ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0237/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Håndhævelse af skibsinspektionsbestemmelser

Hvilke foranstaltninger er der truffet for at sikre, at alle medlemsstater opfylder deres forpligtelse til efter artikel 5 i Rådets direktiv 95/21/EF(1) at udføre et samlet antal inspektioner, der svarer til mindst 25 % af det antal skibe, der anløber deres havne, og er der planer om at øge antallet af såkaldte strukturbetingede inspektioner navnlig af skibe registreret i en flagstat, som udviser dårlige resultater i opfyldelsen af internationale forpligtelser på dette område?

(1) EFT L 157 af 7.7.1995, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(22. marts 2000)

Kommissionen følger udviklingen i medlemsstaternes inspektionsindsats. I Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juli 1995 om håndhævelse over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkår om bord (havnestatskontrol)(1), artikel 5, bestemmes det, som bekendt, at mindst 25 procent af de enkeltskibe der anløber Fællesskabets havne, skal inspiceres. Om denne tærskelværdi for inspektionsindsatsen overholdes, kan først vurderes når der er gået en vis tid (mindst et år) efter direktivets gennemførelse i national ret. Derfor har forsinkelserne i gennemførelsen af direktiv 95/21/EF også forsinket vurderingen af om medlemsstaterne overholder tærskelværdien.

I skrivende stund har alle medlemsstater undtagen Italien gennemført direktivet i national ret. Domstolen har den 24. november 1999 dømt Italien for ikke at have gennemført direktivet, og nu føres der igen sag mod Italien for ikke at have holdt sig dommen efterrettelig.

Kommissionen har kunnet konstatere at inspektionstærsklen på 25 procent opfyldes i EF som helhed. Men den har også kunnet konstatere at indsatsen i nogle medlemsstater lå langt under de 25 procent i 1999. Hvis dette varer ved i 2000 vil den derfor indlede overtrædelsesprocedurer mod de medlemsstater hvor den kompetente myndighed ikke hvert år inspicerer mindst 25 % af de enkeltskibe der anløber deres havne i et repræsentativt kalenderår, efter bestemmelserne i direktivets artikel 5.

Generelt mener Kommissionen at Erika-ulykken har sat projektørlys på nødvendigheden at stramme kontrollen i EF's havne. Derfor har den udarbejdet et udkast til en meddelelse om sikkerheden for olietankere. Meddelelsen indeholder bl.a. et forslag til ændring af direktiv 95/21/EF om havnestatskontrol. I de påtænkte foranstaltninger tages der hensyn til flagstatens præstationer og til at det er nødvendigt at være mere opmærksom på skibenes konstruktion.

(1) EFT L 157 af 7.7.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0603/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. marts 2000)

Om: Oprettelse af Organisationen for Fiskeriet i Det Sydøstlige Atlanterhav

Den Europæiske Union deltager i forhandlinger om oprettelse af en ny multilateral organisation for fiskeriet i Det Sydøstlige Atlanterhav. Hvilken holdning har Den Europæiske Union til en dialog med den sektor inden for fiskeriet, som kan blive berørt af denne nye organisation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. april 2000)

Kommissionen ønsker at inddrage fiskerisektoren i forberedelsen af forhandlingerne om arbejdet i de regionale fiskeriorganisationer.

I den forbindelse har Kommissionen besluttet at høre de organisationer, der er berørt af arbejdet i gruppen vedrørende fiskeressourcernes fordeling under Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) gennem afholdelsen af et møde i Bruxelles den 17. marts 2000.

Hvad angår Organisationen for Fiskeriet i Det Sydøstlige Atlanterhav (SEAFO), finder Kommissionen, at tiden endnu ikke er moden til sådanne høringer, da der stadig arbejdes med udformningen af organisationens stiftelsesdokumenter. Kommissionen agter at høre sektoren, så snart organisationen er oprettet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0607/00

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(3. marts 2000)

Om: EU's sociale og økonomiske beskyttelse af skaldyrfiskere fra Málaga

Mere end 500 skaldyrfiskere fra Málaga er blevet berørt af den andalusiske regionalregerings beslutning om at lukke fire fiskepladser i provinsen Málaga, fordi skaldyrene her er giftige og derfor uegnet til konsum.

