ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3260/02

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 2002)

Om: Behandling af gadedyr (hunde og katte) i Grækenland

Er Kommissionen bekendt med, at den græske regering i forbindelse med De Olympiske Lege i 2004 har til hensigt at fange gadedyr i særlige fælder, at lukke disse dyr inde i dyreasyler og at aflive dem, hvis en (potentiel) ejer ikke viser sig inden syv dage?

Er Kommissionen rede til at anmode den græske regering om at løse dette problem på en mere human måde, f.eks. i samarbejde med græske dyrebeskyttelsesorganisationer som CIDAG?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(14. januar 2003)

Kommissionen deler det ærede medlems synspunkt med hensyn til, at det er uacceptabelt, at dyr skal lide unødvendigt.

Kommissionen tillægger dyrenes velfærd stor betydning, og den første fællesskabsforordning om dette emne blev udarbejdet så langt tilbage som for 25 år siden. Fællesskabet har vedtaget generelle bestemmelser om dyreopdræt med henblik på at beskytte deres velfærd. Der er blevet fastsat nærmere betingelser for opdræt af kalve, svin og æglæggende høner. Fællesskabet har også vedtaget lovgivning om dyretransport og vilkår for slagtedyr.

Der findes også fællesskabsbestemmelser for anvendelsen af dyr til videnskabelig forskning. Fællesskabslovgivningen om dyretransport og om anvendelsen af dyr til videnskabelig forskning omfatter katte og hunde.

Men den måde omstrejfende hunde behandles på, er et område, hvor Fællesskabet ikke har nogen generel retlig kompetence. I EU hører dette udelukkende ind under medlemsstaterne ansvarsområde. Emnet skal derfor diskuteres med de græske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0657/02

af Jillian Evans (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. marts 2002)

Om: Forfølgelse af vietnamesiske borgere

Jeg er blevet underrettet om de lidelser, flere vietnamesiske borgere og i særdeleshed medlemmerne af den vietnamesiske evangeliske mennonitkirke er blevet udsat for. Medlemmer af denne kirke og bl.a. pastor Nguyen Hong Quang, som yder bistand til humanitære projekter til fordel for fattige og subsistensløse, bliver angiveligt udsat for trusler og forfølgelse. Pastor Nguyen Hong Quang er blevet slået alvorligt, og hans familie og omgangskreds, herunder lærere i den klasse, han har organiseret for fattige børn, er ligeledes blevet anholdt uden begrundelse og udsat for trusler fra myndighedernes side.

På baggrund af artikel 18 i verdenserklæringen om menneskerettigheder og den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder forekommer det utroligt, at vietnamesiske borgere kan udsættes for en sådan behandling.

Hvad er Kommissionens politik for så vidt angår forbindelserne med Vietnam, og i hvilket omfang kan Kommissionen sikre, at vietnamesiske borgere ikke udsættes for en sådan forfølgelse og uanset tro eller race kan leve en tilværelse uden undertrykkelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(12. april 2002)

Kommissionens delegation i Hanoi og medlemsstaternes diplomatiske repræsentationer i Vietnam følger nøje situationen vedrørende menneskerettighederne i landet.

Kommissionens holdning over for Vietnam vedrørende menneskerettigheder er ligesom over for andre lande at fremme og støtte fremgang for menneskerettighederne og demokratisering og inden for rammerne af de internationale instrumenter vedrørende menneskerettigheder at give udtryk for bekymring i tilfælde af misbrug. Denne holdning går igen i Kommissionens meddelelse fra maj 2001 om, hvordan Den Europæiske Union kan medvirke til at fremme menneskerettigheder og demokratisering i tredjelande(1).

Med hensyn til pastor Nguyen Hong Quang har Kommissionen endnu ikke fået en uafhængig bekræftelse af de omtalte begivenheder, men den har imidlertid bemærket, at det på internetadressen www.hrw.org bl.a. angives, at han skulle være blevet tilbageholdt for at have drevet en skole for børn uden at have officiel tilladelse hertil. Kommissionens delegation i Hanoi er derfor blevet anmodet om at indhente yderligere oplysninger og derefter sammen med medlemsstaternes repræsentationer at træffe de nødvendige foranstaltninger.

Kommissionens delegation i Hanoi og medlemsstaternes diplomatiske repræsentationer drøfter fortsat problemerne vedrørende menneskerettighederne i Vietnam. F.eks. kan Kommissionen meddele det ærede medlem, at menneskerettighedssituationen i Vietnam blev drøftet i Den Blandede Kommission EF-Vietnam i Hanoi den 6. november 2001 og igen på mødet i donorlandenes rådgivende gruppe i Hanoi den 7. og 8. december 2001.

