DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/18

(2004/C 33 E/018)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3349/02

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(26. november 2002)

Om: Kriminalitet i Sydafrika og mord på endnu en portugisisk statsborger

Som svar på min tidligere skriftlige forespørgsel af 14. juni 2001 om samme emne (E-1 683/01 (1)) anførte kommissær Poul Nielson på Kommissionens vegne den 7. september 2001, at »selv om det nuværende flerårige vejledende program ikke fokuserer på kriminalitetsforebyggelse, er Kommissionen overbevist om, at bedre sociale og økonomiske forhold vil have en positiv indflydelse på kriminaliteten. EU's udviklingspolitik bidrager til dette. Kommissionen har tidligere ydet støtte til to programmer, der støtter den sydafrikanske politistyrke, og det ene af disse programmer løber fortsat.«

Nogenlunde samtidig hermed (den 5. juli 2001) vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om situationen i Sydafrika (2), hvori det gav udtryk for en mere begrænset optimisme med hensyn til dette problem og den videre udvikling. Parlamentet understregede i beslutningen, at »Sydafrika vil have meget vanskeligt ved at overvinde disse problemer uden støtte og solidaritet fra det internationale samfund, i hvilken forbindelse EU's rolle er afgørende, idet Unionen og dens medlemsstater står for 70 % af den internationale hjælp til landet«.

Desværre er der ikke nogen tegn på nedgang i voldskriminaliteten i Sydafrika. Tværtimod begås der fortsat mange mord på EU-borgere, navnlig af portugisisk nationalitet. For få dage siden nåede antallet af mord på portugisiske statsborgere i indeværende år op på 25.

Denne situation er klart uacceptabel og kræver mere energiske skridt fra de kompetente sydafrikanske myndigheders side og en mere intensiv opfølgning på internationalt plan.

Har Kommissionen fortsat den optimistiske opfattelse, at voldskriminaliteten, som europæiske borgere med bopæl i Sydafrika er ofre for, kan løses gennem »bedre sociale og økonomiske forhold«, som selvsagt er ønskelige for dette som for andre lande? Eller vil den lade forebyggelse af kriminalitet, navnlig voldskriminalitet og mord, indgå som et centralt tema i hele EU's samarbejds- og udviklingspolitik over for Sydafrika? Hvilke vigtige oplysninger og konklusioner kan der udledes af de to seneste programmer til støtte for den sydafrikanske politistyrke, som Kommissionen har finansieret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(24. januar 2003)

Kommissionen har aldrig hævdet, at en forbedring af den økonomiske og sociale situation vil »løse« problemet med voldskriminalitet mod europæere med bopæl i Sydafrika. Det er imidlertid fortsat dens opfattelse, at de egentlige årsager til volden i dette land — i det mindste til dels — er de ekstreme uligheder, der endnu i dag findes i det sydafrikanske samfund, arven fra apartheid og den dermed forbundne institutionaliserede vold samt den dybe fattigdom i de ringe stillede lokalsamfund, som stadig udgør en betydelig del af befolkningen. Den synes selv, at dens bidrag til fjernelsen af disse uligheder på lang sigt vil »have en positiv indflydelse på kriminaliteten«. Desuden har Kommissionen gennemført vigtige programmer på dette område og vil vedblive dermed.

Kommissionen vil på ny understrege, at kriminalitetsbekæmpelse som sådan ikke er et målområde i det nuværende »flerårige vejledende program«, og at det heller ikke vil være tilfældet i det nye program, der er under godkendelse.

Under det nuværende program og i målsektoren »konsolidering af retsstaten og fremme af menneskerettighederne« har Kommissionen imidlertid finansieret to programmer til støtte for det sydafrikanske politi (SAPS).

Programmet »bistand til politiet i Eastern Cape« har til formål at forbedre politiets effektivitet og reaktionsevne i denne provins. Programmet omfatter en række kurser for politifolk og/opførelse/udbedring af 34 politistationer. Der er foretaget betalinger for næsten hele forpligtelsen på 10,8 mio. EUR. Programmet er næsten afsluttet, og der vil blive gennemført et evalueringsprogram.

Programmet »kapacitetsopbygning og institutionel udvikling i det sydafrikanske politi og sikkerheds-afdelingen« har til formål at styrke kapaciteten i form af menneskelige ressourcer for at gøre det muligt for politiet at gennemføre programmer for forebyggelse af kriminalitet, oprette en DNA-kriminalitetsdatabase, udarbejde en sikkerheds-dispositionsplan for KwaZulu-Natal og forbedre kapaciteten på områderne menneskelige ressourcer og forvaltning. Programmet startede langsomt, men er nu i fuld gang; der er foretaget betalinger for ca. en fjerdedel af forpligtelsen på 18,5 mio. EUR.

Desuden finansierer Kommissionen for tiden et omfattende støtteprogram for Justitsministeriet med det formål at sikre forbedret adgang og et mere effektivt retssystem til gavn for alle sydafrikanere.

Hvad angår det nye flerårige program for 2002-2006, fokuserer målområdet »uddybning af demokratiet« i langt højere grad end tidligere på bekæmpelse af kriminalitet. Ifølge det nye flerårige program vil det europæiske program for genopbygning og udvikling bidrage til at udbygge samfundsressourcerne og de demokratiske værdier på lokalt plan ved forebyggelse af kriminalitet — navnlig i form af vold mod og mellem udsatte grupper — og fremme af lokalsamfundenes medvirken og strafferetssystemets ansvarlighed. Blandt de programmer, som kan gennemføres på dette målområde, kan nævnes et program til støtte for politiet i Eastern Cape baseret på indhøstede erfaringer. I dette program vil hovedvægten blive lagt på forebyggelse af kriminalitet og navnlig vold mod kvinder og børn. Desuden vil der blive ydet støtte til ydelse af service, medvirken fra lokalsamfundenes side og fremme af strafferetssystemets ansvarlighed. Det vil stadig være muligt at kopiere dele af dette program i provinsen KwaZulu-Natal.

(1) EFT C 115 E af 16.5.2002, s. 8.

(2) EFT C 65 E af 14.3.2002, s. 371.