ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3073/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(25. oktober 2002)

Om: Anvendelse af epoxyderivater i vinproduktionen

Under henvisning til en tidligere, nylig forespørgsel om samme emne (E-3050/02) stilles hermed nogle supplerende spørgsmål.

Ecocert i Italien er en organisation, der fører kontrol med bl.a. økomærket for vin. Denne organisation nægter at godkende vin, der er lagret i beholdere behandlet med epoxyderivater som økologisk. På den anden side tillader de italienske sundhedsmyndigheder, USL, ikke de økologiske vinproducenter at producere vin i betonbeholdere, der ikke først er behandlet med epoxy på indersiden.

Er Kommissionen helt overbevist om, at det er sikkert for folkesundheden at anvende epoxy. Hvilke foranstaltninger vil den i benægtende fald træffe, og hvilke alternativer vil den foreslå?

Tillader Kommissionen produktion af vin i beholdere af ren beton? Med hvilke argumenter begrunder den i benægtende fald et forbud?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischlerpå skriftlige forespørgsler E-3050/02 og E-3073/02

(6. december 2002)

Vinbeholdere skal opfylde de almindelige krav i Rådets direktiv af 21. december 1988 om materialer og genstande, bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(1).

Ifølge direktivets artikel 2 må disse materialer og genstande ikke under de for deres anvendelse normale eller forventelige forhold afgive bestanddele til levnedsmidlerne i et omfang, der kunne:

- frembyde en fare for menneskers sundhed

- medføre en uacceptabel ændring af sammensætningen af levnedsmidlerne eller en organoleptisk forringelse deraf.

Anvendelsen af bestemte epoxyderivater, særligt BADGE, BFDGE og NOGE, i materialer og genstande, bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, er fastsat i Kommissionens direktiv 2002/16/EF af 20. februar 2002 om anvendelse af bestemte epoxyderivater i materialer og genstande, bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler. Forbrugernes sundhed beskyttes, forudsat at producenterne af epoxyderivater overholder bestemmelserne i direktiv 2002/16/EF.

Kommissionen finder derfor, at alle materialer og genstande, der overholder bestemmelserne i disse direktiver, kan anvendes til at lagre alle former for levnedsmidler, og dette gælder også for betonbeholdere.

I artikel 37 i Rådets forordning (EØF) nr. 2392/89 af 24. juli 1989 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af vin og druemost(2) fastsættes betingelserne for lagring af vin og vinprodukter. I disse betingelser findes der ikke nogen nærmere angivelse af sammensætningen eller bestanddelene af de materialer, der anvendes til indersiden af vinbeholderne. I EU-lovgivningen fastsættes der i øvrigt heller ikke nogen nærmere regler herfor.

Uenigheden mellem de italienske myndigheder og Ecocert-organisationen betyder ikke, at der er behov for yderligere bestemmelser om anvendelsen af epoxyderivater, eftersom anvendelsen af disse i materialer og genstande, bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, er fastsat på EU-niveau i direktiv 2002/16/EF.

(1) EFT L 40 af 11.2.1989.

(2) EFT L 232 af 9.8.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3043/02

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(24. oktober 2002)

Om: Begrebet underskud i den offentlige sektor, der ikke figurerer på budgettet

Ifølge avisen Público af 10. oktober 2002 vil det portugisiske undervisningsministeriums underskud i 2002 nå op på 312 EUR, idet undervisningsministeren har erklæret følgende:

Vi vil komme til at bruge mere, end der er opført på det ændrede budget. Til trods for forskellige foranstaltninger for at begrænse underskuddet, vokser det endda endnu hurtigere nu.

Selvom undervisningsministeriet ikke er det eneste ministerium, for hvilket der er tale om underskud, som ikke figurerer på budgettet, er det dog første gang, at den ansvarlige minister åbent vedgår problemet.

