DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/456

(2004/C 84 E/0531)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0160/03

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. januar 2003)

Om: Forsinket anerkendelse af eksamensbeviser som følge af tekniske vanskeligheder

En civilingeniør, hvis eksamensbevis er udstedt af et britisk universitet, anmodede for nylig det græske center for anerkendelse af udenlandske eksamensbeviser (DIKATSA) om at anerkende dette. DIKATSA imødekom ansøgningen under den forudsætning, at den pågældende aflagde prøve på en græsk polyteknisk læreanstalt i tre fag. Efter at have tilmeldt sig til prøverne fik han at vide, at det kunne vare tre til fire år, før disse kunne finde sted. Som begrundelse anførte man, at der kun blev eksamineret tyve personer om året. I ventetiden vil den pågældende kun have mulighed for at arbejde i en civilingeniørvirksomhed og modtage instrukser fra kolleger, der har tilsvarende uddannelse og erfaring, men som får højere løn!

Kan Kommissionen oplyse, om sådanne fremgangsmåder (der åbenbart er godkendt og accepteret af det græske undervisningsministerium) ikke er medvirkende til at undergrave Fællesskabets retsakter om anerkendelse af eksamensbeviser i Den Europæiske Union og princippet om forbud mod forskelsbehandling, og især i form af administrative foranstaltninger? Har Kommissionen til hensigt at anmode de græske myndigheder om at ændre denne fremgangsmåde, der indebærer en helt og holdent teknisk forsinkelse af anerkendelsen af eksamensbeviser fra andre af EU's medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(7. marts 2003)

Det ærede medlems forespørgsel giver anledning til følgende bemærkninger:

— Der bør allerførst sondres mellem akademisk anerkendelse og anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer.

— Den akademiske anerkendelse skal generelt sikre, at indehaveren af et eksamensbevis kan gennemføre studier eller gøre brug af en akademisk titel i en anden medlemsstat. Det bør præciseres, at hver enkelt medlemsstat i henhold til EF-traktaten er ansvarlig for indholdet af sin undervisning og for tilrettelæggelsen af sit eget undervisningssystem, og at der ikke er nogen fællesskabsregler, der indeholder et krav om akademisk anerkendelse af eksamensbeviser, forudsat at princippet om ikke-forskelsbehandling overholdes.

— Anerkendelsen af erhvervsmæssige kvalifikationer skal derimod sikre, at indehaveren kan udøve et lovreguleret erhverv i en anden medlemsstat end den, hvor vedkommende har erhvervet sine erhvervsmæssige kvalifikationer. Denne form for anerkendelse er reguleret ved fællesskabsretten, nærmere bestemt ved direktiv 89/48/EØF, for så vidt angår ingeniørerhvervet. Efter dette direktiv kan personer, der ikke er i besiddelse af det nationale eksamensbevis, i princippet ikke af myndighederne i værtslandet afslås adgang til at optage og udøve et givent erhverv på landets område, hvis de er i besiddelse af det eksamensbevis, der i deres oprindelsesland er foreskrevet som betingelse for adgang til at optage eller udøve erhvervet, eller som dér har forberedt dem til at udøve det pågældende erhverv. Er der væsentlige forskelle mellem den uddannelse, ansøgeren har erhvervet, og den uddannelse, der er foreskrevet i værtslandet, kan værtslandet kræve, at ansøgeren gennemgår en prøvetid eller går op til en egnethedsprøve for at afhjælpe forskellene.