SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1956/01

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Kommissionen

(26. juni 2001)

Om: Nationalisering af EU-borgeres formue i Etiopien

Kommissær Nielson erklærede i sit svar den 14. juni på min skriftlige forespørgsel nr. E-0879/01(1), at Kommissionen under drøftelser med den etiopiske regering ved adskillige lejligheder havde henvist til det behov, der var for at få skabt et passende miljø for udviklingen af den private sektor samt for såvel de statslige som de private direkte investeringer; hvad angår Etiopiens nationalisering af EU-borgeres formuer, tilføjede Kommissionen, at den kun kunne råde de berørte borgere til at tage kontakt med deres pågældende nationale diplomatiske repræsentationer i Etiopien, som så kunne tage yderligere skridt i denne forbindelse.

Det vil altså sige, at EU nøjes med venlige ord og henstillinger over for lande såsom Etiopien, som fra det ene øjeblik til det andet nationaliserede formuer, der tilhørte grækere, hollændere, franskmænd, italienere og andre EU-borgere, mens den samtidig gennemfører en forhøjelse af den støtte, som Fællesskabet yder på grundlag af Den 9. Europæiske Udviklingsfond (EUF). Som kommissær Nielson fastslår, når disse beløb nu op på 384 mio. EUR for sektor A og 154 mio. EUR for sektor B.

Hvordan ser Kommissionen på muligheden af at skabe en direkte forbindelse mellem den støtte, som Fællesskabet yder til lande som Etiopien, som nægter at ophæve de negative bestemmelser, som blev indført af Mengistus kommunistiske styre, og kravet til landets regering om omgående at sørge for, at menneskerettighederne og ejendomsretten respekteres, dvs. at EU opgiver sin ineffektive og udsigtsløse henstillingstaktik? Hvordan vil EU ellers undgå, at den i borgernes øjne kommer til at fremstå som medskyldig i ejendomsberøvelse, eftersom den understøtter de hælere, der har taget de frarøvede virksomheder i besiddelse og lader deres ofres formuer komme under hammeren? Har EU i denne forbindelse ikke spillet fallit rent moralsk, når den i stedet for at bistå de EU-borgere, der er blevet frataget deres ejendom, understøtter røverne økonomisk? Ordene røvere og hælere bruges her i deres juridiske betydning).

(1) EFT C 318 E af 13.11.2001, s. 141.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(20. juli 2001)

Som det ærede medlem ved, bygger Kommissionens udviklingssamarbejde med staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) på reglerne og betingelserne i Lomé-konventionen, som er ratificeret af alle medlemsstaterne. Denne konvention indeholder ingen juridisk forbindelse til europæiske statsborgeres ejendomsrettigheder, og det samme gælder Cotonou-aftalen, som blev undertegnet for et år siden, og som i øjeblikket er til ratifikation.

Selv om Kommissionen ubetinget tilslutter sig princippet om privat ejendomsret og fuldt ud støtter anvendelsen af dette princip på europæiske statsborgere over hele verden, kan den ikke legitimt benytte udviklingsbistanden som et middel til at tvinge en partnerregering til en bestemt adfærd i denne sammenhæng. Som allerede forklaret i Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-0879/01(1) fra det ærede medlem vil Kommissionen skulle begrænse sig til med den nødvendige ihærdighed at gøre sit synspunkt gældende.

(1) EFT C 318 E af 13.11.2001, s. 141.