DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/4

(2004/C 70 E/004)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2617/02

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(18. september 2002)

Om: Udligningstillæg i Europaskolernes lønordning

Siden september 2000 har Europaskolerne haft en ny lønordning for deres lærere.

Lærere udvælges af myndighederne i deres hjemlande og aflønnes med den normale sats for en lærer i overensstemmelse med lønskalaerne i deres hjemland. Al indkomstskat, bidrag til social sikring fratrækkes denne løn i hjemlandet. Da lønsatserne for lærere varierer betydeligt mellem de forskellige hjemlande, afrundes lærerens løn af Europaskolens Øverste Råd således, at lærerne på Europaskolerne modtager samme løn for samme arbejde. Dette er den nye fremgangsmåde i udligningstillægget. Det blev påpeget, at de enkelte lærere betalte en forskellig andel af deres løn i indkomstskat, eftersom hjemstaterne har meget forskellige skattesystemer. Europaskolens Øverste Råd mente, at denne situation var urimelig. For at rette op på situationen, som det blev forklaret, ville Det Øveste Råd i fremtiden tage udgangspunkt i det skattebeløb som en EU-tjenestemand ville betale, hvis han/hun modtog den samme løn som en lærer på Europaskolen og i givet fald nedsætte eller forhøje lærerens løn tilsvarende.

Den nye lønordning griber således ind i den skattemæssige situation, som er gældende mellem lærerne og de nationale skattemyndigheder, hvilket indebærer, at lærerne skal give skolerne detaljerede oplysninger om deres indkomstskat i hjemland.

Herudover vil alt, som ved lov nedsætter skatten i medlemsstaterne, ganske enkelt forhøje det beløb, som Europaskolen bruger til at nedsætte lønnen. Lærererne vil imidlertid stadig have ret til at modregne disse beløb i skatten i deres hjemland, men udbyttet af denne rettighed fratrækkes øjeblikkeligt lærernes løn. I mange tilfælde som f.eks. for Det Forenede Kongeriges statsborgere fører dette til dobbeltbeskatning med hensyn til skat på pension.

Der er blevet fremsat formelle protester mod den nye lønordning, men Europaskolerne har afvist dem som ubegrundede. Formelle appeller til Europaskolernes Klagenævn er blevet afvist. Det lader ikke til, at der findes noget organ uden for Europaskolernes regi, som der kan appelleres til. Dette skyldes delvist, at Europaskolerne ikke accepterer, at nogen anden organisation har jurisdiktion over deres beføjelser.

Kan Kommissionen redegøre for Europaskolernes retlige og juridiske situation og kontrollere, hvorvidt denne umiddelbart urimelige situation er i overensstemmelse med EU-lovgivningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(8. november 2002)

Som det ærede medlem ved, styres europaskolerne af et øverste råd, et mellemstatsligt organ, der består af repræsentanter for medlemsstaternes undervisnings- og/eller kulturministerier. Også en repræsentant for Kommissionen sidder i det øverste råd.

Vedtægten for udstationeret personale i europaskolerne, som det ærede medlem henviser til, blev vedtaget af europaskolernes øverste råd den 23. og 24. april 1996 på grundlag af konventionerne af henholdsvis 12. april 1957 og 21. juli 1994 (1). Denne vedtægt fik gyldighed fra 1. september 1996 med en overgangsperiode for eksisterende personale på fire år, som sluttede den 1. september 2000. Vedtægten bygger på aftaler, som alle signatarstaterne har underskrevet, og som derfor er international lov.

Som det ærede medlem nævner, fastsætter vedtægten personalets grundlønninger. I artikel 49, litra c), hedder der nærmere betegnet, at

hvis det beløb, der opkræves i skat af den nationale løn, adskiller sig fra det beløb, der ville blive opkrævet af de lønninger, vedtægten fastsætter på grundlag af den gældende vedtægt for Det Europæiske Fællesskabs tjenestemænd, hvori betingelserne og procedurerne for beskatning til fordel for Fællesskabet er fastsat, skal der foretages en positiv eller negativ tilpasning svarende til forskellen mellem disse to beløb for at sikre, at ansatte med forskellige hjemlande får den samme løn.

Den endelige beregning af denne tilpasning foretages på grundlag af de nationale myndigheders skatteansættelse af den pågældende ansatte, idet der ses bort fra anden indkomst end den nationale løn, men tages hensyn til fradrag, der formindsker det nationale skattebeløb.

Kommissionen bemærker, at beregningen af denne forskel, hvadenten den er positiv eller negativ, ikke er uden vanskeligheder. Det øverste råd — der omfatter 15 regeringsrepræsentanter, som af indlysende grunde er fortrolige med de forskellige beskatningsmuligheder og følgerne af dem — anså imidlertid dette for den mest hensigtsmæssige måde, hvorpå ensartet behandling af lærerne kunne sikres, og den bedste måde, hvorpå deres beskatningsforhold med ret og rimelighed kunne bringes i overensstemmelse med dem, der gælder for Fællesskabets tjenestemænd.

Uoverensstemmelser mellem lærerne og skolerne henvises i første omgang ved administrativ appelprocedure til det øverste råds repræsentant, når det gælder administrative eller finansielle problemer, eller til inspektorernes råd, når det drejer sig om uddannelsesspørgsmål. Derefter kan der indgives klage til ankenævnet, som er et uafhængigt administrativt nævn i første og sidste instans. De afgørelser, nævnet træffer i sin egenskab af uafhængigt organ, er endelige og kan håndhæves.

Kommissionen vil i denne sammenhæng gerne påpege, at der afholdes en rundbordsdiskussion om europaskolernes fremtid med alle berørte parter (herunder interesserede medlemmer af Europa-Parlamentet og Kommissionen) den 7. november 2002 i Bruxelles. Under denne rundbordsdiskusison kan alle spørgsmål i forbindelse med europaskolerne bringes på bane.

I mellemtiden opfordres det ærede medlem, hvis han tænker på en bestemt sag, til at forelægge den for Kommissionen med alt relevant ledsagemateriale, så der kan gives yderligere bistand til klarlæggelsen …

(1) Den konvention, der fastsætter europaskolernes vedtægt, trådte i kraft den 1. oktober 2002, dvs. på den første dag i måneden efter medlemsstaternes aflevering af samtlige ratificeringsinstrumenter og De Europæiske Fællesskabers indgivelse af afslutningsanmeldelsen (konventionens artikel 33).