Den andalusiske regionalregerings afgørelse har i den grad skadet de pågældende skaldyrfiskeres interesser, og de erhvervsmæssige følger heraf er temmelig omfattende, uanset de sundhedsmæssige årsager på grundlag af hvilke man har fundet en sådan foranstaltning hensigtsmæssig.

Kan Kommissionen oplyse, hvorledes Fællesskabet i forbindelse med en sådan fiskeripolitik agter at beskytte arbejdstagerne såvel socialt som økonomisk, i det foreliggende tilfælde skaldyrfiskerne fra Málaga, der erhvervsmæssigt befinder sig i en meget kritisk situation, som de ikke selv bærer ansvar for?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(25. april 2000)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymring for de fiskere fra Malaga, der er blevet berørt af lukningen af skaldyrfiskeriet af sundhedsmæssige grunde. Den skal bemærke, at medlemsstaterne inden for strukturpolitikken for fiskeriet på de betingelser, der er fastsat i artikel 16 i Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1), kan yde en finansiel godtgørelse til fiskerne for midlertidigt aktivitetsophør, særlig i tilfælde af uforudsigelige begivenheder, bl.a. som følge af biologiske årsager.

Denne støtte kommer oven i de generelle strukturforanstaltninger for tilpasning, modernisering og fornyelse af flåden. Ved omstrukturering af flåder ramt af en formindskelse af fiskerimulighederne kræves der dog altid godkendelse fra Kommissionen på grundlag af undersøgelse af de særlige forhold i det enkelte tilfælde og den gældende lovgivning.

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1386/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Afslutningen af Now-programmet

Mellem 1994 og 1999 var Now-programmet et centralt instrument til støtte for kvinder på beskæftigelsesområdet. Der blev fortrinsvis ydet støtte til projekter vedrørende uddannelse og integration på arbejdsmarkedet.

Efter gennemførelsen af de nye strukturfondsforordninger findes der ikke længere bestemmelser om et særligt kvinderelateret instrument. I stedet vil man forsøge ved hjælp af Equal-programmet at begrænse enhver form for diskrimination på arbejdsmarkedet.

Kvinder udgør imidlertid ikke en selvstændig kategori af diskriminerede, men er repræsenteret inden for alle sociale grupper (altså også inden for de klart definerede grupper, der er udsat for diskrimination, som f.eks. handicappede, udlændinge osv.) og udsættes dermed til dels for dobbelt diskrimination. Kan Kommissionen oplyse, om der er taget højde for dette forhold i forbindelse med det nye Equal-program og de deri indeholdte støttekriterier?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(15. juni 2000)

I retningslinjerne for Equal har man taget hensyn til den dobbelte forskelsbehandling af kvinder, særligt ved at kræve, at medlemsstaternes programforslag skal indeholde en beskrivelse af de planlagte aktioner og metoder med henblik på en effektiv integrering af kønsaspektet på politisk plan(§ 61).(1)

Derudover bestemmes det i retningslinjerne, at et af udvælgelseskriterierne i forbindelse med udviklingspartnerskaberne er, at man forelægger en aftale med en beskrivelse af udviklingspartnerskabets strategi og metode til at integrere kønsaspektet i alle politikker (§35).

(1) EFT C 127 af 5.5.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0856/00

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(21. marts 2000)

Om: Socioøkonomiske Eurostat-data

I hvor stort omfang er der tale om statistiske fejl i de socioøkonomiske data, der udarbejdes af De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor for bruttonationalprodukt og købekraft (BNP/PPS) i 1994-96 og for arbejdsløsheden i 1995-97?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(19. april 2000)

Med hensyn til bruttonationalproduktet og købekraftstandarderne har Kommissionen ikke de nødvendige oplysninger til rådighed til at kunne beregne de fejl, som det ærede parlamentsmedlem henviser til. I forbindelse med projektet til fortsat forbedring af statistikkernes kvalitet (Qualistat) har Kommissionen imidlertid iværksat forskellige foranstaltninger med det generelle mål at forbedre disse indikatorers nøjagtighed.

