ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2021/99

af Gunilla Carlsson (PPE-DE) til Kommissionen

(9. november 1999)

Om: National tolkning af EF-traktatens artikel 86

Artikel 86 opfylder kravene for tolkning efter artikel 81 (national tolkning), for så vidt angår offentlige virksomheder og virksomheder med særlige eller eksklusive rettigheder. Dette berøres blandt andet i Kommissionens hvidbog om modernisering af gennemførelsesbestemmelserne til EF-traktatens artikel 85 og 86(1). Hvis artikel 86 udvandes (for eksempel ved indførelse af et udbredt rule of reason-princip), får medlemsstaterne mulighed for indirekte at støtte offentligt ejede virksomheder til skade for konkurrencen.

Mener Kommissionen, at ovennævnte principper i fuldt omfang også skal gælde for artikel 86, og hvilke kriterier skal i bekræftende fald gælde for, at et retligt spørgsmål skal bedømmes og tolkes af Kommissionen i stedet for af en national instans?

(1) EFT C 132 af 12.5.1999, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(19. november 1999)

I Kommissionens meddelelse(1) fra 1997 om samarbejdet mellem Kommissionen og medlemsstaternes konkurrencemyndigheder ved behandling af sager, der henhører under EF-traktatens artikel 85 og 86, blev sager, der involverer anvendelse af EF-traktatens artikel 86 (tidligere artikel 90), betragtet som sager, der har særlig betydning for Fællesskabet (pkt. 36 i meddelelsen). Ifølge meddelelsen vil disse sager oftest blive behandlet af Kommissionen.

Hvidbogen indeholder ikke noget nyt herom. Ved at foreslå, at de nationale myndigheder og domstole får kompetence til at anvende EU-traktatens artikel 81 (tidligere artikel 85) i sin helhed, foregriber

den ikke fordelingen mellem Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder af sager, der involverer anvendelse af artikel 86. I et system med retlige undtagelser som det nuværende er Kommissionen principielt bedre placeret end de nationale konkurrencemyndigheder til at behandle sådanne sager. De nationale domstole har i medfør af Domstolens faste retspraksis kompetence til at anvende artikel 86.

(1) EFT C 313 af 15.10.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2130/99

af Robert Sturdy (PPE-DE) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Rådets direktiv 86/469 og 96/23 om undersøgelse af dyr og fersk kød for restkoncentrationer

I henhold til Rådets direktiv 86/469(1), som ændret ved Rådets direktiv 96/23(2), skal alle medlemsstater indsende en årlig rapport om omfattende stikprøveudtagninger for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf.

Har Kommissionen modtaget disse årlige rapporter fra alle medlemsstater? Hvilke skridt vil Kommissionen i benægtende fald tage for at håndhæve direktivet?

Har Kommissionen planer om at stille disse resultater til rådighed for Europa-Parlamentet og dermed offentligheden? I bekræftende fald hvornår? I benægtende fald hvorfor ikke?

(1) EFT L 275 af 26.9.1986, s. 36.

(2) EFT L 125 af 23.5.1996, s. 10.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. december 1999)

I spørgsmålet om årsrapporter om omfattende stikprøveudtagninger for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf, som krævet i Rådets direktiv 86/469 som ændret ved Rådets direktiv 96/23(1), har Kommissionen modtaget oversigter over resultaterne fra alle medlemsstaterne og de detaljerede rapporter fra alle medlemsstaterne undtagen Frankrig. Kommissionen har siden april gennem den stående veterinærkomité anmodet Frankrig om at indsende detaljerede rapporter så snart som muligt.

Kommissionen begyndte sammen med medlemsstaternes eksperter at analysere rapporterne den 6. og 7. december 1999 for at udarbejde en samlet rapport, som Europa-Parlamentet og offentligheden vil få adgang til næste år.

(1) EFT L 125 af 23.5.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1858/99

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(14. oktober 1999)

Om: Nedskæring af eksportrestitutioner

De nuværende forslag om at nedskære eksportrestitutionerne i hvert regnskabsår vil i sidste ende indvirke negativt på virksomhedernes cashflow ved at tvinge dem til at købe et restitutionscertifikat, som vil koste 25 % af den anslåede restitution.

