ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1754/02

af Jean Lambert (Verts/ALE) og Inger Schörling (Verts/ALE) til Kommissionen

(19. juni 2002)

Om: Ukorrekt anvendelse af Den Europæiske Socialfond til uddannelseskurser for stuepiger og tjenere på Tenerife

Som led i uddannelsesprogrammet 2002 påtænker den kanariske lokalregering på Tenerife at afholde uddannelseskurser for stuepiger og tjenere finansieret med midler fra Socialfonden. Programmet, der forvaltes af Ashotel (sammenslutning af ledere inden for hotelbranchen på Tenerife), gennemføres på forskellige hoteller på øen. Der er foreslået to fagområder, nemlig stuepige (camarera de piso), hvor kurset omfatter 335 timer over 4 måneder, og tjener (camarero de restaurante), hvor kurset omfatter 800 timer over 9 måneder.

Mener Kommissionen ikke, at der her er tale om at camouflere sæsonbegrænsede kontrakter som uddannelseskurser for derigennem at udnytte midlerne fra Fællesskabet?

Bruger hotellederne efter Kommissionens opfattelse ikke disse midler til at spare personaleomkostninger i turistsæsonen?

Hvilke skridt agter Kommissionen at tage for at kontrollere, om EU-midlerne anvendes korrekt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(18. juli 2002)

Det integrerede operationelle program for De Kanariske Øer omfatter en foranstaltning vedrørende udvikling af turistsektoren. De aktioner, som de ærede parlamentsmedlemmer har omtalt i den skriftlige forespørgsel, indgår i de planlagte foranstaltninger for erhvervsuddannelse til udvikling af de menneskelige ressourcers kvalifikationer inden for denne sektor. I programmeringsdokumenterne er der tilsagn fra de spanske myndigheder, at man vil sikre, at der overensstemmelse med fællesskabspolitikkerne, herunder støtte til uddannelse.

Efter reformen af strukturfondene og under overholdelse af nærhedsprincippet falder styringen og udvælgelsesprocedurerne for projekterne under medlemsstatens ansvarsområde. Kommissionen råder derfor ikke over oplysninger, der gør den i stand til at bekræfte den tvivl, som er rejst i de fremlagte spørgsmål. Kommissionen vil gøre, hvad der er nødvendigt, over for de nationale myndigheder for at sikre, at de pågældende fællesskabsmidler anvendes korrekt. De ærede parlamentsmedlemmer vil få besked af Kommissionen om resultatet af disse tiltag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0510/02

af Professor Sir Neil MacCormick (Verts/ALE) til Kommissionen

(25. februar 2002)

Om: Religionsfrihed

Er Kommissionen opmærksom på den franske lov af 30. maj 2001 om begrænsning af religionsfriheden, der har til formål at beskytte samfundet mod trusler fra farlige sekter? I betragtning af religionsfrihedens betydning som en af de grundlæggende rettigheder i Europa, mener Kommissionen da, at loven af 30. maj er tilstrækkelig detaljeret til at undgå at krænke rettigheder, der er relevante i forbindelse med artikel 6 i EU-traktaten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(2. april 2002)

Kommissionens opmærksomhed er ved flere lejligheder blevet henledt på den franske lov nr. 2001-504, som har til formål at styrke forebyggelsen og bekæmpelsen af sekter, der krænker de menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som det ærede medlem henviser til.

Den franske lov falder ikke ind under EU-rettens anvendelsesområde, og Kommissionen kan derfor ikke gribe ind.

Kommissionen kan ganske vist selv tage initiativer i medfør af artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union, men kun i tilfælde, hvor en medlemsstat groft og vedvarende overtræder principperne i artikel 6, stk. 1. Dette er på ingen måde tilfældet hér.

