ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3521/00

af Olivier Dupuis (TDI) til Kommissionen

(13. november 2000)

Om: Ny sigtelse mod Moncef Marzouki i Tunesien

Moncef Marzouki, der netop var vendt hjem fra Marokko, hvor han havde deltaget i møderne i Euro-Mediterenian Human Rights Network, der blev afholdt med henblik på at forberede det civile Euromed-forum om foreningsfrihed, og i en kongres for arabiske menneskerettighedsforkæmpere, og som senere skulle deltage i et kolloqium i Barcelona, der var tilrettelagt af De Grønnes Euromed-netværk, blev den 23. oktober 2000 pålagt at møde op hos den øverste undersøgelsesdommer Amor Ben Mansour, der anklagede ham for medlemskab af en ikke anerkendt forening (Tunesiens nationale frihedsråd), udspredelse af falske nyheder, udspredelse af falske rygter om ordensmagten, udspredelse af falske rygter mod retsvæsenet, distribution af løbesedler, der kan forstyrre den offentlige orden og ansporing af befolkningen til at modsætte sig landets love. Disse meget alvorlige anklager kan udmunde i straffe på op til 20 års fængsel. Endvidere fik Moncef Marzouki på ny frataget sin ret til at rejse.

Mener Kommissionen ikke, at denne tvivlsomme retssag, som er den fjerde, der er rejst mod Moncef Marzouki, er endnu et af en lang række eksempler på, at Tunesien er en politistat, der er baseret på systematiske overtrædelser af menings- og ytringsfriheden samt forsamling- og foreningsfriheden?

Mener Kommissionen ikke, at tiden er inde til at tage skridt med henblik på at gennemtrumfe overholdelsen af menneskerettighedsklausulen i EU's associeringsaftale med Tunesien?

Kan Kommissionen i modsat fald oplyse, på hvilken måde den vil få de tunesiske myndigheder til at sætte en stopper for de antidemokratiske og politistatsorienterede tendenser og omsider gå i gang med demokratiske reformer og indførelsen af en retsstat.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(5. december 2000)

Kommissionen har noteret sig de foranstaltninger, som de tyrkiske myndigheder skulle have truffet over for Moncef Marzouki, og har bedt sin repræsentant i Tunesien om at følge udviklingen af denne sag nøje og i nært samarbejde med cheferne for medlemsstaternes missioner i Tunis.

På det generelle plan går Kommissionen fortsat ind for den fremgangsmåde, som den ansvarlige for de eksterne forbindelser fremlagde under Parlamentets plenarmøde den 14. juni 2000. Denne fremgangsmåde går ud på dels at uddybe den politiske dialog mellem EU og de tunesiske myndigheder på alle niveauer, dels at udvikle positive tiltag vedrørende fremme af menneskerettigheder, herunder blandt andet ytrings- og foreningsfrihed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3555/00

af Antonio Di Pietro (ELDR) til Kommissionen

(15. november 2000)

Om: Gennemskuelighed i Den Europæiske Centralbank (ECB)

Med en afgørelse, der er blevet stærkt kritiseret fra flere sider, vedtog ECB, at den ikke ville offentliggøre mødereferaterne fra møderne i dens beslutningsorganer. Hvor beklagelig denne afgørelse end er, kunne den begrundes med, at det er nødvendigt at kunne føre en oprigtig drøftelse om valutapolitiske beslutninger. Man kan imidlertid på ingen måde tilslutte sig ECB's holdning med hensyn til disse mødereferaters fortrolighed, når drøftelserne drejer sig om emner, der ikke vedrører valutapolitiske spørgsmål, men drejer sig om anvendelse af offentlige midler, især institutionens budget, kontrol med og bekæmpelse af bedrageri, forvaltning af reserverne, trykning og indførelse af nye pengesedler samt kriterier for ansættelse og forfremmelse af personalet.

Kan Kommissionen redegøre for sin holdning med hensyn til gennemskueligheden i beslutningsprocedurerne i ECB og orientere Parlamentet ved at give det alle de oplysninger, den som observatør har i sin besiddelse vedrørende de afgørelser, der er truffet i ECB's beslutningsorganer vedrørende spørgsmål, der ikke er snævert knyttet til valutapolitik?

Man har endvidere erfaret, at en række af ECB's væsentlige afgørelser ikke træffes i Styrelsesrådet, men på uformelle møder, der afholdes dagen før Styrelsesrådets møder, og hvori samtlige medlemmer af Rådet deltager, men ikke Kommissionens repræsentant.

