SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3331/01

af Giacomo Santini (PPE-DE) til Kommissionen

(22. november 2001)

Om: Rester af plantebeskyttelsesmidler i frugt og grønt

I forbindelse med import af frugt og grønt fra andre europæiske lande kræver visse europæiske lande deres nationale grænseværdier for maksimalt tilladte restmængder af plantebeskyttelsesmidler overholdt, selv om disse grænseværdier er forskellige fra de grænseværdier, der gælder i producentlandene.

Problemet angår især nye plantebeskyttelsesmidler, som ikke er registreret i alle lande, og for hvilke der gælder meget forskellige maksimumgrænser fra land til land.

Denne situation har skabt stor usikkerhed blandt producenterne af frugt og grønt, som tvinges til at tilpasse deres eksportprodukter efter de uensartede og selvmodsigende regler, der gælder i importlandene.

Situationen er bl.a. i strid med de europæiske bestemmelser om fri bevægelighed for varer og gensidig anerkendelse, som indebærer, at importlande har pligt til at acceptere produkter, som overholder de gældende regler i deres oprindelsesland.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse, hvor langt man er nået med harmoniseringen af bestemmelserne vedrørende de principper, der anvendes for plantebeskyttelsesmidler og maksimalt tilladte restmængder, som tilsyneladende først skal være gennemført i 2012?

Hvad agter Kommissionen at gøre for at undgå, at der i 2002 opstår store problemer for EU's producenter af frugt og grønt, som, hvis Kommissionen ikke griber ind, vil være tvunget til at træffe plantesundhedsbeskyttende foranstaltninger, selv om der hersker stor uklarhed på området, hvilket bestemt ikke vil gavne forbrugerne og markedet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(8. januar 2002)

Fællesskabets lovgivning om rester af plantebeskyttelsesmidler indeholder to forskellige løsningsmodeller for det problem, det ærede medlem omtaler. Hvis denne lovgivning gennemføres og anvendes korrekt i medlemsstaterne, skulle der ikke kunne opstå problemer for handelen.

For plantebeskyttelsesmidler, for hvilke der gælder maksimalt tilladte restmængder, skal medlemsstaterne indføre disse grænseværdier i deres nationale lovgivning. I tilfælde, hvor der ikke findes sådanne grænseværdier, skal medlemsstaterne fastsætte nationale grænseværdier for at beskytte deres forbrugere, og for at være i stand til at overvåge illegal anvendelse af pesticider i deres land.

I tilfælde af, at der ikke findes grænseværdier på Fællesskabsplan, og den første medlemsstat (det producerende land) har etableret nationale grænseværdier, og det produkt, der sendes til en anden medlemsstat (modtagerlandet), opfylder kravene om grænseværdier i den første medlemsstat, gælder der en særlig procedure, når dette produkt nægtes adgang til modtagerlandet på det grundlag, at det ikke opfylder kravene i dette lands grænseværdier. Denne procedure kaldes samrådsproceduren. Modtagerlandet har pligt til at meddele alle andre medlemsstater og Kommissionen denne foranstaltning senest 20 dage efter foranstaltningens ikrafttræden.

De to berørte medlemsstater skal straks kontakte hinanden for at løse problemet bilateralt, og skal derefter meddele Kommissionen den løsning, de er nået frem til (i form af en nyetableret grænseværdi). Kommissionen skal forelægge denne løsning for Den Stående Komité for Plantesundhed for at få den pågældende grænseværdi anvendt i hele Fællesskabet.

For nye plantebeskyttelsesmidler, for hvilke der udvikles nye anvendelser, kan medlemsstaterne vedtage foreløbige nationale grænseværdier, men de skal meddele disse til de andre medlemsstater og til Kommissionen. De myndigheder, der forestår håndhævelsen af reglerne, kan tage hensyn til disse foreløbige nationale grænseværdier, selv om det ikke udtrykkeligt siges noget sted i Fællesskabets lovgivning, at medlemsstaterne har pligt til at tage hinandens foreløbige nationale grænseværdier til efterretning.

Kommissionen forbereder i øjeblikket en konsolidering og revision af rammedirektiverne om restmængder af plantebeskyttelsesmidler, og den vil ændre bestemmelserne vedrørende samrådsproceduren på en sådan måde, at medlemsstaterne får færre problemer med at gennemføre dem. Bl.a. vil initiativet til at igangsætte proceduren og oversende en meddelelse til Kommissionen blive overført til producentlandet.

Kommissionen harmoniserer efterhånden alle nationale grænseværdier og forventer, at denne proces vil blive afsluttet senest i 2008, hvorefter en samrådsprocedure ikke længere vil være nødvendig.