ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0626/97 af Luigi Moretti (NI) til Kommissionen (4. marts 1997)

Om: Statsstoette

Med lovdekret nr. 669 af 31.12.1996 har den italienske stat indfoert stoette til personer, der koeber automobiler i Italien.

Selv om dette lovdekret ikke indeholde bestemmelser, som favoriserer visse bilfabrikanter, gaar det ud over de automobilforhandlere, som udoever deres aktiviteter uden for Italien, og saerlig i naerheden af graenserne.

Er dette lovdekret i overensstemmelse med Unionens bestemmelser om konkurrenceregler og statsstoette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (11. april 1997)

Saa vidt Kommissionen er informeret, fastsaettes det i den dekretlov, der er vedtaget af den italienske regering, at stoetten til fordel for forbrugerne skal udbetales uafhaengigt af, hvor bilen kommer fra. Baade ikke-italienske og ikke-europaeiske biler er saaledes inkluderet i denne ordning. Loven indeholder endvidere ingen forpligtelser, som f.eks. tekniske specifikationer, som visse producenter ville have stoerre chancer for at opfylde end andre. Denne lov falder derfor ikke ind under statsstoettebestemmelserne i EF-traktaten (saerligt artikel 92, stk. 1).

Denne sag er parallel med andre sager, hvor medlemsstater har indfoert ordninger med det formaal at skabe incitamenter til, at forbrugerne udskiftede deres gamle bil eller koebte en mindre forurenende bil. Da disse ordninger ikke var forskelsbehandlende, fandt Kommissionen, at de ikke begunstigede visse producenter, og derfor heller ikke var i strid med EF-traktatens artikel 92, stk.1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 866/97 af Amedeo AMADEO til Kommissionen. Forbrugeroplysning



EF-Tidende nr. C 319 af 18/10/1997 s. 0182



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0866/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (12. marts 1997) Om: Forbrugeroplysning Kan Kommissionen i forbindelse med budgetpost B5-102: Forbrugeroplysning, oplyse, om der er udbetalt stoette til Italien og i bekraeftende fald redegoere for dennes omfang til hver enkelt sammenslutning og hver enkelt aktivitet? Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen paa skriftlige forespoergsler E-0858/97, E-0859/97, E-0860/97, E-0861/97, E-0862/97, E-0863/97, E-0864/97, E-0865/97, E-0866/97, E-0867/97, E-0868/97, E-0869/97, E-0870/97 og E-0871/97 (25. april 1997) Kommssionen er i faerd med at indhente de oplysninger, der er noedvendige for at besvare spoergsmaalet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, saa snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0538/97 af Mark Watts (PSE) til Kommissionen (20. februar 1997)

Om: Gennemfoerlighedsundersoegelser og transeuropaeiske net

I fortsaettelse af kommissionsmedlem Kinnocks svar paa skriftlig forespoergsel P-1144/96 ((EFT C 322 af 28.10.1996, s. 34. )) paa Kommissionens vegne den 7. juni 1996 og med henvisning til Kommissionens groenbog: »Fremtidens stoejpolitik« (KOM(96)0540), bedes Kommissionen definere en gennemfoerlighedsundersoegelse og oplyse, hvordan gennemfoerlighedsundersoegelser kunne bruges til at bekaempe stoejforurening paa de transeuropaeiske vejnet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (7. april 1997)

Definitionen af en gennemfoerlighedsundersoegelse varierer fra medlemsstat til medlemsstat, og der findes ingen harmoniseret faellesskabsdefinition.

I henhold til Raadets forordning (EF) nr. 2236/95 af 18. september 1995 om generelle regler for Faellesskabets finansielle stoette inden for transeuropaeiske net (TEN) ((EFT L 228 af 23.9.1995 )), defineres Faellesskabets stoette som en samfinansiering af projektundersoegelser, herunder forberedende undersoegelser, forundersoegelser, evalueringsundersoegelser og anden teknisk bistand til saadanne undersoegelser. Denne definition daekker ogsaa den form for stoette, der er tale om i forespoergslen.

Det er op til medlemsstaterne at formulere og praesentere deres forslag til samfinansiering af projektundersoegelser vedroerende TEN-projekter, inklusive miljoeundersoegelser, og dette skal ske i henhold til bestemmelserne i forordningen.

Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling og Samhoerighedsfonden kan ligeledes samfinansiere gennemfoerligheds- og miljoeundersoegelser i forbindelse med TEN-projekter, som medlemsstaterne indgiver forslag om.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0830/97 af Karla Peijs (PPE) til Kommissionen (10. marts 1997)

Om: Gensidig anerkendelse af administrative attestationer paa momsomraadet

Er en afgiftsmyndighed i en medlemsstat, som skal kontrollere, om et selskab, der er etableret i en anden medlemsstat, er en afgiftspligtig person og berettiget til tilbagebetaling af moms i overensstemmelse med det ottende momsdirektiv, forpligtet til at anerkende et dokument, der er udstedt af afgiftsmyndighederne i den paagaeldende anden medlemsstat, som attesterer, at selskabet er en del af en afgiftsmaessig enhed og derfor en afgiftspligtig person?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (16. april 1997)

I henhold til det nugaeldende faelles momssystem har hver medlemsstat ret til at anse de personer, der har etableret sig inden for medlemsstaten, og som ud fra en juridisk synsvinkel er uafhaengige, men taet forbundet til hinanden paa de finansielle, oekonomiske og organisatoriske omraader, som afgiftspligtige.

I de medlemsstater, der har gjort brug af denne ret, gaelder alle momsbestemmelser og -forpligtelser for den afgiftsmaessige enhed, og de virksomheder, der er en del af denne, betragtes ikke laengere som individuelle afgiftspligtige.

Det er saaledes ud fra den afgiftsmaessige enhed, at disse medlemsstater skal vurdere udstedelsen af en attest paa, at der er tale om en afgiftspligtig, som fastsat inden for rammerne af proceduren for tilbagebetaling af moms i henhold til det ottende momsdirektiv.

En attest paa at en afgiftsmaessig enhed anses som afgiftspligtig, og at en bestemt virksomhed ydermere er en del af denne afgiftsmaessige enhed, er et gyldigt dokument for den medlemsstat, der skal tilbagebetale momsen. Den yderligere angivelse af den afgiftsmaessige enheds sammensaetning, som naevnes i attesten af den medlemsstat, hvor selskabet er etableret, skal snarere betragtes som en supplerende oplysning, som den medlemsstat, der skal tilbagebetale momsen, kan anvende, som den finder passende.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0392/97 af Bernd Lange (PSE) til Kommissionen (13. februar 1997)

Om: Etablering af frisoerer i Tyskland

Den tyske lov om haandvaerk kraever et mesterbrev, for at man kan etablere sig som selvstaendig frisoer i Tyskland. Det er ikke nok, at man har bestaaet svendeproeven.

1. Betragter Kommissionen denne regel som en begraensning af den frie etableringsret?

2. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at afhjaelpe denne begraensning, hvis den betragter reglen som en begraensning af den frie etableringsret i det indre marked?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (4. april 1997)

Hver enkelt medlemsstat har befoejelser til at vedtage bestemmelser om adgang til saavel at optage som at udoeve bestemte erhverv. Det henhoerer saaledes under hver enkelt medlemsstats befoejelser at fastsaette uddannelsesveje og adgangsbetingelser for et erhverv samt erhvervsstatus.

Med henblik paa at lette den frie bevaegelighed for erhvervsudoevere, der ikke opfylder vaertslandets kvalifikationskrav, paalaegger EF-retten dog det paagaeldende vaertsland visse forpligtelser over for indvandrerne.

For saa vidt angaar frisoererhvervet, staar der i Raadets direktiv 82/489/EOEF af 19. juli 1982 om foranstaltninger, der for frisoerer skal lette den faktiske udoevelse af etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser ((EFT L 218 af 27.7.1982. )), at goer en medlemsstat adgangen til at optage og udoeve frisoererhvervet afhaengig af besiddelse af almindelige, forretningsmaessige eller faglige kundskaber og faerdigheder, anerkender vedkommende medlemsstat som tilstraekkeligt bevis for disse kundskaber og faerdigheder den faktiske og lovlige udoevelse af den paagaeldende erhvervsvirksomhed i en anden medlemsstat som selvstaendig eller i ledende stilling som ansvarlig for driften af en forretning i mindst tre aar.

