SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0652/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(6. marts 2001)

Om: Fælles udlånspolitik og ågerrente

Som det må være Kommissionen bekendt, er der i Italien opstået en konflikt mellem bankerne og forbrugerbeskyttelsesinteresser, efter at domstolene har givet forbrugerne tilladelse til at indgive tilbagebetalingsanmodninger i tusindvis til deres respektive banker. Bankerne menes at have begået åger ved at opkræve renters rente og at have udbudt lån til en fast rente, som i mange tilfælde lå over den officielle grænse for åger, hvilket har været forbudt ved lov siden 1996.

Regeringens mæglingsbestræbelser har endnu ikke kunnet berolige borgerne, som ønsker at vide, om det italienske banksystem skal betragtes som en legaliseret form for tyveri, eller om det hører ind under den fælles europæiske monetære zone.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. om de to omtalte metoder, som de italienske banker har anvendt indtil nu, er forenelige med tilhørsforholdet til euro-zonen?

2. om Den Europæiske Centralbank har beføjelser på området?

3. om den beskrevne situation med urimeligt høje rentesatser ikke er konkurrencehæmmende for virksomheder, som er nødt til at optage lån for at kunne foretage udviklingsorienterede investeringer?

4. hvilken institution der bør gribe ind for at hindre, at de italienske virksomheder, som afkræves disse satser, stilles ringere end deres konkurrenter i andre europæiske lande?

5. hvilke foranstaltninger den vil træffe for at hindre, at der praktiseres metoder af denne art i Italien eller andre medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. april 2001)

Kommissionen har allerede i sine svar på forespørgsel P-4157/00(1) og P-0118/01 fra Nobilia(2) anført, at problemet omkring definitionen af ågerrente i Italien i forhold til de rentesatser, der anvendes af bankerne, har været genstand for en klage indgivet af Allociazione Bancaria Italiana (ABI), Associazione Italiana Banche Estere (AIBE) og Den Europæiske Banksammenslutning (FBE). Den frist indtil 20. februar 2001, som Kommissionen har givet den italienske regering til at fremsætte sine bemærkninger, er blevet forlænget med en måned, for at tage hensyn til arbejdet i parlamentet med at ændre lovdekret af 29. december 2000, nr. 394, således at der kan foretages en grundig undersøgelse af spørgsmålet under hensyntagen til de nye bestemmelser i ændringslov nr. 24, der blev godkendt 28. februar 2001. Kommissionen vil efter en gennemgang af den italienske regerings bemærkninger vurdere de italienske bankers praksis med hensyn til åger under de af de ærede medlem anførte aspekter.

Det skal dog allerede nu understreges, at definitionen af åger og bestemmelse af parametrene for de rentesatser, der anvendes på markedet, hører under strafferetten og medlemsstaternes kompetenceområde. EU-instanserne griber kun ind i de tilfælde, hvor det efter en vurdering af den specifikke situation er konstateret, at de foranstaltninger, der er truffet på nationalt plan, medfører overtrædelse af EU-rettens principper.

Med hensyn til bankernes rentesatser støtter Kommissionen sig til princippet om en økonomisk politik baseret på det indre marked i overensstemmelse med en åben og konkurrencepræget markedsøkonomis principper. Inden for disse rammer fastsætter bankerne selv deres egen handelspolitik under hensyntagen til deres egen vurdering af markedet og de eksisterende risici under overholdelse af de gældende regler, herunder konkurrencereglerne og princippet om gennemsigtighed i transaktionerne.

Med hensyn til problemet med rentes rente har Kommissionen efter at have modtaget en klage fra en italiensk forbrugerbeskyttelsesorganisation iværksat en undersøgelse for at fastslå, om EU's konkurrenceregler er blevet overtrådt.

(1) EFT C 174 E af 19.6.2001, s. 241.

(2) EFT C 187 E af 3.7.2001, s. 190.