DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/178

(2004/C 84 E/0218)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0238/04

af Joachim Wuermeling (PPE-DE) til Kommissionen

(2. februar 2004)

Om: Gennemførelse af direktivet om tovbaneanlægs sikkerhed

Den Europæiske Union har for nylig udstedt et direktiv om tovbaneanlægs sikkerhed. Dette direktiv gennemføres på indeværende tidspunkt i medlemsstaternes nationale lovgivning.

I Forbundsrepublikken Tyskland er overholdelsen af kravene til tovbaneanlæg delstaternes ansvarsområde. Til de tyske delstater hører også bystaterne Hamburg, Bremen og Berlin samt de flade kyststater Mecklenburg-Vorpommern og Schleswig-Holstein.

Er det ifølge pressemeddelelser rigtigt, at Kommissionen via en trussel om bøder også vil tvinge disse delstater til at gennemføre direktivet via en lov om tovbaneanlæg, selv om der i disse delstater aldrig kan installeres tovbaneanlæg af topografiske grunde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(3. marts 2004)

I henhold til artikel 21 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/9/EF af 20. marts 2000 om tovbaneanlæg til personbefordring (1) skulle medlemsstaterne senest den 3. maj 2002 have vedtaget og offentliggjort de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.

Tyskland skulle derfor have truffet de nødvendige foranstaltninger for gennemførelse af direktivet i sine nationale bestemmelser inden for den foreskrevne frist. I henhold til de Kommissionen foreliggende oplysninger er dette endnu ikke fuldstændig sket, da kun forbundslandene Baden-Württemberg, Bayern, Brandenburg, Nordrhein-Westfalen, Saarland, Sachsen-Anhalt og Thüringen har vedtaget disse bestemmelser.

Derfor har Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 226, og efter at have givet de tyske myndigheder lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger (skrivelse af 16. september 2002), samt efter at have afgivet en begrundet udtalelse om dette emne (19. december 2002), den 16. december indbragt sagen for Domstolen, da man finder, at de tyske myndigheder ikke har overholdt de forpligtelser, som påhviler dem i henhold til direktivet, da man ikke har vedtaget de for gennemførelsen nødvendige bestemmelser.

Det bør bemærkes, at direktivet ikke omhandler selve driften af tovbanerne. Det fastlægger de grundlæggende sikkerhedsmæssige krav, der skal anvendes i forbindelse med opførelse, ibrugtagning og drift af tovbaner. Der er tale om et direktiv i henhold til EF-traktatens artikel 95, som også har til formål at fjerne hindringer for den frie bevægelighed for delsystemer og sikkerhedskomponenter til tovbaner, der bliver markedsført i det indre marked fra den 3. maj 2004 af en fabrikant, der kan være hjemmehørende overalt i Fællesskabet, også i regioner, hvor der ikke findes tovbaner.

Efter Domstolens retspraksis fremgår, at en medlemsstat ikke kan påberåbe sig manglende behov for anvendelse af et direktiv for at forsvare manglende overholdelse af gennemførelsen inden for den påbudte frist (2).

Endelig kan opførelse af tovbaner ikke umiddelbart afvises i noget forbundsland, da denne type transportmiddel kan anvendes, ikke blot på feriesteder i bjergene, men også som bytrafiksystemer, som det også er anført i den første af direktivets betragtninger.

(1) EFT L 106 af 3.5.2000.

(2) Se i forbindelse hermed Domstolens domme af 15. marts 1990 i sag C-339/87, Kommissionen/Nederlandene, Sml. 1990, p. I-851, punkt 22, og af 16. november 2000 i sag C-214/98, Kommissionen/Grækenland, Sml. 2000, p. I-9601, punkt 22.