(1) KOM(2001) 252 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3051/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(24. oktober 2002)

Om: Øget risiko for kræft i forbindelse med strømledninger over jorden

En stor og langvarig undersøgelse foretaget af California Public Utilities Commission i nærheden af San Francisco har vist, at mennesker, der ofte udsættes for elektromagnetiske felter (f.eks. fordi de bor under højspændingsledninger, men også som følge af elektriske apparater i nærheden), er udsat for en betragteligt øget risiko for at få kræft. Gravide kvinder risikerer i langt højere grad en abort.

Er Kommissionen bekendt med disse oplysninger, er de i overensstemmelse med oplysningerne fra Den Europæiske Union, og hvilke politiske konsekvenser drager Kommissionen af dem for Unionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. december 2002)

Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (CSTEE) har kendskab til den langsigtede undersøgelse, som California Public Utilities Commission har gennemført. Til dato er denne undersøgelse ikke blevet offentliggjort i sin helhed, og udvalget har derfor kun taget stilling til den del af undersøgelsen, som er blevet offentliggjort, efter at den er blevet gennemgået af fagfolk. Disse resultater har ikke ændret CSTEE's konklusioner med hensyn til den formodede sammenhæng mellem eksponering for ekstremt lavfrekvente felter og kræft. Så snart den endelige undersøgelsesrapport foreligger, vil Kommissionen videresende den til Komitéen, for at denne kan evaluere rapporten.

Sammenfattende kan det konstateres, at Komitéen i begge sine udtalelser, der blev offentliggjort den 30. oktober 2001 og 24. september 2002, har bekræftet gyldigheden af grænserne i Rådets henstilling(1), som dækker alle frekvenser fra 0 Hz til 300 GHz, og som derfor også omfatter eksponering for felter fra højspændingsledninger.

Ikke desto mindre følger Kommissionen aktivt den sundhedsrisikoevaluering, som WHO har gennemført vedrørende elektromagnetiske felter. De praksisrelaterede resultater forventes at foreligge i 2004, og Kommissionen vil reagere på alle videnskabelige former for dokumentation, som der ikke er taget hensyn til.

(1) 1999/519/EF: Rådets henstilling af 12. juli 1999 om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz), EFT L 199 af 30.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2588/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(16. september 2002)

Om: Momsharmonisering

En britisk virksomhed, der ønsker at udbyde tjenesteydelser i Frankrig eller Irland skal momsregistreres i det pågældende land og skal opkræve momsen hos kunden og fremsende provenuet til myndighederne. Og det skal alt sammen ske, inden virksomheden selv har modtaget betaling fra kunden. Dette er en direkte følge af den mangelfulde momsharmonisering.

Irland og Frankrig nyder imidlertid godt af den britiske harmonisering og kan derfor handle med varer og tjenesteydelser i Det Forenede Kongerige uden krav om momsregistrering.

En lokal virksomhed i min valgkreds i den sydvestlige del af landet har beregnet, at de samlede udgifter til professionel juridisk rådgivning og kontakter med modsvarende parter i de pågældende lande med henblik på behandling af ansøgningen og rådgivning beløber sig til ca. £2 500 i Irland og £5 000 i Frankrig. Dertil kommer udgifter til oversættelse af formularer og korrespondance.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke planer den har om at skabe større momsharmonisering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(4. oktober 2002)

I henhold til reglerne i sjette momsdirektiv (Rådets direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag(1)) skal virksomheder opkræve og betale moms i hver medlemsstat, når de leverer varer eller tjenesteydelser. Dette betyder, at de kan være nødt til at blive momsregistreret samt fakturere og angive denne afgift i medlemsstater, hvor de ikke er etableret, så snart de har grænseoverskridende aktiviteter.

For at lette dette fastsætter direktivet en række tilfælde, hvor moms skal betales af aftageren, når leverandøren ikke er etableret i medlemsstaten: dette er en generel regel for alle EF-interne leverancer af varer og også for leverancer af visse typer tjenesteydelser.

Derudover tillader artikel 21 i sjette momsdirektiv medlemsstaterne at udstrække denne forenkling til alle tilfælde, hvor aftageren ikke er etableret i medlemsstaten.

Kommissionen er klar over, at en sådan forenkling ikke anvendes i alle medlemsstater, men denne mulighed er resultatet af et vanskeligt kompromis i Rådet i forbindelse med drøftelserne om af afskaffe forpligtelsen til at udpege en afgiftsansvarlig.

