SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3298/02

af Francesco Fiori (PPE-DE) til Kommissionen

(14. november 2002)

Om: Klarhed om økologiske produkter

Økologisk landbrug er i dag en mulighed for landbrugsbedrifterne, som imødekommer en forbrugergruppes specifikke behov. Der er ikke tale om en alternativ produktionsform, men om en produktionsform, der kan indgå som et supplement. Hvis det økologiske landbrug vedbliver med at vokse stødt, vil det muligvis komme til at berøre alle traditionelle landmænd. Økologisk landbrug lider imidlertid under manglende klarhed. Ofte lader forbrugerne i højere grad sig lede af et fantasifuldt produktnavn og forhandlerens varemærke end af garantimærket.

Hvorledes vil Kommissionen afhjælpe den forvirring, der skyldes brugen af forskellig terminologi, utilstrækkelig harmonisering, en ofte uensartet præsentation af produkterne og sammenblanding af økologiske produkter, naturprodukter og kvalitetsprodukter?

Der er grund til at være tilfreds med de foranstaltninger, der skal forhindre misbrug af de økologiske produktionsbetegnelser. Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at tilvejebringe sikkerhed omkring produkternes identitet, og for at forbrugerne på grundlag af mærkning, certificering, sporbarhed og kontrol får korrekte og klare oplysninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(9. december 2002)

I 1991 blev der indført regler for mærkningen af produkter fra økologisk landbrug ved Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler(1). Produkter beregnet til konsum skal desuden mærkes i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(2). I dette direktiv, som også gælder for økologiske landbrugsprodukter, fastslås det, at mærkningen og dennes nærmere udformning ikke må vildlede køberen.

Ifølge ovennævnte økologiforordning er terminologien i forbindelse med den økologiske produktionsmetode beskyttet. Med forordningen blev der skabt en harmoniseret ramme for produktionsregler og kontrolkrav. Sporbarhed blev indført i kontrolsystemet for kødproduktion i 1999, og i 2001 blev dette princip udvidet til at gælde alle landbrugsprodukter. At visse produkter er underlagt den særlige kontrolordning kan vises ved, at mærkningen af de økologiske landbrugsprodukter indeholder et EU-logo for harmoniseringen på EU-niveau.

Informationstiltag og salgsfremstød i forbindelse med EU-logoet indgår også i Rådets forordning (EF) nr. 2826/2000 af 19. december 2000 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked(3) og er rettet mod forskellige målgrupper, herunder forbrugerne. Disse foranstaltninger medfinansieres af EU. Endvidere er Kommissionen for øjeblikket ved at undersøge muligheden for en europæisk handlingsplan for økologisk landbrug og økologiske fødevarer. Mange forskellige aktører, bl.a. forbrugerne, er blevet opfordret til at være med til at udarbejde handlingsplanen sammen med de ansvarlige myndigheder i medlemslandene.

(1) EFT L 198 af 22.7.1991.

(2) EFT L 109 af 6.5.2000.

(3) EFT L 328 af 23.12.2000.