Kan Kommissionen oplyse, hvordan der er blevet taget hensyn til dette sektorspecifikke underskud i forbindelse med begrebet underskud inden for den offentlige sektor, og kan Kommissionen begrunde sit svar ud fra de gældende bestemmelser for national regnskabsføring?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mirapå skriftlige forespørgsler E-3042/02, E-3043/02 og E-3044/02

(25. november 2002)

På basis af de nationale regnskaber og i medfør af det europæiske nationalregnskabssystem (ENS 95) føres udgifterne på periodiseringsgrundlag og ikke kontantgrundlag, hvilket betyder, at udgifterne opføres i de år, hvor forpligtelsen blev indgået og ikke hvor udbetalingen fandt sted. I den økonomiske rapport til Portugals tillægsbudget for 2002 anføres det, at reguleringen af udgiftsrestancer i 2000 på basis af forpligtelser, der er indgået og opført som udgifter i de foregående år andrager 2,1 mia. EUR svarende til 1,6 % af det anslåede bruttonationalprodukt (BNP) for 2002.

Med hensyn til underskuddet uden for budgettet i undervisningsministeriet skal det understreges, at Kommissionens budgettilsyn er fokuseret om den offentlige sektor som helhed og ikke specifikke enheder eller sektorer, medmindre der er tale om usædvanlige forhold, som måske medfører en risiko for, risikerer, at hele den offentlige sektor ikke opfylder de overordnede budgetmål. Det ser endvidere ud til, at det omtalte underskud er på basis af de offentlige regnskaber og ikke reglerne i det europæiske nationalregnskabssystem ENS 95.

Ifølge den økonomiske rapport, der er knyttet til Portugals budget for 2003, er målet for det offentlige underskud på basis af nationalregnskabstal for 2003 2,4 % af BNP. Det er budgettallene på basis af nationalregnskaberne, der er relevante for budgettilsyn, især i forbindelse med gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten. Kommissionen har ikke kendskab til andre officielle prognoser for Portugals offentlige underskud i 2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3007/02

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Rådet

(23. oktober 2002)

Om: Selvbestemmelse på Vestpapua

Rådet er vel opmærksom på, at befolkningen på Vestpapua siden 1963 har været i det indonesiske militærs vold, det samme militær, der behandlede befolkningen på Østtimor så brutalt.

Har Rådet besluttet at støtte den internationale kampagne, der går ud på at opfordre FN's generalsekretær Kofi Annan til at tage den FN-sponsorerede lov om frit valg op til revision, således at befolkningen på

Vestpapua kan få en reel mulighed for at udtale sig om, hvem der skal styre dem, i stedet for den falske afstemning sidst i 1960'erne?

Hvis Rådet ikke har truffet nogen beslutning endnu, på hvilket grundlag har det da undladt at handle, og vil det gøre noget nu?

Svar

(20. februar 2003)

1. Rådet har gentagne gange understreget betydningen af et stærkt, demokratisk og forenet Indonesien i fremgang og har konsekvent kraftigt støttet landets territoriale integritet. EU har derfor ikke givet tilsagn om at støtte den internationale kampagne om revision af Papuas situation.

2. EU har imidlertid ved flere lejligheder over for de indonesiske myndigheder givet udtryk for alvorlig bekymring over såvel den politiske og økonomiske situation som menneskerettighedssituationen i Papua. EU har kraftigt opfordret den indonesiske regering til hurtigt og bestemt at tage fat på de mange problemer i provinsen, til at værne bedre om menneskerettighederne og den papuanske befolknings oprindelige kultur og til at forbedre den økonomiske og sociale udvikling i provinsen. EU har navnlig understreget behovet for at gennemføre den særlige lov om Papuas selvbestemmelse (SALP) fuldt ud og for at undersøge menneskerettighedskrænkelserne, herunder mordet på den fremtrædende papuanske leder Theys Eluay således at dem, der har begået disse krænkelser, kan drages til ansvar.

