ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2583/99

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Sammenbundtning af rejseforsikringer og pakkerejser

Har Kommissionen kendskab til den i Det Forenede Kongerige udbredte praksis blandt rejsebureauer med at bundte forsikringer sammen med pakkerejser? Denne praksis, som kræver, at forbrugerne køber

rejsebureauets egen rejseforsikring sammen med pakkerejserne, indebærer bl.a., at rejsebureauet tilbyder en såkaldt gratis forsikring som en del af pakkerejsen, og at turarrangører nægter at bekræfte en feriebestilling, indtil kunderne fremlægger beviser for, at de har tegnet en tilsvarende alternativ forsikring. Ved Kommissionen, om samme praksis benyttes i andre medlemsstater, og finder den, at den er forenelig med EU-lov?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(2. februar 2000)

Kommissionen har intet specifikt kendskab til og har heller ikke modtaget klager over den praksis, som det ærede medlem nævner.

Emnet dækkes i EU-lovgivningen af Rådets direktiv nr. 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure(1). I henhold til artikel 4, stk. 1, litra b, skal rejsearrangøren og/eller formidleren skriftligt eller på en anden dertil egnet måde i god tid inden rejsens begyndelse give forbrugeren oplysninger om muligheden for at tegne en fakultativ forsikring, der dækker udgifterne, hvis forbrugeren afbestiller rejsen, eller en rejseforsikring, der dækker udgifterne ved hjemtransport i tilfælde af ulykke eller sygdom.

Såfremt den praksis, som det ærede medlem omtaler, umiddelbart forekom at være en overtrædelse af direktivets bestemmelser, som er suppleret med de nationale gennemførelsesforanstaltninger f.eks. ved at der blev krævet en obligatorisk forsikring i stedet for en fakultativ forsikring ville det være på sin plads, at sagen blev rejst over for de nationale myndigheder.

Endvidere ville det være tilrådeligt for forbrugere, som stilles over for tvivlsomme kontrakter, at henvende sig til en forbrugerorganisation med henblik på at få vurderet, om den pågældende praksis er lovlig, og at overveje, hvordan man derefter mest effektivt kan gå frem.

Med hensyn til konkurrenceloven kan den praksis, hvorved salget af ét produkt gøres betinget af salget af et andet helt anderledes produkt, eller bundling som det også hedder, være en overtrædelse af EU's konkurrenceregler, hvis det foretagende, der benytter denne praksis, har en dominerende stilling på markedet, eller hvis denne praksis er et resultat af en aftale mellem flere foretagender. Da det ærede medlem ikke hævder, at rejsebureauer i Det Forenede Kongerige har indgået en indbyrdes aftale om at tvinge kunderne til at kombinere køb af forsikringer med køb af pakkerejser, og da Kommissionen samtidig ikke har grund til at mene, at noget rejsebureau eller nogen rejsearrangør har en dominerende stilling i Det Forenede Kongerige, er der under disse omstændigheder formentlig ingen grund til, at Kommissionen indleder en undersøgelse i henhold til konkurrencereglerne.

(1) EFT L 158 af 23.6.1990.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2282/99

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Komitologi

Vil Kommissionen fremsende en fuldstændig liste over samtlige komiteer og ekspertgrupper mv., som modtager rejserefusion fra EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(21. januar 2000)

Kommissionen godtgør rejseudgifter i forbindelse med alle møder, der afholdes i dens udvalg og ekspertgrupper. Det ærede medlem og generalsekretariatet vil få tilsendt en fortegnelse over de udvalg og ekspertgrupper, i forbindelse med hvis møder der vil blive ydet godtgørelse i indeværende år.

Med hensyn til faktisk afholdte rejseudgifter tilsendte Kommissionen i juni 1999 det ærede medlem en opgørelse over alle de udvalgsmøder, der var afholdt i 1997. Den vil fremsende en tilsvarende opgørelse for ekspertgrupperne for samme år.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1846/99

af Jacques Poos (PSE) til Kommissionen

(11. oktober 1999)

Om: Overførsel af tjenestemænd fra Luxembourg til Bruxelles

Jeg skal herved meddele Dem, at Kommissionens personalerepræsentanter i Luxembourg over for mig har givet udtryk for deres store frygt for Kommissionens omstruktureringsplaner.

