ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2796/00

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Højeste sats for personlig arveafgift i hvert enkelt land i Den Europæiske Union

Vil Kommissionen udarbejde en oversigt, der viser den højeste sats for personlig arveafgift eller anden tilsvarende afgift ved dødsfald for hvert enkelt land i Den Europæiske Union?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein på skriftlige forespørgsler E-2795/00, E-2796/00 og E-2797/00

(13. november 2000)

De tre spørgsmål vedrører hovedsageligt beskatningen af enkeltpersoner. Der er store forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til, hvorledes denne beskatning foregår. Det har noget at gøre med progressionen i skattesatserne, fastlæggelsen af beskatningsgrundlaget, fritagelse for beskatning (f.eks. visse socialsikringsydelser), skattefradrag f.eks. for familieydelser, og særlige ordninger for kapitalindkomster eller fast ejendom. På baggrund af disse spørgsmåls kompleksitet og den manglende harmonisering på fællesskabsplan er det vanskeligt at foretage sammenligninger af de enkelte beskatningsbestemmelser i medlemsstaterne og at drage konklusioner om skattebyrden på grundlag den højeste marginalsats for beskatning af personindkomster.

Kommissionen arbejder på en forbedring af oplysningerne om medlemsstaternes skattesystemer. Som et første skridt på vejen er de nationale data, de er samlet i Inventory of Taxes levied in the Member States of the European Union(1), blevet opdateret (procentsatser pr. 1. januar 1999). Den højeste skatteprocent for personindkomster med de dertil hørende indkomstgrænser (bundgrænser) i henhold til de fra medlemsstaterne modtagne oplysninger er anført nedenfor. De højeste satser for regionale og lokale skatter kan ligge højere end den højeste statsskattesats.

>TABELPOSITION>

De maksimale statser i forbindelse med den personlige arveafgift er følgende:

>TABELPOSITION>

Endvidere beskattes afståelsesgevinster normalt som person- eller selskabsindkomst. Nogle få medlemsstater lægger slet ikke skat på afståelsesgevinster. Der findes en lang række skattesatser i forbindelse med sådanne indtægter.

(1) Den næste udgave (situation pr. 1.1.1999) vil blive offentliggjort i nær fremtid af Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3624/00

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(22. november 2000)

Om: Betaling af børnetilskud

Skal de østrigske eller de belgiske myndigheder betale børnetilskud til en tyrkisk vandrende arbejdstager, der arbejder og bor i Østrig, men hvis kone og børn har bopæl i Belgien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. januar 2001)

Aftalen om en associering mellem EØF og Tyrkiet og tillægsprotokollen af 1970 hertil indeholder visse bestemmelser om social sikring. Associeringsrådet vedtog i 1980 i overensstemmelse med aftalen bestemmelser om anvendelse af sociale sikringsordninger på tyrkiske arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der har bopæl i Fællesskabet (afgørelse nr. 3/80)(1).

Da Rådet endnu ikke har vedtaget Kommissionens forslag om gennemførelse af disse bestemmelser, er spørgsmålet, om enkeltpersoner direkte kan påberåbe sig bestemmelserne i afgørelse nr. 3/80, blevet prøvet ved De Europæiske Fællesskabers Domstol ved flere lejligheder. I henhold til fællesskabslovgivningen på nuværende tidspunkt (Domstolens dom af 4. maj 1999 i sag nr. C-262/96 Sema Sürül mod Bundesanstalt für Arbeit)(2) kan tyrkiske statsborgere, som falder ind under ovennævnte bestemmelsers anvendelsesområde, påberåbe sig det princip om ligebehandling, som er omfattet af den pågældende afgørelse, i forbindelse med deres ret til social sikring i henhold til medlemsstaternes nationale lovgivning.

I den af det ærede medlem nævnte situation skal de berørte personers eventuelle ret til børnetilskud (under forudsætning af at den tyrkiske vandrende arbejdstagers hustru og børn ligeledes har tyrkisk statsborgerskab) besvares med udgangspunkt i den nationale lovgivning i Østrig og Belgien under behørig hensyntagen til anvendelsen af ovennævnte princip om ligebehandling.

I praksis betyder det, at en østrigsk eller belgisk institution skal sidestille den tyrkiske vandrende arbejdstager og hans familiemedlemmer med sine egne statsborgere ved anvendelse af sin egen nationale lovgivning om børnetilskud.

(1) EFT C 110 af 25.4.1983.