Kommissionen vil gerne tilføje, at en person, der mener, at hans eller hendes grundlæggende rettigheder er blevet krænket, altid kan gå til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, når alle muligheder ved de nationale instanser er udtømt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1079/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. april 2002)

Om: Grænseoverskridende jernbaneforbindelse Groningen-Bremen; forsøget på genoptagelse af driften, der fortsat mislykkes på grund af modstridende interesser

1. Kan Kommissionen bekræfte, at grunden til, at togdriften mellem Nieuweschans (NL) og Leer (D) efter renoveringen af sporene og trods meddelelser i Kursbuch (linje 397 eller H5) fra de tyske statsbaner (DB) og Spoorboekje (linje 520 eller 12int) fra de nederlandske statsbaner (NS) endnu ikke er genoptaget, er en endeløs række meningsuoverensstemmelser om udbudet? Først viste det sig, at DB ikke længere var interesseret, hvorefter delstaten Niedersachsen udelukkede det nederlandske selskab NoordNed, som betjente strækningen Groningen-Nieuweschans i timedrift og sagtens kunne forlænge driften til Leer, fra deltagelse. Derpå blev prisen fra regionalselskabet Nordwestbahn i Niedersachsen for syv daglige tog Groningen-Leer fundet for høj, og endelig blev DB på grund af den eksisterende koncession tvunget til på en eller anden måde alligevel at genoptage driften.

2. Kan Kommissionen endvidere bekræfte, at heller ikke det i punkt 1 tilsigtede slutresultat blev nået, fordi DB først ville give driften i underleverance til Noordned, men disse to selskaber derefter ikke kunne blive enige om de finansielle betingelser, således at DB-regionalbanen West-Niedersachsen den 1.3.2002 med gammelt materiel skulle overtage den korte penduldrift mellem Leer i Tyskland og den nederlandske grænseby Nieuweschans som skiftestation?

3. Er Kommissionen orienteret om, at også ovennævnte løsning, der skulle gælde pr. 1.3.2002, ikke er blevet til noget, fordi DB-regionalbanen West-Niedersachsen ikke er noget anerkendt trafikselskab i Nederlandene, hvorfor det foreløbig ikke må benytte de 1 200 meter spor på nederlandsk territorium, og at det på grund af sporføringen på Nieuwschans station desuden er besværligt at stige om, fordi der skal skiftes perron?

Kilde: Het Openbaar Vervoer / Railnieuws, årgang 45, nr. 522, marts 2002. (rail@wanadoo.nl)

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palaciopå skriftlige forespørgsler E-1078/02, E-1079/02 og E-1080/02

(27. maj 2002)

Kommissionen vil indsamle de nødvendige oplysninger for at kunne besvare forespørgslen. Den skal ikke undlade at meddele det ærede medlem resultatet af sine undersøgelser så hurtigt som muligt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0260/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(7. februar 2002)

Om: Behandling af møntningsgevinst og betalinger til statskassen

1. Vil Kommissionen med henblik på Maastricht-traktatens og stabilitets- og vækstpagtens mål redegøre nærmere for, hvorledes den møntningsgevinst, der tilfalder de nationale centralbanker, behandles?

2. Hvorledes behandles indtægterne?

3. Indgår de i beregningen af offentlige overskud/underskud, når de tilfalder centralbanken, eller når de udbetales som udbytte eller overførsel til statskassen?

4. Hvilke retningslinjer eller hvilken politik er der fastlagt for betalinger til statskasserne?

5. Kan disse omfatte betalinger fra akkumulerede tidligere reserver, og regnes de for indtægter i forbindelse med vurderingen af de offentlige underskud?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(25. marts 2002)

1. I henhold til Den Europæiske Centralbanks Styrelsesråds afgørelse af 6. december 2001 skal monetære indtægter sammenlægges og fordeles mellem de nationale centralbanker i overensstemmelse med artikel 32.5 i statutten for ECB. Hverken statutten eller ECB's afgørelse 2001/914/EF af 6. december 2001 om fordelingen af de deltagende medlemsstaters nationale centralbankers monetære indtægter fra regnskabsåret 2002 (ECB/2001/16)(1) indeholder regler for anvendelsen af monetære indtægter. Behandlingen af indtægterne vil derfor kunne variere indbyrdes mellem de medlemsstater, der har indført den fælles valuta. Hvad angår behandlingen af monetære indtægter fordelt af ECB til andre formål i overensstemmelse med EF-traktaten og stabilitets- og vækstpagten, vil denne ikke afvige fra behandlingen af monetære indtægter i tidligere år.

