SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2474/00

af Pasqualina Napoletano (PSE) til Kommissionen

(13. juli 2000)

Om: Finansiering af den universelle posttjeneste

Generaldirektoratet for Konkurrence har indledt traktatovertrædelsesprocedure mod den italienske stat i forbindelse med lovdekretet om gennemførelse af postdirektivet af 1997 især med hensyn til visse kategorier af posttjenester, der anses for at være adskilte fra de traditionelle tjenester.

Hvis de pågældende tjenester anses for at være ikke-universelle og derfor ikke kan forbeholdes nogen, vil det være ensbetydende med kun at give den universelle tjenesteyder de dele, som er strukturelt mangelfulde og især kun de kundeområder, der er karakteriseret af lav omsætning og høje enhedsomkostninger.

Eftersom de tjenester, som ovennævnte procedure drejer sig om, samlet udgør over 80 % af den omsætning, der stammer fra de områder, der udelukkende er forbeholdt Poste Italiane SpA med henblik på at bevare den universelle posttjeneste, har Kommissionen da vurderet virkningerne af denne procedure på den økonomiske og finansielle ligevægt i den universelle posttjeneste og dermed for kvaliteten af posttjenesten overalt i Italien samt beskæftigelsen i Poste Italiane SpA?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(21. september 2000)

Med hensyn til baggrunden for den traktatbrudsprocedure, Kommissionen har indledt mod Italien, henviser Kommissionen det ærede medlem til sit svar på Mauro Nobilias skriftlige forespørgsel P-2132/00(1).

De tjenester, der er genstand for proceduren, udgør ikke en del af de befordringspligtige tjenester eller eneretsområdet i nogen medlemsstat. De særtjenester, der behandles i proceduren, er kendetegnet ved at give ekstra fordele og indgår ikke i de befordringspligtige tjenester som beskrevet i postdirektivet fra 1997. I henhold til postdirektivet fra 1997(2) kan befordringspligtige virksomheder ikke få eneret til tjenester, som ikke er omfattet af befordringspligten. Derfor tager proceduren mod Italien ikke sigte på at liberalisere disse tjenester, men på at bevare de konkurrenceforhold, der eksisterede i Italien, før dekret nr. 261/99 trådte i kraft. Ifølge postdirektivet indgår de pågældende særtjenester heller ikke i de befordringspligtige tjenester i nogen andre medlemsstater.

Endvidere vil de private operatørers aktiviteter være begrænset til de særtjenester, som proceduren omhandler. Da de fleste brevforsendelser er og bliver standardydelser, vil andelen af de særlige brevforsendelser, der er omfattet af Kommissionens procedure, være lille sammenlignet med den samlede mængde af brevforsendelser, der forbliver under postvæsenets monopol. Kommissionens procedure vil derfor ikke få indflydelse på den økonomiske ligevægt i Poste Italiane.

(1) Se side 155.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, EFT L 15 af 21.1.1998, betragtning 21: nye tjenester (i forhold til de traditionelle) og dokumentudveksling er ikke omfattet af befordringspligten, og der er derfor ingen begrundelse for at give de befordringspligtige virksomheder eneret til disse tjenester..