Saa vidt Kommissionen ved, har Tyskland gennemfoert det paagaeldende direktiv paa rette vis. Kommissionen er imidlertid rede til at analysere de yderligere oplysninger, det aerede medlem maatte vaere i besiddelse af, og som kan fremdrage et EF-retligt problem.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0582/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (25. februar 1997)

Om: Vanskeligheder i forbindelse med markedsfoeringen af medicinsk teknologisk udstyr i Graekenland

Sundhedsministeriet har foretaget en undersoegelse af den oekonomiske situation inden for den nationale sygesikringsordning, som offentliggjordes i dagbladet VIMA den 26. januar og 2. februar 1997. Heraf fremgaar det klart, at de priser, graeske sygehuse betaler for medicinsk teknologisk udstyr og medicin, gennemsnitligt er 3-5 gange saa hoeje som dem, engelske sygehuse betaler. Disse ublu priser medfoerer, at sygesikringsordningen forspilder enorme summer, faar stoerre underskud osv. Da der er indgivet anklager for uretmaessige fremgangsmaader i forbindelse med anskaffelsen af dette udstyr, og da saadanne prisforskelle i sig selv er bevis paa, at dette materiel blev erhvervet under unormale konkurrenceforhold, bedes Kommissionen give foelgende oplysninger:

1. Har den kendskab til problemet, og vil den i givet fald foretage en undersoegelse heraf?

2. Hvilke direkte foranstaltninger har den til hensigt at ivaerksaette med henblik paa en normalisering af markedet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (15. april 1997)

Kommissionen kender intet til det problem, det aerede medlem omtaler.

Fastsaettelsen af priserne paa medicinsk udstyr er ikke omfattet af saerlige bestemmelser paa faellesskabsplan. Kommissionen er rede til at undersoege enhver relevant oplysning, som maatte tilgaa den i forbindelse med konkurrencereglerne.

Desuden henleder Kommissionen det aerede medlems opmaerksomhed paa direktiverne om indgaaelse af offentlige aftaler. De ordregivende instansers korrekte anvendelse af disse direktiver goer det muligt at opnaa den noedvendige gennemsigtighed, for saa vidt angaar priserne paa det paagaeldende udstyr, samt at indgaa en leveranceaftale paa grundlag af det tilbud, der er mest fordelagtigt med hensyn til pris og kvalitet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0843/97 af Iñigo Méndez de Vigo (PPE) til Kommissionen (10. marts 1997)

Om: Stabilitetspagten

Stabilitetspagtens effektivitet er blevet draget i tvivl paa grund af en rapport, der for nylig er udarbejdet af Salomon Brothers, som mener, at dens stoerste fejl er den meget komplicerede procedure, der finder anvendelse i tilfaelde af for stort underskud.

Kender Kommissionen denne rapport? Kan den i bekraeftende fald oplyse, hvordan den vurderer rapportens konklusioner?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy (22. april 1997)

Proceduren ved uforholdsmaessigt store offentlige underskud, der er kompliceret, er fastlagt i detaljer i EF-traktatens artikel 104 C. For at sikre, at denne komplicerede procedure fungerer gnidningsloest i praksis vedtog Det Europaeiske Raad i Dublin en stabilitets- og vaekstpagt. Denne pagt omfatter et varslingssystem med henblik paa at identificere og korrigere budgetmaessige afvigelser, inden underskuddet naar op over referencevaerdien paa 3%, samt et regelsaet med henblik paa at laegge pres paa medlemsstaterne for at undgaa uforholdmaessigt store underskud eller for at faa dem til at traeffe foranstaltninger for at korrigere disse hurtigt, hvis de opstaar.

Pagten omfatter tre elementer. De forebyggende aspekter vil indgaa i en raadsforordning med henblik paa at udbygge den multilaterale overvaagningsprocedure, der der fastlagt i EF-traktatens artikel 103. De elementer, der skal hjaelpe med til at forhindre for store underskud, vil indgaa i en raadsforordning med henblik paa at fremskynde og praecisere proceduren om uforholdsmaessigt store underskud i traktatens artikel 104 C. De kontraherende parter til pagten (Kommissionen, Raadet og medlemsstaterne) vil i en resolution vedtaget af Det Europaeiske Raad afgive politisk tilsagn om, at de vil gennemfoere den til punkt og prikke.

