SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0750/98

af Allan Macartney (ARE) til Kommissionen

(18. marts 1998)

Om: Transportblokader og frie varebevaegelser

Baade lastbilchauffoerernes og fiskernes blokader i Frankrig har resulteret i baade tab af bestillinger og fortjeneste for mange skotske selskaber, og selv om der blev tildelt begraenset erstatning, var og er selskaber, som ikke befandt sig i Frankrig paa det paagaeldende tidspunkt, men som ikke var i stand til at koere ind i Frankrig som en direkte konsekvens af blokaderne, ikke berettiget til erstatning.

Kan Kommissionen bekraefte, at den var og fortsat er ude af stand til at goere noget for at muliggoere frie varebevaegelser fra den ene medlemsstat til den anden i forbindelse med de blokader, der rammer den frie bevaegelighed mellem Det Forenede Kongerige og Frankrig? Boer Frankrig ikke i sin egenskab af medlemsstat med forpligtelse til i henhold til traktatens artikel 30 at hindre, at foranstaltninger faar en kvantitativ virkning, staa til regnskab for de tab, selskaber direkte har lidt som foelge af blokaderne paa begge sider af Kanalen?

Agter Kommissionen at gribe ind over for Frankrig for at have undladt at traeffe de noedvendige og rimelige foranstaltninger til sikring af frie varebevaegelser, eller mener Kommissionen, at Domstolens seneste afgoerelse (sag C-265/95) vedroerende obstruktion af spansk tomatimport er tilstraekkelig til at sikre, at den franske regering vil traeffe passende og hensigtsmaessige foranstaltninger i fremtiden? Paa baggrund af den manglende erstatning til dem, der blev ramt af blokaderne, og de manglende foranstaltninger fra den franske regerings side til sikring af fri bevaegelighed, forholder det sig da ikke saadan, at yderligere foranstaltninger mod Frankrig rent faktisk er noedvendige for det foerste for at sikre, at den atmosfaere af usikkerhed, som blokaderne skaber, ikke faar lov til at fortsaette, og for det andet for at muliggoere tildeling af erstatning til alle de selskaber, der led tab som en direkte foelge af mangelen paa fri bevaegelighed?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(16. juni 1998)

Som omtalt af det aerede medlem anlagde Domstolen den betragtning(1), at Frankrig havde overtraadt EF-traktatens artikel 30 i tilknytning til EF-traktatens artikel 5, fordi det ikke havde truffet passende foranstaltninger med henblik paa at sikre frie varebevaegelser for frugt og groensager paa Frankrigs omraade. Domstolen anlagde saaledes for foerste gang den betragtning, at en medlemsstats manglende indsats over for privatpersoners handlinger er en statsforanstaltning, der er uforenelig med artikel 30.

Det er derfor op til de nationale domstole at tage de retlige elementer, der er fastsat i ovennaevnte dom, i betragtning for at kunne vurdere enkeltpersoners rettigheder, naar disse anlaegger sag ved domstolene. De paagaeldende privatpersoner kan nemlig opnaa erstatning for skader, som de maatte have lidt som foelge af hindringer, der er uforenelige med EF-traktatens artikel 30, saaledes som omtalt af det aerede medlem.

Kommissionen har for sit vedkommende foreslaaet en raadsforordning(2) paa grundlag af EF-traktatens artikel 235 om indfoerelse af en ordning, hvorved Kommissionen kan anmode en medlemsstat om at traeffe de noedvendige og rimelige foranstaltninger til fjernelse af visse arter af handelshindringer. Forslaget er til behandling i Parlamentet og Raadet.

(1) Sag C-265/95 af 9.12.1997, Kommissionen mod Frankrig.

(2) KOM(97) 619 endelig udg.