SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2740/99

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Den kemiske fabrik Elf-Atochem i Boretto, Reggio Emilia (Emilia Romagna, Italien)

I Boretto Kommune i regionen Emilia Romagna i Italien ligger en kemisk fabrik, der ejes af det multinationale selskab Elf-Atochem. I januar 1998 skete der et kemisk uheld på fabrikken, og der verserer en straffesag mod de lovlige repræsentanter for fabrikken. I de seneste år har beboerne i området og arbejdstagerne på virksomheder, der ligger i nærheden af Elf-Atochem-fabrikken klaget til de lokale og regionale myndigheder over ubehag og stank forårsaget af de kemiske stoffer, der anvendes på fabrikken. De kemiske stoffer, der anvendes af Elf-Atochem, hævdes af de berørte beboere på grund af fabrikkens placering tæt ved beboede områder at forårsage ubehag og alvorlige sundhedsskader (det regionale kontor for miljøbeskyttelse i regionen Emilia Romagna har beskæftiget sig med problemet). Den 6. december 1999 blev der igen konstateret problemer i området omkring Elf-Atochems kemiske fabrik, idet arbejdstagerne i de omkringliggende virksomheder mærkede en ubehagelig lugt. Allerede den foregående uge havde der været et tilsvarende problem, som havde nødvendiggjort tilkaldelse af det regionale kontor for miljøbeskyttelse, de kommunale myndigheder i Boretto og det lokale politi. Brandvæsenet var blevet tilkaldt for at redde en tankvogn fuld af kemiske stoffer, der var kørt i grøften i Boretto kommune.

Bør Kommissionen ikke henvende sig til den italienske stat og bede den kontrollere, om Elf-Atochems fabrik i Boretto overholder EU-bestemmelserne vedrørende miljøbeskyttelse, sikkerhed på arbejdspladsen, borgernes sundhed og anvendelse og emission af sundhedsskadelige stoffer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(23. februar 2000)

På grundlag af de oplysninger, som det ærede medlem er fremkommet med, når Kommissionen til den opfattelse, at de forhold, der henvises til muligvis er omfattet af Rådets direktiv 84/360/EØF af 28. juni 1984 om bekæmpelse af luftforurening fra industrianlæg(1), såfremt anlægget kan betragtes som et kemisk anlæg til produktion af olefiner, olefinederivater, monomerer og polymerer, eller til fremstilling af andre organiske mellemprodukter eller af uorganiske grundkemikalier, og af Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996

om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer(2), som ophævede Rådets direktiv 82/501/EØF af 24. juni 1982 om risikoen for større uheld i forbindelse med en række industrielle aktiviteter(3), såfremt det pågældende anlæg kan komme ind under definitionerne i artikel 2 og 3 i direktiv 96/82/EF.

For anlæg, der er taget i drift efter den 1. juli 1987 eller er bygget eller godkendt efter denne dato, gælder ifølge artikel 4 i direktiv 84/360/EØF, at godkendelse kun må meddeles, såfremt den kompetente myndighed har forvisset sig om: 1. at der er truffet alle passende foranstaltninger til at forebygge luftforurening, herunder anvendelse af den bedste teknologi, der er tilgængelig, medmindre sådanne forebyggende foranstaltninger medfører uforholdsmæssigt store omkostninger; 2. at driften af anlægget ikke medfører betydelig luftforurening, navnlig ved emission af de i bilag II anførte stoffer; 3. at ingen af de gældende grænseværdier for emission overskrides; og 4. at alle gældende grænseværdier for luftkvalitet er taget i betragtning. Det fastslås i artikel 12, at: medlemsstaterne følger udviklingen i den bedste teknologi, der er tilgængelig, og i miljøsituationen. På baggrund heraf undergiver de om nødvendigt de anlæg, der er godkendt i overensstemmelse med dette direktiv, passende betingelser, hvorved der tages hensyn dels til denne udvikling, dels til at de pågældende anlæg ikke bør pålægges uforholdsmæssigt store omkostninger, navnlig på baggrund af den økonomiske situation i de virksomheder, der henhører under den pågældende kategori.

Artikel 5 i direktiv 96/82/EF, og tidligere artikel 3 i direktiv 82/501/EØF forpligter driftslederen til at tage alle nødvendige forholdsregler til at forebygge større uheld og begrænse følgerne heraf for mennesker og miljø. Artikel 14 i direktiv 96/82/EC, og tidligere artikel 10 i direktiv 82/501/EØF, kræver at driftslederen hurtigst muligt efter et større uheld underretter myndighederne og giver dem oplysninger om omstændighederne ved uheldet, de involverede farlige stoffer, de oplysninger, der er til rådighed til vurdering af uheldets følger for mennesker og miljø og de nødforanstaltninger, der er truffet. Til gengæld skal myndighederne sørge for, at driftslederen træffer alle nødvendige afhjælpende foranstaltninger. De skal endvidere indsamle alle de oplysninger, der er nødvendige til en fuldstændig analyse af uheldet.

Da Kommissionen ikke har været klar over de forhold, der er beskrevet af det ærede medlem, vil den tage de fornødne skridt til at indhente nærmere oplysninger herom, og sørge for at Fællesskabets retsforskrifter overholdes.

Arbejdstagere, der udsættes for kemiske stoffer, er omfattet af Fællesskabets retsforskrifter om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, som Rådets direktiv 80/1107/EØF(4), 89/391/EØF(5), 89/654/EØF(6), 89/655/EØF(9), 89/656/EØF(10), 90/394/EØF(7) og 98/24/EØF(8). Disse direktiver fastlægger de minimumskrav under EF-traktatens artikel 137 (tidl. artikel 118 A), der skal anvendes på arbejdspladsen for at sikre, at alle de fornødne skridt er taget for at undgå, at arbejderne udsættes for kemiske stoffer, eller føre passende kontrol hermed.

(1) EFT L 188 af 16.7.1984.

(2) EFT L 10 af 14.1.1997.

(3) EFT L 230 af 5.8.1982.

(4) EFT L 327 af 3.12.1980.

(5) EFT L 183 af 29.6.1989.

(6) EFT L 393 af 30.12.1989.

(7) EFT L 196 af 26.7.1990.

(8) EFT L 131 af 5.5.1998.

(9) EFT L 393 af 30.12.1989.

(10) EFT L 393 af 30.12.1989.