Den forordning, der skal vedtages i henhold til artikel 104 C, vil paa mange maader bidrage til, at ovennaevnte procedure kommer til at fungere gnidningsloest. Den skal indeholde definitioner af noeglebestemmelser i traktaten, fastsaette frister for hvert skridt i procedurerne og fastlaegge retningslinier for typen og stoerrelsen af de sanktioner, der skal traeffes.

Alle parter vil faa et klart overblik over de kriterier og retningslinier, som Kommissionen og Raadet vil foelge i forbindelse med de relevante afgoerelser og tidsplaner. Kommissionen finder derfor, at stabilitets- og vaekstpagten er en meget vigtig forudsaetning for, at der kan gennemfoeres en oekonomisk og monetaer union af varig karakter.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0904/97 af Wolfgang Kreissl-Doerfler (V) til Kommissionen (5. marts 1997)

Om: Kommissionens holdning til Care and Fair-initiativet

I sit svar paa min skriftlige forspoergsel P-0050/97 ((EFT C 138 af 5.5.1997, s. 182. )) om Rugmark-Label gav Kommissionen udtryk for en generel skepsis over for sociale kvalitetsmaerker (saakaldte fair trade labels) til produkter, der er fremstillet uden boernearbejde.

Gennem en anden aktion mod boernearbejde, nemlig de europaeiske taeppeforhandleres Care and Fair-initiativ, er det blevet foreslaaet, at alle haandknyttede taepper, der importeres i EU, skal paalaegges en afgift paa 2%, som skal anvendes til bekaempelse af boernearbejde. De haevder i en meddelelse fra sidst i januar 1997, at Kommissionen principielt hilser dette initiativ velkomment og har lovet at behandle emnet. Er denne paastand fra Care and Fair korrekt?

I en anden udgivelse (Peter Siegel, Das Terra-Prinzip, Stuttgart 1996) henvises der endog til positive reaktioner fra Kommissionen.

Hvilke kommissionsmedlemmer har ytret sig positivt om forslaget om en saadan importafgift?

Hvornaar foertes de droeftelser, Care and Fair omtaler?

Hvilke yderligere skridt planlaegger Kommissionen i den forbindelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín (02. april 1997)

I juni 1995 havde Kommissionens tjenestemaend et moede med en gruppe importoerer af haandknyttede taepper, som repraesenterede »Care and Fair«-initiativet, der har til formaal at indsamle penge i Europa til brug for omsorgsprojekter i Asien ved paalaeggelse af en frivillig afgift paa 1% af vaerdien af de taepper, der er indfoert af de deltagende importoerer, til fordel for unge tidligere taeppearbejdere og deres familier.

Paa moedet i juni 1995 naaede begge parter til enighed om behovet for at finde frem til praktiske og effektive midler til loesning af problemet med boernearbejde i forbindelse med haandknyttede taepper, og foreningen af importoerer af orientalske taepper foreslog, at alle haandknyttede taepper, der importeres til EU, paalaegges en afgift paa 2%, der betales af importoeren. Denne af toldmyndighederne saaledes opkraevede afgift ville derefter blive overdraget »Care and Fair« til deres omsorgsarbejde.

Af naermere undersoegelser efter dette moede fremgik det, at paalaeggelse af en saadan afgift for det foerste ikke var praktisk mulig, og at Kommissionen for det andet ikke kunne stoette et initiativ, der er baseret paa saadanne afgifter, da dette er i strid med retsprincippet om, at budgetindtaegter ikke maa forhoejes med henblik paa finansiering af saerlige aktioner.

Kommissionen har ikke kendskab til, om nogle af dens medlemmer officielt har ytret sig positivt om en saadan importafgift.