(2) Sml. 1999, s. I-2685.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4078/00

af Ioannis Souladakis (PSE) til Kommissionen

(10. januar 2001)

Om: Støtte fra EU til forbedring af de nukleare reaktorer

Som led i EU's økonomiske støtte til de østeuropæiske lande til forbedring af driftssikkerheden af deres nukleare reaktorer, hvis teknologi er forældet, har EU besluttet at stille midler til rådighed for Bulgarien, Litauen og Slovakiet, som har søgt om tiltrædelse af Den Europæiske Union.

Hvor langt er man nået i procedurerne for denne økonomiske støtte? Hvad er udnyttelsesgraden af bevillingerne i de pågældende lande? Hvordan vurderer Kommissionen virkningerne af denne støtte, hvad angår sikkerheden af disse ansøgerlandes nukleare reaktorer, på grundlag af den hidtidige udnyttelse af midlerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(8. marts 2001)

Kommissionen har som led i PHARE-finansieringsordningen iværksat særlige støtteprogrammer for lukning af atomkraftværker og følgeforanstaltninger i denne forbindelse; dette skete for Bulgariens, Litauens og Slovakiets vedkommende i 1999 og for Bulgariens vedkommende i 2000, som respons på de tre ansøgerlandes løfte om at lukke kernekraftværkerne Kozloduy 1-4, Ignalina 1-2 og Bohunice V1.

Det meste af den finansielle bistand ydes via internationale nedlukningsstøttefonde, der forvaltes af Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling. De tre fonde blev oprettet i juni 2000. De første bestyrelsesmøder for bidragsyderne i de tre

fonde er berammet til starten af 2001, idet man begynder med Kozloduy- og Ignalina-fondene. Modtagerlandene er i færd med at indgå rammeaftaler med fondsforvalteren og i gang med at lægge sidste hånd på projektplanlægningen. Denne proces er længst fremme i Bulgarien og Litauen. De tre nedlukningsprogrammer tager ikke sigte på forbedring af reaktorernes sikkerhed, men på snarlig indstilling af driften og nedlukning.

Som nævnt ovenfor har man iværksat tre særprogrammer som respons på de pågældende landes løfte om nedlukning. Disse politiske beslutninger må nu følges op med projektforslag. Gennemførelsen af disse tre programmer er således den omvendte af andre mere traditionelle programmer, hvor man begynder med projektforslagene. Det ærede medlems spørgsmål om hvor godt den finansielle bistand udnyttes, kan ikke besvares på dette tidspunkt, da den projektplanlægning der skal forelægges på bidragsydernes bestyrelsesmøde, endnu ikke er helt færdig. Programmerne kommer indirekte til at medføre en forbedring af sikkerheden på ansøgerlandenes kernekraftværker, idet de sætter ansøgerlandene i stand til at iværksætte deres beslutning om hurtigt at lukke reaktorer der ikke kan moderniseres til rimelige omkostninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3671/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(28. november 2000)

Om: Indførelse af et vidvinkelspejl

I Belgien har man i år allerede måttet beklage femten trafikofre, fordi lastbilchaufførerne ikke havde bemærket dem i den såkaldte døde vinkel af deres sidespejl. Ifølge det belgiske institut for trafiksikkerhed sker det gennemsnitligt fem gange om dagen, at en lastbilchauffør i sidespejlet ikke ser en vejtrafikant til højre for sit køretøj.

Der findes imidlertid en enkel løsning på problemet, nemlig vidvinkelspejlet. Dette er et lille konveks spejl, der også anvendes i farlige hårnålesving. Obligatorisk anbringelse af et vidvinkelspejl på (last)biler kræver imidlertid en ændring af direktiv 71/127/EØF(1) (senest ændret ved direktiv 88/321/EØF(2) af 16. maj l988).

Kan Rådet støtte et kommissionsforslag om ændring af direktiv 71/127/EØF (senest ændret ved direktiv 88/321/EØF af l6. maj l988), hvorved det såkaldte vidvinkelspejl bliver obligatorisk for (last)biler? I benægtende fald, hvorfor anser Rådet indførelsen af vidvinkelspejlet for unødvendig i kampen mod trafikofre som følge af den døde vinkel? Hvilke andre foranstaltninger mener Rådet er bedre egnet til at løse problemet med hensyn til den såkaldt døde vinkel hos lastbilchauffører og øvrige bilister?

(1) EFT L 68 af 22.3.1971, s. 1.

(2) EFT L 147 af 14.6.1988, s. 77.

Svar

(8. marts 2001)

Rådet er enigt med det ærede parlamentsmedlem. Det mener, at en af de foranstaltninger, der kan bidrage til at begrænse antallet af trafikulykker mest muligt, er at løse det problem med den døde vinkel, som bilister har.

