SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0690/03

af Antonios Trakatellis (PPE-DE) til Kommissionen

(7. marts 2003)

Om: Uheld ved Aliakmonas-broen

Ved Aliakmonas-broen i Grækenland skete der et alvorligt uheld, der kostede 15 mennesker livet. Uanset årsagerne til uheldet er det blevet oplyst, at der i en lov fra Ministeriet for Transport og Kommunikation for KTEL-busser er fastsat en aldersgrænse på 23 år, som er det åremål, hvor busserne maksimalt må køre, før de skal tages ud af drift. Ikke desto mindre er 75 % af de omtrent 4 100 KTEL-busser, der i dag kører over hele landet, over 15 år gamle. Der er heller ingen videreuddannelse for KTEL-chauffører, der kunne gøre dem bedre rustet til at klare vanskelige vejrforhold eller uforudsete situationer.

På denne baggrund bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Er den ovennævnte græske lov i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne?

2. Findes der en ensartet lovgivning om offentlig transport i Den Europæiske Union, og hvis ja, stemmer den græske lovgivning overens med denne?

3. Hvilke kriterier gælder der for chauffører af offentlige transportmidler, og hvilken uddannelse får de? Hvilke kriterier burde der gælde, og hvordan burde uddannelsen være? Hvad agter Kommissionen at gøre i denne forbindelse?

4. Findes der sikkerhedsseler i alle de offentlige transportmidler, og hvis ja, føres der streng kontrol med brugen af disse sikkerhedsseler?

Svar afgivet af på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(23. april 2003)

Fællesskabslovgivningen indeholder ingen begrænsninger på, hvor mange år, køretøjer må køre. Busser og andre tunge erhvervskøretøjer skal imidlertid godkendes ved årlige tekniske inspektioner i henhold til Rådets direktiv 96/96/EF af 20. december 1996 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil(1).

Fællesskabets lovgivning om køre- og hviletid (forordning (EØF) nr. 3820/85)(2) gælder for køretøjer, der benyttes til personbefordring, og hvis indretning og udstyr gør dem egnet til befordring af mere end ni personer. Køretøjer, der benyttes til rutekørsel, er undtaget, såfremt rutens længde ikke overstiger

50 kilometer (km) (gælder i det væsentlige offentlig befordring i lokalområdet og byerne). Forordningen finder direkte anvendelse i medlemsstaterne, og dens bestemmelser har således forrang, hvis der er uoverensstemmelse mellem forordningen og medlemsstaternes gennemførelseslovgivning.

Der skal tages højde for to områder inden for fællesskabslovgivningen: kørekort og uddannelse af erhvervschauffører. For så vidt angår kørekort, er der i bilag II til Rådets direktiv af 29. juli 1991 om kørekort(3) fastsat mindstekrav for de teoretiske og praktiske prøver, der stilles som betingelse for udstedelse af kørekort. Bilaget er blevet grundigt gennemgået i Kommissionens direktiv 2000/56/EF af 14. september 2000 om ændring af Rådets direktiv 91/439/EØF(4), hvor disse mindstekrav er blevet gjort betydeligt strengere. Dette direktiv, som indeholder meget detaljerede krav til indholdet af begge prøver og til vurderingen af disse, skal gennemføres i medlemsstaternes nationale lovgivning senest den 30. september 2003.

Med hensyn til uddannelsen af erhvervschauffører er det i henhold til forordning (EØF) nr. 3820/85 tilladt for førere af køretøjer at befordre personer inden for en radius på 50 km fra køretøjets hjemsted uden at have nogen faguddannelse. Selv førere af køretøjer i personbefordring på strækninger, hvis radius er over 50 km, vil i mange tilfælde ikke være i besiddelse af nogen faglig kompetencegivende uddannelse, da det i henhold til ovenstående forordning er tilladt for dem blot at have erfaring med godstransport eller små personbefordringskøretøjer, hvortil uddannelse ikke er obligatorisk.

For at få bugt med denne åbenbare mangel på uddannelse af erhvervschauffører forelagde Kommissionen den 2. februar 2001 Europa-Parlamentet og Rådet forslag om et direktiv om uddannelse af erhvervschauffører til godstransport og personbefordring ad landevej(5). Kommissionen foreslog, at der indføres obligatorisk grund-, videre- og efteruddannelse for alle erhvervschauffører. Forslaget indeholder et detaljeret emnepensum, der skal gennemgås, og som bl.a. omfatter evnen til at sikre passagerernes komfort og sikkerhed, læsning af køretøjet og vurdering af nødsituationer. Kommissionen imødeser Europa-Parlamentets og Rådets hurtige vedtagelse senere i år.

Rådets direktiv 77/541/EØF af 28. juni 1977(6), 76/115/EØF af 18. december 1975(7) og 74/408/EØF af 22. juni 1974(8) fastsætter europæiske standarder for sikkerhedsseler, deres forankring og kompatible sæder for alle typer køretøjer. For så vidt angår køretøjer til godsbefordring og til befordring af mere end otte personer (ud over føreren), er anvendelsen af disse direktiver frivillig. Dette betyder, at medlemsstaterne kan vælge at pålægge nye køretøjer, som registreres på deres område, at overholde direktivernes krav. Det skal imidlertid understreges, at mange bus- og minibusoperatører allerede vælger at montere sikkerhedsseler i nye busser.

Inden for rammerne af handlingsplanen for trafiksikkerhed overvejer Kommissionen at indføre en forpligtelse til at montere sikkerhedsseler i alle erhvervskøretøjer, eller mere konkret, i busser. Kommissionens tjenestegrene er i færd med at udarbejde et direktiv om ændring af direktiv 77/541/EØF med henblik på at pålægge montering af sikkerhedsseler i nye erhvervskøretøjer med virkning fra den 1. januar 2004. Det vil imidlertid stå medlemsstaterne frit, om de vil kræve montering af sikkerhedsseler i bybusser til offentlig passagerbefordring.

Desuden har Kommissionen netop opnået godkendelse af en tilpasning af direktivet om anvendelse af sikkerhedsseler (Rådets direktiv 91/671/EF af 16. december 1991)(9), hvorefter det kræves, at alle passagerer i hvilket som helst motorkøretøj skal bruge de sikkerhedsseler, der forefindes, herunder i busser. Det er hensigten, at direktivet skal træde i kraft i 2006.

(1) EFT L 46 af 17.2.1997.

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport, EFT L 370 af 31.12.1985.

(3) EFT L 237 af 24.8.1991.

(4) EFT L 237 af 21.9.2000.

(5) EFT C 154 E af 29.5.2001.

(6) EFT L 220 af 29.8.1977.

(7) EFT L 24 af 30.1.1976.

(8) EFT L 221 af 12.8.1974.

(9) EFT L 373 af 31.12.1991.