3. EU's missionschef i Jakarta besøgte Papua i marts 2002 og førte indgående samtaler med regeringsembedsmænd, NGO'er og med religiøse ledere og stammeledere med henblik på at vurdere situationen og for at understrege EU's stærke interesse i den politiske og sociale udvikling i Papua. EU vil fortsat nøje følge den videre udvikling i provinsen og om nødvendigt igen gøre opmærksom på de forskellige problemer over for den indonesiske regering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3462/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(6. december 2002)

Om: Økonomisk integration

Kommissionen bedes anslå, hvor stor en andel af de enkelte medlemsstaters BNP, udenlandsk (herunder også af andre medlemsstater) ejede selskaber tegner sig for.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(27. januar 2003)

En passende indikator er størrelsen af den værditilvækst, der opnås af udenlandsk kontrollerede virksomheder, i forhold til værditilvæksten for hele økonomien (inklusive virksomheder, der kontrolleres af den del af økonomien, der indgår i opgørelsen).

Dette omfatter resultaterne, der er opnået inden for rammerne af statistikken over erhvervsstrukturer med tal for referenceåret 1999 for syv deltagende medlemsstater. For yderligere oplysninger henvises til publikationen om udenlandsk kontrollerede virksomheder (Foreign-owned enterprises) med tal for referenceåret 1997 og til Statistics in Focus Foreign-owned enterprises med tal for referenceåret 1998, som fremsendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat(1).

>TABELPOSITION>

For Frankrig og Luxembourg er antallet af beskæftigede anvendt som alternativt parameter.

Berørte sektorer: NACE hovedafdeling C-I og K.

Denne måling er dog hverken tilgængelig for alle medlemsstater eller aggregeret for EU. Der foregår i øjeblikket drøftelser på Eurostats initiativ om et udkast til forordning om udenlandske datterselskabers struktur og aktiviteter. Et sådan retligt instrument vil gøre det muligt at opnå de ønskede oplysninger for alle medlemsstater og for EU som helhed.

(1) Se også Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-3453/02 fra det ærede medlem. Se side 210.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2714/02

af Baroness Sarah Ludford (ELDR) til Rådet

(26. september 2002)

Om: Folkerepublikken Kinas tvangsrepatriering af nordkoreanske flygtninge

I de seneste år er titusinder af nordkoreanere flygtet fra hungersnød og forfølgelse i Den Demokratiske Folkerepublik Korea og har illegalt krydset grænsen til Kinas nordøstlige provinser.

Siden 1999 har den kinesiske regering tvangsrepatrieret tusinder af disse nordkoreanske flygtninge og asylansøgere, som den anser for at være økonomiske migranter og dermed illegale indvandrere. I løbet af det sidste år er der slået særlig hårdt ned på disse flygtninge, og tvangsrepatrieringerne er intensiveret.

Dette er sket til trods for, at mange af flygtningene uden tvivl har reelle grunde til at ansøge om asyl efter at være flygtet fra et land med så elendige forhold på menneskerettighedsområdet som Korea. Når de én gang er udleveret af Kina, går nordkoreanerne en uvis skæbne i møde i deres hjemland og risikerer at blive fængslet, tortureret, i nogle tilfælde summarisk henrettet eller at dø under tilbageholdelse som følge af sult og sygdom (kilde: Amnesty International).

Ved tvangsrepatriering af flygtningene nægter den kinesiske regering dem adgang til enhver procedure for fastlæggelse af flygtningestatus. Dette er et brud på det grundlæggende princip om non-refoulement, der indgår i flygtningekonventionen fra 1951, som Kina har undertegnet.

Hvad vil Rådet foretage sig for at sikre, at nordkoreanske flygtninge og asylansøgeres rettigheder overholdes, og at de får adgang til en retfærdig og uafhængig asylprocedure, som det står skrevet i flygtningekonventionen fra 1951? Er Rådet villig til at rejse spørgsmålet om den uretfærdige tvangsrepatriering af nordkoreanske flygtninge ved næste runde af den halvårlige EU-Kina-dialog om menneskerettigheder?

Svar

(6. februar 2003)

1. Rådet henviser det ærede parlamentsmedlem til det svar, det afgav på skriftlig forespørgsel 2242/02, og som fortsat står ved magt.