Ca. 100-140 fastansatte og deres familier skulle således være tvunget til at flytte til Bruxelles, og ca. 50 midlertidigt ansatte og tjenesteudbydere ville miste deres arbejde.

Fagforeningerne (FFPE, SE og US) understreger, at Kommissionen synes at overse, at Luxembourg er et af Den Europæiske Unions sæder, og at den udstikker retningslinjer og træffer afgørelse om hasteoverflytninger til Bruxelles helt uden at have underrettet og hørt personalerepræsentanterne i Luxembourg.

Derfor ønsker jeg oplysninger om følgende:

- Er fagforeningsrepræsentanternes udtalelser korrekte?

- Har Kommissionen i bekræftende fald behørigt underrettet og hørt personalerepræsentanterne?

- Har Kommissionen endvidere indledt samrådsproceduren med de luxembourgske myndigheder i overensstemmelse med rammeaftalen?

Kun ved et klart og utvetydigt svar samt en uforbeholden overholdelse af procedurerne vil den nye Kommission kunne undgå bebrejdelser om at foretage en uhæmmet omstrukturering uden hensyntagen til de åbenhedsprincipper, den højtideligt har erklæret at ville følge.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(19. november 1999)

Kommissionen mærker sig det ærede medlems bekymring i anledning af rapporter til ham fra fagforeninger, der repræsenterer Kommissionens personale i Luxembourg.

Kommissionen bekræfter den udtalelse, som Neil Kinnock fremsatte over for de mange medlemmer af Kommissionens personale, herunder repræsentanter for fagforeningerne, på mødet i Luxembourg den 6. oktober og derefter over for aviser med henblik på offentliggørelse, og som havde følgende ordlyd:

Kommissionen skal ifølge vedtægten underrette det centrale personaleudvalg om større administrative ændringer. Kommissionens tjenestegrene respekterede dette krav inden vedtagelsen af omstruktureringspakken. Forslagspakken blev tilsendt det centrale personaleudvalg den 24. september 1999. Kommissionen vedtog pakken den 29. september 1999.

Omstruktureringen (af Kommissionen) kræver ikke, at der overflyttes personale fra Luxembourg til Bruxelles og vice versa. Som det er tilfældet i enhver administration, kan der i tidens løb finde meget begrænsede overflytninger sted mellem de forskellige arbejdspladser, men kollegiet har ikke truffet nogen afgørelser om sådanne overflytninger. Under alle omstændigheder ville nettoeffekten af sådanne eventuelle flytninger blive meget lille, og de ville finde sted gennem stillingsopslag. Der bliver ikke tale om tvungne overførsler af personale.

Endvidere understreger Kommissionen, at alle krav om samråd med de luxembourgske myndigheder fortsat vil blive opfyldt.

Det fremgår således, at Kommissionen helt og fuldt er klar over Luxembourgs betydning som et af institutionernes sæder og ikke træffer afgørelser om overflytninger uden at have hørt personalet efter de gældende procedurer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2440/99

af Giles Chichester (PPE-DE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: De svenske myndigheders nedlukning af atomkraftværket Barsebäck

Den svenske regering har besluttet inden udgangen af november 1999 at nedlukke en af landets tolv atomreaktorer på atomkraftværket Barsebäck, som ligger tæt på København. Denne reaktor ejes af et af de to privatejede kraftværker de øvrige ti ejes af staten via den statslige energistyrelse. Myndighederne har hverken foretaget en vurdering af de indvirkninger, nedlukningen af reaktoren vil have på miljøet, eller givet tilsagn om at yde godtgørelse til ejerne og de ansatte.

Dette forhold foranlediger på grund af den nært forestående nedlukningsdato til at anmode Kommissionen om at behandle følgende vigtige spørgsmål som hastesag:

1. Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt de svenske myndigheders beslutning om at nedlukke en af de to privatejede reaktorer og ikke et af de ti statsejede værker set ud fra et konkurrencemæssigt synspunkt strider mod EU-lovgivningen?

