ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3222/02

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Rådet

(14. november 2002)

Om: Tiltrædelseslandene og omfanget af varm luft

Findes der nogen overslag over omfanget af såkaldt varm luft, de 10 (og senere 12) nye medlemsstater tegner sig for i den indledende fase af EU's ordning for handel med emissionstilladelser (2005-2007) eller efterfølgende perioder? Hvor stort er omfanget i forhold til den varme luft, Forbundsrepublikken Tyskland kan afsætte under hensyntagen til den tyske genforening, der fandt sted efter Kyoto-protokollens basisår?

Har EU udviklet strategier for, hvornår og hvordan denne varme luft bør bringes på markedet i henseende til prisen på emissionstilladelser (og den faktiske reduktion af emissioner i EU) og hvor er sådanne strategier blevet offentliggjort, hvis de eksisterer?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-3222/02 og E-3224/02

(3. marts 2003)

Rådet er ikke bekendt med nogen overslag af den type, som det ærede medlem spørger efter, navnlig ikke overslag vedrørende omfanget af projekter, der eventuelt vil blive iværksat. EU har ikke truffet nogen aftaler med tiltrædelseslandene om fremme af JI-projekter. Rådet er heller ikke bekendt med nogen specifikke modeller, der beregner JI-projekternes eventuelle virkninger på den fremtidige pris på kvoterne for emissioner, og det skal bemærkes, at det foreliggende udkast til en EU-ordning for handel med kvoter for emissioner ikke indeholder bestemmelser i den forbindelse. Det forventes dog, at Kommissionen fremsætter et forslag om sammenhængen mellem Kyoto-protokollens projektbaserede mekanismer (CDM og JI) og EU's ordning for handel med kvoter for emissioner i 2003. I denne forbindelse vil det måske være relevant at skille de foreliggende spørgsmål til Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3042/02

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(24. oktober 2002)

Om: Regulering af tidligere situationer i Portugal

Ifølge pressen regner man i Portugal med at bogføre 3 % af BNP i offentlige udgifter uden for budgettet, eftersom dette svarer til omkostningerne forbundet med reguleringen af tidligere situationer og ikke vedrører regnskabsåret 2002.

Kan Kommissionen bekræfte, at denne situation svarer til realiteterne? Kan Kommissionen oplyse, om denne praksis er i overensstemmelse med ophobningen af udgifter, der ikke er blevet betalt af forskellige statslige organisationer i 2002?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mirapå skriftlige forespørgsler E-3042/02, E-3043/02 og E-3044/02

(25. november 2002)

På basis af de nationale regnskaber og i medfør af det europæiske nationalregnskabssystem (ENS 95) føres udgifterne på periodiseringsgrundlag og ikke kontantgrundlag, hvilket betyder, at udgifterne opføres i de år, hvor forpligtelsen blev indgået og ikke hvor udbetalingen fandt sted. I den økonomiske rapport til Portugals tillægsbudget for 2002 anføres det, at reguleringen af udgiftsrestancer i 2000 på basis af forpligtelser, der er indgået og opført som udgifter i de foregående år andrager 2,1 mia. EUR svarende til 1,6 % af det anslåede bruttonationalprodukt (BNP) for 2002.

Med hensyn til underskuddet uden for budgettet i undervisningsministeriet skal det understreges, at Kommissionens budgettilsyn er fokuseret om den offentlige sektor som helhed og ikke specifikke enheder eller sektorer, medmindre der er tale om usædvanlige forhold, som måske medfører en risiko for, risikerer, at hele den offentlige sektor ikke opfylder de overordnede budgetmål. Det ser endvidere ud til, at det omtalte underskud er på basis af de offentlige regnskaber og ikke reglerne i det europæiske nationalregnskabssystem ENS 95.

Ifølge den økonomiske rapport, der er knyttet til Portugals budget for 2003, er målet for det offentlige underskud på basis af nationalregnskabstal for 2003 2,4 % af BNP. Det er budgettallene på basis af nationalregnskaberne, der er relevante for budgettilsyn, især i forbindelse med gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten. Kommissionen har ikke kendskab til andre officielle prognoser for Portugals offentlige underskud i 2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3248/02

af Antonio Di Pietro (ELDR) til Kommissionen

(19. november 2002)

Om: Nødsituation på grund af vulkanen Etnas udbrud

For nogle uger siden gik Etna, Europas højeste vulkan, igen i udbrud med en voldsomhed, der ikke er set i årevis.