2. Rådet har på ny taget spørgsmålet op over for de kinesiske myndigheder i Beijing i november 2002 under den følgende runde i dialogen mellem EU og Kina om menneskerettigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3249/02

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(19. november 2002)

Om: Evaluering af ECHO Global Plan 2000 Angola

Den sammenfattende rapport om evaluering af ECHO Global Plan 2000 Angola indeholder 10 henstillinger.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvorledes den har reageret indholdsmæssigt på hvert enkelt af disse punkter?

2. Har Kommissionen foretaget forbedringer?

3. Hvilke forbedringer er der i bekræftende fald tale om?

4. Hvorfor er der i benægtende fald ikke foretaget forbedringer

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(9. januar 2003)

Den uafhængige evaluering bekræftede, at det var hensigtsmæssigt af Kontoret for Humanitær Bistand (ECHO) at beslutte at omfokusere sit program i Angola, så det igen blev koncentreret om dets centrale mandat, nemlig at yde nødhjælp, og der ikke længere blev ydet støtte til sekundære sundhedsfaciliteter: som det anføres i evalueringen, har tilbagetrækningsstrategien været yderst relevant for at rydde op i ECHO's portefølje og koncentrere dets aktiviteter om dets centrale mandat.

ECHO's globalplan for 2002 tog udgangspunkt i evalueringen, og ECHO's videre fokusering på sit centrale mandat blev især relevant, da det virkelige omfang af den humanitære krise i Angola blev afsløret efter våbenhvilen i april 2002. ECHO's strategi for 2003 vil følge samme linjer og fokusere på livsvigtig sundhed, ernæring, nødhjælp og logistiske operationer i de områder, der først for nyligt er opnået adgang til, og, så snart nødhjælpssituationen er stabiliseret, søge at kæde interventionerne sammen med de relevante instrumenter, der skal afløse den humanitære bistand.

ECHO er løbende i kontakt med sine partnere, både i hovedsæderne og i marken, bilateralt og inden for rammerne af dialoger om strategisk programmering. ECHO offentliggør på Internettet sin årlige strategi, den humanitære strategi for individuelle lande og resuméer af globalplaner, afgørelser og evalueringer.

Der sendes en oversigt over den praktiske opfølgning direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2254/02

af Marianne Eriksson (GUE/NGL) til Rådet

(17. juli 2002)

Om: Menneskerettigheder i Vestsahara

Da Parlamentets ad hoc delegation for Vestsahara var i Vestsahara i februar, mødtes vi med repræsentanter for forskellige interesseorganisationer. Derefter mistede tre af dem deres job som en direkte følge af kontakten med Parlamentet: Moumen Mohamed Mahmoud, National Promotion, Moutik Elhoussine, Saharasektionen af Forum of Truth and Justice og Noumria Brahim, Saharasektionen af Forum of Truth and Justice. Har Rådet kendskab til dette, og hvilke foranstaltninger agter det at træffe?

Svar

(6. februar 2003)

Rådet har ikke kendskab til de begivenheder, som det ærede parlamentsmedlem omtaler.

Generelt støtter Rådet fuldt ud FN's indsats, både i hovedkvarteret i New York og på stedet gennem Minurso. Det har noteret sig, at FN's Sikkerhedsråd har besluttet at forlænge Minurso's mandat indtil den 31. januar 2003. I den sammenhæng støtter det alle kontakter, som kan bidrage til at skabe et klima af tillid mellem parterne, også på det menneskelige plan, med henblik på at nå frem til en varig løsning, som fuldt ud respekterer menneskerettighederne. Det opfordrer Marokko til at fortsætte bestræbelserne på at respektere menneskerettighederne, herunder de borgerlige rettigheder, i Vestsahara samt til at fortsætte samarbejdet med ICRC for at nå til klarhed om, hvor de forsvundne saharanere befinder sig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2242/02

af James Nicholson (PPE-DE) til Rådet

(23. juli 2002)

Om: Undertrykkelse af nordkoreanske flygtninge

Ca. 150 000 flygtninge formodes at skjule sig på den kinesiske side af grænsen mellem Kina og Nordvietnam. Disse mennesker er blevet nægtet flygtningestatus af Kina og vil med al sandsynlighed blive udsat for en brutal og umenneskelig behandling, hvis de tages til fange og sendes tilbage til Nordvietnam. Hvis der er mistanke om, at der har fundet nogen som helst kontakt med kristne sted, udsættes de for de mest brutale straffe.