Kommissionen er for oejeblikket ved at afslutte et projekt med Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) om at behandle problemet med boernearbejde i Pakistan. Man haaber, at erfaringerne med dette projekt vil goere det muligt for Kommissionen at planlaegge yderligere projekter og initiativer i andre lande, hvor der er tale om boernearbejde.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0984/97 af Miguel Arias Cañete (PPE) til Kommissionen (17. marts 1997)

Om: EUGFL, Garantisektionen - Italien

Kan Kommissionen oplyse, hvor stort det samlede beloeb er, som Italien i 1996 modtog over EUGFL, Garantisektionen, med angivelse af fordeling

paa kapitler (markafgroeder, sukker, spindplanter og silkeorme, frugt og groentsager, andre sektorer eller vegetabilske produkter, produkter henhoerende under vinsektoren, tobak, maelk og mejeriprodukter, oksekoed, faarekoed og gedekoed, svinekoed, aeg og fjerkraekoed, andre foranstaltninger vedroerende animalske produkter, restitutioner for visse varer fremstillet ved forarbejdning af landbrugsprodukter, restitutioner - faellesskabsaktioner vedroerende foedevarehjaelp, uddeling af landbrugsprodukter til de socialt daarligst stillede i Faellesskabet, ledsageforanstaltninger, foranstaltninger til udvikling af landbrugsdistrikter i forbindelse med udviklingen paa markederne, andre foranstaltninger, indkomststoette og Den Europaeiske Garantifond for Fiskeriet)

og efter fremgangsmaade (eksportrestitutioner, prisstoette, hektarstoette, stoette pr. dyr, omstillingspraemier, stoette til privat oplagring, jordudtagning og tilsvarende foranstaltninger, udligningsbeloeb, ledsageforanstaltninger til reformen af den faelles landbrugspolitik og udgifter til offentlig oplagring)?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler paa skriftlige forespoergsler E-0974/97, E-0975/97, E-0976/97, E-0977/97, E-0978/97, E-0979/97, E-0980/97, E-0981/97, E-0982/97, E-0983/97, E-0984/97, E-0985/97, E-0986/97, E-0987/97 og E-0988/97 (6. maj 1997)

Som foelge af omfanget af svaret, der indeholder mange tabeller, sender Kommissionen det direkte til det aerede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0623/97 af Josu Imaz San Miguel (PPE) til Kommissionen (4. marts 1997)

Om: Liste fra den spanske regering over projekter under faellesskabsinitiativet URBAN

Den spanske regering har fremlagt en liste over byer og over de projekter, der skal gennemfoeres i disse som led i faellesskabsinitiativet URBAN. Af de 12 byer, der er opfoert paa listen, har 9 byer (Córdoba, Avilés, Santander, Albacete, León, Castellón, Pontevedra, Telde og Murcia) maal nr. 1-status, to (Zaragoza og Santa Coloma de Gramanet) har maal nr. 2-status, og én (Palma de Mallorca) er ikke omfattet af disse maal.

Visse andre projektforslag, saasom det, kommunerne i hovedstadsomraadet i San Sebastián fremlagde om byfornyelse af Bahía de Pasaia, er ikke medtaget paa listen, selvom det paagaeldende omraade befinder sig i en vanskelig sociooekonomisk situation, som klart afspejles af en arbejdsloeshedsprocent paa 22,6%, har en temmelig nedslidt bystruktur og falder ind under de prioriterede maal i forbindelse med retningslinjerne i meddelelse 94/C 180/02 om URBAN-programmet. Det boer tilfoejes, at omraadet hoerer ind under strukturfondenes maal nr. 2.

Mener Kommissionen, at den spanske regerings liste over projektforslag er i traad med retningslinjerne i meddelelse 94/C 180/02 om URBAN-programmet, hvori det anbefales, at 2/3 af midlerne anvendes til maal nr. 1-regioner og 1/3 fortrinsvis til maal nr. 2-regioner?

Mener Kommissionen, at der findes berettigede aarsager til beslutningen om ikke at medtage det strategiske program for San Sebastián og Bahía de Pasaia paa listen over projekter til Kommissionen, naar det tages i betragtning, at blot 16% af de fremlagte projekter vedroerer maal nr. 2-regioner, og i lyset af foernaevnte omraades socio-oekonomiske forhold?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (10. april 1997)

Kommissionen har afsat 77,6 mio. ECU til Spanien med henblik paa viderefoerelsen af faellesskabsinitiativet URBAN. Af dette beloeb vil byer i maal 1-regioner modtage 56,2 mio. ECU, medens 21,4 mio. ECU tildeles byer, der ikke er beliggende i maal 1-regioner. Kommissionen finder, at dette er i overensstemmelse med den generelle prioritering af maal 1-regionerne inden for strukturpolitikken.