Har Kommissionen kendskab til denne fremgangsmåde, og mener den, at den er i overensstemmelse med traktatens bogstav og ånd, og i benægtende fald, hvilke foranstaltninger agter den at træffe for at foranledige ECB til at overholde traktaten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(15. december 2000)

I henhold til artikel 10, stk. 4, i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) er møderne i [Styrelsesrådet] fortrolige. Styrelsesrådet kan beslutte at offentliggøre resultaterne af sine drøftelser. Det er derfor udelukkende Styrelsesrådet selv, der har kompetence til at afgøre, om dets mødereferater skal offentliggøres, og Kommissionen er ikke indblandet heri. Det skal tilføjes, at der i EF-traktaten ikke sondres mellem pengepolitiske beslutninger og andre beslutninger.

Ifølge artikel 12, stk. 1, i ESCB-statutten, er Styrelsesrådet, i hvis møder formanden for Rådet samt et medlem af EU-Kommissionen kan deltage, det eneste beslutningsdygtige organ, der kan sikre, at de opgaver, der er pålagt ESCB i henhold til EF-traktaten og ESCB-statutten, udføres. Intet andet organ kan træffe sådanne beslutninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4146/00

af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Rådet

(16. januar 2001)

Om: Finansiering af den obligatoriske BSE-kontrol af køer over 30 måneder

Det forlyder, at Rådet (landbrug) den 19. december 2000 vedtog, at gennemførelse af den obligatoriske kontrol af alt kvæg over 30 måneder bestemt til at indgå i fødekæden, som skal forhindre, at BSE-smittet kød havner i fødekæden, på ingen måde skal finansieres med EU-midler. Det samme gælder kostprisen i forbindelse med forbuddet mod forarbejdelse af kødaffald i dyrefoder.

Deler Rådet den opfattelse, at hvis finansieringsordningen uden videre overlades til medlemsstaterne, er der fare for at forskellene mellem de valgte løsninger vil føre til konkurrenceforvridning og forskydelse af bestemte handelsstrømme? Anser Rådet det derfor ikke for nødvendigt, at der desangående fastlægges regler, der gælder for alle medlemsstater?

Svar

(14. maj 2001)

Rådet er klar over de vanskeligheder, som gennemførelse af forskellige finansieringsordninger på dette område kan medføre.

Rådet minder om, at det på samlingen den 19. december 2000 ikke traf beslutning om finansieringen af testene. På den foregående samling den 4. december 2000 noterede Rådet sig imidlertid Kommissionens forslag om at pålægge hurtige BSE-screeningtests for kvæg på over 30 måneder, der skal indgå i fødekæden.

Rådet understregede ved denne lejlighed nødvendigheden af at finde finansielle midler, der gør det muligt at sikre medfinansiering på fællesskabsplan af gennemførelsen af disse tests, idet alle afgørelser vedrørende BSE dog skal overholde de finansielle overslag, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Berlin.

Kommissionen har derefter vedtaget forordning (EF) nr. 2777/00, hvori der er fastsat en medfinansiering på 15 EUR pr. test.

Kommissionen har i øvrigt vedtaget to beslutninger om screeninger (2000/764 og 2000/773), der finder anvendelse fra den 1. juli 2001. Det ærede parlamentsmedlem kan henvende sig direkte til den kompetente institution for at få detaljeret kendskab til indholdet.

I forslaget om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum, der blev sendt til Rådet den 19. oktober 2000, har Kommissionen således i artikel 36 oplyst, at den udarbejder en rapport om den finansielle støtte i medlemsstaterne til forarbejdning og bortskaffelse af animalske biprodukter og ledsaget af de fornødne forslag. Rådet vil give behandlingen af Kommissionens forslag højeste prioritet, så snart de er blevet forelagt.

På rådssamlingen den 29. januar 2001 forpligtede Kommissionen sig ligeledes til at aflægge rapport på næste samling i Rådet (landbrug) om den nationale støtte til finansiering af BSE-foranstaltninger med henblik på at sikre et velfungerende indre marked. Dette skete på Rådets samling den 12. februar 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3564/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(17. november 2000)

Om: Transport af levende dyr til slagtning

Beskyttelse af dyr under transport er omfattet af direktiv 91/628(1) som ændret af direktiv 95/29(2), hvori der fastlægges TIR-forbedringer, lastetæthed, stop med passende mellemrum under transporten, maksimal lastetæthed og forbud mod transport af sårede eller syge dyr. I virkeligheden er der et stort antal lande, der ikke har gennemført dette direktiv i den nationale lovgivning, og desuden er der ikke egnede kontrolforanstaltninger til at sikre, at de bestemmelser, der er fastlagt i direktiv 95/29, overholdes.