Vil EU betale renter til eksportørerne af de midler, der stilles som sikkerhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(22. november 1999)

Restitutionslicenserne blev indført ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1702/1999 af 23. juli 1999 om ændring af forordning (EF) nr. 1222/94 om fastsættelse af fælles gennemførelsesregler for ordningen for ydelse af eksportrestitutioner og om fastlæggelse af kriterierne for fastsættelse af restitutionsbeløbet for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag II, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1223/94 om de særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med forudfastsættelsesattester for visse landbrugsprodukter, som ikke omfattes af traktatens bilag II(1) for at sikre, at Fællesskabet kan opfylde sine internationale forpligtelser i henhold til Verdenshandelsorganisationen (WTO) med hensyn til produkter uden for EF-traktatens bilag I (tidligere bilag II).

Denne forordning indeholder bl.a. en bestemmelse om, at en erhvervsdrivende, som ansøger om restitutionslicens, skal stille en garanti for at sikre, at de restitutioner, der ansøges om, svarer til det eksportrestitutionsbeløb, for hvilket licensen er udstedt, og at de pågældende udførsler har fundet sted i licensens gyldighedstid. Ansøgninger om licenser er derfor kun gyldige, hvis der stilles sikkerhed for et beløb svarende til 25 % af det beløb, der er opført på licensen.

I artikel 8 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter(2) er det fastsat, at sikkerheden kan stilles i form af kontant indbetaling eller i en anden form. I artikel 15 er det fastsat, at sikkerhed i form af kontant indbetaling ikke er rentebærende. Denne bestemmelse har været i kraft siden 1985. Det skal understreges, at kontant indbetaling kun er en af de mange måder, hvorpå der kan stilles sikkerhed, og at sikkerheden naturligvis frigives, så snart ansøgeren kan dokumentere, at de i foregående afsnit nævnte betingelser er opfyldt.

Endvidere kan virksomheder, som i løbet af et givet budgetår har ansøgt om mindre end 20 000 i alt, udfører varer uden restitutionslicens, for så vidt som de budgetmidler, der er afsat til denne facilitet, ikke er opbrugt.

(1) EFT L 201 af 31.7.1999.

(2) EFT L 205 af 3.8.1985.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2263/99

af Ewa Hedkvist Petersen (PSE) til Rådet

(13. december 1999)

Om: Fremme af samarbejde i Barentsområdet

Samarbejdet i Barentsområdet er ud fra et sikkerhedspolitisk synspunkt en meget vigtig del af den nordlige dimension. I Barentsområdet findes mange miljømæssige og sociale udfordringer såvel som udfordringer for transporter, som må løses, såfremt der skal opnås fælles sikkerhed i vor del af EU og i verden. Kan det finske formandskab oplyse:

Hvilke konklusioner den drager af den konference om den nordlige dimension, der blev afholdt den 11. 12. november i år, for at fremme udvikling, samarbejde og sikkerhed i Barentsområdet?

Svar

(14. februar 2000)

Som bekendt lægger Unionen stor vægt på initiativet vedrørende den nordlige dimension. Det overordnede mål for Unionens initiativ vedrørende den nordlige dimension er at arbejde sammen med tredjelande i området for at styrke europæisk sikkerhed, stabilitet, demokratiske reformer og bæredygtig udvikling i Nordeuropa.

Tredjelandene i Barentsområdet, Island, Norge og Den Russiske Føderation, er vigtige partnere i den nordlige dimension. Alle tre deltog konstruktivt i ministerkonferencen i Helsingfors og vil naturligvis være omfattet af det tættere samarbejde, der omtales i formandskabets konklusioner fra denne konference. I disse konklusioner fremhæves det, at initiativet vedrørende den nordlige dimension tager sigte på at fremme udvikling, samarbejde og sikkerhed i Barentsområdet og i det nordeuropæiske område som helhed.

Det Europæiske Råd i Helsingfors anmodede Kommissionen om i tæt samarbejde med Rådet og i samråd med regionens partnerlande i den nordlige dimension at udvikle en handlingsplan for dette initiativ.