Hvad angår arbejdsløshedsprocenten, der beregnes på grundlag af stikprøveundersøgelsen vedrørende arbejdsstyrken i Fællesskabet, skal medlemsstaterne i henhold til artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 577/98 af 9. marts 1998(1) sørge for, at standardafvigelsen for skønnet over de årlige gennemsnit på niveau II i nomenklaturen over statistiske territoriale enheder (NUTS) for en gruppe ubeskæftigede personer, der udgør 5 % af befolkningen i den erhvervsaktive alder højst er 8 % af den pågældende delpopulation.

(1) EFT L 77 af 14.3.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0247/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Tilbageholdelse i præmien til tobaksproducenterne til fordel for fællesskabsfonden for tobak

I sin beslutning af 17.7.1997(1)om den fælles markedsordning for råtobak, havde Europa-Parlamentet fastsat det som en forudsætning for en hvilken som helst forøgelse af præmietilbageholdelsen til fordel for Fonden for Forskning og Oplysning inden for Tobak, at Kommissionen forelagde oplysninger om de hidtidige aktiviteter i fællesskabsfonden.

1. Er der offentliggjort nogen oplysninger om anvendelsen af de midler, som blev tilbageholdt for perioden 1993-1998 af Fonden for Forskning og Oplysning inden for Tobak? Hvilke programmer er indtil nu blevet finansieret for Grækenland?

2. Eftersom der ikke er udstedt nogen gennemførelsesforordning vedrørende forhøjelsen af den tilbageholdelse, som blev vedtaget med Rådets forordning 1636/98(2)om tobaksfonden, bedes Kommissionen oplyse: Har den har til hensigt at undersøge muligheden for, at der i 1999 ikke sker tilbageholdelse af tobaksproducenternes fællesskabspræmie til fordel for den omtalte fond?

(1) EFT C 286 af 22.9.1997, s. 237.

(2) EFT L 210 af 28.7.1998, s. 23.

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. april 2000)

1. Inden for rammerne af fællesskabsfonden for forskning og oplysning inden for råtobak, der er oprettet i henhold til artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for råtobak(1), har Kommissionen den 1. juli 1994 og den 30. april 1996 indkaldt forslag, som dækker denne fonds to emneområder, nemlig oplysning og forskning.

For så vidt angår forskningsprojekterne, er der godkendt tre projekter efter den første indkaldelse af forslag med et EF-bidrag på 5,9 mio. EUR og seks projekter efter den anden indkaldelse af forslag med et EF-bidrag på 6,5 mio. EUR.

For så vidt angår informationsprojekterne, blev der udvalgt 11 projekter efter første indkaldelse af forslag og syv efter anden indkaldelse med EF-bidrag på henholdsvis 5,5 mio. EUR og 7,9 mio. EUR.

Der findes ikke blandt de projekter, der er forelagt som følge af indkaldelsen af forslag, projekter, der udelukkende er blevet gennemført i Grækenland.

2. Hvad angår tilbageholdelsen til fordel for fonden vedrørende 1999-høsten, skal Kommissionen oplyse det ærede medlem om, at Rådets forordning (EF) nr. 1636/98 af 20. juli 1998 om ændring af artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 fastsætter tilbageholdelsens størrelse, og forordningen anvendes fra 1999-høsten. Der er derfor intet retligt tomrum vedrørende anvendelsen af nævnte bestemmelse om tilbageholdelsen.

