SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2748/99

af Gérard Deprez (PPE-DE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Fælles regler under ordningen for kompensation til passagerer, der afvises på grund af overbookning

Kan Kommissionen oplyse, hvor langt den er kommet med gennemførelsen af bestemmelserne i Rådets forordning nr. 295/91(1), der fastsætter fælles regler i forbindelse med en ordning for kompensation til ruteflypassagerer, der afvises på grund af overbookning, og vil Kommissionen navnlig meddele følgende:

1. Hvilke luftfartsselskaber har givet Kommissionen meddelelse om de foranstaltninger, de har truffet for at overholde de forpligtelser, der påhviler dem?

2. De reelle kompensationer, som passagererne har modtaget i overensstemmelse med disse bestemmelser?

3. Hvilke oplysninger, der i virkeligheden gives afviste passagerer i luftfartsselskaberne og/eller lufthavnene?

Agter Kommissionen, på baggrund af den aktuelle blokering i Rådet af forslaget om ændring af forordningen og den åbenlyse mangel på overholdelse af de gældende bestemmelser, at lægge sag an ved Domstolen eller træffe andre foranstaltninger mod de flyselskaber, der ikke respekterer dem, medens iværksættelsen af en mere effektiv forordning afventes?

(1) EFT L 36 af 8.2.1991, s. 5.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(21. marts 2000)

Ifølge forordning (EØF) nr. 295/91, som Rådet vedtog i 1991, skal luftfartsselskaberne give meddelelse om de regler, de anvender i Fællesskabets lufthavne i forbindelse med afvisning af passagerer ved overbooking. Denne meddelelse sendes både til den berørte medlemsstat og Kommissionen. 58 luftfartsselskaber har meddelt Kommissionen sådanne regler (fortegnelse sendt til det ærede medlem og Parlamentets Generalsekretariat).

Forordningen fastsætter en minimumskompensation på 150 for flyvninger på op til 3500 km og på 300 for flyvninger på over 3500 km, idet kompensationsbeløbet kan begrænses til billetprisen til det endelige bestemmelsessted. Den fastsætter endvidere, at luftfartsselskaberne skal stille de anvendte regler til rådighed for offentligheden i deres salgskontorer og ved deres indcheckningsskranker. Luftfartsselskaberne og salgskontorerne kan træffe de foranstaltninger, de måtte finde egnede til at opfylde denne forpligtelse.

EF-traktaten giver ikke for øjeblikket Kommissionen reelle muligheder for at retsforfølge et luftfartsselskab med henblik på at sikre overholdelse af kompensationsreglerne i individuelle tilfælde. Eftersom forordningen direkte skaber rettigheder for passagererne, kan disse lægge sag an ved de nationale domstole, hvis de ikke respekteres. Kommissionen har kun kendskab til et relativt begrænset antal procedurer af denne art. Medlemsstaterne har i øvrigt mulighed for at pålægge yderligere sanktioner, hvis forordningen ikke overholdes.

I afventning af, at Rådet vedtager et forslag fra Kommissionen om ændring af den nuværende forordning(1), og specielt på baggrund af den teknologiske udvikling (elektronisk billet) og udviklingen på det driftsmæssige plan (alliancer mellem forskellige selskaber) har Kommissionen for nylig iværksat en grundig undersøgelse af anvendelsen af forordning (EØF) nr. 295/91. Formålet er at nå frem til en opgørelse over den praksis, luftfartsselskaberne og medlemsstaternes myndigheder følger med henblik på at sikre vedtagelsen af sådanne regler og den bedst mulige beskyttelse af passagererne, samt over den nævnte udviklings indflydelse på domstolenes håndhævelse af reglerne.

(1) EFT C 351 af 18.11.1998.