SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1817/01

af Giovanni Pittella (PSE) til Kommissionen

(21. juni 2001)

Om: Beskyttelse af oprindelsesmærkning

Forfalskninger og piratudgaver af produkter udgør en stadig fare i verdenshandelssystemet. Handlen med produkter med forfalskede mærker udgør mellem 5 og 7 % af verdenshandlen i en værdi af 200-300 mia. EUR. Fra de mellemøstlige markeder strømmer der store mængder halvfabrikata eller færdige produkter ind i Europa, hvorefter de afsættes som europæiske produkter. Problemet opstår hovedsagelig fordi der findes medlemsstater, hvis handelspolitik er kendetegnet af en omfattende samhandel og fleksible kontrolforanstaltninger, som letter indførelsen af færdige produkter eller halvfabrikata uden oprindelsesmærker. Når disse varer har fået adgang til det europæiske marked, konkurrerer de med produkter, som fuldt ud er fremstillet på stedet, hvilket medfører en illoyal konkurrence. De lave priser på disse produkter skyldes meget ofte anvendelsen af børn som arbejdskraft.

Hvilke foranstaltninger agter Europa-Kommissionen at træffe for at afhjælpe ovennævnte problem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(3. september 2001)

Med henblik på at hindre krænkelser af den intellektuelle ejendomsret ved EU's ydre grænser har Rådet vedtaget rådsforordning (EF) nr. 3295/94 af 22. december 1994 om foranstaltninger med henblik på at forbyde overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og henførsel under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer(1). Den blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 241/1999 af 25. januar 1999(2), som udvidede anvendelsesområdet, således at toldmyndighederne fik mulighed for at gribe ind allerede inden toldbehandlingerne. Myndighederne har således nu mulighed for at kontrollere varerne, så snart de befinder sig i en hvilken som helst form for toldmæssig situation (toldoplag inden toldbehandling, skib i havn, omladning, frizone, frilager etc.). Forordning (EF) nr. 241/1999 har ligeledes udvidet toldmyndighedernes kompetenceområde i forbindelse med beskyttelse af intellektuel ejendomsret til også at omfatte nye former for rettigheder, såsom patenter eller supplerende beskyttelsescertifikater.

De resultater, som toldmyndighederne i EU har opnået i løbet af 2000, kan dels tilskrives den særlige opmærksomhed, som er blevet givet til denne opgave, dels den forbedrede administrative kontrol. Der blev således fundet ca. 68 mio. varemærkeforfalskede eller piratkopierede varer, hvilket er en fremgang på 168 % i forhold til 1999.

Indehavere af intellektuelle rettigheder kan beskytte sig mod krænkelser ved at indgive en skriftlig anmodning til toldmyndighederne om at gribe ind. Ved en sådan anmodning kan rettighedsindehaverne oplyse myndighederne om, at deres varer er truet, give dem en teknisk beskrivelse af varerne, samt angive en kontaktperson i rettighedsindehaverens virksomhed, som toldvæsenet i givet fald kan henvende sig til. Toldkontorerne ved Fællesskabets ydre grænser vil derefter sørge for kontrol af de forskellige laster, der kan mistænkes for at krænke den pågældendes rettigheder. Det drejer sig om en enkel, effektiv og billig procedure, som rettighedsindehaverne imidlertid ikke udnytter i tilstrækkelig grad. I 2000 blev der således kun indgivet i alt 981 anmodninger om indgriben for alle former for rettigheder.

For så vidt angår det indre marked vedtog Kommissionen den 30. november 2000 en meddelelse til opfølgning af grønbogen om bekæmpelse af varemærkeforfalskning og piratkopiering i det indre marked(3). Blandt de foreslåede initiativer i denne handlingsplan er et direktivforslag, som vil blive forelagt i begyndelsen af 2002, og som skal harmonisere medlemsstaternes lovgivning om håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder.

Disse forskellige foranstaltninger behandler imidlertid ikke direkte problemet med manglende eller forfalskede oprindelsesangivelser på varer. Reglerne for

oprindelsesmærkning af varer, der markedsføres i Fællesskabet, er i øvrigt ikke harmoniseret på fællesskabsplan, men bestemmes af medlemsstaternes lovgivning. Der hersker endelig ikke enighed i Fællesskabets erhvervskredse om indførelsen af en eventuel obligatorisk oprindelsesmærkning, som i givet fald burde finde anvendelse på såvel importerede varer som på varer, der er fremstillet i Fællesskabet.

(1) EFT L 341 af 30.12.1994.

(2) EFT L 27 af 2.2.1999.

(3) KOM(2000) 789 endelig udg.