Befolkningen i landsbyerne og byerne i nærheden af vulkanen er derfor henvist til at leve i konstant angst. Strømmen af lava, der til tider springer uventet ned ad bjergskråningerne, er nået helt frem til flere beboede områder, f.eks. kommunen Linguaglossa, og har allerede ødelagt 400 ha af Siciliens største pinjeskov samt skisportsstedet Piano Provenzana, der er internationalt kendt for sine alpin- og langrendsaktiviteter.

Denne nødsituation har alvorlige konsekvenser for områdets økonomi, idet den berører de førende sektorer, nemlig landbruget og turismen, og bidrager til at forværre en allerede ustabil situation.

Vil Kommissionen på baggrund af ovenstående og i betragtning af, at det i år er Det Internationale Bjergår, træffe hasteforanstaltninger, der kan bidrage til at lette navnlig de økonomiske, men også de miljømæssige skader, som indbyggerne i Catania og de omkringliggende landsbyer lider under på grund af disse naturfænomener?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(11. december 2002)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at Rådet den 11. november 2002 godkendte forordning (EF) nr. 2012/2002 om oprettelse af Solidaritetsfonden(1), som har til formål at gennemføre nødhjælpstiltag i tilfælde af større katastrofer. Hvis de italienske myndigheder indsender en ansøgning om støtte fra denne fond, som opfylder de betingelser, der er omhandlet i forordningen, vil den blive behandlet af Kommissionen med henblik på at hjælpe den pågældende region hurtigst muligt.

Kommissionen minder i øvrigt det ærede medlem om, at med hensyn til de områder og regioner, der er berettigede til støtte fra strukturfondene, vil de bevillinger for programperioden 2000-2006, som endnu ikke er blevet anvendt til tidligere projekter, på anmodning af medlemsstaterne kunne omfordeles mellem de forskellige prioriteter i de regionale programmer.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 af 11. november 2002 om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond, EFT L 311 af 14.11.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3380/02

af Rosemarie Müller (PSE) til Kommissionen

(21. november 2002)

Om: Forsølvede fibre i højteknologisk beklædning for personer med neurodermitis

Ifølge forskellige videnskabelige rapporter har jeg fået kendskab til, at der i de senere år er blevet udviklet højteknologisk beklædning til medicinsk brug, og som nu også kan fås på markedet. Ifølge min opfattelse er det mest interessante i denne forbindelse beklædningsgenstande med forsølvede fibre, der i betydelig grad lindrer lidelser for personer med neurodermitis, og som væsentligt kan forbedre hudens tilstand.

En af ulemperne ved denne behandlingsmetode er imidlertid, at prisen på disse beklædningsgenstande, der er medicinsk fordelagtige, er ret høj. I rapporterne omtales imidlertid, at sygekassen kunne refundere udgifterne til disse beklædningsgenstande, og det endog kunne medføre færre udgifter, idet der på denne måde kunne opnås betydelige besparelser på udgifter til dyre salver og lægemidler til personer med neurodermitis.

Har Kommissionen kendskab til denne nye behandlingsmetode?

Tager Kommissionen hensyn til den i forbindelse med udviklingen af sundhedspolitikken?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(12. december 2002)

Nej. Kommissionen har hverken kendskab til dette produkt, dets egenskaber eller mulige sundhedsmæssige virkninger. Fællesskabets folkesundhedspolitik hører ind under EF-traktatens artikel 152, og Parlamentet og Rådet har på grundlag heraf for nylig vedtaget et handlingsprogram, som løber over seks år(1). Programmets vigtigste prioriterede områder er som følger: Forbedring af sundheden og viden på sundhedsområdet, hurtig reaktion på trusler mod sundheden og tiltag vedrørende sundhedsdeterminanter.

Reduktion af udgifterne til sundhedspleje, hvortil beklædning af den nævnte type muligvis kan bidrage, betragtes som hørende under medlemsstaternes ansvarsområde og vil ikke være omfattet af ovennævnte folkesundhedsprogram.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1786/2002/EF af 23. september 2002 om vedtagelse af et program for Fællesskabets indsats inden for folkesundhed (2003-2008) Erklæring fra Kommissionen, EFT L 271 af 9.10.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3490/02

af Bill Newton Dunn (ELDR), Imelda Read (PSE), Phillip Whitehead (PSE),Roger Helmer (PPE-DE), Christopher Heaton-Harris (PPE-DE)og Nicholas Clegg (ELDR) til Kommissionen

(9. december 2002)

Om: Amtsråds berettigelse til finansiering under EU's venskabsbysprogram

På grund af de lokale myndigheders forskellige struktur i Det Forenede Kongerige og på det europæiske kontinent har det vist sig, at amtsråd ikke er berettigede til at modtage EU-finansiering til venskabsbysaktiviteter under aktion A, da de ikke betragtes som kommuner, hvorimod europæiske kommuner i øjeblikket modtager sådanne midler. Amtsråd er imidlertid ikke alene direkte serviceudbydere, de er også kraftigt involveret i venskabsbysaktiviteter.