2., 3. og 5. Rammerne for det europæiske national- og regionalregnskabssystem indeholder ikke specifikke henvisninger til monetære indtægter (såkaldt møntningsgevinst), da begrebet udelukkende bruges til analytiske formål. De relevante transaktioner og balancejusteringer er poster under stregen og skulle derfor ikke influere på det offentlige overskud/underskud generelt. I tilfælde af ekstraordinære indtægter fra overgangen til euroen (fra valutaombytning) skal enhver overførsel som følge heraf til en centralregering i euroområdet behandles som en finansiel transaktion uden indflydelse på det offentlige overskud/underskud, men af potentiel betydning for statsgælden.

4. Kommissionen er ikke bekendt med nogen fælles retningslinjer for medlemsstaternes politik. Det er således op til medlemsstaterne at træffe afgørelse i disse spørgsmål, ligesom oplysninger om sådanne afgørelser må indsamles på medlemsstatsplan.

(1) EFT L 337 af 20.12.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1947/02

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(3. juli 2002)

Om: Undertrykkelse af fagbevægelsen

Som det fremgår af en nylig rapport fra Den Frie Faglige Internationale (FFI) kan der i hele verden konstateres et voksende antal forsøg på at undertrykke fagforeninger. Desuden er fænomener som forfølgelse af fagforeningsmedlemmer, nægtelse af at anerkende fagforeninger eller forhandlinger med fagforeninger, fyringer og endog mord på fagforeningsfolk vokset i omfang. Ifølge de i rapporten indeholdte oplysninger indskrænkes fagforeningernes rettigheder såvel i en række ansøgerlande (Bulgarien, Tjekkiet, Letland, Polen, Rumænien) som i EU-medlemslande (Spanien, Det Forenede Kongerige, Tyskland)

For det første kræver København-kriterierne som en uomgængelig forudsætning, at tiltrædelseslandene respekterer de grundlæggende rettigheder, og for det andet er det i EU-charteret om grundlæggende rettigheder, herunder især artikel 12, fastlagt, at enhver har ret til frit at deltage i fredelige forsamlinger og til foreningsfrihed på alle niveauer, navnlig i forbindelse med politiske og faglige sammenslutninger. Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse, om tiltrædelseslandene overholder de ovennævnte kriterier, og i hvilket omfang fagbevægelsen forfølges i disse lande? Hvordan er situationen i EU-medlemslandene på baggrund af, at rapporten også omtaler negative tendenser i nogle af disse lande?

Svar afgivet af Anna Diamantopoulou på Kommissionens vegne

(19. august 2002)

Den Europæiske Union er sammensat af stater, der til fælles har principperne om frihed, demokrati, respekt for menneskerettighederne og for de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, sådan som det er fastsat i artikel 6, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU).

Unionen skal i henhold til EU-traktatens artikel 6, stk. 2, respektere de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, og således som de følger af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten. Foreningsfriheden er en del af disse grundlæggende rettigheder. Enhver har ifølge artikel 12 i EU-chartret om grundlæggende rettigheder ret til frit at deltage i fredelige forsamlinger og til foreningsfrihed på alle niveauer, navnlig i forbindelse med politiske og faglige sammenslutninger og medborgersammenslutninger.

I den aktuelle retssituation er det de nationale domstoles ansvar at sanktionere eventuelle angreb på de grundlæggende rettigheder, navnlig retten til at deltage i fagforeninger. I henhold til retspraksis er Domstolen kun kompetent til at kontrollere, om Fællesskabets lovgivende og udøvende myndigheder og medlemsstaterne respekterer de grundlæggende rettigheder, når førnævnte myndigheder agerer inden for fællesskabsrettens anvendelsesområde.

