ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2464/98

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(30. juli 1998)

Om: Antidumpingtold for staalproducenter

Tak for svaret af 11. juni 1998 paa min tidligere forespoergsel (P-1606/98)(1). Da svaret imidlertid vedroerer allerede gennemfoerte foranstaltninger for skruer af rustfrit staal, stiller jeg mine spoergsmaal til Kommissionen endnu en gang, idet jeg henviser til, at mine spoergsmaal vedroerte staalskruer:

1. Agter Kommissionen at gennemfoere saadanne foranstaltninger?

2. Hvor hoej vil denne told i bekraeftende fald vaere pr. ton?

3. Fra hvilket tidspunkt regner man med at indfoere en antidumpingtold for de omtalte produkter?

4. Vedroerer foranstaltningen udelukkende staalskruer, eller vil ogsaa andre staalprodukter blive beroert heraf?

5. Vil alle staalproducenter fra Fjernoesten blive beroert af toldpolitikken?

6. For hvilke producenter skal denne antidumpingordning i benaegtende fald gaelde?

7. Hvis Kommissionen fastsaetter forskellige toldtariffer, hvordan beregner den saa disse?

8. Hvor laenge agter Kommissionen at opretholde en eventuel ordning?

9. Via hvilken informationskanal og fra hvilket tidligst mulige tidspunkt kan de virksomheder, der beroeres af foranstaltningen, faa oplysninger om Kommissionens overvejelser i dette spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan

(18. september 1998)

1. Kommissionen indleder normalt ikke antidumpingprocedurer paa eget initiativ, men ser paa klager fra en EF-producent, som rammes af dumpingimport.

2. Der kan ikke siges noget om, hvor hoej en saadan told vil blive, eller hvilken type told der kan blive tale om, foer der er foretaget en undersoegelse.

3. I henhold til artikel 7, stk. 1, i grundforordningen vedroerende antidumping (Raadets forordning (EF) 384/96 af 22. december 1995(2)) indfoeres midlertidig told ikke tidligere end 60 dage, og ikke senere end ni maaneder efter tidspunktet for indledningen af proceduren, hvis forudsaetningerne herfor er til stede.

4. Fastlaeggelsen af, hvilket produkt der vil blive beroert af proceduren, afhaenger af klagen. EF-erhvervsgrenen kan indgive en klage for andre produkter.

5. og 6. Fastlaeggelsen af, hvilke lande og hvilke producenter proceduren vil blive indledt mod, afhaenger af klagen og kan aendres af Kommissionen paa eget initiativ.

7. Hvor stor told der paalaegges samarbejdende producenter, beregnes ud fra den enkeltes individuelle dumping- og skadesmargener.

8. Endelig told udloeber generelt efter fem aar, medmindre det af en genoptagelse af en undersoegelse fremgaar, at dumpingen og skaden efter foranstaltningens ophoer sandsynligvis vil fortsaette eller gentage sig.

9. I henhold til artikel 5, stk. 5, i grundforordningen kan Kommissionen ikke give oplysninger om en klage, medmindre der er truffet afgoerelse om indledning af en undersoegelse.

(1) EFT C 50 af 22.2.1999, s. 54.

(2) EFT L 56 af 6.3.1996.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2519/98

af Marco Cellai (NI) til Kommissionen

(28. juli 1998)

Om: Fireaarsprogrammet MARCO 1999-2003

I 1998 udloeb Kommissionens fjerde fireaarsprogram MARCO, der indeholdt midler til videnskabelig og teknologisk forskning. Disse midler har udgjort den vaesentligste kilde til finansieringen af grundforskningens aktiviteter. Som foelge af den kroniske mangel paa offentlige midler til grundforskning (ca. 3 % af BNP i Europa) kan det med rette haevdes, at Kommissionen med dette program har skabt en god ligevaegt mellem grundforskning og anvendt forskning.

I oejeblikket droeftes retningslinjerne for det kommende MARCO-program 1999-2003.

Er det korrekt, at Kommissionen vil foretage en vaesentlig omlaegning til fordel for anvendt forskning paa bekostning af grundforskningen? Hvis denne formodning bekraeftes, vil der opstaa en ugunstig situation for den europaeiske forskning og den nuvaerende tendens til, at de europaeiske forskere udvandrer til andre lande, vil forstaerkes. Hvis det kommende MARCO-program nedskaerer midlerne til grundforskning, er der ogsaa risiko for, at den europaeiske forskning begraenses til videnskabelig og teknologisk anvendelse, mens innovationen, der er resultatet af den europaeiske grundforsknings kreativitet, vil blive alvorligt tilsidesat.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson

(22. september 1998)

Kommissions forslag til det femte rammeprogram for forskningen(1) tager sigte paa at tage de oekonomiske og sociale udfordringer op, som Europa i dag staar over for, herunder beskaeftigelse, livskvalitet og styrkelse af virksomhedernes konkurrenceevne.

