SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1407/96 af Laura De Esteban Martin (PPE) til Kommissionen (6. juni 1996)

Om: Offentlige tjenesteydelser

Hvilke parametre anvender Kommissionen for at afgoere, om offentlige tjenesteydelser skal betegnes som vaesentlige eller ikke-vaesentlige ved udarbejdelsen af faellesskabsreglerne?

Har Kommissionen planer om at udarbejde et europaeisk charter om offentlige tjenesteydelser og opstille ensartede kriterier herfor ved at vedtage en faellesskabsdefinition paa offentlige tjenesteydelser?

Vil Kommissionen oplyse om de bestemmelser vedroerende begrebet offentlige tjenesteydelser eller offentlige tjenesteydelser i almindelighed, der blev vedtaget i 1994 og 1995?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (15. juli 1996)

Kommissionen mener, at begrebet almindelig oekonomisk interesse som omhandlet i EF-traktatens artikel 90 ligesom begrebet vaesentlige tjenesteydelser udvikler sig med tiden, navnlig i takt med den teknologiske udvikling, oekonomisk fremskridt, udviklingen af statsborgerskabet og aendringer af forbrugernes vaner. Desuden er der tale om historiske, retlige og kulturelle forskelle mellem medlemsstaterne baade med hensyn til opfattelse af tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse og den organisatoriske maade, man behandler dem paa. Endelig er der tale om forskellige forhold fra den ene sektor til den anden.

Naar Kommissionen har defineret begrebet alment tjenesteudbud i lovgivningen, har den derfor opfattet det som et tilbud til alle - med leveringsgaranti og mindstekrav til kvaliteten - om en raekke tjenesteydelser, der alt efter hver enkelt sektors kendetegn kan betragtes som vaesentlige.

Denne definition kan derfor antagelig variere betydeligt fra en sektor til en anden. I telekommunikationssektoren er omfanget af det almene tjenesteudbud saaledes defineret i direktiv 90/388/EOEF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester ((EFT L 192 af 24.7.1992. )) samt i Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 95/62/EF om ONP-vilkaar for taletelefonitjenester ((EFT L 321 af 30.30.12.1995. )).

Dette begreb har ligeledes udviklet sig med tiden.

Fastsaettelsen af, hvilke tjenester der skal betragtes som vaesentlige, og som dermed eventuelt kan komme i betragtning ved alment tjenesteudbud, afhaenger dermed af natur af en vurdering af den enkelte sag i lyset af situationen i samtlige medlemsstater for en given tjenesteydelse paa et givet tidspunkt. I oevrigt skal jeg minde om, at definitionen af de offentlige tjenesteydelsers omfang, tildeling af saerlige eller eksklusive rettigheder og fastsaettelse af besiddelsesform for virksomheder, der nyder godt heraf, udelukkende falder ind under medlemsstaternes kompetenceomraade.

Kommissionen har meddelt, at den har til hensigt at vedtage en meddelelse om offentlige tjenesteydelser, hvori den redegoer for hovedlinjerne i faellesskabsinitiativerne hidtil og fremover paa dette omraade. Paa grund af de talrige opfattelser af begrebet offentlige tjenester i de forskellige medlemsstater og deres enekompetence paa dette omraade vil en saadan meddelelse ikke kunne give en »faellesskabsdefinition« paa offentlige tjenester.

Som svar paa det aerede medlems anmodning foelger her en liste over de vigtigste tekster vedroerende offentlige tjenester, der blev vedtaget i 1994 og 1995. De omhandler alle telekommunikationssektoren:

- Kommissionens direktiv 94/46/EF af 13. oktober 1994 om aendring af direktiv 88/301/EOEF og 90/388/EOEF for saa vidt angaar satellitkommunikation ((EFT L 268 af 19.10.1994. )). Med dette direktiv blev henholdsvis jordstationer til satellitter og kommunikationstjenester via satellit omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 88/301/EOEF (teleterminaler) og 90/388/EOEF (teletjenester). Direktivet giver desuden en definition paa begrebet saerlige rettigheder, som medlemsstaterne giver et begraenset antal selskaber ved lov, regler eller administrativt.

- Kommissionens direktiv 95/51/EF af 18. oktober 1995 om aendring af direktiv 90/388/EOEF med hensyn til afskaffelse af begraensninger i brugen af kabel-tv-net til levering af allerede liberaliserede teletjenester ((EFT L 256 af 26.10.1995. )). Direktivet redegoer for den blokering af liberaliseringen af telekommunikationssektoren, der er sket som foelge af bestemmelser, der forbyder brug af en anden infrastruktur til levering af allerede liberaliserede tjenester. Det forpligter isaer medlemsstaterne til at afskaffe alle restriktioner for levering af transmissionskapacitet paa kabel-tv-nettene.

- Kommissionens direktiv 96/2/EF af 16. januar 1996 om aendring af direktiv 90/388/EOEF for saa vidt angaar mobil- og personkommunikation ((EFT L 20 af 26.1.1996. )). Dette direktiv udvider direktiv 90/388/EOEF (teletjenester) til at omfatte mobil- og personkommunikation. Det paalaegger samtidig medlemsstaterne en raekke forpligtelser med hensyn til betingelserne for udstedelse af licenser til operatoerer af mobile net, frekvenstildelinger og ret til sammenkobling af mobile kommunikationssystemer med det faste net og de offentlige telekommunikationsnet.

- Europa-Parlamentets og Raadets allerede naevnte direktiv 95/62/EF om ONP-vilkaar for taletelefonitjenesten.

Derudover skal naevnes Kommissionens nyligt vedtagne direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om aendring af direktiv 90/388/EOEF for saa vidt angaar gennemfoerelse af liberaliseringen af markederne for teletjenester ((EFT L 74 af 22.3.1996. )).