Formandens konklusioner fra ministerkonferencen fremhæver yderligere den rolle, som de nuværende regionale organer vil spille i det fremtidige arbejde med initiativet vedrørende den nordlige dimension, bl.a. Det Euro-arktiske Barentsråd. I konklusionerne fra mødet i Helsingfors anses de regionale organer for at have en særlig rolle som instrumenter til identificering og gennemførelse af fælles prioriteter vedrørende den nordlige dimension.

Fremme af udvikling, samarbejde og sikkerhed i Barentsområdet er derfor en integrerende del af det kommende arbejde inden for initiativet vedrørende den nordlige dimension.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1822/99

af Arlindo Cunha (PPE-DE) til Kommissionen

(12. oktober 1999)

Om: Aftalen om liberalisering af samhandlen mellem Den Europæiske Union og Sydafrika

Handelsaftalen mellem Den Europæiske Union og Sydafrika forventes at træde i kraft 1. januar 2000. Der er imidlertid stadig uenighed mellem Sydafrika og Den Europæiske Union om fortolkningen af aftalens bestemmelser om vin, navnlig betegnelserne portvin og sherry.

Det skulle dreje sig om følgende fortolkninger:

- Sydafrika mener, at der efter 12 år indledes drøftelser for at erstatte de anførte betegnelser med nye navne, som parterne skal være enige om.

- EU mener, at aftalen indebærer, at disse betegnelser ikke fortsat kan anvendes af sydafrikanerne efter den fastsatte periode på 12 år. Det er derfor nødvendigt allerede nu at begynde at overveje alternative betegnelser.

Vil kommissionsmedlem Pascal Lamy på den baggrund oplyse, om handelsaftalen mellem EU og Sydafrika vil træde i kraft før aftalen om vin, samt om hvad der gøres for at nå frem til den korrekte fortolkning af aftalen om oprindelsesbetegnelserne for de pågældende vine?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(1. december 1999)

Kommissionen mener ikke, at der foreligger divergerende fortolkninger at bestemmelserne i bilag X til handels- og samarbejdsaftalen med Sydafrika vedrørende vin og spiritus, selv om teksten juridisk set muligvis ikke er fuldt tilfredsstillende. Begge parter er indstillet på fuldt ud at respektere det kompromis, der blev opnået enighed om i marts 1999, som det klart fremgik af den fælles erklæring af den 10. oktober 1999 om vin- og spiritusaftalen mellem Sydafrika og Fællesskabet(1).

Den 11. oktober 1999 noterede Rådet sig denne fælles erklæring og har bekræftet ordlyden i bilag X til aftalen.

Den samlede handels- og samarbejdsaftale træder i kraft den 1. januar 2000.

(1) Aftalen vil indarbejde aftalen om portvin og sherry i udviklings- og samarbejdsaftalen med nøjagtig den ordlyd, som den havde, da den blev indgået i marts. Aftalen omfatter alle produkter, for hvilke der for indeværende anvendes betegnelsen portvin eller sherry.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1687/99

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. september 1999)

Om: Det flerårige operationelle program for landbrug og udvikling af landdistrikterne i Galicia for 1994-1999

Det flerårige operationelle program for landbrug og udvikling af landdistrikterne i Galicia for 1994-1999 blev godkendt af Kommissionen ved beslutning C(94)3596 af 14.12.1994.

Programmet er opdelt i flere delprogrammer: 1) sammenlægning af jordlodder, 2) naturbevarelse og bekæmpelse af brande, 3) landbrugsproduktion, herunder modernisering, undersøgelser og forbedring af fødevarekvaliteten.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke beløb der er afsat til hvert af disse delprogrammer for hvert år mellem 1994 og 1999?

Er Kommissionen bekendt med grundene til, at den galiciske regionalregering ikke i 1997 offentliggjorde den officielle indkaldelse af ansøgninger om støtte under delprogrammet for modernisering, undersøgelser og forbedring af fødevarekvaliteten, som fastsat ved kongeligt dekret 204 af 1996?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. oktober 1999)

Som det ærede medlem nævner, er det EU-medfinansierede operationelle program for landbrug og udvikling af landdistrikterne i Galicien opdelt i tre delprogrammer.

