DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/541

(2004/C 78 E/0562)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3407/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(17. november 2003)

Om: Cabinda — rapport om menneskerettighederne

Ifølge forlydender i pressen fremgår det af en rapport baseret på vidneudsagn fra katolske præster i Cabinda, at der i det pågældende område er konstateret hyppige tilfælde af tortur, voldtægt, mord, udenretlige anholdelser og tyveri af penge og andre goder fra civilbefolkningen. Under henvisning til konkrete tilfælde i den senere tid omtaler rapporten bl.a. 30 dødsfald blandt civilbefolkningen og 16 tilfælde af voldtægt.

I samme kilde hævdes det, at FAA (de væbnede styrker i Angola) efter Jonas Savimbis død og afslutningen af krigen med UNITA skulle have flyttet 30 000 mand til Cabinda for at sætte en stopper for guerillaen i området. I henhold til rapporten er der konstateret overgreb mod menneskerettighederne begået af enten FLEC-styrkerne eller FAA, som står bag de fleste af de påtalte forhold.

Biskoppen i Cabinda, Paulino Madeca, har skrevet forordet til rapporten, og han bekræfter bl.a., at den politiske situation ulykkeligvis har udviklet sig i negativ retning i de seneste år, at krigens logik er den fremherskende i forsøget på at finde en løsning på det såkaldte Cabinda-spørgsmål, og at resultaterne af denne offensiv er tydelig for enhver og kort kan beskrives som følger: systematiske krænkelser af menneskerettighederne og forbrydelser mod menneskeheden, som det fremgår af de foretagne undersøgelser. Kommissionen bedes på denne baggrund besvare følgende spørgsmål:

Er den orienteret om de påståede menneskerettighedskrænkelser, der har fundet sted i Cabinda i den senere tid? Har den helt konkret set nærmere på ovenstående rapport?

Har den truffet foranstaltninger til at advare de angolanske myndigheder og gøre dem opmærksomme på, at det er nødvendigt at fremme beskyttelsen af menneskerettighederne i Cabinda? Og agter den at gøre det samme for ligeledes at beskytte befolkningen mod oprørsbevægelser?

Hvilke kontakter har Kommissionen til kirken og det civile samfund i Cabinda med henblik på at kunne foretage en uafhængig og uvildig vurdering af situationen i området?

Hvilke forventninger har den til, at der kan oprettes fredelige tilstande i Cabinda og findes en politisk løsning på konflikten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(22. december 2003)

Kommissionen har kendskab til rapporten, og det er dens opfattelse, at rapporten, selv om den ikke kan behandle alle forhold indgående, viser, hvor kritisk situationen i Cabinda stadig er. Kommissionen har regelmæssig kontakt med civilsamfundet og navnlig med kirken for at drøfte situationen i Angola, herunder også menneskerettighedssituationen. Støtte til civilsamfundet indgår i EU's og Angolas samarbejdsstrategi. (Spørgsmålet om overholdelse af menneskerettighederne behandles også i Det Europæiske Initiativ for Demokrati og Menneskerettigheder (EIDHR), som finansierer et projekt, der hedder »Kirken og genopretning af freden i Angola« (1)).

Spørgsmålet om overholdelse af menneskerettigheder vil uden tvivl være på dagsordenen for den løbende politiske dialog med Angola (artikel 8 i Cotonou-aftalen), som blev omtalt i Rådets konklusioner den 13. oktober 2003. Det er ved politisk dialog med Angolas regering, at problemet løses bedst. Kommissionen har ikke direkte kontakt til oprørsbevægelserne.

Med hensyn til situationen i Cabinda på lang sigt er Kommissionen overbevist om, at et styrket demokrati i Angola også vil være til gavn for folket i Cabinda. Der er ingen tvivl om, at situationen er meget kritisk, men Kommissionen vil gøre sit yderste for at sikre, at menneskerettighederne overholdes, og at man når frem til en fredelig løsning på konflikten ved at inddrage alle berørte parter, dvs. Angolas regering, FLEC-styrkerne (Forces of Liberation of the State of Cabinda) og repræsentanter for det meget aktive civilsamfund i Cabinda.

(1) »Comité Intereclesial para a paz em Angola« (COIEPA) project.