Er det muligt for Kommissionen at tage højde for de lokale myndigheders forskellige strukturer i Det Forenede Kongerige og på det europæiske kontinent og sikre, at amtsråd i Det Forenede Kongerige vil blive berettigede til at modtage EU-midler til venskabsbysprojekter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(21. januar 2003)

Venskabsbyprogrammet finansieres over budgetpost A-321. I henhold til budgetanmærkningerne er denne bevilling bestemt til at fremme venskabsbåndene mellem byer i EU og mellem byer i EU og byer i kandidatlandene.

Den nuværende procedure for ydelse af tilskud til venskabsbysamarbejde er baseret på en indkaldelse af forslag, der hvert år offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

For øjeblikket finansieres to typer aktioner gennem ordningen:

a) møder mellem borgere fra venskabsbyer og -kommuner

b) konferencer om europæiske temaer i forbindelse med venskabsbysamarbejde og seminarer til uddannelse og information af personer med ansvar for venskabsbysamarbejde.

Sigtet med ordningens del a) er direkte at bidrage til møder mellem borgere fra byer og kommuner. Derfor er denne del af bevillingen udelukkende bestemt til byer og kommuner og ikke til andre lag i den lokale forvaltning (f.eks. County Councils i Det Forenede Kongerige, länsstyrelser i Sverige og Kreise i Tyskland).

Sigtet med ordningens del b) er mere indirekte at bidrage til venskabsbyarrangementer ved at inddrage centrale formidlere fra byer og kommuner i kurser og tematiske begivenheder. Derfor målrettes bevillingen også mod forskellige organisationer, der er med i disse aktiviteter (lokale og regionale myndigheder, foreninger og sammenslutninger af lokale myndigheder). Denne kategori omfatter også de andre lag i den lokale forvaltning, som derved har god mulighed for at få glæde af venskabsbyordningen.

Kommissionen er klar over, at den lokale forvaltning er opbygget på mange forskellige måder i Europa. Alle medlemsstater behandles ens, og de britiske amter (counties) er ikke ugunstigt stillede i forhold til tilsvarende forvaltningslag i andre medlemsstater.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2205/02

af Michael Cashman (PSE) til Kommissionen

(12. juli 2002)

Om: Prisforskelle inden for rejsesektoren

Når man bestiller flybilletter inden for EU (til destinationer inden og uden for EU), varierer prisen for samme flyrejse ofte, afhængigt af hvilket land betaleren er bosiddende i, eller hvor bestillingen foretages, selv om der er tale om samme bestillingsfaciliteter.

Når der bestilles billet hos et færgeselskab i EU, spørges kunderne, om de er bosiddende i det land, i hvilket de foretager bestillingen, og de anmodes undertiden om at opgive en adresse.

Kommissionen bedes oplyse, om denne fremgangsmåde er i modstrid med EU's politik og kunne betegnes som en hindring for konkurrencen.

Kunne Kommissionen oplyse, hvad man foretager sig for at undersøge, om denne praksis er i overensstemmelse med loven, hvor udbredt den er inden for rejsesektoren, og hvad der gøres for at få sat en stopper for den?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(16. september 2002)

Den prispolitik, som det ærede medlem beskriver, kan visse tilfælde udgøre en overtrædelse af EU's konkurrenceregler.

Hvis en virksomhed lader sine priser afhænge af kundens nationalitet eller bopælsland, anvender den i virkeligheden forskellige priser for samme ydelser. En sådan praksis kan i visse tilfælde være en overtrædelse af de gældende konkurrenceregler. Det vil f.eks. være tilfældet, hvis den omhandlede virksomhed har en dominerende stilling på den pågældende forbindelse. Det samme gælder, hvis transportvirksomheder indbyrdes bliver enige om at anvende en sådan prispolitik, eller hvis en transportvirksomhed forhindrer sine forhandlere i at sælge en vis billetkategori uden for den medlemsstat, hvor virksomheden er beliggende.