Der er i øjeblikket ved at blive gennemført en undersøgelse vedrørende forenkling og modernisering af momsforpligtelser i Fællesskabet. Det specifikke problem med nødvendigheden af momsregistrering i medlemsstater, hvor selskaber ikke er etableret, vil blive behandlet i denne forbindelse.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2046/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(10. juli 2002)

Om: Told

Vil Kommissionen oplyse tallene for gennemsnitstolden ideelt vægtet i forhold til handelsstrømmene på import af ikke-landbrugsvarer i EU og USA før og efter hver handelsliberaliseringsrunde i efterkrigstiden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(21. august 2002)

De handelsliberaliseringsrunder, der har fundet sted siden 1947, først som led i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) og derefter i Verdenshandelsorganisationen (WTO), har ført til en meget konsekvent afvikling af tolden for ikke-landbrugsvarer i de industrialiserede lande. Gennemsnitstolden for denne varekategori er således gået fra 40 % i 1947 i samtlige industrialiserede lande til 4 % i gennemsnit efter Uruguay-runden. Forhandlingerne i Genève i 1947, i Torquay i 1950, Kennedy-runden mellem 1962 og 1967 og Tokyo- og Uruguay-runderne i 1973-79 og i 1986-94 har været højdepunkterne i denne åbningspolitik.

Ganske vist har de forskellige handelsforhandlingsrunder klart haft en indvirkning, men der er store metodiske vanskeligheder med efterfølgende at anslå det nøjagtige toldniveau før og efter hver runde, hvilket begrænser anvendelsen af disse data: forskel mellem anvendt told og bunden told, gennemførelsesperioder og eventuel overlapning mellem disse (således blev forhandlingerne om ITA-aftalen (Information Technology Agreement) afsluttet inden de forpligtelser, der var indgået som led i Uruguay-runden, var gennemført), beskatning af visse ikke-afgiftsmæssige instrumenter, ændring i EU's konturer, ændringer i

produktnomenklaturen, vægtningsproblemer (simple gennemsnit er følsomme over for den nomenklatur, der anvendes, hvorimod gennemsnit, der er vægtet i forhold til importen, er misvisende, når tolden er høj, fordi importniveauet i sig selv afhænger af toldniveauet), pålægning af specifik, blandet, kombineret og/eller sæsonbestemt told osv.

De bundne toldsatser efter Uruguay-runden er for industrivarer 3,9 % for USA og 4,1 % for EU (Kilde: WTO; de anvendte gennemsnit er simple gennemsnit). Der er tale om et fald på 40 % i tolden for de industrialiserede lande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3253/02 af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen. Stigning i antallet af dødsfald på grund af narkotika i Grækenland.



EU-Tidende nr. 110 E af 08/05/2003 s. 0193 - 0193



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3253/02 af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen (19. november 2002) Om: Stigning i antallet af dødsfald på grund af narkotika i Grækenland I 2001 døde 321 unge mennesker i Grækenland på grund af brug af narkotiske stoffer. Har Kommissionen sammenlignende oplysninger om tilstanden i de øvrige EU-medlemsstater og om udviklingen af problemet? Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne (5. december 2002) Der rapporteres hvert år i alt 7 000 til 8 000 akutte narkotikarelaterede dødsfald i EU, og det faktiske antal tilfælde er sandsynligvis højere. Opium er i øjeblikket skyld i de fleste dødsfald som følge af overdosis, men der forekommer også hyppigt andre stoffer. Tendensen på EU-plan er relativt stabil, dog med forskellige nationale tendenser. Det er imidlertid foruroligende, at der i nogle medlemsstater rapporteres om en fornyet stigning i den seneste tid efter en periode med stabilisering eller nedgang. Dødeligheden blandt opiumsmisbrugere, specielt sprøjtenarkomaner, er op til 20 gange højere end hos den almindelige befolkning i samme aldersgruppe, og det skyldes overdoser, smitsomme sygdomme, ulykker, selvmord osv. Der sendes en kopi af den seneste tabel med statistikker land for land over narkotikarelaterede dødsfald i medlemsstaterne direkte til det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat. Denne tabel fra Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (narkotikacentret) indeholder kun data frem til 2000, da der går lang tid mellem indsamlingen og analysen af nationale data. Disse data fra forskellige lande kan ikke sammenlignes direkte (se noterne under tabellen). Narkotikarelaterede dødsfald er en af narkotikacentrets fem nøgleindikatorer, og der er udfoldet store bestræbelser for at gøre tallene sammenlignelige, men det er nødvendigt, at både narkotikacentret og medlemsstaterne gør endnu en indsats på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3048/02

af Jean-Claude Fruteau (PSE) til Kommissionen

(18. oktober 2002)

