SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0610/01

af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen

(1. marts 2001)

Om: De lokale og regionale EU-myndigheders rolle i forbindelse med at fremme selvforvaltning i udviklingslande

Hvilken rolle mener Kommissionen, at EU-medlemsstaternes lokale og regionale myndigheder og deres repræsentative organer skal spille i forbindelse med at fremme princippet om og den praktiske gennemførelse af lokal selvforvaltning i udviklingslande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(15. maj 2001)

Fællesskabet anerkender i stadig stigende grad, hvor vigtigt det er effektivt at støtte den nye decentraliseringsbølge i udviklingslandene. En ægte decentralisering, der indebærer egentlig overførsel af magtbeføjelser, ansvar og midler til (folkevalgte) lokalregeringer, bærer kimen i sig til kraftig vækst. Lokalregeringer kan komme til at spille en vigtig rolle som bindeled mellem centralregeringen og lokalsamfundene. De kan udgøre de nationale rammer for demokratisk samspil, fælles planlægning af lokale udviklingsprioriteter og forbedret tilsyn med og bæredygtighed i diverse udviklingstiltag, og de har en nøglerolle at spille i forbindelse med skabelsen af et gunstigt klima for lokal (økonomisk) udvikling og den dermed forbundne fattigdomsbekæmpelse, og endelig kan de medvirke til at oprette nye partnerskaber mellem offentlige og private aktører, således at de forskellige parters stærke sider udnyttes mest muligt.

Man må imidlertid gøre sig klart, at decentralisering er en kompleks og skrøbelig proces. Der er stor risiko for, at de nye lokalregeringer vil blive konfronteret med betydelige problemer i form af manglende legitimitet i befolkningens øjne, forskelle i politisk og administrativ kultur, samt utilstrækkelige midler og kapacitet. Hvis der skal sikres bæredygtig menneskelig udvikling i både land- og byområder, og hvis decentraliseringsprocessen skal lykkes, er det afgørende, at lokalregeringerne og deres institutioner får mulighed for at opbygge den nødvendige kapacitet og får mulighed for at fremskaffe de nødvendige ressourcer, således at de kan opfylde de stigende krav, der stilles til dem. Fællesskabet er derfor ivrig efter at styrke partnerskabet med lokale og regionale myndigheder i Fællesskabets medlemsstater (og deres repræsentative organer), eftersom de kan yde et nyttigt, supplerende bidrag i forbindelse med opbygningen af brugbare styreformer i udviklingslandene.

Denne rollefordeling medfører en tredobbelt fordel. For det første er lokale og regionale myndigheder i Fællesskabet godt udstyret til at levere veltilpassede modeller for kapacitetsopbygning til lokalregeringer og nationale organisationer bl.a. gennem eksempler på nyskabende modeller for internationalt samarbejde mellem kommuner.

For det andet kan lokale og regionale myndigheder i Fællesskabet yde forskellige former for støtte til lokale (økonomiske) udviklingsprocesser (i modsætning til traditionelle projekter), baseret på nye offentlig-private partnerskaber mellem en bred vifte af lokale aktører (lokalregeringer, den private sektor, civilsamfundet). Lokalregeringer har en afgørende rolle at spille ved etableringen af sådanne lokaludviklingssamarbejdsprojekter i forbindelse med forfølgelsen af fælles mål. Der er imidlertid tale om en relativt ny rolle for lokalregeringerne. Deres nordlige partnere kan bistå dem med at komme til at spille en vigtig rolle som katalysator for lokaludvikling i nært samarbejde med andre aktører i udviklingsbestræbelserne.

For det tredje har Fællesskabets lokale og regionale myndigheder en vigtig rolle at spille i forbindelse med fremme af et stærkere partnerskab mellem Fællesskabet og lokalregeringer i såvel syd som i nord og i bestræbelserne på at udarbejde nye politikker og instrumenter til støtte for decentraliseringsprocesserne og lokalregeringerne.

I de senere år har Fællesskabet under overholdelse af princippet om lokale ejerforhold og nærhedsprincippet søgt at forbedre og uddybe sit samarbejde med lokale og regionale myndigheder i Fællesskabet. Nyskabende initiativer er blevet støttet over budgetposten for decentraliseret samarbejde. Fællesskabet udarbejdede i 1999 nye politiske rammer for det decentraliserede samarbejde, som anerkender fremme af lokalstyre og effektive lokalregeringer som en prioritet. Ligeledes i 1999 fandt den første strukturerede dialog sted mellem Fællesskabet og repræsentanter for lokalregeringer i Afrika og Fællesskabet. Med

udgangspunkt heri vil Fællesskabet søge at udarbejde en meddelelse om måder og midler, hvorpå der kan udvikles et stærkere partnerskab med lokalregeringerne, herunder overordnede politiske rammer, tilpassede (finansielle) instrumenter samt klare regler for en passende rollefordeling mellem lokalregeringsaktører i udviklingslandene og Fællesskabet. I den forbindelse har Fællesskabet systematisk understreget behovet for at også lokale og regionale myndigheder i Fællesskabet må tilpasse deres politik, roller, interventionsmåder, strategier og kapaciteter. Sådanne tilpasninger er påkrævede, hvis lokale og regionale myndigheder i Fællesskabet skal kunne yde en effektiv støtte, hvor der imidlertid ikke må blive tale om at overtage de roller og ansvarsområder, som udviklingslandenes lokalregeringer har.