Kan Kommissionen i betragtning heraf oplyse, hvornår den agter at revidere direktivet af 1995 for at bringe den umenneskelige behandling til ophør, som dyrene udsættes for under transporten? Hvordan agter den at sikre en bedre kontrol med transporten?

(1) EFT L 340 af 11.12.1991, s. 17.

(2) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(17. januar 2001)

Alle medlemsstaterne har nu gennemført direktiv 91/628/EF af 19. november 1991 som ændret ved direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995 om beskyttelse af dyr under transport i deres nationale lovgivning.

Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontor udfører periodiske kontrolbesøg i medlemsstaterne for at kontrollere de tiltag, som myndighederne har gennemført for at sikre overensstemmelse med direktiverne. Som et resultat af Levnedsmiddel- og Veterinærkontorets kontrolbesøg og efter klager fra dyrevelfærdsorganisationer til Kommissionen har der vist sig alvorlige mangler med hensyn til anvendelsen af den nationale lovgivning om gennemførelse af direktiverne i en række medlemsstater. Kommissionen har allerede indledt en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 226 (den tidligere artikel 169) i EF-traktaten mod nogle medlemsstater i forbindelse hermed.

Kommissionen planlægger også i den nærmeste fremtid at tage initiativ til en række vigtige tiltag, der skal forbedre situationen.

Kommissionen har for nylig vedtaget en beretning om de erfaringer, medlemsstaterne har gjort siden gennemførelsen af Rådets direktiv om beskyttelse af dyr under transport(1). Dokumentet er fremsendt til Rådet og Europa-Parlamentet. I denne beretning er der anført forskellige forslag til, hvordan retsgrundlaget kan forbedres inden for dette område.

(1) KOM(2000) 809 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3793/00

af Roberto Bigliardo (TDI) til Kommissionen

(7. december 2000)

Om: Gennemsigtighed i forhandlinger

Kan Kommissionen bekræfte forlydender i pressen om, at den i øjeblikket skulle være involveret i uformelle forhandlinger med WTO i Genève med henblik på liberalisering af en hel række tjenesteydelser i sundheds- og undervisningssektoren? Kan den endvidere oplyse, hvilken type mandat kommissionsmedlemmet med ansvar for handel har fået?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(25. januar 2001)

Siden januar 2000 er der ført multilaterale forhandlinger om liberalisering af handelen med tjenesteydelser inden for rammerne af WTO's almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS). Fællesskabet og dets medlemsstater deltager aktivt i dette arbejde samtidig med, at medlemsstaterne fortsat forfølger deres overordnede mål, der går ud på så hurtigt som muligt at iværksætte en omfattende forhandlingsrunde om handelsspørgsmål. Den 26. oktober 1999 vedtog Rådet Kommissionens forhandlingsmandat, og det er blevet bekræftet af Europa-Parlamentet. Kommissionen har regelmæssigt aflagt beretning for Parlamentets plenarforsamling og dets forskellige udvalg om, hvor langt man er nået med forhandlingerne.

GATS-2000-forhandlingerne omfatter alle kommercielle tjenesteydelser. Dog er tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med udøvelse af offentlig myndighed, udelukket fra sigtet med GATS. Med hensyn til kommercielle tjenesteydelser har Fællesskabet imidlertid besluttet, at der ikke på forhånd bør udelukkes nogen sektor. For så vidt angår sundheds- og uddannelsesydelser er der ikke hidtil blevet ført særskilte forhandlinger herom. Det bør dog bemærkes, at allerede under forhandlingerne i Uruguay-runden indgik Fællesskabet og dets medlemsstater visse forpligtelser om markedsadgang for privat finansierede uddannelsestjenesteydelser og for visse serviceydelser på det sundhedsmæssige område. Disse forpligtelser indebærer bl.a., at udenlandske leverandører kan etablere privat finansierede skoler eller sygehuse i Fællesskabet, og at sådanne skoler og sygehuse vil blive behandlet, som om de var ejet af statsborgere i Fællesskabet. Dog har medlemsstaterne udarbejdet fortegnelser over en række rimelige begrænsninger af og betingelser for disse forpligtelser med det formål at beskytte særlige indenlandske interesser. Imidlertid forhindrer disse forpligtelser ikke medlemsstaterne i at fastlægge de nødvendige retlige rammer med henblik på opfyldelse af målene for statens politik på disse områder, såsom at sikre hele befolkningen lødige serviceydelser til en overkommelig pris.