Om: Regionalpolitik

Udvidelsen er et fænomen, man ikke kommer uden om rent politisk. Dens historiske legitimitet bygger på den europæiske opbygnings tilgrundliggende tanke, nemlig indførelsen af en varig fred i hele Europa. Imidlertid bliver det ikke helt problemløst at få ti nye lande som medlemmer, når man tænker på de store forskelligheder, der vil blive resultatet. Der er en reel risiko for finansiel afsvækkelse som følge af de rent statistiske konsekvenser for regioner under mål 1. Derfor bør det overvejes at indføre berettigelseskriterier som et supplement til BNP-kriteriet. En seriøs arbejdstese kunne være tilgængelighedsgraden. Ud fra en sådan grad kunne der f.eks. tages højde for afstanden mellem den pågældende region og moderlandets hovedstad, og der kunne i højere grad gives udtryk for de vanskeligheder, visse regioner står over for.

Kan Kommissionen oplyse Europa-Parlamentet om, hvor langt den er nået i sine overvejelser om dette spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(8. november 2002)

Det skal erindres, at regionernes berettigelse til at opnå støtte fra strukturfondene samt de tildelte beløb forbliver uændret indtil udgangen af 2006.

For så vidt angår tidsrummet efter 2006, vil de regionale uligheder i en Union med femogtyve medlemsstater være endnu større end i den nuværende Union med femten medlemsstater, som anført af Kommissionen i dennes anden beretning om den økonomiske og sociale samhørighed samt i den første interimsrapport om samme emne.

Udvidelsen vil bl.a. få til følge, at der sker et fald i bruttonationalproduktet (BNP) pr. indbygger i EU som helhed. Som følge heraf risikerer visse regioner, som nu er berettiget til støtte under mål nr. 1, pludselig at befinde sig over tærsklen for støtteberettigelse (75 % af BNP pr. indbygger i EU) i en Union med 25 medlemsstater.

Disse regioner risikerer således ikke længere at være støtteberettiget under mål nr. 1 på grundlag af de nugældende kriterier, uden at de i øvrigt har gjort nævneværdige fremskridt med hensyn til reel konvergens.

Denne konstatering er et af de elementer, Kommissionen vil tage i betragtning i forslagene til den fremtidige regionalpolitik. Der skal ligeledes tages hensyn til situationen i andre områder uden for de tilbagestående regioner, som har problemer med den økonomiske og sociale strukturomlægning.

Kommissionen vil i efteråret 2003 fremlægge konkrete forslag vedrørende bl.a. prioriteterne og kriterierne for støtteberettigelse i den fremtidige regionalpolitik i den tredje beretning om den økonomiske og sociale samhørighed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1741/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(19. juni 2002)

Om: Den britiske udenrigsminister Jack Straws holdning til de afgørelser, der skal træffes med hensyn til udvidelsen

Det er ikke blot den britiske udenrigsministers håb, at Rådet til december under Danmarks formandskab vil beslutte at lade ti nye lande få medlemsskab, men han anser det også for muligt at sætte gang i forhandlingerne med Bulgarien og Rumænien, at behandle Tyrkiets ansøgning og samtidig tage stilling til de nødvendige reformer i Ukraine, Moldova og Belarus, idet han fastslår, at alt dette indgår blandt det danske formandskabs vigtigste målsætninger. Er disse synspunkter i overensstemmelse med opfattelsen af dette spørgsmål i Det Europæiske Råd?

Svar

(5. november 2002)

Rådet kommenterer aldrig erklæringer, der fremsættes af nationale myndigheder. Det Europæiske Råd den 21. og 22. juni 2002 i Sevilla bekræftede, at hvis tempoet i forhandlingerne og reformerne fastholdes, er Den Europæiske Union fast besluttet på at afslutte forhandlingerne med Cypern, Malta, Ungarn, Polen, Den Slovakiske Republik, Letland, Estland, Litauen, Den Tjekkiske Republik og Slovenien inden udgangen af 2002, hvis landene er klar, idet målet fortsat er, at disse lande i 2004 skal deltage i valget til Europa-Parlamentet som fuldgyldige medlemmer.

