SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1794/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(24. juni 2002)

Om: Beskyttelsesforanstaltninger for myndigheder i fortrinsvis privatiserede virksomheder vanskeliggjort efter domstolsafgørelse

1. Kommissionen bedes oplyse, hvorvidt den erindrer, at indsigelser mod privatisering af offentligt ejede virksomheder tidligere blev imødegået med det argument, at privatisering ganske vist tiltrækker kapital fra anden side end det offentlige, men at det offentlige gennem beskyttelsesforanstaltninger som f.eks. en mindretalsejerandel med vetoret i vid udstrækning bevarer medbestemmelse over etableringssted, arten af produktionen, omfanget af beskæftigelsen, fusion med eller overtagelse af andre virksomheder samt de konsekvenser, virksomheden har for behov i samfunds- og miljøsammenhæng.

2. Hvad er resultaterne af den på Kommissionens foranledning trufne afgørelse i EF-Domstolen om den franske og portugisiske stats såkaldte golden shares, der som følge af afgørelsen nu vurderes til ikke at tjene almene hensyn, men at være i strid med reglerne om fri bevægelighed for kapital inden for EU?

3. Kan Kommissionen bekræfte, at den accepterer lignende belgiske offentlige ejerandele i Distrigas og de nederlandske andele i postvirksomheden TPG og telekommunikationsvirksomheden KPN som værende af tungtvejende almen betydning? I hvilken forstand afviger de nederlandske og belgiske varianter fra de franske og portugisiske?

4. Kan medlemsstaternes nationale myndigheder efter den i pkt. 2 anførte afgørelse fortsat blive ved med at beskytte sådanne vitale interesser inden for energiforsyning, vandforsyning, postvæsen, telekommunikation og offentlig transport samt på miljø- og beskæftigelsesområdet, såfremt de ikke længere har hovedparten af ejerandelene?

5. Såfremt pkt. 4 besvares bekræftende, på hvilken måde og under hvilke omstændigheder kan denne beskyttelse da ske?

6. Såfremt eller for så vidt pkt. 4 besvares benægtende, betyder det da, at den tilsigtede beskyttelse kun kan sikres ved at bevare hele virksomheden eller i det mindste hovedparten af ejerandelene på offentlige hænder eller ved fornyet erhvervelse af hovedparten af ejerandelene i virksomheden?

(Kilde: De Volkskrant og Metro, editie Nederland, 5.6.2002).

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(9. august 2002)

1. Artikel 295 i EF-traktaten lyder som følger: De ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne berøres ikke af denne traktat. Ifølge disse bestemmelser står medlemsstaterne frit med hensyn til ejendomsretlige ordninger, da EF-traktaten hverken pålægger eller indfører nye begreber eller ny regulering på dette område i fællesskabslovgivningen. Medlemsstaterne kan derfor frit nationalisere eller privatisere virksomheder. Ifølge Domstolens retspraksis skal medlemsstaterne imidlertid overholde de fællesskabsretlige principper, f.eks. den frie bevægelighed for kapital, når de gennemfører en privatisering.

2. Det hedder i artikel 228, stk. 1, i EF-traktaten: såfremt Domstolen fastslår, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, som påhviler den i henhold til denne traktat, skal denne stat gennemføre de til dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger. I det foreliggende tilfælde skal Portugal og Frankrig nu ændre rammeloven om privatiseringer (og gennemførelsesbestemmelserne hertil) og de dekreter, der giver staten en gylden aktie i Elf-Aquitaine, således at de opfylder EU's bestemmelser om fri bevægelighed for kapital. For at Kommissionen kan kontrollere, at disse ændringer er tilstrækkelige, anmoder den medlemsstaterne om en beskrivelse af de foranstaltninger, de agter at tage med henblik herpå samt en tidsplan for vedtagelsen af disse.

3. EF-Domstolen har fastslået, at medlemsstaterne under visse omstændigheder kan bevare en vis indflydelse over virksomheder, som oprindelig var offentlige og derefter er privatiseret, hvis disse virksomheder beskæftiger sig med tjenester af samfundsøkonomisk eller strategisk interesse. Den frie bevægelighed for kapital, som er et grundlæggende princip i EF-traktaten, kan kun begrænses ved nationale bestemmelser, der er begrundet af hensyn, der er fastsat i EF-traktatens artikel 58 (f.eks. den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed) eller af tvingende hensyn til almenvellet, som gælder for alle fysiske eller juridiske personer, som udøver virksomhed på værtslandets territorium. For at være begrundet skal den nationale lovgivning endvidere være egnet til at sikre, at det tilstræbte mål nås, og må, for at være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, ikke gå ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

Med hensyn til den belgiske beskyttelsesordning har Domstolen for det første fastslået, at der er tale om en indsigelsesordning (intet krav om forhåndsgodkendelse). Forordningen er endvidere begrænset til visse beslutninger om de pågældende virksomheders strategiske aktiver (herunder især energiforsyningsnet) og til nogle specifikke forvaltningsafgørelser vedrørende disse aktiver, som i visse tilfælde kan anfægtes. I henhold til dekretet om en gylden aktie til staten kan ministeriet endelig kun gribe ind, hvis de energipolitiske mål berøres. Ordningen giver derfor den pågældende medlemsstat mulighed for at gribe ind for i en given situation at sikre, at den forpligtelse til offentlig tjeneste, der er pålagt Distrigaz,

opfyldes samtidig med, at der tages hensyn til retssikkerheden. Hvad angår de nederlandske myndigheders interesser i TPG og KPN besluttede Kommissionen at fremsende en formel meddelelse til de nederlandske myndigheder. De nederlandske myndigheders argumenter for at begrunde de særlige rettigheder, der er knyttet til de gyldne aktier i begge de involverede selskaber, analyseres af Kommissionen, især på baggrund af ovennævnte domstolskendelse af 4. juni 2002.

4. Som nævnt i svar på spørgsmål 3 kan medlemsstaterne bevare en vis indflydelse på privatiserede virksomheder, der er beskæftiget inden for områder, som omfatter tjenester af almen eller strategisk betydning. Begrænsninger af den frie bevægelighed for kapital skal imidlertid være begrundet med de hensyn, der er fastsat i EF-traktatens artikel 58, eller med det tvingende hensyn til almenvellet. For at være begrundet skal den nationale lovgivning imidlertid, i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, være egnet til at sikre, at det tilstræbte mål nås og må ikke gå ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

Det skal endelig understreges, at den nuværende EF-rammelovgivning for en række områder, der indgår i spørgsmålet, generelt indeholder bestemmelser, som har til formål at sikre den offentlige interesse eller etablerede politikker, der har til formål at sikre denne under overholdelse af det indre markeds regler.

5. De midler og omstændigheder, hvorunder der kan indføres begrænsninger af den frie bevægelighed for kapital for at beskytte almenvellet i overensstemmelse med EF-reglerne, er beskrevet i svar på spørgsmål 3 og 4.

6. Spørgsmålet er besvaret bekræftende.