Rådet vedtog således den 26. juni 2000 en resolution om større trafiksikkerhed(1), som præciserer og supplerer de prioriteter, Kommissionen anførte i den meddelelse, den forelagde i marts 2000 som led i andet EF-handlingsprogram for bedre trafiksikkerhed i Den Europæiske Union for perioden 1997-2001.

I nævnte resolution opfordrer Rådet Kommissionen til hurtigst muligt at forelægge syv lovgivningsforslag samt til at fortsætte arbejdet med en række forsknings- og oplysningsforanstaltninger. En af lovgivningsforanstaltningerne er den, det ærede parlamentsmedlem henviser til, og hvormed det tilsigtes at ændre direktiv 71/127/EØF med henblik på at øge udsynet til siden og bagud og reducere de døde vinkler.

Rådet afventer fortsat Kommissionens forslag herom og vil naturligvis prioritere det som ønsket.

(1) EFT C 218 af 31.7.2000, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3197/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(12. oktober 2000)

Om: Interne afvandingskommissioner i Det Forenede Kongerige

Er det Kommissionens opfattelse, at disse kommissioner opfylder gængse demokratiske kriterier? Valg til kommissionerne er betinget af bestemte kriterier om eje af arealer, og det indebærer, at stemmetallet ikke afhænger af princippet om én mand, én stemme, men af velstand (målt i eje af jord).

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(8. december 2000)

Efter at have undersøgt det ærede medlems spørgsmål mener Kommissionen ikke, at den pågældende foranstaltning henhører under fællesskabsrettens anvendelsesområde. Ifølge gældende retspraksis udøver Domstolen ingen kontrol med medlemsstaternes overholdelse af de grundlæggende rettigheder, når disse handler uden for fællesskabsrettens anvendelsesområde. Som følge heraf og uden hensyn til, om en grundlæggende rettighed er blevet krænket eller ej har Kommissionen i det foreliggende tilfælde ingen beføjelse til at indlede en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 226 (tidl. artikel 169) i EF-traktaten mod Det Forenede Kongerige.

Kommissionen skal endvidere gøre det ærede medlem opmærksom på muligheden for at indgive klage til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg, når alle nationale retsmidler mod den pågældende foranstaltning er udtømt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3954/00

af Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. december 2000)

Om: Mindretalssprog i Slovakiet

Ifølge Kommissionens udtalelse fra 1997 om Slovakiets ansøgning om tiltrædelse udgør de forskellige mindretal mellem 18 og 23 % af befolkningen.

I den nuværende lov om mindretalssprog kræves det, at mindretallene udgør mindst 20 % af befolkningen i hovedstaden i et givet administrativt område, for at disse sprog kan betragets som ligestillede officielle sprog. Mener Kommisisonen, at der kan forekomme forskelsbehandling af sproglige mindretal, når de ikke udgør 20 % af befolkningen i hovedstaden i et administrativt område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(1. februar 2001)

Kommissionen noterede i sine to senest periodiske rapporter(1), at Slovakiet har gjort betydelige fremskridt med hensyn til at udvikle en god politik over for mindretal, idet der er fastsat en passende lovgivning, og de relevante institutioner er oprettet og bliver støttet.

Loven om mindretalssprog kan i den forbindelse betragtes som et vigtigt skridt fremad, som igen bringer national lovgivning i overensstemmelse med gældende internationale normer og specifikke henstillinger fra Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE), Europa-Rådet og Kommissionen. Kommissionen ser også positivt på, at Slovakiet har vedtaget en handlingsplan om forebyggelse mod alle former for diskrimination, og at den slovakiske regering har taget initiativ til at få udarbejdet et udkast til en særlig lov mod diskrimination.

Kommissionen har imidlertid bemærket, at der stadig er stor afstand mellem udformningen af en god strategi og dens gennemførelse i praksis. I den sidste rapport opfordrede den Slovakiet til at øge bestræbelserne for at gennemføre lovgivningen i forskellige sektorer og at styrke budgetmidlerne og i højere grad at være opmærksom på, at mindretallene bliver beskyttet på lokalt niveau.

(1) KOM(2000) 711 endelig udg., KOM(1999) 511 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3304/00 af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Rådet. Vederlag til de tre vismænd i sagen om Østrig.