Kommissionen kan forsikre det ærede medlem om, at i lighed med Uruguay-runden vil Fællesskabet ikke indgå nogen forpligtelser i de kommende GATS-forhandlinger, der vil kunne svække medlemsstaternes evne til selv at fastlægge bestemmelserne for de sundheds- og uddannelsesmæssige serviceydelser og til at intervenere finansielt i de pågældende sektorer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3673/00

af Antonio Di Pietro (ELDR) til Kommissionen

(22. november 2000)

Om: Projekter mod pædofili Dafne-programmet 2000-2003

Alle er enige om, at forbrydelser mod børn i enhver henseende bør betragtes som forbrydelser mod menneskeheden.

Vedrørende dette emne findes der to europæiske konventioner, nemlig Menneskerettighedskonventionen af 1950 og Konventionen om Barnets Rettigheder, der trådte i kraft den 1. juli 2000, men endnu ikke er ratificeret af Italien.

Samtidig øges antallet af protokoller, initiativer og forslag, men desværre er det kun få aktioner, som har vist sig virkelig effektive.

Den Europæiske Union har også taget et initiativ ved at vedtage Dafne-programmet, hvori et af målene for år 2000-2003 er beskyttelse af børn.

Foreninger og frivillige europæiske organisationer har udvist stor og konkret interesse, således at det tekniske udvalg under Europa-Kommissionen i år har kunnet udvælge 515 projekter.

I betragtning af at Italien stadig ikke har et organ på nationalt plan, der kan føre opsyn med dette alvorlige samfundsproblem, som pædofili er, og som kan igangsætte konkrete initiativer vedrørende uddannelse af personale, der kan hjælpe voldsramte børn og disses familier, kan Kommissionen da oplyse, hvor mange af disse 415 udvalgte projekter stammer fra italienske organisationer og er blevet endelig godkendt, og hvilke projekter drejer det sig om?

På grundlag af hvilke kriterier er disse projekter blevet udvalgt ved den endelige udvælgelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(5. januar 2001)

I 2000 modtog Kommissionen 415 forslag i henhold til Daphne-programmet. Heraf var 308 støtteberettigede. Efter at have vurderet forslagene valgte Kommissionen at finansiere 47 projekter til et samlet beløb af 4 590 045.

Vurderingen blev foretaget ud fra følgende kriterier: projektets overensstemmelse med Daphne-programmets mål; projektmålenes klarhed og relevans; nytteværdien af de forventede resultater; projektledernes approach, metode og tidsplan; partnernes kvalifikationer og erfaring; merværdien for Fællesskaberne; udbredelse af resultaterne, tidligere erfaringer og knowhow; opfølgning og bæredygtighed; effektiv udnyttelse af ressourcerne.

Udover forslagets egne fortjenester skal der ved den endelige udvælgelse tages hensyn til fordelingen mellem målgrupperne (børn, unge og kvinder), projekternes varighed (1, 2 eller 3 år) og sidstnævntes geografiske spredning, således at man opnår en optimal merværdi for Fællesskaberne.

Af de 415 modtagne forslag blev 111 (26,7 %) forelagt af en italiensk organisation. 94 af disse 111 forslag var støtteberettigede, og 5 af de 47 udvalgte projekter ledes af en italiensk organisation. Af de 361 organisationer, der deltager i de udvalgte projekter, er 47 (13 %) italienske.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3792/00

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(7. december 2000)

Om: Folkesundheden og fransk oksekød

Har Den Videnskabelige Veterinærkomite eller Den Stående Veterinærkomite taget stilling til, hvorvidt fransk oksekød frembyder en risiko for folkesundheden? Hvilke konklusioner er de i bekræftende fald nået frem til?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. marts 2001)

Spørgsmålet vedrørende den generelle sikkerhed i forbindelse med oksekød er blevet behandlet i adskillige udtalelser fra Kommissionens uafhængige Videnskabelige Styringskomité. Sikkerheden i forbindelse med kød er af største vigtighed for Kommissionen, og man har iværksat omfattende foranstaltninger for at beskytte folkesundheden i medlemsstaterne, herunder Frankrig. En række spørgsmål angående de foranstaltninger, som er blevet indført i Frankrig, eller angående de foranstaltninger, som er blevet indført i andre medlemsstater vedrørende fransk oksekød, blev behandlet af Den Videnskabelige Styringskomité på dennes møde den 27.-28. november 2000.

På mødet vedtog man en udtalelse om:

- det videnskabelige grundlag for det importstop, tre medlemsstater har foreslået i forbindelse med risikoen for BSE i Frankrig og Irland

- det videnskabelige grundlag for en række foranstaltninger, Frankrig har foreslået i forbindelse med risikoen for BSE

- det videnskabelige grundlag for at forbyde dyreprotein i foder til alle husdyr, herunder grise, fjerkræ, fisk og kæledyr.