Delprogram I for forbedring af vilkårene for landbrugsproduktion og af boligforholdene i landområder har fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Udviklingssektionen, i programmeringsperioden fået tildelt 122 930 000 fordelt på seks trancher, den første for 1994 på 20 530 000 og de fem næste på 20 480 000 årligt.

Delprogram II for beskyttelse og bevarelse af de naturlige ressourcer har i alt fået tildelt 113 220 000, fordelt således på seks årlige trancher: 1994: 6 600 000, 1995: 12 970 000, 1996: 21 220 000, 1997: 22 640 000, 1998: 24 120 000 og 1999: 25 670 000.

Delprogram III for omstilling (forbedring) og omlægning af fødevarekvaliteten og diversificering af landbrugsaktiviteterne har i alt fået tildelt 67 380 000, heraf for 1994: 8 859 000, for 1995: 10 456 000, for 1996: 10 876 000, for 1997: 11 668 000, for 1998: 12 592 000 og for 1999: 12 929 000.

Det bør i øvrigt nævnes, at det operationelle program for landbrug og udvikling af landdistrikterne i Galicien er baseret på en støtteordning.

Et offentligt udbud er derfor ikke påkrævet.

Kommissionen foreslår, at det ærede medlem henvender sig til de forskellige organer, bl.a. Galiciens lokalregering og landbrugsministeriet, for at indhente mere præcise oplysninger om dette emne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2590/99 af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen. Udtræden af Schengen-samarbejdet.



EF-Tidende nr. 219 E af 01/08/2000 s. 0182 - 0182



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2590/99 af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen (11. januar 2000) Om: Udtræden af Schengen-samarbejdet På hvilken måde, hvis der findes nogen, kan en medlemsstat ophæve sit medlemskab af Schengen-samarbejdet? Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino (24. januar 2000) Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-2853/98 fra Jens-Peter Bonde(1). (1) EFT C 297 af 15.10.1999, s. 33.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2649/99

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Justering af Urban-initiativet i Rom

Kan Kommissionen under henvisning til tidligere forespørgsel E-0568/99(1) og på baggrund af kommissionsmedlem Wulf-Mathies' svar herpå af 3. maj 1999 oplyse:

1. om den har sænket bevillingerne på grund af de voksende forsinkelser?

2. om Rom Kommune siden slutningen af april har indhentet noget af det forsømte og indgået forpligtelser for 70 % af midlerne således om forudset af Kommissionen?

3. om det ville være muligt at få forelagt et sammenligningsgrundlag fra de øvrige medlemsstater?

4. hvorledes den endelige balance ser ud?

(1) EFT C 370 af 21.12.1999, s. 63.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(2. februar 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2030/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Atomrisikoen i Europa

Som følge af en folkeafstemning har Italien ingen atomkraftværker. Farerne ved den fortsatte beståen af atomkraftværker er blevet tydeliggjort af begivenhederne i Japan for nylig, idet atomrisikoen også kan berøre områder og borgere i lande, der ikke har atomkraftværker.

Ligger Kommissionen inde med en opgørelse over atomkraftværkerne i Europa, som også indeholder fuldstændig pålidelige oplysninger vedrørende deres sikkerhed?

Findes der kriterier for sikkerheden på hver enkelt atomkraftværk og justeres de løbende?

Kan disse kriterier offentliggøres?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(11. januar 2000)

Den Internationale Elværksorganisation (Unipede) offentliggør jævnligt statistikker om atomkraftværkerne i Europa. I øvrigt findes der en række databanker i forskellige lande. Som eksempel kan nævnes den franske databank Elecnuc under Commissariat à l'énergie atomique, Direction de la stratégie et de l'évaluation, Service des études économiques (CEA/DSE/SEE), som hvert år offentliggør de vigtigste data vedrørende atomkraftværker.

