SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2782/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Antidumping-foranstaltninger for stålprodukter fra tredjelande

Kommissionsmedlemmet Leon Brittan fik ikke, som han burde, truffet afgørelse om indførelse af midlertidig antidumping-told på import af varmtvalset bredbånd (hot rolled coil) fra Bulgarien, Indien, Iran, Sydafrika, Taiwan og Jugoslavien til trods for det tab, der var

fremgået af Kommissionens undersøgelse af den europæiske stålproduktion, men overlod det til den nye Kommission at træffe endelig afgørelse efter seks måneder. På grund af den øgede eksport fra disse lande er der skabt overskudslagre og deraf følgende realisering af disse lagre i et sådant omfang, at resultaterne for de europæiske stålproducenter faldt fra 17-18 % i 1998 til 3 % i slutningen af året og 10 % i de første måneder af 1999.

Kommissæren nåede efter at have undersøgt året 1998 i sin helhed frem til den konklusion, at tabet i slutningen af året var lavt. Ifølge Kommissionens beslutning 2277/96/EKSF(1), artikel 6/1, vælges der en undersøgelsesperiode, som for så vidt angår dumping normalt skal omfatte en periode på mindst seks måneder umiddelbart forud for indledningen af proceduren. Hvis vi følger ånd og bogstav i ovennævnte beslutning, må vi konkludere, at tabet for den europæiske stålindustri er enormt. (Fra 17-18 % i 1998 faldt resultaterne for de europæiske stålproducenter til 10 % i de første måneder af 1999). Der burde derfor træffes omgående antidumping-foranstaltninger, eftersom det ifølge reglerne er muligt at iværksætte disse foranstaltninger senest ni måneder efter indledningen af undersøgelsen.

Kommissionen bedes besvare følgende:

1. Af hvilke årsager er denne taktik blevet fulgt?

2. Er bestemmelserne i artikel 6 i beslutning 2277/96/EKSF om beskyttelse mod dumpingimport fra tredjelande blevet overholdt?

3. Agter Kommissionen at træffe definitive antidumping-foranstaltninger inden for den foreskrevne frist på seks måneder fra den 8. oktober 1999?

(1) EFT L 308 af 29.11.1996, s. 11.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(22. februar 2000)

Kommissionen vil gerne påpege, at der sideløbende med antidumpingproceduren vedrørende importen af visse fladvalsede produkter af jern og ulegeret stål med oprindelse i Bulgarien, Indien, Iran, Forbundsrepublikken Jugoslavien, Sydafrika og Taiwan, som det ærede medlem henviser til, er foretaget en antisubsidieundersøgelse vedrørende Indien, Sydafrika og Taiwan.

Som led i disse procedurer har Kommissionen draget den foreløbige konklusion af de oplysninger, der stod til rådighed i september 1999, at resultaterne af analysen var blandede, og at det ville være nødvendigt med yderligere bevis for væsentlig skade, før der kunne træffes nogen foranstaltninger. På dette grundlag var det umuligt med sikkerhed at fastslå skaden på det relevante tidspunkt, dvs. inden udløbet af fristen for iværksættelsen af de midlertidige foranstaltninger. Det blev derfor besluttet at fortsætte undersøgelsen og indhente yderligere oplysninger.

Det blandede billede, der kunne konstateres i september 1999, viste på den ene side voksende priser og fortjenester (på årsgrundlag) i perioden 1997-1998 og på den anden side en stigende import, samtidig med at en række andre indikatorer for EU-erhvervsgrenens økonomiske situation var forværret.

I artikel 6, stk. 1, og artikel 11, stk. 1, i grundafgørelserne (vedrørende henholdsvis antidumping og antisubsidiering) udelukkes muligheden af at ændre undersøgelsesperiodens længde, efter at en undersøgelse er indledt. Alle interesserede parter i den ovennævnte procedure havde kendskab til den étårige periode (1998), som den klagende erhvervsgren i sin anmodning anførte som undersøgelsesperiode. Der blev aldrig sat spørgsmålstegn ved den. I disse sager kan enhver ændring af undersøgelsesperiodens længde give anledning til en mistanke om, at der er tale om manipulation med henblik på at forhindre, at proceduren gennemføres på en objektivt forsvarlig måde. Efter at fristen for iværksættelse af midlertidige foranstaltninger var udløbet, videreførte og afsluttede Kommissionen dog sin undersøgelse og analyserede de yderligere indhentede oplysninger.

Denne supplerende analyse blev især foretaget på et kvartalsvist grundlag og opdelt på hovedproduktkategorier og typer salgskontrakter. Det blev i den forbindelse fundet godtgjort, at erhvervsgrenens økonomiske situation i undersøgelsesperioden

forværredes føleligt. Det blev faktisk fundet godtgjort, at rentabilitet, salgsomfang, salgspriser og produktion osv. i undersøgelsesperiodens anden halvdel udviklede sig så negativt, at skaden kunne kategoriseres som væsentlig. Desuden blev det fundet godtgjort, at denne ugunstige situation fortsat var fremherskende i 1999.

Desuden gav de yderligere oplysninger en konkret forklaring på, hvorfor der kunne konstateres en tidsforskydning mellem på den ene side forøgelsen af importen til dumpingpris og den subsidierede import og på den anden side den begyndende forværring af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation i undersøgelsesperioden. Kommissionen drog den konklusion, at importen til dumpingpris og den subsidierede import var de eneste årsager til skaden.

Vurderingen af alle relevante interesser på fællesskabsmarkedet (den såkaldte prøvning af Fællesskabets interesse) viste, at der ikke forelå nogen tvingende begrundelser for ikke at træffe de pågældende foranstaltninger.

På dette grundlag besluttede Kommissionen som led i nævnte procedure at træffe endelige antidumping- og udligningsforanstaltninger(1).

(1) Kommissionens afgørelse nr. 283/2000/EKSF af 4. februar 2000 (antidumping) Kommissionens afgørelse nr. 284/2000/EKSF af 4. februar 2000 (antisubsidiering) (EFT L 31 af 5.2.2000).