En sådan praksis undersøges nøje af Kommissionen. I luftfartssektoren undersøger Kommissionen bl.a. reglerne for den internationale luftfartsorganisation (IATA), der fastsætter de betingelser, som et rejsebureau skal opfylde for at blive godkendt af IATA og kunne udstede billetter. I søfartssektoren har Kommissionen flere gange undersøgt prispolitikken og reservationspraksis, således som anført

af det ærede medlem. Som svar på en henvendelse fra en forbruger har Kommissionen således netop undersøgt den prispolitik, som et færgeselskab på Den Engelske Kanal anvender, for at sikre, at den er i overensstemmelse med EU's konkurrenceregler.

Det skal ligeledes bemærkes, at i nogle tilfælde kan forskelle i medlemsstaternes lovgivning om salgsfremmende tiltag tvinge transportvirksomheder, som betjener en linje mellem to medlemsstater, til at afstå fra at give rabat til sine kunder i den ene af medlemsstaterne for ikke at overtræde lovgivningen. Disse forskelle mellem nationale lovgivninger kan føre til forskelsbehandling af de potentielle kunder, der er bosiddende i den medlemsstat, der har de mest restriktive love. Kommissionen vedtog et forslag til forordning i oktober 2001, der har til formål at harmonisere dette område, således at begrænsningerne for rabatter og bonusser ophæves og erstattes af krav om åbenhed, der garanterer, at forbrugerne informeres klart om sådanne reklametilbud.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2525/02

af Colette Flesch (ELDR) til Kommissionen

(11. september 2002)

Om: Reorganisation af direktoratet for Innovation under GD for Virksomheder

Kan Kommissionen oplyse, hvilke projekter den har med hensyn til reorganisation af direktoratet for Innovation under GD for Virksomheder?

Vil den navnlig oplyse, om der påtænkes overførsel af enheder mellem Bruxelles og Luxembourg? Hvilke?

Påtænkes der overførsel af enheder til andre institutioner eller tjenestegrene? Hvilke?

Påtænkes der nedlæggelse af A-stillinger? Hvilke?

Er de påtænkte foranstaltninger forenelige med de beslutninger, medlemsstaternes regeringer traf den 8. april 1965, og med de forpligtelser, Kommissionen har indgået over for de luxembourgske myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(28. oktober 2002)

Som nævnt i redegørelsen for Luxembourg-lokalitetens fremtid, der blev forelagt af Kommissionen i januar 2001, er Kommissionen i færd med at undersøge tilrettelæggelsen af en række afdelinger i Luxembourg herunder deres anbringelse det gælder således også direktoratet for innovation under Generaldirektoratet (GD) for Virksomheder.

Kommissionen foretager denne undersøgelse ud fra retningslinjerne i redegørelsen fra 2001 om:

- at stadfæste Luxembourg som et af Kommissionens hjemsteder

- at skabe forbindelse mellem etableringen af nye aktiviteter i Luxembourg og overførslen af små afdelinger fra Bruxelles. Disse ændringer bør foretages, så de gør Kommissionens afdelingers driftseffektivitet så stor som mulig, samtidig med at budgetudgifter og frem for alt overførsel af personer holdes på et minimum. Der bør sørges for den relevante professionelle rådgivning og støtte

til personale, som berøres af ændringer i forbindelse med Luxembourg. Under alle omstændigheder kan disse ændringer kun finde sted efter forhandlinger med de luxembourgske myndigheder, indgåelse af en samlet aftale med klare, utvetydige betingelser og samråd med fagforeningerne og erhvervsorganisationerne

- at tage særligt hensyn til tilstedeværelsen af multikulturelle uddannelsesstrukturer og sociale strukturer

- at rådføre sig formelt med fagforeningerne og erhvervsorganisationer og med personalet i almindelighed, når det gælder udvikling af en strategi for Luxembourg-lokaliteten

- at videreføre dialogen mellem de luxembourgske myndigheder og Fællesskabets institutioner, ikke mindst når det drejer sig om de administrative forhold og fysiske betingelser for afdelingerne i Luxembourg.

Der er hidtil ikke blevet truffet nogen beslutning. Kommissionen bekræfter imidlertid sit engagement over for innovationspolitik i forbindelse med forbedring af de europæiske virksomheders konkurrenceevne. Kommissionen kunne derfor fuldt ud tilslutte sig den vægt, der i det 6. rammeprogram blev lagt på innovation i forbindelse med opbygningen af det europæiske forskningsrum. Kommissionen overvejer for tiden, hvordan direktoratet for innovation bedst kan tilrettelægges med henblik på en endnu mere vellykket forvaltning af denne politik.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2678/02

af Erik Meijer (GUE/NGL), Pedro Marset Campos (GUE/NGL)og Herman Schmid (GUE/NGL) til Rådet

(24. september 2002)