Parlamentet har, som Raadet, stoettet dette tiltag. Raadet udtalte sig i sin faelles holdning imidlertid for en bevillingsramme paa 14 mia. ECU, hvilket svarer til et fald i indsatsen inden for forskning og teknologisk udvikling (FTU) i forhold til det nuvaerende niveau, medens Kommissionen og Parlamentet gaar ind for en bevillingsramme paa 16,3 mia. ECU.

Noegleaktionerne, som udgoer rygraden i det nye rammeprorgam, indeholder veldefinerede samfundsoekonomiske maal i relation til disse udfordringer. For at naa disse maal er det noedvendigt at laegge saerlig vaegt paa integrerede og tvaerfaglige metoder, som daekker mange sektorer samtidig, og at soerge for en rimelig ligevaegt mellem grundforskning, anvendt forskning og demonstration.

Ved at foelge denne fremgangsmaade vil grundforskningen ikke blive straffet, tvaertimod vil resultaterne fra grundforskningen i hoejere grad blive udnyttet til at naa maalene for det femte rammeprogram. Den videnskabelige og teknologiske ekspertise, der ligger til grund for Faellesskabets forskningspolitik, vil naturligvis stadig vaere et af de grundlaeggende principper for det kommende FTU-rammeprogram og vil gaelde for alle dets aktioner.

(1) KOM(97) 142 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2612/98

af Mirja Ryynaenen (ELDR) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Medlemsstaternes finanspolitik og dens stabilitet

I EU's medlemslande varierer de finanspolitiske rammer betydeligt, dvs. hvordan arbejdet med det aarlige budget skrider frem og hvor decentral og skroebelig processen er. Nu hvor beslutningen om OEMU'ens tredje fase er blevet taget, boer der i enkelte lande arbejdes for, at den interne stabilitet i den monetaere union sikres. Denne stabilitet kan forstyrres, f.eks. af et enkelt lands ekspansive finanspolitik, hvor de reelle udgiftsforoegelser er "gemt" i budgetudgifterne.

Som foelge af denne risiko boer de finanspolitiske institutionelle rammer for den offentlige sektor vaere sammenlignelige.

Hvordan vil Kommissionen sikre, at finanspolitikken i de enkelte medlemsstater er sammenlignelig?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(27. oktober 1998)

Det er rigtigt, at medlemsstaternes budgetter udarbejdes paa mange forskellige maader. Det er naturligt, da budgetprocedurerne er resultatet af mange aars budgetpraksis og skal passe ind i forskellige traditioner og institutionelle rammer. Man skal dog ikke overdrive betydningen af disse forskelle. Endvidere kan der spores en tendens til konvergens i overensstemmelse med kravene i artikel 3 i protokol nr. 5 om proceduren i forbindelse med uforholdsmaessigt store underskud. I henhold til disse krav skal medlemsstaterne sikre, at de nationale procedurer paa budgetomraadet giver dem mulighed for at opfylde de forpligtelser inden for dette omraade, som de har i medfoer af traktaten. Eksempelvis udarbejder naesten alle medlemsstater i dag deres budgetter paa basis af kalenderaaret og ikke finansaaret.

Forud for etableringen af Den OEkonomiske og Monetaere Union har baade Faellesskabet og medlemsstaterne udfoldet store bestraebelser for at fremlaegge gennemsigtige og sammenlignelige budgettal. Det skal i denne forbindelse fremhaeves, at de tal, som Kommissionen anvender ved overvaagelsen af budgetterne, fremkommer paa grundlag af faelles regnskabsregler i alle medlemsstaterne (Det europaeiske nationalregnskabssystem, ESA). Selv om budgetprocedurerne saaledes er forskellige, raader Kommissionen over de fornoedne redskaber til at vurdere medlemsstaternes og hele Faellesskabets financielle stilling og policy-mix.