2. Har Kommissionen sikret sig, at der i denne sag på korrekt vis er foretaget en fuld vurdering af indvirkningerne på miljøet, og bør nedlukningsdatoen ikke i benægtende fald annulleres øjeblikkeligt?

3. Hvorfor har Kommissionen ikke allerede truffet foranstaltninger i sagen i betragtning af, at den højeste forvaltningsretlige instans i Sverige, som er den øverste appelinstans, har stadfæstet regeringens beslutning, men undladt at anmode De Europæiske Fællesskabers Domstol om en præjudiciel afgørelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(6. januar 2000)

Nedlukningen af en af Sydkrafts reaktorer i Barsebäck den 30. november 1999 kunne have ført til konkurrenceforvridning på det pågældende marked. Kommissionen har imidlertid forstået, at ejeren af anlægget efter at have indgået en aftale med den svenske stat om erstatning ikke længere vil anlægge nogen sag mod den svenske regerings beslutning fra det øjeblik, hvor aftalen træder i kraft, når den bliver godkendt af Parlament i foråret 2000.

Kommissionen undersøger for øjeblikket, hvilke konsekvenser nedlukningen af reaktoren kan få under Fællesskabets miljølovgivning.

Hvad angår de proceduremæssige aspekter i forbindelse med anmodningen om en præjudiciel afgørelse fra Domstolen, har Kommissionen allerede henvendt sig til de svenske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2442/99

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: FN's Beijing+5-konference

Vil Kommissionen være rede til at yde økonomisk støtte til ikke-statslige organisationer, som ønsker at deltage i Beijing+5-konferencen i New York til næste år?

Hvilke kriterier vil disse ikke-statslige organisationer skulle opfylde for at modtage en sådan støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. januar 2000)

Det særlige møde i De Forenede Nationer (FN) Kvinder 2000: ligestilling, udvikling og fred for det 21. århundrede Beijing 2000 vil tjene som et forum, hvor man bekræfter viljen og evaluerer de fremskridt, som regeringerne har gjort med hensyn til at gennemføre de fremsynede strategier fra 1985 og erklæringen fra Beijing samt handlingsplanen fra 1995.

FN's medlemsstater udpeger selv de delegationer, som skal deltage i FN's internationale konferencer og møder. Regeringerne bedes ikke formelt lade deres nationale delegationer omfatte ikke-statslige organisationer (NGO'er), men som konsekvens af den enstemmige anerkendelse af den vigtige rolle, som ikke-statslige kvindeorganisationer spiller i opfølgningsprocessen efter mødet i Beijing, er repræsentanter fra NGO'er i stadig stigende grad repræsenteret i de nationale delegationer.

Ansvaret for økonomisk støtte til NGO'ernes deltagelse ligger først og fremmest hos den frivillige sektor og dernæst hos regeringen på nationalt plan. Kommissionen råder ikke over ressourcer til at støtte NGO'er, som ønsker at deltage i Beijing+5-konferencen.

Fællesskabet, repræsenteret ved Kommissionen, har, selv om det er signatar af erklæringen fra Beijing og handlingsplanen, kun observatørstatus i FN.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2088/99

af Maurizio Turco (TDI) til Rådet

(8. november 1999)

Om: Statsborgere i EU-medlemsstater med asylret i andre medlemsstater eller tredjelande

Med Amsterdam-traktaten er asylpolitik blevet integreret i EF-traktaten, særligt afsnit IV med overskriften Visum, asyl, indvandring og andre politikker i forbindelse med den fri bevægelighed for personer.

Protokollen om asyl for statsborgere i Den Europæiske Unions medlemsstater, der er knyttet som bilag til EF-traktaten, fastslår, at Rådet omgående skal underrettes, hvis en medlemsstat beslutter at give asyl til en statsborger fra en anden medlemsstat, hvilket understreger Rådets centrale rolle i udvekslingen af oplysninger vedrørende asyl og indvandring mellem medlemsstaterne.