I forbindelse med udvidelsesprocessen indeholder de regelmæssige rapporter oplysninger om situationen i kandidatlandene, hvad angår overholdelsen af Københavnskriterierne og navnlig de grundlæggende rettigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0814/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(25. marts 2002)

Om: Samhørighedsstrategier og fiskeripolitik: tilfældet Galicia

I den første interimsrapport om samhørighed fra januar 2002 gives der udtryk for den opfattelse, at samhørighedsstrategierne ikke skal være begrænset til strukturpolitikken, men også skal omfatte andre fællesskabspolitikker, der i højere grad skal tilsigte konkretisering af samhørighedsmålene, herunder landbrugspolitikken og politikken for udvikling af landdistrikter samt miljø- og transportpolitikken.

Hvorfor har man i den forbindelse ikke tænkt på fiskeripolitikken, som stærkt berører kystområderne, navnlig ved Atlanterhavet, hvoraf nogle som f.eks. Galicia henhører under mål nr. 1 og tilhører samhørigshedslande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(11. juni 2002)

Den første situationsrapport om økonomisk og social samhørighed, som Kommissionen vedtog den 30. januar 2002(1), udgør ikke en fuldstændig ajourføring af den anden rapport om den økonomiske og sociale samhørighed(2). Den er et svar på medlemsstaternes ønske om at blive holdt underrettet om forberedelsen af Kommissionens forslag til den fremtidige samhørighedspolitik.

Den første situationsrapport har ajourført dataene vedrørende de regionale forskelle på økonomisk og socialt plan samt forskellene vedrørende visse faktorer for regionernes konkurrenceevne under hensyn til de seneste statistikker, der er til rådighed. Rapporten har også gjort status over den debat om den fremtidige samhørighedspolitik, som Kommissionen lancerede ved offentliggørelsen af førnævnte anden samhørighedsrapport.

Der har til gengæld ikke på nuværende stadium været tale om at justere de analyser af EU-politikkerne, der findes i den anden rapport om økonomisk og social samhørighed. Henvisningerne i situationsrapporten til den fælles landbrugspolitik, udviklingen af landdistrikterne og miljø- og transportsektorerne bygger på de dokumenter, der er blevet fremsendt til Kommissionen som led i den debat, der nu har varet et år.

(1) KOM(2002) 46 endelig udg.

(2) KOM(2001) 24 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1895/02

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(1. juli 2002)

Om: Vindkraft og forsvarssikkerhed

Nyhedsbureauet Reuter meddelte den 26. april 2002, at Det Forenede Kongeriges forsvarministerium standsede et vindmølleparkprojekt i Det Forenede Kongerige, fordi vindmølleparker er blevet anset for at være til gene for luftstyrkers radaraktivitet. Dette er allerede tidligere blevet konstateret bl.a. i Norge. Kommissionen er samtidig kraftig fortaler for vedvarende energikilder som f.eks. vindkraft.

I den spændte globale situation efter begivenhederne den 11. september har sikkerhedsaspekter fået større betydning. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for bedre at tage hensyn til sikkerhedspolitiske aspekter også i forbindelse med behandling af energispørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(18. juli 2002)

Alle store konstruktioner med bevægelige dele kan forårsage elektromagnetisk interferens (EMI). For vindmøllers vedkommende kan dette forekomme i form af refleksion af signaler fra de roterende vindmøllevinger, således at en modtager i nærheden af disse opfanger både et direkte og et reflekteret signal. EMI forårsages i højere grad af metalmaterialer og -vinger og i mindre grad af vinger lavet af træ. Glasfiberforstærket polyester (GRP), som anvendes i de fleste moderne møllevinger, er praktisk talt gennemsigtig for elektromagnetiske bølger, og EMI-virkningerne af disse er derfor moderate.