Det Europæiske Råd bekræftede på ny sit tilsagn om fuldt ud at støtte Bulgarien, og Rumænien i deres tiltrædelsesforberedelser. Med henblik herpå bør der i København vedtages en ajourført køreplan og en revideret og udbygget førtiltrædelsesstrategi for de kandidatlande, der stadig forhandles med. Det kunne desuden overvejes at forhøje den finansielle førtiltrædelsesbistand. Hvis det nuværende tempo fastholdes, vil der endvidere inden årets udgang kunne fastsættes en mere præcis tidsplan for disse landes tiltrædelsesproces.

Endvidere konkluderede Det Europæiske Råd, at der i København kunne træffes nye afgørelser vedrørende næste etape af Tyrkiets kandidatur under hensyn til udviklingen i situationen i tiden mellem Det Europæiske Råds møde i Sevilla og mødet i København og på grundlag af den periodiske rapport, som Kommissionen skal forelægge i oktober 2002, samt i overensstemmelse med Helsinki- og Laeken-konklusionerne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2544/02

af Marco Cappato (NI) til Rådet

(12. september 2002)

Om: De franske myndigheders krænkelser af borgernes frie bevægelighed ved den fransk-italienske grænse i forbindelse med Technival den 15. august 2002 i Italien

I forbindelse med technofestivalen Technival i weekenden omkring den 15. august forhindrede de franske myndigheder i flere dage lastbiler med kunstnere og lydanlæg i at passere den fransk-italienske grænse ved passet Larche La Maddalena, så de kunne nå frem til festivalen i Italien. Myndighederne i Alpes de Haute-Provence forhindrede mellem den 14. og 15. august i flere timer endda gående i at komme ind på italiensk område.

Hvad agter Rådet at gøre vedrørende de krænkelser af den frie bevægelighed for borgere og varer, der fandt sted ved denne lejlighed?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-2544/02 og E-2546/02

(19. december 2002)

Rådet minder om, at foranstaltninger, der træffes af eller i medlemsstaterne til opretholdelse af den offentlige orden, ikke henhører under dets beføjelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0427/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Begrænsning af ytringsfriheden i Tyrkiet

Ifølge offentliggørelser i den internationale presse har det tyrkiske parlament besluttet at skærpe straffelovens paragraf 312 således, at mistanke for mulig forstyrrelse af den offentlige orden vil være tilstrækkelig til at indlede en straffeproces mod de ansvarlige. Ifølge disse offentliggørelser udsprang hele sagen af de krav, der blev fremsat af tyrkiske borgere af kurdisk afstamning om undervisning i kurdisk sprog i skoler og universiteter, hvilket Tyrkiet for tre år siden havde lovet at gøre en indsats for.

Ifølge det tyrkiske nationale sikkerhedsråds fortolkning er kravene fra de tyrkiske borgere af kurdisk afstamning at betragte som separatistvirksomhed, eftersom de vedrører undervisning i et andet sprog end det officielle sprog. Denne uhørte udvikling følger i kølvandet på den utrolige historie om forlæggeren Fatih Tas, der blev truet med fængelsstraf på et år for at have begået den fejl at udgive bogen American Interventionalism af den fremtrædende amerikanske intellektuelle og professor på Harvard, Noam Chomsky. Noam Chomsky (som i denne bog skarpt kritiserer Tyrkiet og de metoder, det benytter i bestræbelserne på etnisk udrensning af det kurdiske mindretal) har planer om den 13. februar 2002 at rejse til Tyrkiet for at være til stede ved den domstol, der skal dømme den tyrkiske forlægger, og bagefter tage til Diyarbakir, hvor der bor et stort antal kurdiske borgere.

Har Kommissionen kendskab til det tyrkiske styres handlinger? Hvad mener Kommissionen om disse handlinger? Er forbud mod bøger og brug af det kurdiske sprog i overensstemmelse med Tyrkiets bestræbelser på at komme på linje med de adfærdsnormer, der passer sig for en europæisk stat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(27. marts 2002)

Kommissionen er bekendt med de af den tyrkiske regering trufne foranstaltninger hvortil det ærede medlem henviser.

Kommissionen har noteret sig at Fatih Tas er blevet frikendt ved domstolen i Istanbul. Den er bekymret med hensyn til de tyrkiske myndigheders reaktion for så vidt angår studerendes ret til at foretage underskriftsindsamlinger, ikke mindst fordi denne ret er blevet udvidet ved den netop foretagne ændring af den tyrkiske forfatning.

Den Europæiske Union forventer at Tyrkiet afskaffer alle lovbestemmelser der forbyder tyrkiske borgere at bruge deres modersmål. Dette indgår som et af de kortfristede mål i partnerskabsaftalen med Tyrkiet.