Som følge af disse bestemmelser samt begrænsningerne i Geneve-konventionen af 28. juli 1951 og New York-protokollen af 31. januar 1967 om flygtningestatus kan EU-borgere generelt kun opnå asyl i tredjelande, men ikke længere i EU-medlemsstater.

Findes der tilfælde med statsborgere i EU-medlemsstater, der har opnået asyl i en anden medlemsstat eller i stater uden for EU før eller efter EU-traktatens og asylprotokollens ikrafttrædelse? I bekræftende fald med hvilken begrundelse?

Finder Rådet ikke, at der er et presserende behov for en undersøgelse med det formål at få fastlagt og fjernet årsagerne til anmodninger om og opnåelse af asyl i tredjestater, således at der kan sikres en rimelig balance i forholdet til begrænsningerne i EU-borgerens ret til adgang til asyl i andre EU-medlemsstater?

Svar

(17. december 1999)

I de seks måneder, der er forløbet siden Amsterdam-traktatens ikrafttræden, har Rådet ikke modtaget underretninger i henhold til asylprotokollen om, at en medlemsstats statsborger har søgt asyl i en anden medlemsstat.

Rådet har ingen oplysninger om asylansøgninger indgivet af EU-statsborgere i tredjelande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1740/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. september 1999)

Om: EU-studerendes vanskelige situation i Jugoslavien, på grund af følgerne af bombardementerne

Et betydeligt antal studerende fra EU-landene, især Grækenland, er påbegyndt studier i Jugoslavien, inden krigshandlingerne blev indledt. Disse studerende og deres familier står i dag over for alvorlige problemer på grund af miljøforureningen, manglen på drikkevand, opløsning af infrastrukturen, dårlige forhold med hensyn til lægebehandling, transportvanskeligheder, mangel på brændsel samt den voksende kriminalitet på grund af den opløsning af samfundet, der er sket efter krigen. Det er naturligt, at mange studerende tøver med at vende tilbage og risikerer at måtte afbryde deres studier på halvvejen.

Kommissionen bedes besvare følgende:

1. Mener Kommissionen på baggrund af de oplysninger, den råder over, at forholdene i Jugoslavien i dag er af en sådan karakter, at de europæiske studerende trygt kan fortsætte deres studier i landet?

2. Er Kommissionen ikke enig i, at den bedste løsning ville være at overføre de studerende til universiteter i deres oprindelsesland, så de kan undgå de mange risici og fortsætte deres studier uden afbrydelse?

3. Hvilke initiativer ville Kommissionen kunne tage med henblik på effektiv imødegåelse af disse studerendes problemer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(25. oktober 1999)

Hvad angår de generelle spørgsmål om de miljømæssige virkninger af Kosovo-konflikten for Serbien, henvises det ærede medlem til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-498/99 af Watts(1) og svaret på den skriftlige forespørgsel E-1512/99(2) fra det ærede medlem.

Kommissionen kan ikke udtale sig om, hvorvidt betingelserne i et tredjeland er tilstækkelig sikre til, at studerende fra medlemsstaterne kan fortsætte deres studier.Spørgsmålet om overførsel af studerende fra universiteter i tredjelande til medlemsstaterne vedrører de studerende selv samt de pågældende universiteter. Kommissionen har ikke til hensigt at tage noget initiativ i denne henseende.

(1) EFT C 348 af 3.12.1999, s. 85.

(2) EFT C 27 E af 29.1.2000, s. 103.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1741/99

af Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen

(30. september 1999)

Om: Trusler som følge af europæiske investeringer i Chile

Ifølge oplysninger fra officielle kilder har spanske virksomheder med investeringer i Chile i den seneste tid været udsat for pression fra de chilenske myndigheders side.

Har Kommissionen kendskab til sådanne trusler? Mener Kommissionen ikke, at enhver form for pression, der udøves over for virksomheder i en medlemsstat, må opfattes som en fjendtlig handling, der er rettet mod den Europæiske Union som helhed?

Har Kommissionen taget skridt til at indhente yderligere oplysninger om den pågældende sag?