Erfaringerne har vist, at det med omhyggelig design og lokalisering af vindenergiprojekter er muligt at undgå forstyrrelser af telesystemer. Kommissionen har imidlertid, via sine energiprogrammer, tidligere støttet forsknings- og demonstrationsprojekter om innovative materialer til vindmøller, og den kan i princippet videreføre denne støtte under det sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1268/02

af Vitaliano Gemelli (PPE-DE) til Kommissionen

(6. maj 2002)

Om: Kriterier for valg af generaldirektører og vicegeneraldirektører i Europa-Kommissionen

Kommissionen henviser i sit svar af 13. december 2001 på skriftlig forespørgsel E-2973/01(1) til, at den allerede i december 2000 havde truffet foranstaltninger til at stramme procedurerne for valg og udnævnelse aftjenestemænd til lederstillinger.

Kommissionen har senere besluttet at gøre brug af eksterne konsulenter, der skal fastlægge de forskellige erhvervskvalifikationer og eventuelt bistå Det Rådgivende Udvalg for Udnævnelser under samtalen med ansøgerne for at sikre, at der udnævnes yderst kompetente og fortjenstfulde personer, og at der tages behørigt hensyn til ansøgernes erfaringer og lederevner.

I denne forbindelse har fagforeningen for tjenestemænd i F & U flere gange skarpt kritiseret Kommissionens procedurer og handlemåde i forbindelse med bedømmelsen og udvælgelsen af kandidater til lederstillinger.

Hvorledes vurderer Kommissionen F & U-tjenestemændenes synspunkter, og hvilke initiativer har den truffet eller agter at træffe for at afhjælpe situationen, hvis de beskyldninger om nepotisme i og uden for Kommissionen, som er fremsat af denne fagforening (forhåndsoplysninger om navnene på de senere valgte kandidater), skulle vise sig eller viser sig at være ubegrundede?

Mener Kommissionen ikke i modsat fald, at det netop er disse grunde, der giver anledning til den alvorlige og vedvarende uligevægt mellem nationaliteterne ved udnævnelse af højtstående ledere, således som det fremgår af den tilsendte fortegnelse over ledere af italiensk nationalitet?

(1) EFT C 147 E af 20.6.2002, s. 71.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(21. juni 2002)

Kommissionen bekræfter på ny sit tilsagn om at efterleve bestemmelserne i artikel 27 i Vedtægten, hvor det udtrykkelig er fastsat, at ingen stillinger kan forbeholdes statsborgere fra en bestemt medlemsstat. Det ærede medlem har fra svaret på sit skriftlige spørgsmål E-2973/01(1) kendskab til de foranstaltninger, der er blevet truffet for yderligere at styrke procedurerne for udvælgelse og udnævnelse af tjenestemand til lederstillinger.

Med hensyn til fagforeningen F & U's synspunkter om disse udvælgelsesprocedurer henviser Kommissionen det ærede medlem til sit svar af 25. marts 2002 på skriftlig spørgsmål E-0286/02 fra Armando Cossutta(2).

Kommissionen bekræfter på ny sit tilsagn til princippet om at undgå alvorlig varig national uligevægt ved udnævnelse af kandidater til lederstillinger som fastsat i dens beslutning af 21. december 2000(3).

I overensstemmelse med artikel 27 i Vedtægten kontrollerer Kommissionen permanent den geografiske ligevægt med hensyn til alle tjenestemænd i lederstillinger. Kommissionen mener ikke, at den nuværende situation kræver usædvanlige foranstaltninger, men vil naturligvis konstant følge udviklingen.

(1) EFT C 147 E af 20.6.2002, s. 71.

(2) EFT C 205 E af 29.8.2002, s. 102.

(3) SEC(2000) 2305/5.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2397/02

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(5. august 2002)

Om: Lukning af kulminerne i Selby og strukturstøtte fra EU

Vil Kommissionen aktivt overveje at omlægge strukturstøtten til Yorkshire med henblik på at tage højde for den nye udvikling og i særdeleshed den bebudede lukning af kulminerne i Selby med tab af tusinder af job?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopouloupå skriftlige forespørgsler P-2313/02 og E-2397/02

(27. august 2002)

Kommissionen skal gøre det ærede medlem opmærksom på, at Selby ikke er inkluderet i de områder, der kan få tilskud i henhold til mål 1 og 2 i strukturfondenes programmer for årene 2000-2006 i Det Forenede Kongerige. I perioden 2000-2006 er der midler til rådighed for Det Forenede Kongerige til mål 3-projekter (4 111 592 600 EUR).

