SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0408/00

af Brigitte Langenhagen (PPE-DE) til Kommissionen

(15. februar 2000)

Om: Forskellige importtoldsatser for Alaska-laks (3,5 %) og Hoki (langhalet kulmule) (7,5 %)

I perioden januar til marts 2000 kræves der nu forskellige toldsatser på toldpligtige varer, som tidligere havde fælles toldsatser. Ifølge dette skal der betales 3,5 % toldafgift fra årets begyndelse for Alaska-laks, medens der skal betales 7,5 % toldafgift for Hoki (langhalet kulmule). Med hensyn til bestræbelserne på at spare på ressourcerne er dette uforståeligt, da det i forbindelse med Alaska-laksen drejer sig om en fiskeart, som er truet af overfiskning, hvorimod hokien har sunde bestande.

Jeg anmoder derfor om at få besvaret følgende spørgsmål:

1. Hvilke årsager var der til en ensidig hævelse af toldafgiften for Hoki?

2. Hvilket mål blev der generelt fulgt i forbindelse med disse toldsatser?

3. Kan Kommissionen give oplysninger om situationen vedrørende bestanden af de nævnte fiskearter og eventuelle modforanstaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. marts 2000)

For frosne fileter af hoki (Macruronus Novaezelandiae) er den bundne toldsats 7,5 %. Der blev imidlertid åbnet et autonomt toldkontingent på 20 000 t med en toldsats på 3,5 % for perioden 1. april 1999-31. december 1999(1).

I forhold til alaskasej er Fællesskabets forarbejdningsindustri først for nylig begyndt at anvende hoki, og det i ret begrænset omfang. Derfor dækker kontingentperioden, som for hovedparten af de andre autonome toldkontingenter til forsyning af fællesskabsmarkedet, ikke årets første tre måneder, hvor den bundne toldsats anvendes.

I forbindelse med reformen af den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter(2) traf Rådet imidlertid beslutning om en toldsuspension for hoki, dvs. anvendelse af en nedsat toldsats uden kvantitative restriktioner, og åbnede dermed mulighed for en fremtidig løsning for markedets forsyning baseret på denne art. For toldens vedkommende havde Kommissionen foreslået, at satsen for hoki blev fastsat til 3,5 % (som for alaskasej)(3). Under hensyntagen til Tysklands anmodning besluttede Rådet dog at ophæve tolden for alaskasej.

Hvad angår situationen for disse fiskeressourcer, er alaskasej ganske rigtigt en art, der har været udsat for stærk udnyttelse, mens hoki synes at være en mindre udnyttet art. EF-forarbejdningsindustriens forsyningsbehov tyder dog på, at hoki endnu ikke kan opveje nedgangen i den mængde alaskasej, der er til rådighed.

I den henseende er det Fællesskabets politik at fremme forvaltningen af fiskeressourcerne inden for de multilaterale rammer og især ved hjælp af de regionale fiskeriorganisationer. For de to arter, det ærede medlem omtaler, deltager Fællesskabet ikke direkte i forvaltningen af ressourcerne, men tilskynder til en ansvarlig forvaltning af dem inden for de internationale organisationer, der beskæftiger sig med fiskeri (FN's Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO), Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD)).

(1) Rådets forordning (EF) nr. 745/1999 af 30. marts 1999 om åbning og forvaltning af autonome fællesskabstoldkontingenter for visse fiskerivarer EFT L 96 af 10.4.1999.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter EFT L 17 af 21.1.2000.

(3) Forslag til Rådets forordning (EF) om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter EFT C 78 af 20.3.1999.