SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0193/99

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(11. februar 1999)

Om: Graahvaler i Mexico

Den Europaeiske Union foerer for tiden forhandlinger med Mexicos regering om en vidtspaendende og ambitioes aftale om oekonomisk partnerskab og politisk samarbejde. I praeamblen til forslaget til Raadets afgoerelse (KOM(97) 527 endel.)(1) henvises der til den vaegt, begge parter laegger paa princippet om en baeredygtig udvikling, som fastsat i Agenda 21 i Rio-erklaeringen af 1992 om miljoe og udvikling. Yderligere forpligter parterne sig i artikel 34 i det paagaeldende forslag til at tilgodese miljoeet og den oekologiske balance inden for deres respektive jurisdiktioner. Eftersom den foreslaaede frihandelsaftale mellem Mexico og EU indtil videre ikke indeholder nogen "tillaegsaftaler" om miljoeet - et vist beskyttelsesniveau findes i Den Nordamerikanske Frihandelsaftale (NAFTA) - er der en vis frygt for, at mexicanske miljoelove og - bestemmelser ikke fuldt ud vil blive gennemfoert og haandhaevet, og at dette vil foere til en uretmaessig fordel for Mexico inden for handelen med EU.

Er Kommissionen klar over, at et projekt, der foreslaas af Mexicos regering og Japans Mitsubishi-koncern om at opfoere et industrielt saltproduktionsanlaeg i Baja California inden for en uberoert lagune, Laguna San Ignacio, hvor graahvaler yngler, og som i 1976 af Mexico blev gjort til et hvalreservat og yderligere blev beskyttet ved mexicansk praesidentielt dekret i 1988 (som en del af Vizcaino-biosfaerereservatet) og blev stillet under international beskyttelse, da omraadet i 1993 blev erklaeret for at vaere et af verdens bevaringsvaerdige omraader af de 159 medlemmer af Konventionen om Beskyttelse af Verdens Kultur- og Naturarv under FN, derfor er i direkte modstrid med bogstav og aand i forslaget til aftale, og i saerdeleshed med dets artikel 29 og 34.

Er Kommissionen i overensstemmelse med den regelmaessige dialog og udvekslingen af information, jf. artikel 13 i forslaget til aftale, rede til at droefte den udvikling af Laguna San Ignacio-saltanlaegget, som ESSA-selskabet foretager, truslen mod graahvalerne og anden fauna og flora, herunder ogsaa den staerkt truede gaffelantilope, samt det uacceptable i at opfoere et enormt industrianlaeg inden for et bevaringsvaerdigt omraade, og til at anmode Mexicos regering om at opgive dette saltinddampningsanlaeg?

Er Kommissionen indtil videre, i tilfaelde af at Mexicos regering giver ESSA tilladelse til at fortsaette med dette saltvaerk, rede til i overensstemmelse med artikel 5, litra k, i forslaget til aftale at goere en undtagelse med hensyn til import af salt fra Mexico til EU med henblik paa at bidrage til at hindre opfoerelsen af dette saltinddampningsanlaeg?

Er Kommissionen indtil videre, i tilfaelde af at Mexicos regering giver ESSA tilladelse til at fortsaette med dette saltvaerk, rede til at overveje at tage spoergsmaalet op sammen med de af EUs medlemsstater, der har tiltraadt Konventionen om Beskyttelse af Verdens Kultur-og Naturarv og anmode dem om at foreslaa konventionens generalforsamling at saette El Vizcaino MAB/UNESCO biosfaerereservatet (som omfatter Laguna San Ignacio) paa listen over truet kulturarv.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín

(8. april 1999)

Kommissionen takker det aerede medlem for spoergsmaalet og for den interesse han udviser for San Ignacio lagunen og dens problemer. Kommissionen er bekendt med forslaget om at bygge et saltinddampningsanlaeg i omraadet.

Det aerede medlem naevner en raekke vigtige miljoebestemmelser i den aftale om oekonomisk partnerskab, politisk samordning og samarbejde, som Faellesskabet og dettes medlemsstater undertegnede med Mexico i december 1997. Aftalen er allerede ratificeret af en raekke medlemsstater, men den - og retsbestemmelserne heri - traeder foerst i kraft naar de resterende medlemsstater, Europa-Parlamentet (som er gaaet i gang med proceduren) og Mexico har afsluttet proceduren. Under alle omstaendigheder agter Kommissionen dog ved passende lejlighed at goere Mexico opmaerksom paa parlamentets bekymringer vedroerende dette punkt, for at goere landet opmaerksom paa hvor staerke foelelser dette anliggende vaekker.

Hvad angaar det aerede medlems forslag om at undtage indfoersel af mexicansk salt i en fremtidig frihandelsaftale, maa det fremfoeres at det ikke vil vaere relevant at lave en undtagelsesordning i en bilateral kontekst; der vil nemlig ikke vaere nogen told at nedsaette da Faellesskabet allerede tillader toldfri indfoersel af salt (KN-kode 2501 0000) fra Mexico som led i de multilaterale forpligtelser til at tillade toldfri indfoersel paa grundlag af den mestbegunstigelsesklausul der paahviler Faellesskabet inden for Verdenshandelsorganisationen.

Hertil kommer at Faellesskabet konsekvent har argumenteret imod ensidige handelsindgreb som har til formaal at tilgodese miljoe- og fredningshensyn. Der er to aarsager hertil, for det foerste at saadanne tiltag har vist sig yderst ineffektive med hensyn til at loese saadanne problemer, og for det andet at Verdenshandelsorganisationens regler ikke tillader medlemsstaterne at indskraenke importen paa grundlag af produktprocesser og produktionsmetoder, og at Faellesskabet saaledes risikerer at misligholde sine forpligtelser som medlem af Verdenshandelsorganisationen dersom det ivaerksaetter et indgreb paa dette grundlag.

Det aerede medlems forslag om at tage dette spoergsmaal op inden for Konventionen om Beskyttelse af Verdens Kultur- og Naturarv kunne overvejes i forbindelse med en multilateral foranstaltning, hvilket er bedre i overensstemmelse med Faellesskabets generelle standpunkt.

(1) EFT C 350 af 19.11.1997, s. 6.