SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0520/03

af Miet Smet (PPE-DE) til Rådet

(24. februar 2003)

Om: Kvinders rettigheder i Pakistan

I 2001 undertegnede Den Europæiske Union og Pakistan en samarbejdsaftale. Denne samarbejdsaftales artikel 1 indeholder en klausul vedrørende respekt for menneskerettighederne og de demokratiske principper.

Til trods for at Pakistan støtter disse principper, respekteres kvinders rettigheder ikke altid i Pakistan. Agence France Presse, Reuters og New York Times skriver, at mange pakistanske kvinder er ofre blodhævn, idet de voldtages, brændes, myrdes, etc. Blodhævn kan vedtages af lokale råd.

Har EU allerede reageret på disse grove krænkelser af kvinders rettigheder? Agter EU i benægtende fald at reagere på disse krænkelser?

Er der fastsat en mekanisme til systematisk kontrol med og gennemtvingelse af respekt for kvinders rettigheder i Pakistan? Og er der skabt mulighed for at suspendere samarbejdet mellem Pakistan og EU, såfremt kvinders rettigheder i dette land og mere generelt menneskerettighederne hele tiden krænkes?

Vil EU i benægtende fald fremover sørge for at skabe sådanne muligheder?

Såfremt kontrol med og aftvingelse af respekt for kvinders rettigheder er lagt i faste rammer og det eventuelt er vedtaget at suspendere samarbejdet mellem Pakistan og EU, gælder dette da for alle lande, som har undertegnet en lignende aftale med EU (en tredjegenerationssamarbejdsaftale, hvori der udtrykkelig henvises til menneskerettighederne)?

Svar

(22. juli 2003)

1. Rådet minder om, at EU i alle dialogmøder med Pakistan understreger den betydning, den tillægger respekt for menneskerettigheder, herunder kvinders rettigheder; den vil fortsat gøre dette ved enhver mulig lejlighed. EU's missionschefer i Islamabad følger meget nøje udviklingen i menneskerettigheder og tager individuelle tilfælde op under deres regelmæssige kontakter med myndighederne.

2. EU har medtaget menneskerettighederne som et væsentligt element i handels- og samarbejdsaftaler med tredjelande siden 1995. Ifølge sådanne klausuler understøtter respekten for de grundlæggende menneskerettigheder og de demokratiske principper parternes interne og eksterne politikker og udgør et væsentligt element i aftalen. Hvis aftalen misligholdes, kan den suspenderes. Før 1995 blev respekten for menneskerettighederne ofte nævnt udtrykkeligt f.eks. i aftalernes præambel.

3. Hidtil er ingen af de aftaler, der indeholder en menneskerettighedsklausul som et væsentligt element, blevet suspenderet. Når EU har ment, at et partnerland har krænket de væsentlige elementer i aftalen, er visse bestemmelser i aftalen imidlertid blevet suspenderet. Dette har f.eks. været tilfældet med de finansielle bestemmelser i Cotonou-aftalen med hensyn til Zimbabwe (2002), Comorerne (2000), Côte d'Ivoire (2000), Fiji (2000), Haiti (2000) og Liberia (2001). I andre tilfælde er undertegnelsen af samarbejdsaftaler blevet udsat på grund af betænkeligheder med hensyn til menneskerettighederne; det har f.eks. været tilfældet med Kroatien (1995), Pakistan (1999), Algeriet (1998) og Rusland (1995).

4. Hovedvægten lægges på at fremme dialog og positive foranstaltninger snarere end på sanktioner. EU benytter enhver lejlighed til indtrængende at anmode staterne om at respektere menneskerettighederne og fremme beskyttelsen heraf og til at minde partnerlandene om de forpligtelser, der er forbundet med aftaler, som indeholder en menneskerettighedsklausul som et væsentligt element.

5. Udkastet til samarbejdsaftalen mellem EF og Pakistan om partnerskab og udvikling, som for tiden er til behandling i Europa-Parlamentet, følger de samme linjer som ovenfor beskrevet.