Udtalelsen kan findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/ssc. Sikkerheden i forbindelse med ikke-udbenet kød fra Frankrig behandles i afsnit 2.a. Den Videnskabelige Styringskomité er enig i, at man kan overveje at opnå en vis reduktion af risikoen i Frankrig ved at udelukke kød, hvorfra rygsøjlen ikke er fjernet (T-bone steak), fra konsum.

Den Videnskabelige Styringskomité revurderede den 12. januar sikkerheden i forbindelse med rygsøjlen og T-bone steak på baggrund af de supplerende foranstaltninger vedrørende risikobegrænsning, som træder i kraft i 2001. Denne udtalelse kan også findes på ovennævnte websted under følgende overskrift: Opinion on the questions submitted by EC-services following a request of 4 december 2000 by the EU Council of Agricultural Ministers regarding the safety with regard to BSE of certain bovine tissues and certain animal-derived products.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3503/00

af Jules Maaten (ELDR) til Kommissionen

(10. november 2000)

Om: Antal kommissionstjenestemænd, der er beskæftiget med kræftprogrammet

1. I henhold til Kommissionens svar på min forespørgsel P-2798/00(1) om WHO-rapporten om tobaksindustriens indflydelse har Kommissionen ud over en kontorchef og dennes assistent 1 A-tjenestemand, 1 B-tjenestemand på deltid og 1 national ekspert på deltid, som er beskæftiget med kræftprogrammet. Kan Kommissionen på den baggrund bekræfte, at der pr. 10. september 1993 var i alt 32 tjenestemænd beskæftiget med kræftprogrammet?

2. Kan Kommissionen i bekræftende fald forklare, hvorfor antallet af tjenestemænd, der er beskæftiget med dette program, inden for syv år er blevet nedskåret fra 30 til mindre end 5, når selv samme program var en prioriteret del af Kommissionens arbejde, som det fremgår af dens lovgivningsinitiativer?

(1) EFT C 136 E af 8.5.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. januar 2001)

Det er ikke hensigtsmæssigt at foretage den form for sammenligning, som det ærede medlem forsøger at opstille. Tidligt i 90'erne forvaltede Direktoratet for Folkesundhed kun kræft- og AIDS-programmerne. Siden den tid er der vedtaget programmer vedrørende sundhedsfremme, narkotika, sundhedsovervågning, sjældne sygdomme, forebyggelse af skader og forureningsrelaterede sygdomme, og alle disse programmer skal forvaltes af det samme direktorat.

Indtil sommeren 1999 nød Direktoratet for Folkesundhed endvidere godt af støtte fra et kontor for teknisk bistand med ca. 30 ansatte. Kontrakten med dette kontor blev ikke fornyet sidste år i overensstemmelse med Kommissionens samlede politik vedrørende kontorer for teknisk bistand.

Direktoratet for Folkesundhed blev integreret i et nyt Generaldirektorat for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse pr. 1. oktober 1999. De ressourcer, der stilles til rådighed for arbejdet med kræftprogrammet, er ikke blevet indskrænket siden da. Tværtimod har der i år 2000 været yderligere eksternt personale beskæftiget med programmets budgetforvaltning på midlertidig basis.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3945/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(13. december 2000)

Om: Omkostninger i forbindelse med konversion til euro

Kan Kommissionen oplyse de anslåede omkostninger i forbindelse med konvertering af medlemslandenes pengesedler og mønter til eurosedler og mønter, inklusive omkostninger i forbindelse med trykning af pengesedler, prægning af mønter, ændring af IT-systemer osv., i hver enkelt euro-medlemsstat samt opgive dette som en procentdel af BNP?

Hvis Kommissionen ikke har udarbejdet sådanne overslag selv, kan den da nævne de overslag, der foreligger fra den private sektor og eksperter og opgive disses fulde omfang samt understrege eventuelle usikkerhedsfaktorer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(31. januar 2001)

Kommissionen har ikke anslået, hvor meget overgangen til euro koster.

Kommissionen finder, at sådanne udgifter, der afholdes af de offentlige myndigheder og private økonomiske beslutningstagere, bør betragtes som anlægsudgifter i forbindelse med indførelsen af den fælles valuta, der i betydelig grad øger det samlede økonomiske udbytte.

Kommissionen skal desuden henvise til svaret på skriftlig forespørgsel nr. E-2741/00 fra Villiers(1).

(1) EFT C 89 E af 20.3.2001, s. 219.