(1) EFT L 215 af 30.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0214/00

af Bernard Poignant (PSE) til Kommissionen

(4. februar 2000)

Om: Erikas forlis og erstatning til fiskeri- og akvakultursektoren fra strukturfondene

Erikas forlis har fået svære økonomiske følger for en sektor, der i forvejen i særlig grad er kriseramt, nemlig fiskeri- og akvakultursektoren. Nogle fiskere har mistet deres fangstområde omkring Erikas vrag, som er en reel tidsindstillet bombe, andre har mistet deres arbejdsredskaber, der er blevet ødelagt af brændselsolien. Alle har de i en periode måttet opgive at tage på havet og er gået glip af fiskeriindtægter for disse dage.

Nogle østersfiskere har for deres vedkommende fået følgerne af katastrofen at mærke, da oliepøler er trængt ind i deres østersparker og har ødelagt ikke blot deres produktion, men også deres udstyr.

Derudover formindskes forbrugernes tillid til disse produkter fra havet, hvilket kan give anledning til frygt for en salgsnedgang.

I denne økonomiske katastrofesituation kan de skadelidte anmode om erstatning fra IOPCF (International Oil Pollution Compensation Fund). Der ydes imidlertid ingen nødhjælp fra EU.

Af pressemeddelelser af 4. og 13. januar 2000 fremgår det dog, at Kommissionen vurderer, at ofrene for stormen vil kunne hjælpes via strukturfondene.

Agter EU ligeledes at anvende disse fonde til at yde hjælp til fiskere og østersdyrkere, der har været ofre for det sorte tidevand? Hvilke foranstaltninger agter EU i bekræftende fald at træffe i regioner, der er afhængige af fiskeriet, men ikke støtteberettigede under mål 2?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. marts 2000)

Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet (FIUF) vil kunne bidrage til at udbedre de skader, som olieforureningen har påført fiskerne og østersproducenterne, som led i det næste franske enhedsprogrammeringsdokument for strukturinterventioner inden for fiskeri og akvakultur 2000-2006, jf. bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1), som er gennemførelsesforordningen for FIUF.

Det franske enhedsprogrammeringsdokument, som endnu ikke er blevet forelagt Kommissionen, kommer til at dække hele det franske territorium, bortset fra mål 2-områder. De regioner, der er blevet ramt af olieforurening vil således kunne nyde godt af alle foranstaltninger under FIUF-forordningen.

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1013/00

af Andre Brie (GUE/NGL) til Rådet

(6. april 2000)

Om: Døde eller kvæstede ved EU's ydre grænser i perioden 1997-1999

Ifølge oplysninger fra den ikke-statslige organisation UNITED for Intercultural Action døde der i perioden 1. januar 1997 til udgangen af 1999 900 personer ved forsøg på også illegalt at rejse ind i Den Europæiske Union.

Der foreligger lignende tal fra andre ikke-statslige organisationer (Antirassistische Initiative, Forschungsgesellschaft Flucht und Migration), og det bør i den forbindelse fremhæves, at de ikke påstår, at oplysningerne er fyldestgørende.

I betragtning af, at antallet af omkomne siden begyndelsen af 1990'erne er steget, og i betragtning af, at et flertal af EU-medlemsstaterne træffer øgede foranstaltninger (af økonomisk og teknisk art) for at styrke beskyttelsen af de respektive grænser, bedes Rådet oplyse følgende:

1. Hvor mange personer er efter Rådets oplysninger fundet døde i perioden 1997-1999 ved EU's landegrænser, kyster, havne og lufthavne og grænseområde? Hvor mange sager blev der i den forbindelse indledt med henblik på at fastslå dødsårsagen, og med hvilket resultat blev de afsluttet (med klassificering)?

2. Hvor mange personer blev ifølge Rådets oplysninger pågrebet i perioden 1997-1999 med kvæstelser (forfrysninger, underkøling, sult/tørst), som de pågældende havde pådraget sig i forbindelse med deres også illegale grænseoverskridelse (med klassificering)?

