DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/405

(2004/C 78 E/0427)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2407/03

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(21. juli 2003)

Om: Bilforsikringer

Den 19. juni 2003 forelagde den belgiske forsikringsombudskvinde sin årsberetning, som bl.a. konstaterede: »Der været så kolossalt mange opsigelser, som faktisk sjældent har været klart begrundet, at der rejser sig det spørgsmål, om et forsikringsselskab, som først hverver en kunde for derpå uden den mindste forklaring at give denne løbepas, ikke begår retsmisbrug«. Forsikringsselskaberne kan jo nemlig uden videre hvert år opsige en kontrakt under iagttagelse af opsigelsesfristen.

Det fremgår af disse oplysninger, at forsikringsselskaberne i skadestilfælde har lov til at nægte deres kunder anden dækning end den lovpligtige ansvarsforsikring, selv når den pågældende ikke havde noget ansvar, eller der ikke var impliceret nogen tredjepart.

Deler Kommissionen den opfattelse, at bilister, der har været impliceret i en ulykke, som de ikke selv har været ansvarlige for, eller hvori der ikke har været impliceret nogen tredjepart, ikke uden videre kan afvises af forsikringsselskaberne for bestemte risicis vedkommende, da det jo ikke tjener noget formål at forsikre sig mod en risiko, når forsikringsselskaberne i vidt omfang afviser kunderne, som — i god tro — har gjort krav gældende på skadesgodtgørelse? I benægtende fald hvorfor ikke? Hvilke skridt vil den i bekræftende fald tage til fordel for de pågældende forbrugere?

Er der rent faktisk tale om retsmisbrug, når man hverver kunder for derpå uden begrundelse at give dem løbepas? Hvilke skridt vil Kommissionen i bekræftende fald tage? Med hvilke argumenter vil Kommissionen i benægtende fald gendrive den belgiske forsikringsombudskvindes hypotese?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

på skriftlige forespørgsler E-2405/03, E-2406/03 og E-2407/03

(4. september 2003)

Kommissionen følger med bekymring situationen i visse medlemsstater, hvor præmiestigningerne for obligatoriske forsikringer risikerer at have den uønskede virkning, at de forringer eller forhindrer den enkeltes (særlig unges og ældres) frie valg mellem forskellige transportmidler (privatbilisme eller kollektiv transport). Det ærede parlamentsmedlem henvises til de svar, som Kommissionen gav på skriftlig forespørgsel P-0592/02 (1) og Ε-1522/03 (2) fra henholdsvis Marianne Thyssen og Armando Cossutta.

Kommissionen går imidlertid fortsat ind for princippet om fri præmiefastsættelse, der anbefales i tredje forsikringsdirektiv. Dette gælder specielt for området ansvarsforsikring for motorkøretøjer, og det på trods af denne forsikringstypes obligatoriske karakter som bekræftet af Domstolens seneste retspraksis (jf. særlig dommen af 25. februar 2003 (3)). Den skærpede konkurrence er nemlig til fordel for forbrugerne.

Det ærede parlamentsmedlem nævner ånden i artikel 21 i EU's charter om grundlæggende rettigheder og artikel II-21 i udkastet til traktaten om indførelse af en europæisk forfatning. Kommissionen ønsker at præcisere, at en differentieret behandling ikke nødvendigvis udgør en diskrimination baseret på forsikringstagers alder, når denne behandling kan begrundes med objektive faktorer, der afspejler underliggende objektive elementer, med henblik på at bestemme niveauet for forsikringstagers præmier. Der skal således tages hensyn til det forhold, at forsikringsselskaberne bl.a. fastsætter deres tariffer som en funktion af den gennemsnitlige skadesfrekvens. På grundlag af deres vurdering af risikoen kan de frit beslutte at tilpasse deres tilbud eller endog overlade visse nationale markedsnicher til konkurrenterne. Under alle omstændigheder skal Kommissionen præcisere, at segmenteringen på ingen måde er et resultat af bestemmelserne på europæisk plan, men snarere en teknik, der tager sigte på at fastsætte priserne mere i overensstemmelse med situationen på det enkelte lokale marked: der gælder forskellige priser for personer, som repræsenterer forskellige omkostninger. I denne forstand forekommer segmenteringen at være i overensstemmelse med EU-retten, for så vidt den svarer til forskellige kundekategorier, for hvilke risiciene kan vurderes ved hjælp af passende og objektive statistiske analyser.

