SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0497/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Rådet

(22. februar 2002)

Om: Plan for genoprettelse af kulmulebestanden

Den plan for genoprettelse af bestanden af torsk og kulmule i farvandene i Fællesskabet, som Kommissionen har foreslået, kritiseres kraftigt, især når det gælder kulmule, af fiskerierhvervet, af de berørte medlemsstater og af Europa-Parlamentet. Grunden er de afvigende konklusioner i de forskellige videnskabelige udtalelser og de drastiske foranstaltninger, som er foreslået af Kommissionen.

For det første er der ikke overensstemmelse mellem konklusionerne fra Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES), som Kommissionen tager udgangspunkt i, og udtalelsen fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF). Sidstnævnte foreslår TAC på 35 000 tons i 2002 mod de 16.500-22 000 tons, som Kommissionen foreslår. Komiteens skøn støttes af de videnskabelige undersøgelser, der har fundet sted i området, og af det spanske havforskningsfartøj, Conde de Eza.

For det andet går Europa-Parlamentet, medlemsstaterne og fiskerisektoren ind for en plan for genopretning af kulmule, som skal gennemføres i flere faser, hvormed dens socioøkonomiske virkninger mildnes, ligesom man undgår uigenkaldelige foranstaltninger som ophugning af fartøjer og nedlæggelse af arbejdspladser. Europa-Parlamentet går således helt konkret ind for, at planen skal gennemføres over mindst syv år i stedet for de fem, som Kommissionen foreslår. Tilsyneladende har Kommissionen ikke erkendt, at problemerne for hhv. torsk og kulmule er forskellige, og at der derfor skal træffes forskellige foranstaltninger.

Hvordan stiller Rådet sig til Europa-Parlamentets, de berørte medlemsstaters og erhvervets modstand mod Kommissionens forslag med hensyn til kulmule? Vil det tage hensyn til de videnskabelige rapporter om kulmulebestandene, ifølge hvilke situationen ikke er så kritisk som det, Kommissionen baserer sit forslag på? Vil det opfordre Kommissionen til som krævet af Europa-Parlamentet at udarbejde en overordnet analyse af de socioøkonomiske følgevirkninger af denne plan på kort og mellemlang sigt? Har Rådet kendskab til de videnskabelige undersøgelser, som er blevet gennemført i området, og som bekræfter, at kulmulebestandens situation er blevet betydeligt forværret i zone III (Biscayen og den franske kyst), men at situationen er i bedring i zone VI og VII (den irske kasse)? Har Rådet overvejet at opfordre Kommissionen til at forelægge et nyt specifikt forslag for kulmule?

Svar

(22. juli 2002)

1. ICES gjorde i sin rapport fra oktober 2001 opmærksom på den fortsatte formindskelse af gydebiomassen og den yderst ringe rekruttering af nordlig kulmule siden 1997 og anbefalede en genoprettelsesplan, der skal sikre en sikker og hurtig genoprettelse af gydebiomassen til et niveau på over 165 000 tons. Dette blev betragtet som det sikkerhedsniveau (Bpa), der er nødvendigt for at genoprette bestanden. Den laveste observerede biogydemasse i de seneste år var på 120 000 tons, hvilket ICES anser for den grænse, under hvilken der er fare for at bestanden forsvinder (Blim). I november 2001 behandlede STECF denne rapport og anbefalede, at man undersøgte de forskellige udveje og valgmuligheder, hvilket man nu er i gang med.

2. Rådet fastsatte den samlede TAC for nordlig kulmule til 26 960 tons i 2002 mod Kommissionens oprindelige forslag på 26 623 tons.

3. Ifølge Kommissionens forslag er formålet med genoprettelsesplanen for nordlig kulmule at nå Bpa-målet ved at fastsætte TAC'erne på et niveau, der resulterer i en årlig forøgelse af biogydemassen på 15 %. Der er ingen tidsgrænse for denne genoprettelse; den forventes dog at tage 7-8 år. Bestanden vil blive taget af listen over genoprettelsesbestande, hvis målniveauet er nået i to på hinanden følgende år. For torsk, som behandles på en anden måde, er forøgelsen 30 % om året med en forventet genoprettelse inden for fem år. Formålet med genoprettelsesplanerne for torsk og kulmule er først og fremmest at opnå en biologisk genoprettelse af bestandene. De ledsages af en ordning for reduktion af fiskeriindsatsen, overvågnings- og kontrolforanstaltninger, forskellige struktur- og markedsrelaterede bestemmelser, der navnlig fremmer fællesskabsstøtte til ophugning af fartøjer, samt oprettelse af midlertidigt lukkede fangstpladser.

Rådet har imidlertid endnu ikke truffet beslutning om disse forslag og vil ikke gøre det, før der foreligger nye videnskabelige rapporter i maj-juni 2002.

4. Rådet er stadig i færd med at undersøge de sociale og økonomiske bivirkninger af genoprettelsesplanerne med henblik på at undgå uoprettelige tab af arbejdspladser; dette forudsætter først og fremmest, at man får fastlagt en balance mellem fiskeressourcerne og fiskeriindsatsen.