Kommissionen har nu til hensigt at supplere de vigtige bestraebelser, der er udfoldet i forbindelse med fremlaeggelsen af aarlige tal, med en forbedring af sammenligneligheden af de kortsigtede indikatorer for de offentlige finanser. Ved hjaelp af de forventede resultater vil det vaere lettere at fremme en praecis og akkurat analyse af den finansielle stilling og policy-mix i Faellesskabet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2655/98

af Antoinette Spaak (ELDR) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Anvendelse af sprog i Den Europaeiske Unions institutioner

1. Hvor stort et antal sider originaltekst paa et af Den Europaeiske Unions sprog blev der foer i tiden og bliver der nu om dage produceret, og paa hvilke sprog er de blevet sendt til oversaettelse?

2. Hvad er holdningen hos de europaeiske institutioner i lyset af udvidelsen paa det sproglige plan?

3. Hvilke sprog anvendes under forhandlingerne inden for WTO, og med COEEL-landene, Cypern, de baltiske lande og landene i det tidligere Sovjetunionen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Errki Liikanen

(26. oktober 1998)

1. I 1997 modtog Kommissionens oversaettelsestjeneste ca. 250 000 sider til oversaettelse til et, flere eller alle de officielle EU-sprog. De vaesentligste udgangssprog var engelsk og fransk. Antallet af oversatte sider udgjorde samme aar lidt over 1 100 000, hvoraf 700 000 sider til alle de officielle sprog. For visse sprogkombinationers vedkommende er der dog kun tale om et meget begraenset antal oversatte sider.

2. Den ordning, der gaelder paa det sproglige omraade, er stadigvaek den samme som den, der blev fastsat ved forordning nr. 1 fra 1958, som aendret i forbindelse med de forskellige tiltraedelser til Faellesskabet. Ordningen kan aendres gennem den procedure, der er omhandlet i EF-traktatens artikel 217.

Kommissionens forslag i forbindelse med Agenda 2000 bygger paa den hypotese, at den ny ordning paa det sproglige omraade ogsaa vil omfatte ansoegerlandenes sprog. Kommissionen har opstillet en videreuddannelsesordning for at daekke de nye oversaettelsesbehov.

Hvad tolkning angaar, er Kommissionen overbevist om, at det gennem hensigtsmaessige og intensive videreuddannelseskurser og maalrettede ansaettelser kan lade sig goere at tilbyde udvidet tolkning, bl.a. ved hjaelp af modulkabiner i samspil med asymmetrisk tolkning. I forbindelse hermed har den omstrukturering af Kommissionens Faelles Tolketjeneste ("SCIC"), der blev paabegyndt i andet halvaar af 1996, aabnet mulighed for, at der inden for de naeste fem aar og til 1998 - priser kan tilbydes supplerende daekning af 500 passive sprog (de sprog, hvorfra der tolkes) og tolkning til og fra de eventuelle nye officielle sprog til minimale omkostninger. I den forbindelse har Kommissionen besluttet allerede i aar at goere en saerlig indsats med hensyn til uddannelse i de central- og oesteuropaeiske sprog.

3. Indenfor Verdenshandelsorganisationen (WTO) forhandles der paa engelsk, fransk og spansk.

Hvad angaar de sprog, der anvendes ved tiltraedelses-forhandlingerne med Cypern, Estland, Ungarn, Polen, Den tjekkiske Republik og Slovenien, er forhandlingerne paabegyndt ved hjaelp af en analytisk gennemgang emne for emne af Faellesskabets erhvervede rettigheder. Under moederne kan ansoegerlandene udtrykke sig paa deres eget sprog. Naar de goer det, tolkes der til engelsk, fransk og tysk. Naar gennemgangen af et emne er afsluttet, fremlaegger ansoegerlandene deres formelle forhandlingspositioner. Hidtil har de dokumenter, der i denne forbindelse er blevet fremlagt, alle vaeret udfaerdiget paa engelsk.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1902/98

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Saerlige regler for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader

Kan Kommissionen oplyse, hvorfor den paa et tidspunkt, hvor man ivrigt afventer Domstolens dom i den sag, Belgien har anlagt mod Spanien (sag C-388/95), foreslaar en aendring af forordning (EOEF) 823/87(1) for at goere det muligt for medlemsstaterne - forudsat at visse betingelser er opfyldt - at tillade bestemte producenter at forbyde masseforsendelse af deres kvalitetsvine uden for deres bestemte dyrkningsomraader?