3. Hvor mange personer blev ifølge Rådets oplysninger i perioden 1997-1999 i forbindelse med deres også illegale grænseoverskridelse kvæstet ved anvendelse af direkte tvang og fysisk vold? Hvor mange undersøgelsessager og disciplinærsager blev der i den forbindelse indledt, og med hvilket resultat blev de afsluttet (med klassificering)?

4. Hvor mange personer er ifølge Rådets oplysninger omkommet i perioden 1997-1999 under deres forsøg på (også illegalt) at rejse ind i Den Europæiske Union (på grund af iltmangel, sult, tørst, kulde, overophedning under transport)?

Svar

(8. juni 2000)

Rådet råder ikke over statistiske oplysninger, så det kan besvare det ærede medlems spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0464/00

af Gunilla Carlsson (PPE-DE) til Kommissionen

(24. februar 2000)

Om: Forpligtelser for kabel-tv-selskaber (must-carry) og indvirkningen heraf på EU's politik for fjernsyn uden grænser

Forpligtelser for kabel-tv-selskaber (must-carry) udgør et problem i flere medlemsstater. Sådanne bestemmelser forpligter kabelselskaberne til at sende en række hovedsagelig nationale udsendelser herunder i nogle tilfælde betalingsfjernsynstjenester. Kabelkapaciteten er begrænset, og kun et begrænset antal udsendelser og tjenester kan sendes. Must-carry-bestemmelserne reducerer den transmissionskapacitet, der er til rådighed med henblik på at imødekomme kundernes krav.

Sådanne bestemmelser har en negativ indvirkning på det indre markeds funktion og for retransmission af grænseoverskridende fjernsynstjenester. Hertil kommer, at de virker diskriminerende til fordel for nationale udsendelser, som de giver privilegeret adgang til kablet.

Jeg henviser til min tidligere forespørgsel E-2006/98(1) og beder Kommissionen oplyse, hvad den har gjort i mellemtiden, og hvad den yderligere har til hensigt at gøre i den nærmeste fremtid. En tidsplan for dette ville være velkommen.

(1) EFT C 13 af 18.1.1999, s. 134.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(6. april 2000)

Kommissionen nævnte i sit svar på det ærede medlems tidligere forespørgsel, E-2006/98(1), at man var ved at udarbejde et spørgeskema, der skulle sendes til alle berørte parter. Dette spørgeskema blev sendt til medlemsstaterne og alle udbydere af kabel-tv, tv-spredningsorganer, forbrugerorganisationer og ophavsretsorganisationer i EU. Kommissionen har desuden fremlagt en meddelelse, hvori man gennemgår bestemmelserne på telekommunikationsområdet(2) og ser på, hvilke økonomiske konsekvenser de har for kabeludbydernes konkurrenceevne på konvergerende telekommunikationsmarkeder. På grundlag af de talrige svar, Kommissionen modtog som led i disse to initiativer, er man i færd med at undersøge, om det er nødvendigt med et horisontalt initiativ på området.

Behovet for et sådant initiativ må også vurderes i forhold til det stigende antal klager på området, som afspejler, hvor vigtigt spørgsmålet er for et velfungerende indre marked.

(1) EFT C 13 af 18.1.1999, s. 134.

(2) KOM(1999) 539.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1102/00 af María Izquierdo Rojo (PSE) til Kommissionen. Fremme af kvalitetsoksekød i Spanien.



EF-Tidende nr. 046 E af 13/02/2001 s. 0123 - 0124



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1102/00 af María Izquierdo Rojo (PSE) til Kommissionen (7. april 2000) Om: Fremme af kvalitetsoksekød i Spanien I forbindelse med den europæiske kampagne til fremme af kvalitetsoksekød og i betragtning af, at Kommissionen den 25. januar 2000 godkendte fjorten programmer for fremme af dette kød i 1999/2000, som var forelagt af otte medlemsstater, nemlig Tyskland, Østrig, Belgien, Frankrig, Irland, Italien, Nederlandene og Det Forenede Kongerige, kan Kommissionen da oplyse, hvilken afgørelse den har truffet med hensyn til Spanien efter at have gennemgået de tre programmer, som dette land har forelagt? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (19. maj 2000) Kommissionens beslutning om medfinansiering af den spanske kampagne til fremme af kvalitetsoksekød er blevet forsinket, fordi det har været nødvendigt at indhente yderligere oplysninger hos de spanske myndigheder om de regionale kvalitetsmærker. Kommissionen har i mellemtiden modtaget disse oplysninger og vedtog derefter den 28. april 2000 en beslutning om de spanske forslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0902/00