Om: Fortsættelse af fredelige løsninger på den langvarige konflikt på Filippinerne ved at undgå at ulovliggøre organisationer, der ikke udøver terror

1. Husker Rådet Europa-Parlamentets beslutning om menneskerettighedssituationen på Filippinerne af 14. januar 1999(1), som bekræftede beslutningen af 13. december 1990, hvori Europa-Parlamentet tilskyndede og gav udtryk for støtte til fredsforhandlinger mellem regeringen i Republikken Filippinerne og Filippinernes Nationale Demokratiske Front (NDFP) og opfordrede Kommissionen og Rådet til at yde og fremme støtte og bistand til parterne med hensyn til gennemførelsen af deres formelle fredsforhandlinger, samt med hensyn til iværksættelse af udviklings-, hjælpe- og rehabiliteringsprogrammer og andre projekter med det formål at danne grundlag for en retfærdig og vedvarende fred?

2. Noterede Rådet sig NDFP-forhandlingsgruppens erklæring af 3. september om, hvorfor CPP og NPA ikke er terrororganisationer?

3. Hvilke foranstaltninger har Rådet til hensigt at træffe for at undgå, at NDFP og tilhørende organisationer (det maoistiske kommunistparti og Den Nye Folkehær (NPA)) eller personer med lederposter inden for NDFP, CPP eller NPA kommer på nogen liste over terrororganisationer udfærdiget af FN's sanktionskomité eller EU, da dette kunne forhindre en hurtig og fredelig løsning på denne langvarige konflikt?

(1) EFT C 104 af 14.4.1999, s. 116.

Svar

(18. februar 2003)

1. Rådet har noteret sig Europa-Parlamentets beslutning om menneskerettighedssituationen på Filippinerne af 14. januar 1999.

2. Rådet har ikke drøftet NDFP-forhandlingsgruppens erklæring af 3. september 2002 om, hvorfor CPP og NPA ikke er terrororganisationer.

3. Efter en grundig gennemgang af de foreliggende oplysninger i overensstemmelse med kriterierne i artikel 1, stk. 4, i fælles holdning 2002/931/FUSP, har Rådet besluttet at medtage Den Nye Folkehær og dennes leder Jose Maria Sison i sin seneste ajourføring(1) af listen over de personer eller organisationer, som foranstaltningerne i fælles holdning 2001/931/FUSP finder anvendelse på.

(1) Fælles holdning 2002/847/FUSP, EFT L 295 af 30.10.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3330/02

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Kommissionen

(26. november 2002)

Om: Skat på lystbåde i Grækenland

Ifølge en artikel i nyhedsbrevet Agence Europe (udgave af 24. juli 2002) har Kommissionen besluttet at indbringe Grækenland for De Europæiske Fællesskabers Domstol, fordi landet afkræver en særlig skat af private lystbåde, som sejler ind i græskt territorialfarvand. Ifølge samme artikel afkræves i henhold til den

lov, som blev vedtaget af det græske parlament i 1999, denne skat af fartøjer, som har en længde på 7 meter eller mere, og som går ind i græske farvande uden at have en permanent ankerplads i en græsk havn.

Er ovenstående korrekt? Hvilke sanktioner vil Grækenland kunne blive pålagt, hvis landet bliver dømt? Hvilke andre medlemslande pålægger den samme skat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. december 2002)

Det er korrekt, at Kommissionen har indledt en procedure mod Grækenland på grund af landets skattelovgivning. Kommissionen har ikke kendskab til, om tilsvarende love er gældende i andre EU-lande, men er blevet underrettet om, at der i henhold til den græske skattelovgivning opkræves en afgift på lystfartøjer på over syv meter ved indsejlingen til græske farvande. Den pågældende afgift må efter Kommissionens fortolkning betragtes som en afgift med tilsvarende virkning som importtold, der er forbudt i henhold EF-traktatens artikel 23 og 25.

Hvis Domstolen i sin dom bekræfter Kommissionens fortolkning, vil den indlede en dialog med Grækenland i overensstemmelse med de regler og procedurer, der er fastsat i EF-traktaten i tilfælde af overtrædelse af fællesskabslovgivningen. Denne dialog skulle foranledige, at der indledes en reform at den græske skattelovgivning. Når reformen er gennemført, vil Kommissionen på ny undersøge den græske lovgivning og fastslå, om den herefter er forenelig med fællesskabsretten.

Det ærede medlem kan i pressemeddelelsen af 23. juli 2002(1) finde den juridiske analyse, som ligger til grund for Kommissionens afgørelse om at indbringe Grækenland for domstolen på grund af den græske afgift på lystfartøjer.

(1) IP/02/1120.