Ansvaret for den nukleare sikkerhed påhviler den medlemsstat, i hvis jurisdiktion det pågældende atomkraftværk er beliggende. Medlemsstatens nukleare sikkerhedsmyndighed sørger for at informere offentligheden om situationen i hvert af de anlæg, den kontrollerer.

I Frankrig offentliggøres f.eks. månedsmagasinet Contrôle samt årsrapporten fra det direktoratet for nuklear sikkerhed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1785/99

af Ingo Friedrich (PPE-DE) til Kommissionen

(11. oktober 1999)

Om: Tildeling af Phare-projekter

1. Fastsættes der i direktiverne om Phare-projekter bestemmelser om, at institutioner i EU's medlemsstater også ubetinget skal tilgodeses ved tildelingen af projekter?

2. Hvordan sikres det, at projektansøgere fra EU-medlemsstaterne ikke udkonkurreres gennem dumping-priser fra ansøgere fra de central- og østeuropæiske lande?

3. Hvordan kontrolleres det i forbindelse med et Phare-projektudbud, at størrelsen af de planlagte projektbeløb er beregnet således, at også ansøgere fra EU's medlemsstater har en chance for at deltage og kan afgive et tilbud, der står i relation til omkostningerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(22. november 1999)

1. I Rådets forordning (EØF) nr. 3906/89 af 18. december 1989 om økonomisk bistand til visse lande i Central- og Østeuropa(1) er det i artikel 7 fastsat, at alle fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne og i de lande, er modtager bistand fra Phare-programmet, kan deltage i udbud, licitationer, tilbudsafgivelse og kontrakter på lige vilkår. Medlemsstaternes institutioner kan således afgive tilbud, der tages i betragtning på samme vilkår som alle andre tilbud, og som derfor bør udarbejdes på et kommercielt grundlag.

2. Ved bedømmelsen af tilbuddene foretages der følgende vægtning af kvalitet/pris: For kontrakter om tjenesteydelser anvendes en vægtning på 70/30 for henholdsvis tekniske og finansielle tilbud; i forbindelse med kontrakter om bygge- og anlægsarbejder foretages der kun en finansiel vurdering for de tilbud, der ved den tekniske vurdering overstiger en tærskel på 65 %, og kontrakten tildeles derefter til det laveste tilbud; og i forbindelse med kontrakter om leverancer, foretages der kun en finansiel vurdering for de tilbud, som ifølge vurderingsudvalget opfylder de tekniske kriterier, og kontrakten tildeles systematisk til det laveste af de tilbud, der er i overensstemmelse med de tekniske specifikationer i udbudsbetingelserne.

Dette vurderingssystem indebærer, at det kun er de teknisk antagelige tilbud, der tages i betragtning, uanset om der er tale om tjenesteydelser, bygge- og anlægsarbejder eller leverancer.

3. Budgetterne for de enkelte projekter beregnes på grundlag af de midler, der anses for at være nødvendige for at nå det fastlagte mål. Med henblik herpå anvender projektadministratorerne overslag, der baseres på priserne på det europæiske marked.

(1) EFT L 375 af 23.12.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2142/99

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Galicisk i Ariane-programmet

Kommissionen har udvalgt 291 projekter i forbindelse med Ariane-programmet til støtte for bøger og læsning og udbredelsen af moderne europæiske litterære værker, bl.a. støtte til oversættelse og til bogbranchen.

Hvor mange af disse projekter er afsat til værker på galicisk? Hvilke værker er der tale om? Hvor store beløb er der blevet bevilget?

Hvor mange værker på galicisk blev støttet via Ariane-programmet i 1997 og 1998, og hvor mange værker blev der ydet støtte til i alt? Hvilke værker var der tale om, og hvor stort var det bevilgede beløb? Hvor store var de samlede bevillinger til Ariane i de pågældende år?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(21. december 1999)

Den samlede bevilling til Ariane-programmet var i 1999 på 4,1 mio. EUR. Inden for rammerne af dette program blev der forelagt 12 projekter om oversættelse af forskellige litterære værker (fra fransk og engelsk) til galicisk. 11 projekter nåede ikke igennem den formelle udvælgelsesprocedure, fordi visse af de kriterier for støtte, der var opregnet i EFT(1), ikke var respekteret, og et projekt, som havde passeret Kommissionens formelle foreløbige udvælgelse, blev ikke udvalgt ved den endelige udvælgelse. De begrænsede finansielle midler gør det umuligt at udvælge mere end nogle få projekter af særlig litterær og kulturel kvalitet som angivet af den uafhængige ekspertgruppe, der er udvalgt i en række medlemsstater og i landene i Den Europæiske Frihandelszone (EFTA) og Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), som bistår Kommissionen ved udvælgelse af projekterne.