af Efstratios Korakas (GUE/NGL) til Rådet

(20. marts 2000)

Om: Reform af støtteordningen for bomuld

Ifølge artikel 6 i forordning (EØF) nr. 1553/95(1) skal Kommissionen inden begyndelsen af produktionsåret 1999/2000 forelægge en beretning om, hvordan støtteordningen for bomuld virker og hvis beretningen viser, at det er nødvendigt, forelægge forslag til en reform. Men Kommissionen har uden videre forelagt et forslag til reform. Kommissionen erkender i sin begrundelse, at denne forpligtelse (til at udarbejde en beretning om hvorledes ordningen fungerer, som fastsat i punkt 11 i protokol 4 i bilag til Grækenlands tiltrædelsesakt) delvis var blevet foregrebet af Kommissionens beretning til Rådet om de græske anmodninger i bomuldssektoren (KOM(1998) 10.)

Kommissionen har ikke overholdt sine forpligtelser og fremsætter i sin begrundelse til forslaget til reform desuden argumenter, som, eftersom der ikke findes en fuldstændig analyse, giver et billede af, hvordan sektoren fungerer, som er langt fra virkeligheden. Udgifterne til bomuldsordningen afhænger i vid udstrækning af bomuldsprisen på verdensmarkedet. Kommissionen fremfører, at udgiften kan overstige 900 mio. ecu. Kommissionen har til forelæggelsen af sit forslag valgt det tidspunkt, hvor verdenspriserne er de laveste siden den sidste reform af bomuldsordningen. Desuden er verdensprisen på bomuld fra vedtagelsen af Kommissionens forslag til dags dato (ca. tre måneder) steget med 48 %. På under tre måneder har reformforslaget mistet sin aktualitet og gyldighed.

Derfor bør de institutioner, som skal vedtage en udtalelse om Kommissionens forslag tage stilling til tre problemer: Kommissionens manglende overholdelse af sine forpligtelser, manglen på en troværdig analyse og anvendelsen af konjunkturbestemte argumenter, som kan fordreje virkeligheden. Vil Rådet kræve af Kommissionen, at den overholder sine forpligtelser i henhold til forordning (EØF) 1553/95? Vil Rådet anmode Kommissionen om at forelægge et nyt ajourført forslag, der tager hensyn til en beretning om, hvordan støtteordningen for bomuld fungerer?

(1) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 45.

Svar

(25. maj 2000)

Kommissionen fremlagde i februar 1998 sin beretning om de græske anmodninger i bomuldssektoren for Rådet og forelagde det i december 1999, i overensstemmelse med den opfordring, den modtog fra Rådet i juni 1998, to forslag til reform af støtteordningen for bomuld.

Kommissionens forslag bevarer i hovedtræk den nuværende støtteordning, men omfatter samtidig, som det ærede parlamentsmedlem sikkert har kunnet konstatere, en række vigtige elementer af økonomisk, teknisk, budget- og miljømæssig art, som antyder, hvor komplekse analyser Kommissionen har foretaget for at kunne udarbejde sine forslag.

Forslagene er i øjeblikket genstand for en tilbundsgående undersøgelse i Rådets instanser.

Rådet vil til sin tid træffe en passende afgørelse i dette spørgsmål. Med henblik på afgørelsen vil Rådet naturligvis omhyggeligt gennemgå den udtalelse, som Europa-Parlamentet forelægger det herom.