EF-Tidende nr. 163 E af 06/06/2001 s. 0083 - 0083



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3304/00 af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Rådet (25. oktober 2000) Om: Vederlag til de tre vismænd i sagen om Østrig EU-institutionerne udnævnte en gruppe på tre vismænd med henblik på at undersøge muligheden for at ophæve sanktionerne mod Østrig. Som resultat af gruppens undersøgelse kunne sanktionerne ophæves. Hvilken institution betaler vederlaget til de pågældende vismænd, og hvor stort er vederlaget? Svar (12. februar 2001) Rådet har hverken været involveret i oprettelsen af denne gruppe eller i dens funktion, det har ikke på noget tidspunkt udtalt sig om det spørgsmål, det ærede medlem af Parlamentet rejser, og det har aldrig bidraget til dækningen af de pågældende udgifter over de bevillinger, der er afsat til Rådet i Fællesskabets budget.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3428/00

af Juan Izquierdo Collado (PSE) til Kommissionen

(7. november 2000)

Om: Flerregionale programmer

Hvor stor en procentdel af budgettet for strukturfondsmidlerne til Spanien anvendes til de flerregionale programmer, hvis forvaltning den centrale spanske regering har det direkte ansvar for?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(15. december 2000)

I fællesskabsstøtterammen (FSR) for de spanske regioner under mål 1 for programmeringsperioden 2000-2006, som Kommissionen godkendte den 18. oktober 2000, præciseres de beløb, der er afsat til de pågældende regioner i denne periode. Der er foretaget en vejledende fordeling af beløbene mellem de regionale og de centrale myndigheder i Spanien.

Det er foranstaltningens art, der er afgørende for, om støtten forvaltes af begge myndigheder i fællesskab, som for de integrerede programmer, eller af de centrale myndigheder, som for de multiregionale programmer. Sidstnævnte programmer udgør 27,58 % af de disponible ressourcer, svarende til 10 810,2 mio. ud af i alt 39 186 mio. til den samlede fællesskabsstøtteramme (ekskl. Cantabria, som nyder gavn af overgangsstøtte).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4057/00

af Generoso Andria (PPE-DE), Umberto Scapagnini (PPE-DE) og Stefano Zappalà (PPE-DE) til Kommissionen

(9. januar 2001)

Om: Landbrug i Capaccio Paestum

Området Capaccio-Paestum i Salerno-bugten er underlagt fredningsbestemmelser på grund af sine mange arkæologiske rigdomme (doriske templer, nekropoler mv.). Området gennemstrømmes af floden Sele og en række andre vandløb og er derfor frodigt.

Lovgivningen sørger for at beskytte kulturarven, der er af uvurderlig værdi, men den tager ikke hensyn til landbruget i området (bøffelopdræt, grøntsagsproduktion), der har eksisteret i århundreder.

Vil Kommissionen opfordre de lokale myndigheder til i behørig respekt for den arkæologiske og landskabsmæssige arv at træffe enhver foranstaltning, som kan gøre det muligt for de berørte landbrugere at opnå tilladelse til at forbedre deres bedrifter og få adgang til afgifts-, skatte- og omkostningslettelser samt til støtte fra EU?

Vil Kommissionen helt konkret medvirke til, at alle berørte landbrugere sikres samme muligheder som andre landbrugere, som ikke har deres bedrifter i områder underlagt fredningsbestemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. februar 2001)

Kommissionen mener, at en overholdelse af den gældende lovgivning om fredning af kulturværdier og landskaber og om miljøbeskyttelse er en forudsætning for enhver offentlig intervention til fordel for landbrugssektoren, hvad enten der er tale om en ren national intervention eller en intervention, der medfinansieres af EU under strukturfondene eller i forbindelse med den pågældende regions udviklingsplan for landdistrikterne.

Hvad angår Kommissionens muligheder for at gribe ind over for de lokale myndigheder med henblik på at give landbrugere mulighed for at få særlige tilladelser til bedriftsforbedringer og for at opnå afgiftsbegunstigelser, skattelempelser og national støtte, mener den ikke, at en sådan opgave henhører under dens kompetenceområde. Det skal i den forbindelse erindres, at Kommissionens opgave, hvis der indføres nationale støtteordninger, går ud på at kontrollere, at statsstøttereglerne i EF-traktatens artikel 87-89 (tidligere artikel 92-94) overholdes.

Med hensyn til støtte, der medfinansieres af EU i forbindelse med forskellige programmer, skal det understreges, at det operationelle program under mål 1 for regionen Campania for perioden 2000-2006, der er godkendt ved Kommissionens beslutning af 8. august 2000, ikke omfatter specifikke foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne, som kun gælder for dette område.

