SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0444/02

af Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Endnu en udskydelse af en tiltrængt revision af batteridirektivet fra 1991

Revisionen af batteridirektivet (91/157(1) og 93/86(2)) har været under forberedelse siden 1997. Gentagne gange er det blevet udskudt, bl.a. fordi der manglede risikovurderinger af eksempelvis cadmium. Dette til trods for, at Danmark og Holland siden 1980'erne har haft generelle forbud mod at anvende cadmium, til trods for Rådets resolution af 25.1.1988(3), hvor Kommissionen opfordres til hurtigst muligt at udarbejde særlige foranstaltninger vedrørende et handlingsprogram for Fællesskabet til bekæmpelse af miljøforurening med cadmium og til trods for Rådets konklusioner fra juni 2001 om at nyt elektrisk og elektronisk udstyr ikke må indeholde cadmium. I den forbindelse spørger jeg, om Kommissionen har kendskab til virksomheder som producerer batterier uden indhold af cadmium, og i givet fald hvilke, samt deres produkter?

Senest har kommissær Wallström ved et uformelt møde i december 2001 med flere PSE-medlemmer af EP's miljøudvalg, fortalt at man forventede et udspil fra Kommissionen i januar 2002 alligevel forlyder det, at man endnu en gang har udskudt udspillet. Derfor spørger jeg Kommissionen, hvilken begrundelse denne udskydelse nu bygger på? Baserer den nuværende begrundelse sig på forhold, som man ikke har kunnet undersøge i de foregående snart 5 år? Kan Kommissionen redegøre for, hvilke større relevante industriorganisationer eller virksomheder der har rettet henvendelse til Kommissionen? Endelig bedes

Kommissionen oplyse, hvornår man nu forventer at komme med et udspil? Det forlyder, at tidsplanen for de risikoanalyser, som har udskudt revisionen selv om de i realiteten er gennemført tidligere er blevet udskudt yderligere. Men vil Kommissionen oplyse, hvilken dato den forventer at forelægge et udspil til revision af batteridirektivet?

(1) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 38.

(2) EFT L 264 af 23.10.1993, s. 51.

(3) EFT C 30 af 4.2.1988, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(18. april 2002)

Hovedformålet med den kommende revision af Rådets direktiv 91/157/EØF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer(1), er at sikre miljømæssigt forsvarlig forvaltning af alle batterier og akkumulatorer. Der er bred opbakning om dette mål, og det afspejler, at der i en række medlemsstater er indført krav til indsamling og genvinding af alle batterier.

Det mest omstridte i forbindelse med revisionen af direktivet er, hvilke foranstaltninger der er nødvendige for at sikre, at nikkel-cadmiumbatterier (NiCd-batterier) ikke udgør en risiko for sundhed og miljø. Kommissionen har under arbejdet med et nyt forslag analyseret de potentielle risici og overvejer forskellige risikobegrænsende foranstaltninger, bl.a. obligatoriske retursystemer, deponeringsordninger og/eller markedsførings- og anvendelsesbegrænsninger. I denne forbindelse ses der også nærmere på substitutionsspørgsmålet, som det ærede medlem har rejst i første del af sin forespørgsel. Naturligvis er der mange virksomheder, der producerer mange forskellige typer batterier uden indhold af cadmium. Der findes forskellige typer genopladelige batterier på markedet med hver deres tekniske og miljømæssige karakteristika. Kommissionens beslutning bliver baseret på en analyse af, hvilke fordele der er ved et forbud mod cadmium i sammenligning med andre økonomiske virkemidler, f.eks. en pantordning.

Ovennævnte analyse bliver grundlaget for Kommissionens forslag, som bliver fremlagt i nær fremtid.

Kommissionen har en åben og konstruktiv dialog med alle interesserede parter, dvs. repræsentanter for civilsamfundet, de nationale myndigheder og erhvervslivet. Blandt de sidstnævnte er European Battery Recycling Association (EBRA), CollectNiCad, European Portable Battery Association (EPBA) og Association of European Storage Battery Manufacturers (Eurobat).

(1) EFT L 78 af 26.3.1991.