SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2065/99

af Umberto Bossi (TDI) til Kommissionen

(12. november 1999)

Om: Forslag om ændring af direktivet vedrørende honning til menneskeføde

I flere år har Kommissionen drøftet nye bestemmelser inden for og uden for EU vedrørende markedsføring af honning uden at komme frem til noget konkret resultat, på trods af at de eksisterende regler er utilstrækkelige med hensyn til den handelsmæssige beskrivelse af produktet. Det seneste forslag om ændring af direktivet er særdeles mangelfuldt i dets grundlæggende udformning, idet det ikke giver prioritet til kvalitet, ikke fastlægger minimumskrav, der skal opfyldes, for at et produkt kan få betegnelsen honning, ikke beskytter forbrugerne mod eventuel forfalskning, ikke fastlægger strenge bestemmelser vedrørende honning fra genmodificerede stoffer, og ikke giver prioritet til fællesskabshonning og honning af lokal oprindelse.

Faktisk betragtes honning ikke engang som et karakteristisk landbrugsprodukt:

1. Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmæssigt at overlade beføjelserne for denne sektor til Generaldirektoratet for Landbrug, eftersom honning klart er et landbrugsprodukt?

2. Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmæssigt at fastlægge en særlig fælles markedsordning for dette produkt indeholdende præcise produktions- og markedsføringsbestemmelser?

3. Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmæssigt at fastlægge ensartede minimumskvalitetskrav, der skal opfyldes, for at produktet kan få betegnelsen honning?

4. Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmæssigt at fastlægge præcise kriterier for overholdelse af kvalitetskrav?

5. Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmæssigt at foreskrive, at forbrugeren klart bør orienteres om honningens oprindelse, pakkedato og holdbarhedsdato og eventuel tilstedeværelse af kontaminerede kemiske stoffer og om en fælles markedsordninger?

6. Af hvilken grund har de italienske producenter endnu ikke fået tildelt den specificitetsattestering, der er anmodet om for ren jomfruhonning (miele vergine integrale)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. januar 2000)

I betragtning af de forhold, der gør sig gældende for sektoren i hele EU og på baggrund af den aktuelle viden om biavl bør der ikke oprettes en ny markedsordning specielt for honning. For øjeblikket er ansvaret for lovgivningen vedrørende honning delt mellem Generaldirektoratet for Landbrug, som er ansvarligt for produktionen på samme måde som for andre landbrugsprodukter [Rådets forordning (EF) nr. 1221/97(1) om almindelige regler for anvendelsen af foranstaltninger til forbedring af produktionen og afsætningen af honning], og Generaldirektoratet for Erhverv, som er ansvarligt for forvaltningen af Rådets direktiv 74/409/EØF(2) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning vedrørende honning, især med hensyn til reglerne for sammensætning, mærkning og betegnelse af honning. Dette direktiv indgår i det program for forenkling af flere direktiver vedrørende levnedsmidler, som Det Europæiske Råd i Edinburgh vedtog i 1992.

I 1996 forelagde Kommissionen et forslag til direktiv, som gik ud på at forenkle og afløse direktiv 74/409/EØF(3). Dette direktivforslag, som Rådet endnu ikke har vedtaget, indeholder en række kriterier, som honning skal opfylde for at kunne afsættes under det navn. I lighed med ovennævnte direktiv giver forslaget desuden honningproducenterne mulighed for at supplere salgsbetegnelsen med angivelser, der vedrører en blomster- eller planteoprindelse eller en regional, territorial eller topografisk oprindelse. Endvidere kan specifikke honningbetegnelser beskyttes i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92(4) om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler eller i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2082/924(7) om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler.

I overensstemmelse med Europa-Parlamentets udtalelse fra maj 1999 har Kommissionen besluttet at ændre sit forslag for at gøre det obligatorisk at anføre honningens oprindelse i mærkningen, når den kommer fra et tredjeland. Endvidere indeholder direktivforslaget bestemmelse om anvendelse af Rådets direktiv 79/112/EØF(5) vedrørende mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler, som foreskriver, hvilke oplysninger mærkningen af levnedsmidler skal indeholde, herunder produktets holdbarhedsdato.

I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning 258/97(6) om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser gælder der i øvrigt særlige supplerende krav for mærkning for at sikre, at den endelige forbruger får de nødvendige oplysninger om især indhold af levnedsmiddelingredienser, som er fremstillet af genetisk modificerede organismer.

For øjeblikket er anmodningen om registrering af betegnelsen miele vergine integrale som specificitetsattestering til drøftelse mellem de italienske myndigheder og Kommissionen, og de sidste supplerende oplysninger blev modtaget i oktober 1999.

(1) EFT L 173 af 1.7.1997, forordningen ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2070/98 (EFT L 265 af 30.9.1998).

(2) EFT L 221 af 12.8.1974, direktivet ændret ved tiltrædelsesakten fra 1985.

(3) KOM(95) 722 endelig udg.

(4) EFT L 208 af 24.7.1992, hvor forordning (EØF) nr. 2082/92 ændres ved tiltrædelsesakten fra 1994.

(5) EFT L 33 af 8.3.1979, direktivet senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/EF (EFT L 43 af 14.2.1997).

(6) EFT L 43 af 14.2.1997.

(7) EFT L 208 af 24.7.1992, hvor forordning (EØF) nr. 2082/92 ændres ved tiltrædelsesakten fra 1994.