Hvis det opdages, at en fange er gået over til kristendommen, udsættes de for streng tortur, indespærring i rædselsfulde arbejdslejre eller hurtig henrettelse.

Kan Rådet oplyse, hvilke forestillinger det har gjort over for myndighederne i Kina og Nordvietnam vedrørende disse flygtninges vanskelige situation, og meddele, hvilke løfter der er givet med henblik på at bringe denne mishandling til ophør?

Svar

(6. februar 2003)

1. Rådet er bekendt med den alvorlige situation, som de nordkoreanske flygtninge befinder sig i, og deler det ærede parlamentsmedlems bekymring i denne sag. EU har gentagne gange givet udtryk for sine alvorlige betænkeligheder under sine kontakter på højt plan med Beijing og Pyongyang. EU vil vedblive med indtrængende at opfordre begge parter til at overholde menneskerettighederne og humanitær folkeret, herunder flygtningelovgivningen, som de er part i, uanset om grænseoverskridelsen sker af humanitære eller politiske grunde.

2. EU tog spørgsmålet op med Nordkorea under EU's missionschefers seneste orienteringsmøde om menneskerettigheder i midten af maj og under EU-trojkaens seneste besøg i Pyongyang i midten af juni 2002. Ved disse lejligheder opfordrede EU navnlig Den Demokratiske Folkerepublik Korea til at respektere menneskerettighederne for de personer, der tilbageholdes ved grænsen, eller som Kina tvinger til at vende tilbage. EU anmodede også indtrængende Den Demokratiske Folkerepublik Koreas regering om at gøre mere for at forbedre levestandarden for sine indbyggere i afsides områder langs grænsen til Kina.

3. EU har også haft flere åbenhjertige og detaljerede drøftelser med de kinesiske myndigheder, både inden for rammerne af EU's normale politiske dialog og menneskerettighedsdialogen, hvis seneste møde var i begyndelsen af marts i Madrid. EU opfordrede Kina til at fortsætte den pragmatiske måde at behandle asylansøgere, der søger tilflugt i EU-ambassader, på og at tage fat om de grundlæggende problemstillinger under fuld overholdelse af forpligtelserne i henhold til konventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951. EU anmodede Beijing om at henstille til Den Demokratiske Folkerepublik Korea at undlade at straffe de hjemvendte og udtrykte forhåbning om, at de tvungne hjemsendelser ikke gennemføres, så længe der finder repressalier sted. Endelig erklærede EU sig rede til at samarbejde med de kinesiske myndigheder, ngo'er og FN-organer om at forbedre situationen for nordkoreanerne i Kina.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2052/02

af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen

(10. juli 2002)

Om: Microsofts nye licensordning

Ved udgangen af juli 2002 udløber den overgangsperiode på nogle måneder, som Microsoft har iværksat med henblik på indførelse af et nyt licensprogram. Dette betyder, at opgraderingerne for applikationer og adgangslicenser til terminaler udløber pr. 1. august 2002. Udgifterne til benyttelsen af nye udgaver af Microsofts software vil for mange brugere blive ca. dobbelt så store på grund af ændringerne i programmet.

Der er ingen rimelig grund til de store prisstigninger. Ændringerne står ikke i relation til højere udgifter til udvikling eller distribution af software. Antallet og arten af forbedringerne mellem to efter hinanden følgende versioner bliver stadig lavere, mens prisen for opgraderingerne bliver højere. Uafhængig af ændringerne i licensprogrammet er de faktiske priser for Microsofts produkter i forhold til andre prisudviklinger også stedse steget uforholdsmæssigt meget (dvs. mere end inflationen).

