SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0527/97 af Jup Weber (ARE) til Kommissionen (14. februar 1997)

Om: Tog ladet med atomaffald koert af sporet naer den luxembourgske graense

Kl. 6.30 tirsdag den 4. februar 1997 koerte et tog ladet med atomaffald fra Nordtyskland af sporet i Perl Apach i Frankrig naer den luxembourgske graense. Ifoelge de franske myndigheder, der gennemfoerte undersoegelsen paa stedet, var de radioaktivitetsmaengder, der maaltes efter ulykken, tilsyneladende i overensstemmelse med de maengder, der er tilladt ved togafgang.

Ifoelge visse kilder var det radioaktive atomaffald tilsyneladende paa vej til Dunkerque i Frankrig og videre til oparbejdningsanlaegget i Sellafield i Det Forenede Kongerige.

Var Kommissionen forinden blevet underrettet om ruten for denne transport? Hvorledes forklarer Kommissionen, at man til denne transport fra Nordtyskland valgte en rute, der tilsyneladende strider imod naerhedsprincippet om, at man for at minimere farerne skal vaelge den mest direkte rute?

Kan Kommissionen bekraefte, at de radioaktivitetsmaengder, der maaltes paa ulykkesstedet, vidnede om, at der ikke var tale om noget som helst radioaktivt udslip, ej heller i begraenset maengde?

De containere af typen B, der anvendes ved denne form for transport, testes for at se, om de kan modstaa fald paa ni meter. Tages der ved fastlaeggelsen af ruterne for jernbanetransport hoejde for, om der er forbud mod at vaelge ruter, hvor man ikke kan udelukke muligheden for fald paa mere end ni meter (broer, hoejdedrag osv.)? Hvilke modstandsniveauer har disse containere, hvis de udsaettes for stoed under afsporingen af et tog, der koerer med normal hastighed?

Havde man ved planlaegningen af denne rute taget hoejde for, hvorvidt der eksisterede sikkerheds- og interventionssystemer, og undgaaet straekninger naer taetbefolkede byomraader?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis paa skriftlige forespoergsler P-0527/97 og P-0528/97 (4. april 1997)

Afsporingen ved Apach skete paa fransk jord, saa den efterfoelgende undersoegelse foretoges af »Société nationale des chemins de fer francais« i snaevert samarbejde med det franske transportministeriums tekniske bistandstjeneste. Efterforskningen paa ulykkesstedet viste ingen mangler ved transportmidlet eller mekanisk overbelastning af jernbanestrukturen. Desuden kunne man udelukke hypotesen om skade forvoldt af tredjemand. Analyserne af den braekkede skinne paa afsporingsstedet viste et materielt svigt, skoent den endelige forklaring paa dette svigt endnu ikke er klarlagt.

I henhold til de krav, der stilles til transporttilladelser, blev de involverede medlemsstater og jernbanernes tilsynsmyndigheder i henholdsvis. Tyskland og Frankrig behoerigt underrettet paa forhaand (to dage i Tyskland og tre dage i Frankrig) om transportens noejagtige afgang og rutens forloeb. Da den betryggende transport af radioaktive stoffer sikres ved hjaelp af emballagens modstandsdygtighed, idet denne yder tilstraekkelig beskyttelse ved ulykker, er der normalt ingen begraensninger med hensyn til forsendelsens rute. Ruten valgtes paa grundlag af fysiske beskyttelsesforanstaltninger - som sorterer under medlemsstaternes ompetence - under hensyntagen til alle risici (straaling og andre risici), baade under normale forhold og ved ulykkestilfaelde.

Godkendelsen af transportemballager til bestraalet nukleart braendsel (containere af B-typen) er baseret paa en raekke afproevninger af emballagens mekaniske modstandsdygtighed. Heriblandt kan naevnes kollisionsstesten, som indebaerer et fald fra ni meters hoejde ned paa en overflade, som ikke giver efter. En saadan afproevning svarer til betydeligt stoerre hoejder end ni meter mod reelle overflader, hvorunder med tilsvarende skadevirkning paa containeren. Mange vurderinger af emballagereaktioner har under simulerede betingelser, der svarer til en total ulykke, vist, at transportbestemmelserne ud slaar til under en reel jernbaneulykke. ((»Environmental impact of accidents involving radioactive materiel shipping systems« (den miljoemaessige virkning af ulykker i forbindelse med systemer til befordring af radioaktive stoffer) - Sandia Lab Report (IAEA, AG 940 - WP 22 - 1996), samt CEGB's »Flask accident impact studies« (IAEA, AG 940 - WP 8 - 1996) ))

Umiddelbart efter afsporingen etableredes der en afspaerret zone, hvor det var muligt at kontrollere forurening eller straaling. Ifoelge de oplysninger, der tilgik Kommissionen, konstaterede man ikke udslip eller oeget straaling. De franske og tyske myndigheder bekraefter, at der ikke skete fysisk beskadigelse af containerne under afsporingen. Den normale noedsituationsreaktion fungerede og de naermeste lokale myndigheder, saavel de luxembourgske som de tyske, samt praefekten for det paagaeldende franske departement og det franske indenrigsministerium blev underrettet. Det var paa intet tidspunkt noedvendigt at evakuere befolkningen under oprydningsarbejdet.

Det maksimale straalingsniveau, under behoerig hensyntagen til det bidrag, der ydes i form af gamma- og neutronstraaler overalt under hele transporten, laa langt under de maksimale vaerdier, der er fastsat i henhold til forordningerne om internationale transporter af farligt gods med jernbane ((Raadets direktiv 96/49/EF af 23. juli1996 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om jernbanebefordring af farligt gods - EFT L 235 af 17.9.1996, s. 25. )) (klasse 7 - radioaktivt materiale). De efterfoelgende foranstaltninger, der skulle rette op paa haendelsen, organiseredes og gennemfoertes i fuld overensstemmelse med de bestemmelser for straalingsbeskyttelse, der gaelder i forbindelse med aktiviteter, som indebaerer bestemte risici i form af ioniserende straaling i andre situationer end ulykkessituationer ((Raadets direktiv 80/836/Euratom og Raadets direktiv 84/467/Euratom omm aendring af direktiverne om fastsaettelse af de grundlaeggende normer for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, der er forbundet med ioniserende straaling - henholdsvis. EFT L 246 af 17.9.1980, s. 41, og EFT L 265 af 5.10.1984, s. 4. )).

Senere undersoegelser har bekraeftet, at der i fyldestgoerende grad var truffet tilstraekkelige sikkerhedsforanstaltninger i forbindelse med transporten til imoedegaaelse af en noedssituation samt at ordningerne har vist sig at vaere nyttige for medlemsstaterne ((»Handbook for the CEC database on transport emergencies involving radioactive materials« ('haandbog til KEF's database vedroerende noedsituationer i forbindelse med transporter omfattende radioaktive stoffer') (1992 - et kontraktarbejde) samt »Review of the benefits in Member States' Arrangement for transport emergencies involving radioactive materials« ('oversigt over de fordele, der er forbundet med medlemsstaternes ordninger vedroerende noedsituationer i forbindelse med transporter, hvori der indgaar radioaktive stoffer' (1993 - et kontraktarbejde). )).