Retningslinjerne for viderefoerelsen af URBAN afviger fra de retningslinjer, der var gaeldende i 1994, og som det aerede medlem henviser til. Med hensyn til de midler, der tildeles uden for maal 1-regionerne, nyder maal 2-regionerne ikke nogen fortrinsret ((EFT C 200 af 10.7.1996. )).

Medlemsstaterne har ansvaret for udvaelgelsen af de enkelte byer. Det aerede medlem boer derfor rette det specifikke spoergsmaal vedroerende San Sebastian og Bahía de Pasaia til de spanske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0956/97 af Gianni Tamino (V) til Kommissionen (13. marts 1997)

Om: EULEP-projekt og dyreforsoeg

I juni 1993 meddelte ENEA de kompetente organer i henhold til den italienske lovgivning om dyreforsoeg, at der ved C.R.E. i Casaccia-Roma ville blive foretaget forsoeg med 500 mus for at undersoege virkningerne af smaa doser ioniserende bestraaling, alt sammen som led i det af Kommissionen finansierede EULEP-projekt.

Har Kommissionen kendskab til disse forsoeg? Hvor stor en stoette er der ydet hertil, og hvilke innoverende resultater er der opnaaet? Er Kommissionen bekendt med, at de paagaeldende forsoeg, hvor dyrene blev bestraalet med fissionsneutroner, ikke alene blev gennemfoert uden bedoevelse og uden anmodning om dispensation som kraevet i den italienske lovgivning, men ogsaa - paa tidspunktet for meddelelsen - uden den noedvendige tilladelse fra det italienske sundhedsministerium?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Édith Cresson (24. april 1997)

Kommissionen har stoettet den europaeiske gruppe vedroerende langtidsvirkninger (European Late Effects Programme Group - EULEP) over programmet for nuklear sikkerhed i 1993 med det formaal at stimulere det gensidige samarbejde mellem grupper af forskere, der studerer langtidsvirkninger af ioniserende straaling. Forskningsgruppen ved Den Europaeiske Atomenergiorganisation (ENEA) modtog i 1993 stoette som én af parterne i en multinational kontrakt vedroerende studiet af induktion af kraeft gennem lave doser neutronstraaling, praktiseret paa mus. Bidraget til ENEA's laboratorium var paa 80.000 ECU og daekkede et tidsrum paa 21 maaneder.

Resultaterne af dyreforsoegene bidrager til den samlede vurdering af risikoen for mennesker ved udsaettelse for neutronstraaling, som man kun har ringe viden om fra epidemiologien. Videnskabelig risikovurdering danner grundlaget for udarbejdelsen af faellesskabslovgivningen som f.eks. Kommissionens direktiv om fastsaettelse af de grundlaeggende normer for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, der er forbundet med ioniserende bestraaling ((Dok. nr. KOM(90) 328. )).

Ioniserende straaling kan ikke spores med de normale sanser. Foelgelig ville musene ikke foele neutronbestraalingen og derfor heller ikke have brug for at blive bedoevet. Efter at vaere blevet udsat for bestraaling overvaagedes forsoegsdyrene, indtil de doede en naturlig doed.

Kommissionen forventer, at parterne i kontrakten gennemfoerer den paagaeldende forskning under hensyn til de paagaeldende lovbefalede og etiske restriktioner, men den vil normalt ikke have kendskab til de konkrete situationer. ENEA's gruppe anmodede om tilladelse til at udfoere forsoegene den 2. juni 1993 som svar paa det midlertidige forklarende cirkulaere fra det italienske sundhedsministerium, som udsendtes i april 1993. Det afsluttende cirkulaere udsendtes af samme ministerium den 22. april 1994. Gruppen tilpasser sig loebende det italienske sundhedsministeriums krav, saaledes som disse har udviklet sig i de senere aar.