I forespørgsel E-2406/03 berørte det ærede medlem spørgsmålet om at tage hensyn til forsikringstagernes skadeshistorie. Kommissionen ønsker at minde om, at afskaffelsen af det ensartede obligatoriske bonus/malus-system i Belgien er en direkte konsekvens af den foranstaltning, der blev indledt allerede i 1996, og som endelig gennemførtes i 2002 (4) med indførelsen af bestemmelser, der afkobler forbindelsen mellem bonusskalaen og præmien. Hermed vil forsikringsselskaberne få en større frihed til at foretage differentiering på grundlag af forsikringstagernes faktiske skadeshistorie og til at fremsætte mere konkurrencedygtige tilbud til deres kunder.

Det ærede medlem berører ligeledes i dette spørgsmål de bestemmelser, der er indført i belgisk lovgivning ved artikel 2 i lov af 2. august 2002, den såkaldte »Loi Monfils« (5). Bestemmelserne giver enhver adgang til at henvende sig til Bureau de tarification, »når mindst tre forsikringsselskaber, som en person henvender sig til, har nægtet at give en dækning«. Det bør præciseres, at »forslaget om en højere præmie« end en tærskel »bestemt ved at multiplicere den laveste præmie i forsikringsselskabets tarif for et motorkøretøj, der er identisk med det, der er genstand for anmodningen«, ligestilles med et afslag i henhold til disse bestemmelser. Det er klart, at det i overensstemmelse med regelsættet på europæisk plan udelukkende påhviler de nationale myndigheder at fastsætte passende mekanismer for, at forsikringstagerne kan opfylde forpligtelsen til at tegne en obligatorisk ansvarsforsikring. Kommissionen kan følgelig ikke udtale sig om tiltag som disse eller det, der er nævnt i forespørgsel nr. E-2407/03, der henhører under de belgiske institutioners beføjelser. Kommissionen ser imidlertid meget positivt på foranstaltningen, der sigter på at sikre, at der tegnes de fornødne forsikringer, og som er indeholdt i disse selvsamme bestemmelser, og som ser ud til at være fuldstændig forenelig med målsætningen i direktiverne om ansvarsforsikring for motorkøretøjer.

Inden for rammerne af den igangværende modernisering af direktiverne om ansvarsforsikring for motorkøretøjer har Kommissionen for sit vedkommende taget initiativ til at foreslå visse foranstaltninger, der sigter på at lette livet for de personer, der ønsker at skifte forsikring (forpligtelse for forsikringsselskabet til at udstede en attest om skadeshistorien) for at kunne udnytte de bedste vilkår på et givet tidspunkt (6). I denne sammenhæng er Kommissionen selvfølgelig positiv over for enhver foranstaltning, der tager sigte på at forbedre gennemsigtigheden, sådan at informationsasymmetrien mellem forsikringsselskabet og forsikringstageren formindskes.

Kommissionen er desuden overbevist om, at den eneste måde, hvorpå omkostningerne til ansvarsforsikring for motorkøretøjer kan reduceres, er at forbedre sikkerheden på vejene: i 2000 resulterede bilulykker i 41 761 døde (heraf 1 470 i Belgien) og over 1,7 millioner tilskadekomne i Unionen. Mellem 1991 og 2001 døde 16 918 personer på de belgiske veje (7). For at ændre denne situation fører Unionen en meget ambitiøs kampagne for sikkerheden på vejene, og virkningerne af denne kampagne vil også være økonomisk positive for forsikringstagerne, da et fald i skaderne nødvendigvis vil få indvirkning på forsikringspræmierne.

Med hensyn til den belgiske regerings planer vedrørende varigheden af forsikringskontrakter, der dækker ansvarsforsikring for motorkøretøjer for unge bilister, der er nævnt i forespørgsel E-2405/03, er det ikke Kommissionens opgave at tage stilling til hypotetiske udkast til nationale bestemmelser.

(1) EFT C 301 E af 5.12.2002.

(2) EFT C 33 E af 6.2.2004, s. 128.

(3) I sag C-59/01, Kommissionen mod Den Italienske Republik, særlig præmis 29 i dommen.

(4) Med vedtagelsen af l'arrêté royal af 16. januar 2002 om ændring af l'arrêté royal af 22. februar 1991 om den generelle kontrolordning for forsikringsselskaber og l'arrêté royal af 14. december 1992 om standardkontrakten for obligatorisk ansvarsforsikring for motorkøretøjer, offentliggjort i Moniteur belge af 14. februar 2002.

(5) Offentliggjort i Moniteur belge den 30. august 2002.

(6) KOM(2002) 244 endelig udg.

(7) Ifølge CARE, Fællesskabets databank om ulykker i vejtrafikken (http://europa.eu.int/comm/transport/home/care/ index_en.htm).