Agter Kommissionen at intervenere inden for rammerne af samarbejdsaftalerne mellem Unionen og Chile, hvis de pågældende forlydender om pression viser sig at være rigtige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(15. oktober 1999)

Kommissionen er underrettet om, at der har fundet et privat møde sted mellem udenrigsminister Juan Gabriel Valdés og spanske virksomhedsledere i Santiago.

Kommissionen og dens delegation i Chile har ikke kendskab til, at de chilenske myndigheder officielt skulle have indtaget den holdning at udøve diskrimination over for spanske virksomheder, og har heller ikke i øjeblikket noget bevis for, at de chilenske myndigheder skulle have udsat en medlemsstats virksomheder for nogen form for pression.

Hvis en medlemsstats virksomheder bliver udsat for uretfærdig behandling, vil sagen naturligvis blive behandlet efter de procedurer, der er vedtaget af Fællesskabets institutioner.

Forholdet mellem Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene siden og Chile på den anden side er omfattet af rammeaftalen om samarbejde. Artikel 33, stk. 2, i denne aftale fastsætter således at Det Fælles Råd, som består af medlemmer af Rådet, medlemmer af Kommissionen og repræsentanter for Chile, undersøger alle større problemer og alle andre bilaterale eller internationale spørgsmål af fælles interesse med henblik på at virkeliggøre aftalens mål. Formålet med aftalen er at styrke den bestående forbindelse mellem Fællesskabet og Chile, og Kommissionen vil så vidt muligt arbejde på at bevare og intensivere denne forbindelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1586/99

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Stigende sundhedsmæssige problemer som følge af omstrejfende kæledyr og landbrugshusdyr i Kosovo

Er Kommmissionen bekendt med en artikel af Ray Gutman i Washington Post, hvori det nævnes, at der er stigende sundhedsmæssige problemer blandt mennesker i Kosovo på grund af omstrejfende kæledyr og landbrugshusdyr, som er opgivet af deres ejere?

Er Kommissionen klar over, at sygdomme såsom brucellose og tuberkulose breder sig meget hurtigt blandt mennesker som følge heraf?

Er det muligt at indfange omstrejfende kæledyr og landbrugshusdyr og anbringe dem i karantæne, således at dyrenes retmæssige ejere kan afhente dem?

Er Kommissionen villig til i sit hjælpeprogram at lægge mere vægt på dette spørgsmål gennem målrettet støtte til dyrlæger og veterinærlaboratorier i Kosovo og gennem målrettede forebyggelsesprogrammer i samråd med de berørte instanser f.eks., Verdensorganisationen for Dyrebeskyttelse WSPA, der i øjeblikket allerede er engageret i Kosovo?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(13. oktober 1999)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymring med hensyn til situationen i Kosovo, og med hensyn til de sundhedsmæssige problemer, der er forbundet med de nuværende betingelser for både mennesker og dyr.

For øjeblikket og inden for en overskuelig fremtid omfatter Kommissionens hjælpeprogrammer for Kosovo først og fremmest humanitær bistand og nødreparationer af boliger, for at sætte befolkningen i stand til at klare den kommende vinter, og for det andet materiel genopbygning.

Herudover kan Kommissionen under hensyntagen til risikoen for sundhedsmæssige problemer for både mennesker og dyr som følge af omstrejfende kæledyr og landbrugshusdyr i Kosovo meddele det ærede medlem, at Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand (ECHO) allerede har indledt drøftelser med FN's Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO) vedrørende et program for vaccination af alle omstrejfende kæledyr og lanbrugshusdyr i Kosovo. Dette program vil gøre det muligt at foretage en optælling af dyr i provinsen og medvirke til at forhindre spredningen af sygdomme i befolkningen. Programmet skal supplere taskforce-programmet om genåbning eller genopbygning af veterinærlaboratorier i Kosovo.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0782/99

af John Iversen (PSE) til Kommissionen

(6. april 1999)

