SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0466/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (19. februar 1997)

Om: Gennemfoerelse af projekter

Fra Revisionsrettens aarsberetning for regnskabsaaret 1995 ((EFT C 340 af 12.11.1996. )) citeres foelgende fra kapitlet »Samarbejde med udviklingslande og tredjelande (bortset fra landene i Central- og OEsteuropa)«: »Tallene for gennemfoerelsen af budgettet for eksterne aktioner i 1995 viser, at Kommissionen har problemer med at gennemfoere programmerne i deres nuvaerende omfang og mangfoldighed. Forpligtelsesbevillingerne blev som i de tidligere aar udnyttet naesten fuldt ud, hvorimod betalingsbevillingerne paa flere omraader blev udnyttet langsommere end forudset i gennemfoerelsesplanerne for programmerne, projekterne og aktionerne. Omfanget af de uafviklede forpligtelser, som afspejler det samlede antal aktioner, der forvaltes af Kommissionen, steg betydeligt i 1995«.

Kan Kommissionen oplyse, hvad den agter at goere for at fremskynde anvendelsen af betalingsbevillingerne, der viser en langsommere gennemfoerelse af projekterne end forventet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (24. april 1997)

Den hastige vaekst i samarbejdsaktiviteterne med udviklingslandene har resulteret i en stigning i antallet af fleraarige projekter, hvilket medfoerer betydelige forpligtelsesbevillinger, der efterhaanden skal foelges op af betalinger. Hertil kommer, at betalingerne bestemmes af forskellige faktorer, hvoraf nogle er fuldstaendig uafhaengige af Kommissionen, saasom forsinkelser i oprettelsen af lokale arbejdsteam med modtagerlandenes deltagelse (undertiden paa grund af regeringsproblemer), problemer med andre donorer og problemer med udbud eller leverancer.

Kommissionen er dog klar over, at det er noedvendigt at forbedre forvaltningen, og det er i forbindelse med aktionen SEM 2000 (sound and efficient management) hensigten at indfoere fastere rammer for forpligtelsesbevillingerne, hvilket ville give mulighed for en mere effektiv forvaltning af betalingerne, og mere konkret at aendre finansforordningen, saa der indfoeres en maksimumsfrist for en betalings afvikling.

I oevrigt er der allerede i 1996 gjort en saerlig indsats, og kapitel B7-30 (Asien) og B7-31 (Sydamerika) er saaledes naaet op paa en udnyttelsesgrad for betalingsbevillingerne paa henholdsvis 99% og 97%. Desuden er der for kapitel B7-4 (middelhavslandene) paa trods af forsinkelserne i forbindelse med vedtagelsen af retsgrundlaget registreret en udnyttelsesgrad for betalingsbevillingerne paa 76,8%. Endvidere har man for at nedbringe virkningen af tidligere indgaaede forpligtelser foretaget en sagsrevision, hvorved der er frigjort betydelige midler.

Paa det humanitaere omraade er Kommissionen, naar regnskabsaarets bevillinger er opbrugt, tvunget til at supplere sine budgettildelinger ved hjaelp af reserverne til noedhjaelp. Da disse overfoersler dog foerst sker ret sent paa aaret, kan ikke alle betalingsbevillinger til daekning af de paagaeldende forpligtelser naa at blive anvendt, og de maa derfor fremfoeres. Det skal dog bemaerkes, at de betalingsbevillinger, der er opfoert paa budgettet fra regnskabsaarets begyndelse, anvendes 100%.

Endelig skal det understreges, at Kommissionen lider under personalemangel, hvilket referenten for Europa-Parlamentets budgetkontroludvalg ogsaa fremhaevede i forbindelse med den indevaerende dechargeprocedure (for regnskabsaaret 1995), hvor der specielt blev sat fokus paa bevillingernes lave udnyttelsesgrad: »....der skyldes alvorlige flaskehalsproblemer i (Kommissionens) personaletildeling og problemer med programmets forvaltning....«. Kommissionen har sat sig for delvis at loese personalemanglen ved i forbindelse med tillaegs- og aendringsbudget (TAEB) nr. 1/96 at foreslaa oprettelse af en stoettefacilitet for forvaltningen af programmerne Meda, Phare og Tacis til fordel for saavel modtagerlandene som Kommissionen.