SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2967/02

af Pere Esteve (ELDR)og Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: Beskyttelse af skove i middelhavsområdet

I betragtning af den nuværende situation for skovene i EU's middelhavsområde og manglen på en specifik politik til beskyttelse og genplantning af disse skove, hvad mener Kommissionen da om indførelse af en EU-finansieret plan til genopbygning af skovene i middelhavsområdet, der omfatter programmer baseret på bæredygtige kriterier til beskyttelse, genopbygning og bevarelse af skovene i det sydlige Europa og til oprettelse af en europæisk bestand af fredede skove, dvs. skove med flora og fauna af særlig økologisk interesse, der tilhører det offentlige og forvaltes af ikke-statslige organisationer?

Hvordan vurderer Kommissionen dette initiativ? Har Kommissionen noget andet forslag i tankerne i forbindelse med beskyttelse af skovene i middelhavsområdet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. november 2002)

Skovene i middelhavsområdet består af meget varierede naturområder med særlige bioklimatiske forhold. Disse skove udsættes for såvel naturbetingede som menneskeskabte risici, der udgør en fare for deres funktion af beskyttende, produktiv, social og kulturel karakter.

Visse risici såsom brande kan medføre andre problemer, herunder jorderosion eller spredning af skadedyr og sygdomme. Denne fare mod skovene i middelhavsområdet må ikke betragtes isoleret, men derimod i sammenhæng med visse andre naturfænomener som lange tørkeperioder og sociale fænomener som den øgede urbanisering eller afvandringen fra landet.

Forebyggelse og kontrol af disse risici kan kun ske i samarbejde med ejerne, forvalterne og brugerne af skovene. I denne forbindelse er det vigtigt at tage højde for ejendomsforholdene, eftersom skovene i middelhavsområdet hovedsagelig tilhører flere private ejere af ofte små områder. Det er ligeledes vigtigt at tage hensyn til de forskellige former for skovforvaltning og anvendelse, som kendetegner udviklingen i økosystemerne i middelhavsområdet.

Hvad angår EU's foranstaltninger på dette område, og særlig eventuelle initiativer fra Kommissionens side, bør opmærksomheden først og fremmest henledes til nogle vigtige grundlæggende principper, der defineres i EU's skovstrategi.

Rådets resolution af 15. december 1998 om en skovbrugsstrategi for Den Europæiske Union(1) fastsætter nærhedsprincippet som en af denne politiks grundlæggende elementer:

da der i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ikke findes nogen bestemmelse om en specifik fælles skovbrugspolitik, og da ansvaret for skovbrugspolitikken ligger hos medlemsstaterne, idet der dog tages hensyn til, at Fællesskabet i medfør af nærhedsprincippet og medansvarsbegrebet kan bidrage positivt til gennemførelsen af en bæredygtig skovforvaltning og skovenes multifunktionelle rolle.

Denne decentralisering er også i overensstemmelse med principperne og målsætningerne i Parlamentets resolution om skovbrugsstrategi for EU, der blev vedtaget den 30. januar 1997 (rapport David E. Thomas; dok. A4-0414/96), og hvor der i pkt. 2 fastsættes, at koordinationen af de nationale politikker skal baseres på nærhedsprincippet.

At træffe samordnede foranstaltninger til genopbygning af skovene i middelhavsområdet, der bygger på bæredygtige kriterier til beskyttelse, genopbygning og bevarelse af skovene i det sydlige Europa, er således først og fremmest en opgave, der skal sikres gennem medlemsstaternes skovbrugspolitik. Det samme gælder for beslutningen om, hvilke administrationer eller organisationer, der skal have tildelt forvaltningen af de skovøkosystemer, som beskyttes, fordi de indeholder flora og fauna af særlig økologisk interesse.

Hovedformålet med de foranstaltninger, der allerede er vedtaget eller påtænkes at blive vedtaget på EU-plan inden for rammerne af flere fællesskabspolitikker såsom miljøpolitikken, udviklingen af landdistrikterne og regionalpolitikken, er at øge værdien af og styrke medlemsstaternes politik om en bæredygtig skovforvaltning, herunder en beskyttelse af skovene i middelhavsområdet.

Flere fællesskabsinstrumenter bidrager i denne forbindelse til medlemsstaternes iværksættelse af foranstaltninger til beskyttelse og bevarelse af skovene i middelhavsområdet, herunder især:

- Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2)

- det sjette handlingsprogram på miljøområdet(3)

- Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne(4)

- Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 om strukturfondene(5)

- Fællesskabets sjette forskningsrammeprogram(6)

Kommissionen tilskynder gennem disse instrumenter medlemsstaterne til at udvikle en samlet vision om skovforvaltningen, der skal fungere i samspil med politikken for fysisk planlægning med henblik på:

- at gøre skovene brugbare for hele befolkningen og mere forenelige med deres reelle behov,

- at sikre en bæredygtig og multifunktionel forvaltning af skovene, der bygger på videnskabelig og teknologisk know-how, og som tager hensyn til forholdet mellem skovbrug og mere komplicerede problemer såsom jorderosion, brande og tabet af biologisk diversitet,

- på regionalt og lokalt niveau at samle alle dem, der er interesseret i Middelhavsskovene som f.eks. de offentlige og private skovejere, de lokale myndigheder, forvalterne af beskyttede områder og de ikke-statslige organisationer, med henblik på at samarbejde og udvikle en fælles vision om forvaltningen og beskyttelsen af vor skovkulturarv.

Den integrerede og decentraliserede metode, som Fællesskabets regionalpolitik og politik for udvikling af landdistrikterne anvender til skovbeskyttelse og bæredygtig udvikling i Middelhavsområdet, fremhæver problematikken omkring Middelhavsskovene, som hverken udelukkende berører skovbrug, miljø eller administration, men derimod forsøger at indgå i den regionale udvikling og lokalbefolkningens, producenternes, brugernes eller andre interesseredes dagligdag.

(1) EFT C 56 af 26.2.1999.

(2) EFT L 206 af 22.7.1997.

(3) EFT L 242 af 10.9.2002.

(4) EFT L 160 af 26.6.1999.

(5) EFT L 161 af 26.6.1999.

(6) EFT L 232 af 29.8.2002.