Om: Vaerftsstoette i EU

Den 26. januar 1999 gik det danske skibsvaerft Aarhus Flydedok A/S konkurs, hvilket medfoerer, at omkring 2000 mennesker mister arbejdet. Konkursen haenger bl.a. sammen med de ulige konkurrencevilkaar inden for skibsbygningsindustrien. Skibsvaerfter i visse medlemslande inden for Faellesskabet modtager aabenbart stadig statsstoette, mens andre maa klare sig paa markedsvilkaar, hvilket ikke syntes at harmonere med maalene for EU's politik paa omraadet. Det nyeste eksempel herpaa er det tyske skibsvaerft Meyer Werft, der har faaet en aftale igennem om at bygge to skibe til Indonesien paa basis af ulandsmidler. Paa den baggrund vil jeg gerne spoerge Kommissionen om foelgende:

1. Hvilke initiativer agter Kommissionen at tage for at komme statsstoetten i EU til livs inden for denne branche?

2. Hvordan forloeber forhandlingerne i OECD-regi mellem EU, USA, Japan og Norge om at fjerne statsstoetten til skibsbygning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(3. maj 1999)

1. Mulighederne for at yde statsstoette til skibsbygningsindustrien i EU er gradvis blevet reduceret inden for de seneste aar. Kommissionen foerer endvidere noeje kontrol med den statsstoette, der ydes inden for denne sektor. Desvaerre er OECD-aftalen ikke traadt i kraft som forventet. Derfor foreslog Kommissionen i 1998 Raadet forordning (EF) 1540/98 af 29. juni 1998 om nye regler for stoette til skibsbygningsindustrien(1). Ifoelge denne forordning, som traadte i kraft 1. januar 1999, vil kontraktbetinget stoette til skibsbygning blive afskaffet 31. december 2000. I henhold til forordningen vil driftsstoette i form af udviklingsbistand til udviklingslande fortsat vaere tilladt. Betingelserne er dog strengere end dem, der var gaeldende i Raadets syvende direktiv 90/684/EOEF af 21. december 1990 om stoette til skibsbygningsindustrien(2). For at undgaa at udviklingsbistand anvendes som skjult driftsstoette til et vaerft, skal medlemsstaten nu dokumentere over for Kommissionen, at tilbuddet om udviklingsbistand staar aabent for forskellige skibsvaerfter. Det understreges endvidere, at al udviklingsbistand nu skal anmeldes og godkendes af Kommissionen i hvert enkelt tilfaelde. Kommissionen skal under alle omstaendigheder kontrollere det saerlige udviklingsaspekt for at sikre sig, at der er tale om reel udviklingsbistand.

2. Udsigterne til, at den amerikanske kongres ratificerer OECD-skibsbygningsaftalen er ikke opmuntrende. Mulighederne for at gennemfoere OECD-aftalen blandt "de fire" (uden USA) er afvist af EU's industri og stoettes ikke af et flertal blandt medlemsstaterne. De alternative muligheder vil blive droeftet paa moedet med OECD's arbejdsgruppe nr. 6 den 31. maj 1999

(1) EFT L 202 af 18.7.1998.

(2) EFT L 380 af 31.12.1990.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0770/99

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(29. marts 1999)

Om: "Helados artesanos" (hjemmelavet, ikke-industrifremstillet is)

I De Europaeiske Faellesskabers Tidende C 329 af 31.10.1997 offentliggjordes en ansoegning om registrering af et specifikt produkt med betegnelsen "helado artesano" indgivet i medfoer af Raadets forordning (EOEF) 2082/92(1) om specificitetsattestering. Der er endnu ikke sket noget i sagen.

Hvor langt er denne sag naaet i proceduren?

(1) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 9.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 146/99 af Brigitte LANGENHAGEN EU-støtte til den tyske Landkreis Stade (SUPPLERENDE SVAR)



EF-Tidende nr. C 370 af 21/12/1999 s. 0021



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0146/99 af Brigitte Langenhagen (PPE) til Kommissionen (11. februar 1999) Om: EU-stoette til den tyske Landkreis Stade Hvilke former for stoette, og i hvilken stoerrelse, opregnet efter de forskellige stoetteomraader, er i valgperioden 1994-1999 tilgaaet den tyske Landkreis Stade?