Finansiering af mål 3-projekter er beregnet på tilpasning og modernisering af politikker og systemer for almen uddannelse, erhvervsuddannelse og beskæftigelse i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(1) (artikel 1, stk. 1, nr. 3). Mere specifikke bestemmelser om anvendelsesområdet for Den Europæiske Socialfond, der finansierer mål 3-programmerne, er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1784/1999 af 12. juli 1999 om Den Europæiske Socialfond(2) (artikel 2). Heri nævnes fremme af aktiv arbejdsmarkedspolitik, social integration, livslang læring og iværksætterkultur.

Disse midler forvaltes imidlertid ikke af Kommissionen, men af medlemsstaternes regeringer og for så vidt angår Selby af de lokale myndigheder i Yorkshire and Humberside. Ansøgninger om finansiering bør sendes direkte til disse myndigheder eller via en medfinansierende organisation, der er etableret i regionen. Kommissionen tager ikke på nogen måde initiativ til fordeling eller anvendelse af midlerne.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.

(2) EFT L 213 af 13.8.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0788/02

af Ursula Schleicher (PPE-DE) til Kommissionen

(19. marts 2002)

Om: Virkningerne af udvidelsen for Europaskolerne

Hvad gør Kommissionen for at integrere kandidatlandenes sprog i Europaskolernes skolesystem for at sikre, at alle sprog behandles ens?

Kan Kommissionen bekræfte, at børn af de fremtidige EU-ansatte, der kommer fra de nuværende kandidatlande, vil blive tilbudt undervisning på modersmålet i Europaskolerne på samme måde, som det er tilfældet med de nuværende undervisningssprog?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(14. maj 2002)

Kommissionen henleder det ærede medlems opmærksomhed på præamblen til den konvention, som blev undertegnet af alle medlemsstaterne og Det Europæiske Fællesskab den 17. juni 1994, hvori det tydeligt er anført, at de kontraherende parter fuldt ud anerkender medlemsstaternes ansvar for undervisningens indhold og tilrettelæggelsen af deres undervisningssystem og for den kulturelle og sproglige mangfoldighed i Europaskolernes system.

Ligesom det er tilfældet med alle tidligere udvidelser af Den Europæiske Union, vil Kommissionen gøre sit yderste for at sikre, at ansøgerlandenes sprog indarbejdes i Europaskolernes system efter de samme principper som dem, der gælder for de allerede benyttede sprog.

Kommissionen vil også gøre sit yderste for at sikre, at børn af personale fra de fremtidige medlemsstater uddannes på deres modersmål på en ikke-diskriminerende måde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1779/02

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(24. juni 2002)

Om: Bestemmelser om drageflyvning

I de seneste år er der sket en udvikling af drageflyvning i alle Den Europæiske Unions medlemsstater og ofte befinder flyveområderne sig ved grænsen mellem forskellige europæiske lande. Denne sportsgren er imidlertid omfattet af temmelig forskelligartede nationale bestemmelser, hvilket gælder såvel de drager, der flyves med, som kendetegnene for dem, der kan flyve med dem.

Kan Kommissionen oplyse, om den anser det for hensigtsmæssigt at fastsætte en række fælles bestemmelser for drageflyvning på europæisk plan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(6. august 2002)

Som nævnt af det ærede medlem er hanggliding og paragliding sportsdiscipliner, der i lighed med andre sportsaktiviteter i fri luft har vundet meget større udbredelse i de seneste år. Det har gjort det tydeligt, at de nationale bestemmelser om de pågældende discipliner er forskellige.

Kommissionen agter imidlertid ikke at fastlægge et fælles regelsæt på EU-plan. Der er nemlig ikke hjemmel i EF-traktaten til at give EU kompetence på sportsområdet. Det er på dette område op til medlemsstaterne selv at vedtage den lovgivning, de finder relevant.