SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0592/01

af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen

(1. marts 2001)

Om: Anvendelsesområdet for EU-godkendt specifikation EN1317 for autoværn

Kommissionen anmodes om at udtale sig om, i hvilket omfang specifikation EN1317 vedrørende autoværn kan gennemtvinges i EU's medlemsstater. Er der eventuelle særlige forhold, der gør sig gældende i Det Forenede Kongerige, i betragtning af at Sistema Construction (UK) Limited har haft vanskeligheder med at sælge til UK Highways Agency (det engelske vejdirektorat), som tilsyneladende anvender en særlig national norm?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(8. maj 2001)

Når offentlige myndigheder i en medlemsstat indgår kontrakter om indkøb af produkter, om bygge- og anlægsarbejder eller om køb af serviceydelser, er de forpligtet til at overholde Fællesskabets direktiver om offentlige indkøb. I det pågældende tilfælde, hvor det drejer sig om det engelske vejdirektorats indkøb af autoværn, er vejdirektoratet forpligtet til at overholde Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb(1).

Direktiv 93/36/EØF opstiller en lang række krav, bl.a. om offentliggørelse af kontrakterne på EU-plan, udvægelse af udbydere på grundlag af anførte kriterier og anvendelsen af ikke-diskriminerende teknikske kriterier i enhver form for kontraktdokumentation. Med hensyn til sidstnævnte krav fastsætter direktiv 93/36/EØF, at såfremt der eksisterer europæiske standarder, skal de offentlige myndigheder generelt anføre deres krav under henvisning til disse standarder. Der findes en række undtagelser fra denne regel, bl.a. i de tilfælde, hvor den europæiske standard ikke indeholder nogen bestemmelse om, hvorledes der skal konstateres overensstemmelse mellem et produkt og den pågældende standard, og under særlige omstændigheder kun i de tilfælde, hvor anvendelsen af europæiske standarder ville tvinge den ordregivende myndighed til at anskaffe materiel, der er uforeneligt med udstyr, der allerede anvendes. Fravigelser fra den generelle regel kræver en restriktiv udlægning.

Formålet med den europæiske standard (EN) 1317 er at fastsætte en europæisk standard for autoværn. Standarden er opdelt i seks afsnit. Afsnit 1 omhandler terminologien og de generelle kriterier for metoderne til afprøvning af autoværn. Afsnit 2 beskriver de enkelte ydelsesklasser, acceptkriterier for stødkontrol og prøvemetoder for autoværn. Afsnit 3 omhandler ydelsesklasser, acceptkriterier for stødkontroller og prøvemetoder for påkørselsdæmpere. Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) har godkendt afsnit 1, 2 og 3 som europæiske standarder. Afsnit 4, 5 og 6 i EN 1317 handler om terminaler og overgange ved autoværnet samt om dets holdbarhed, og afsnittene indeholder en vurdering af autoværnets ensartethed og af rækværket beregnet til fodgængere. Disse afsnit er endnu ikke blevet godkendt af CEN og kan formelt set endnu ikke betegnes som europæiske standarder.

Der er i en anden medlemsstat blevet indledt en undersøgelse af anvendelsen af en standard, der formodentligt er i strid med EN 1317. Der er blevet rettet en række spørgsmål til denne medlemsstat, som er blevet bedt om at begrunde, hvorfor den ikke har specificeret kravene i udbudsmaterialet under henvisning til den pågældende europæiske standard. Undersøgelsen er først lige blevet påbegyndt, og Kommissionen har endnu ikke modtaget medlemsstatens svar.

Kommissionen er ikke i besiddelse af specifikke oplysninger om Det Forenede Kongeriges anvendelse af EN 1317 i relation til indkøb af autoværn. I den forbindelse agter Kommissionen nu at henvende sig skriftligt til myndighederne i Det Forenede Kongerige.

(1) EFT L 199 af 9.8.1993.