1. Er Kommissionen klar over, at Microsoft indfører et nyt licensprogram?

2. Er Kommissionen af den opfattelse, at indførelsen af det nye licensprogram og de dermed forbundne prisforhøjelser er en form for misbrug af økonomisk dominerende stilling og dermed i strid med den europæiske konkurrenceret?

3. Agter Kommissionen i forbindelse hermed at træde i aktion over for Microsoft og, i bekræftende fald, på hvilken måde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(6. september 2002)

Som meddelt i svar på skriftlig forespørgsel E-1823/02(1) og E-1824/02(2) fra Meijer og P-2053/02(3) fra Doorn:

1. Kommissionen er bekendt med Microsofts indførelse af et nyt licensprogram.

2. Kommissionen har ikke på dette stadium indledt en formel undersøgelsesprocedure. Kommissionen kan derfor hverken be- eller afkræfte, om betingelserne i licensprogrammet indebærer misbrug af dominerende stilling i strid med EU's konkurrenceregler.

3. Af hensyn til en effektiv udnyttelse af de begrænsede ressourcer, Kommissionen har til rådighed, og på baggrund af den verserende sag mod Microsoft aftalte Kommissionen i 2001 med en række nationale konkurrencemyndigheder, at de gennemfører den første undersøgelse af Microsofts nye licenspolitik. På grundlag af det arbejde, som de pågældende konkurrencemyndigheder allerede har gennemført, vurderer Kommissionen nu sammen med disse myndigheder, hvorledes undersøgelsen skal fortsættes.

(1) EFT C 92 E af 17.4.2003, s. 95.

(2) Se side 28.

(3) Se side 41.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2738/02

af Charles Tannock (PPE-DE)og Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(30. september 2002)

Om: Status over ordningen for færdselstæthed i London

Borgmesteren i London, Kenneth Livingstone, vil i februar 2003 introducere en kontroversiel pionerordning med kørselsafgift, også kendt under navnet færdselstæthedsafgiften, i henhold til hvilken der vil blive pålagt et fast dagligt beløb på 5 £ pr. motorkøretøj, der kører ind i et særligt område i det centrale London. En af de forudsete negative virkninger vil være, at den trafik, der i øjeblikket kører igennem det centrale London, vil blive omledt omkring periferien og skabe ydre lokal forurening i Londons forstæder, både hvad angår støj og udstødningsgasser, hvilket kan påføre de lokale beboere skadelige indvirkninger. En række andre storbyer i Det Forenede Kongerige overvejer at indføre lignende ordninger.

Kan Kommissionen oplyse, om den mener, at færdselstæthedsafgiften i London kan betegnes som et projekt til udvikling af byområder, jf. direktiv 85/337/EØF(1) (ændret med direktiv 97/11/EF(2)), der er blevet indarbejdet i den britiske nationale planlægningslovgivning, og om det i givet fald for at forhindre, at Det Forenede Kongerige overtræder sine retlige forpligtelser på dette område ikke kræver en vurdering af indvirkningerne på miljøet?

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. november 2002)

Den foreslåede færdselstæthedsafgift for London falder ikke ind under anvendelsesområdet for VVM-direktivet (Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, bilag II, punkt 10 b), som et anlægsarbejde i byzone, herunder opførelse af butikscentre og parkeringspladser. Ved projekter i direktivets betydning forstås gennemførelse af anlægsarbejder eller andre installationer eller arbejder (artikel 1, stk. 2). De nationale retningslinjer(1) fra november 2000 (for England og Wales) for VVM-procedurer har omsat bilag II, punkt 10 b), på grundlag af denne definition. Færdselstæthedsafgiften er et nationalt anliggende, som må drøftes med de lokale planlægningsmyndigheder.

(1) Environmental Impact Assessment a guide to procedures, DETR/National Assembly for Wales, November 2000.