DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/173

(2004/C 88 E/0181)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0270/04

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(5. februar 2004)

Om: Opfølgning på reglerne for grænseoverskridende betalinger

Forordning (EF) nr. 2560/2001 (1) om grænseoverskridende betalinger i euro, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet og trådte i kraft den 31. december 2001, har medvirket til at sætte prisen på grænseoverskridende betalinger betragtelig ned inden for det indre marked. Forordningen har i øvrigt tilskyndet banksektoren til at indrette sin betalingsstruktur efter EU-målestok. Det har udgjort et vigtigt skridt mod oprettelsen af et fælles betalingsområde med andet end kontanter inden for det indre marked, hvilket ikke eksisterede på trods af euroens indførelse.

Alligevel viser en undersøgelse, som for nylig blev gennemført i Frankrig (nævnt under høringen af Udvalget om Økonomi- og Valutaspørgsmål om det fælles betalingsområde den 20. januar), at de 25 banker, som deltog i undersøgelsen, har 180 forskellige gebyrer. Det er derfor indlysende, at det bliver utroligt svært for forbrugeren at finde vej i denne administrative jungle, hvilket ikke bliver bedre af, at 24 % af de udspurgte personer udtaler, at de har fået forkerte oplysninger. Dertil kommer også forhøjelserne og den urimelige indførelse af nye bankgebyrer for at kompensere for forordningens ikrafttræden.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at tage, for at de ventede fordele af denne lovgivning ikke bliver »usynlige« pga. bankernes modforholdsregler?

Overvejer Kommissionen en lovgivning, som kort sagt ville kunne tvinge bankerne til at give sammenhængende og letforståelige oplysninger til brugerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frits Bolkestein

(11. marts 2004)

I henhold til forordning (EF) nr. 2560/2001, der finder anvendelse på kortbetalinger og pengeautomattransaktioner (siden den 1. juli 2002) og på overførsler (siden den 1. juli 2003), skal gebyret for en grænseoverskridende betaling i euro være den samme som for en tilsvarende betaling inden for medlemsstaten.

På grundlag af de oplysninger, som den for øjeblikket råder over, finder Kommissionen, at forordningen generelt anvendes korrekt, bortset fra i Spanien, som Kommissionen derfor har bedt om at træffe de nødvendige foranstaltninger til sikring af korrekt anvendelse. Kommissionen har ikke kendskab til den franske undersøgelse, som det ærede medlem omtaler, men er meget interesseret i at få nærmere oplysninger herom.

Hvis forordningen ikke overholdes, skal de kompetente nationale myndigheder pålægge sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning.

Desuden vil Kommissionen, inden for rammerne af forordning (EF) nr. 2560/2001, senest i juni 2003 forelægge Rådet og Europa-Parlamentet en rapport om anvendelsen af forordningen med bl.a. et afsnit om udviklingen i de nationale gebyrer. Det skal dog bemærkes, at prisforhøjelsen på en lang række bankydelser ikke har noget at gøre med forordningen, der udelukkende vedrører gebyrerne for elektroniske overførsler og transaktioner. Kommissionen finder, at bankerne frit skal kunne beslutte, hvilke gebyrer de tager for deres ydelser, og at det er op til kunden at udnytte konkurrencepresset på bankerne.

Derfor lægger Kommissionen også stor vægt på åbenhed og gennemsigtighed, når det drejer sig om information til brugerne af betalingsydelser. For at sikre denne gennemsigtighed har Kommissionen, i sin meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om et nyt lovgrundlag for betalinger i det indre marked fra december 2003 (2) foreslået regler om gennemsigtighed, der skal gælde for betalingsudbydere, og som skal harmoniseres på EU-plan.

(1) EFT L 344 af 28.12.2001, s. 13.

(2) KOM(2003) 718 endelig udg.