen vanskeliggoer markedsadgangen for virksomheder fra andre EU-lande?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(20. november 1998)

Det aerede medlem har rejst en raekke spoergsmaal om foreneligheden mellem den tyske lov om udstationering af arbejdstagere (Arbeitnehmerentsendegesetz) og den fri udveksling af tjenesteydelser paa tvaers af landegraenserne, som er en grundlaeggende ret i henhold til artikel 59 i EF-traktaten.

Der skal ved fortolkningen af denne fri udveksling tages hoejde for de praeciseringer, der er vedtaget i forbindelse med Parlamentets og Raadets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser(1), selvom gennemfoerelsesfristen for dette direktiv foerst udloeber den 16. december 1999. Direktiv 96/71/EF tager sigte paa at sikre, at enhver virksomhed, der leverer tjenesteydelser paa en anden medlemsstats omraade, og som med henblik herpaa udstationerer arbejdstagere, overholder et vist minimum af obligatoriske bestemmelser, der er gaeldende i den paagaeldende medlemsstat.

De tyske bestemmelser om feriepenge skal vurderes med udgangspunkt i ovenstaaende bestemmelser. En tysk arbejdsret forelagde i februar 1998 en raekke praejudicielle spoergsmaal for EF-Domstolen om den nuvaerende feriepengeordning i Tyskland. Kommissionen har ligeledes modtaget en lang raekke klager fra virksomheder fra andre medlemsstater (men indtil videre ikke fra Luxembourg). Eftersom de tyske myndigheder ikke har til hensigt at suspendere anvendelsen af bestemmelserne i lyset af disse praejudicielle sager, behandler Kommissionen sagen i henhold til proceduren i artikel 169 i EF-traktaten.

(1) EFT L 18 af 21.1.1997.