De nationale myndigheder vil dog inden for deres beføjelser med hensyn til interventionens gennemførelse kunne fastsætte særlige betingelser for at fremme gennemførelsen af de af programmet omfattede foranstaltninger i det område, der er behæftet med omhandlede ulemper, forudsat at de pågældende særlige betingelser er i overensstemmelse med Fællesskabets forordninger vedrørende strukturfondene og udvikling af landdistrikterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3654/00

af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen

(23. november 2000)

Om: Forskel mellem offentlig og privat radiovirksomhed ved planlægningen af frekvensbredde

Af den nederlandske telekommunikationslovs opbygning fremgår, at der først bør træffes afgørelser om, hvor mange frekvenser den offentlige radiofoni skal lægge beslag på, inden der tildeles frekvenser til de private radiosendere. For at opnå en effektiv nyplanlægning af FM-frekvensbåndet har den nederlandske regering foretaget undersøgelser (nulpunkt baseret undersøgelse), hvis formål var at øge frekvensbredden for de private radiosendere.

På grundlag af resultaterne af disse undersøgelser er det vedtaget at stille FM-frekvenser til rådighed til yderligere én privat sender og at øge området for radiolytning i næsten alle frekvenspakker til over 70 %. Frekvensbredde til offentlig radiovirksomhed (på landsplan, regionalt og lokalt) tildeles først og fremmest og er planlagt i henhold til traditionelle metoder, der ikke bevirker, at den offentlige radiovirksomhed lægger beslag på flere frekvenser.

Hvad angår de private sendere anvendes der en planlægningsmetode under anvendelse af nye teknikker, som i betydelig grad øger frekvensbredden væsentligt.

Kan Kommissionen undersøge, om den forskel, der gøres mellem offentlig og privat radiovirksomhed med hensyntil planlægning af frekvensbredde kan få forstyrrende konkurrencevirkninger på det private marked?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti på skriftlige forespørgsler E-3653/00, E-3654/00 og E-3655/00

(15. februar 2001)

Ifølge Domstolens afgørelse falder offentlig tv-radiospredning ind under EF-traktatens betingelser og det indre markeds principper, herunder konkurrencereglerne og statsstøttereglerne. Navnlig vil EF-traktatens artikel 87, stk. 1 (tidligere artikel 92) kunne finde anvendelse på offentlig radiospredning, hvis alle betingelser heri er opfyldt. Statsstøtte skal imidlertid være i overensstemmelse med EF-traktatens bestemmelser. Endvidere fastsættes det i EF-traktatens artikel 86, stk. 2 (tidligere artikel 90), at statsstøtte kan betragtes som forenelig, når den er nødvendig for udførelsen af en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse.

Betydningen af offentlig radiospredning er fastslået i Protokol om Offentlig Radio- og Tv-virksomhed i Medlemsstaterne, der blev indført ved Amsterdam-traktaten. Kommissionen må tage denne fortolkende protokol i betragtning. I henhold til protokollen har medlemsstaterne beføjelser til at definere den offentlige tjenesteydelse og til at finansiere denne tjenesteydelse, for så vidt som finansieringen ikke ændrer handels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider mod de fælles interesser.

Kommissionen er ikke på nuværende tidspunkt i stand til at give udtryk for en præcis holdning vedrørende det ærede medlems specifikke spørgsmål, men vil til sin tid og i lyset af ovenstående vurdere alle virkninger af EF-traktatens krav på radiospredningssektoren. Hvad statsstøtteaspektet angår, har Kommissionen planer om at afklare sin stilling desangående i en meddelelse i løbet af indeværende år.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3824/00

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: En række staters manglende gennemførelse af Haag-konventionen

Kan Kommissionen forsikre Parlamentet om, at den snarest vil undersøge, om det er korrekt, at visse stater såsom Monaco ikke overholder Haag-konventionens ånd og bogstav, navnlig hvad angår forældres adgang til samvær med deres børn i tilfælde, hvor den ene forældrepart er bosat i den pågældende stat, og den anden er borger i en medlemsstat? Vil Kommissionen indvillige i at orientere Parlamentet regelmæssigt om fremskridtene på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(8. januar 2001)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at kontrol med gennemførelsen af Haag-konventionen falder uden for dens kompetenceområde.

Haag-konventionen af 19. oktober 1996 om retternes kompetence, anvendt lov, anerkendelse, fuldbyrdelse og samarbejde vedrørende forældremyndighed og foranstaltninger til beskyttelse af børn er ikke et fællesskabsinstrument men en international konvention. Kommissionen har derfor ingen kompetence til at kontrollere dens gennemførelse.