De samlede bevillinger til programmet var i 1998 på 3,3 mio. ECU, men der blev ikke forelagt projekter om oversættelse af værker til eller fra galicisk.

I 1997 var der til programmet bevilget 2,3 mio. ECU, og et enkelt projekt om oversættelse et fransk værk til galicisk blev indsendt og udvalgt. Det drejede sig om anmodning af støtte til oversættelse til galicisk af værket Les Mots af Jean-Paul Sartre på forlaget Ediciones Laiovento, som fik tildelt det beløb, der var ansøgt om, nemlig 2 418 ECU.

(1) EFT C 23 af 28.1.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1502/99

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Planer i Kommissionen om lovgivning om bortskaffelse af tæppeaffald

For nylig er RECAM-projektet (Recycling of Carpet Materials) afsluttet efter tre år. Dette projekt blev støttet af Kommissionen over BRITE-EURAM-programmet. Den væsentligste konklusion var, at der, hvis EU-lovgivning i de kommende år sætter en stopper for muligheden for at bortskaffe problematisk tæppeaffald, kan etableres en europæisk ordning for genbrug af over 1 mio. t tæppeaffald.

1. Er Kommissionen bekendt med denne konklusion af det RECAM-projekt, den har medfinansieret?

2. Har Kommissionen konkrete planer om at gennemføre sådan lovgivning, hvilke planer er der i bekræftende fald tale om, og hvilken frist vil der blive fastsat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(22. oktober 1999)

I Europa ender hvert år cirka 1,6 millioner tons tæppeaffald på lossepladser eller i kommunale affaldsforbrændingsanlæg. I Fællesskabet øves der en stadig voksende pression for at stimulere både materiel, kemisk og termisk genudnyttelse af affald. Disse var blandt de vigtigste mål for RECAM-forskningsprojektet (REcycling of CArpet Materials), der finansieres som led i Fællesskabets program for industri- og materialeteknologi (Brite-Euram). RECAM-forskningsprojektet har givet værdifulde tekniske resultater, som viser lovende muligheder for industriel udnyttelse med heraf følgende positive virkninger for miljøet. Dette kan nemlig ventes at ville medføre en reduktion i omkostningerne ved håndtering af tæppeaffald samt i udnyttelsen af ikke-fornyelig fossil energi, ligesom der bliver tale om genvinding og genbrug af materialer af høj kvalitet. For at omsætte resultaterne fra RECAM i praksis og skabe et økonomisk bæredygtigt affaldshåndteringssystem har tæppeindustrien oprettet organisationen Carpet Recycling Europe (CRE). CRE skal efter planerne fungere til år 2000, men kan forlænges. I henhold til de tilgængelige oplysninger er CRE ved at opføre et demonstrationsanlæg til identifikation og sortering af tæppematerialer.

Kommissionen er af den opfattelse, at oprettelse og udvikling af markeder for genbrugsmaterialer først og fremmest skal foretages af de private erhvervsdrivende. Kommissionen er parat til at bistå og om nødvendigt bidrage til en sådan udvikling og eventuelt efter omhyggelig undersøgelse indføre regler på området. For at drøfte alle spørgsmål vedrørende genanvendelse og fremme af genbrugssektoren har Kommissionen i 1999 oprettet et Recycling Forum, som skal indgive en endelig rapport ledsaget af forslag ved udgangen af 1999. Dette Recycling Forum har endnu ikke modtaget nogen anmodning om at drøfte genanvendelse af tæpper, og dette spørgsmål har derfor ikke været behandlet.