Kan Kommissionen paa baggrund af den ovenfor beskrevne situation oplyse, hvorfor et forslag om kontrolleret masseforsendelse af vin - hvormed formaalet er at beskytte aegtheden af den paagaeldende vin - har faaet lov til at ligge ubehandlet hen i Kommissionen laengere, end dommen i sag C-388/95 er blevet afventet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. juli 1998)

Hvad angaar den foerste del af spoergsmaalet, kan Kommissionen oplyse det aerede medlem om, at den i forbindelse med spoergsmaalet om aftapning af kvalitetsvine, som er produceret i bestemte dyrkningsomraader (kvbd), besluttede samtidig at forelaegge en interventionserklaering for Domstolen i sag C-388/95, der verserer mellem Belgien og Spanien, og at tage lovgivningen op til revision.

Kommissionen tilsendte Raadet et forslag(2) til raadsforordning om aendring af forordning (EF) 823/87 om fastlaeggelse af saerlige regler for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader(3) for at foreslaa en EF-ramme for dette omraade og for at undgaa, at denne foranstaltning traeffes uden en ordentlig begrundelse og samtykke fra stoerstedelen af de erhvervsdrivende inden for omraadet. Hvad angaar dette forslags indhold, henvises det aerede medlem til svaret paa skriftlig forespoergsel P-1657/98 fra hr. Buffetaut(4).

Hvad angaar den anden del af spoergsmaalet, nemlig hvorfor et forslag om kontrolleret masseforsendelse af vin ikke er blevet godkendt, kan Kommissionen oplyse det aerede medlem om, at dette forslag ikke opnaaede stoette i producentmedlemsstaterne, fordi det var for uhaandterligt og ikke kunne anvendes paa alle kvbd-vine, der transporteres in bulk. Det blev betragtet som en uforholdsmaessigt stor belastning at goere denne foranstaltning obligatorisk for alle kvbd-vine, for selv om den maaske kunne foere til en bedre kontrol af vin, der transporteres in bulk, kunne den ikke garantere den specifikke kvalitet og identitet af oprindelsen af hver enkelt aftappet kvbd-vin.

(1) EFT L 84 af 27.3.1987, s. 59.

(2) EFT C 108 af 7.4.1998.

(3) EFT L 84 af 27.3.1987.

(4) EFT C 31 af 5.2.1999, s. 65.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2944/98

af Gianfranco Dell'Alba (ARE) til Kommissionen

(8. oktober 1998)

Om: B7-6601 - Samarbejdsaftaler med tredjelande

Paa Europa-Parlamentets initiativ er der paa konto B7-6601 i Den Europaeiske Unions budget, samarbejsaftaler med tredjelande, opfoert l,6 mio ecu, som bl.a. skal bruges til samfinansiering af eksterne aktioner med Republikken Kina med henblik paa Taiwans optagelse i Verdenshandelsorganisationen.

Den 31. juli 1998, dvs. 7 maaneder efter at budgettet blev vedtaget af budgetmyndigheden, var kun 19 % af forpligtelsesbevillingerne opfoert.

Hvad afholder Kommissionen fra faktisk at ivaerksaette denne post, eftersom den i sit foreloebige budgetforslag har opfoert denne post med samme bemaerkning, og Raadet har bibeholdt den under foerstebehandlingen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan

(4. november 1998)

Som det vil vaere det aerede medlem bekendt, foreligger der ikke for oejeblikket noget retsgrundlag for foranstaltninger vedroerende Taiwan under budgetpost B7-6601, som vedroerer samarbejdsaftaler mellem Faellesskabet og tredjelande. Kommissionen soeger aktivt at finde muligheder for at anvende denne budgetpost, men det maa paa nuvaerende tidspunkt vaere det vigtigste at faa fastlagt retsgrundlaget, uden hvilket foranstaltninger, der ivaerksaettes i henhold til denne budgetpost, risikerer at blive annulleret paa et senere tidspunkt.

Kommissionen skal dog understrege, at den fortsat gaar ind for at opretholde staerke og sunde oekonomiske og handelsmaessige forbindelser med Taiwan.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2710/98

af Marie-Noëlle Lienemann (PSE) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Hvidvaskning af sorte penge og indfoerelsen af euro

Hvorledes agter Kommissionen at styrke bestemmelserne om bekaempelse af "sorte penge" og det sorte marked?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. oktober 1998)

Den 1. juli 1998 vedtog Kommissionen sin anden rapport(1) til Parlamentet og Raadet om gennemfoerelsen af Raadets direktiv 91/308/EOEF om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge(2).

Rapporten indeholder en vurdering af Faellesskabets bestraebelser paa at bekaempe hvidvaskning af penge og anfoerer desuden, at Kommissionen i oejeblikket er ved at udarbejde et nyt forslag til direktiv med henblik paa at ajourfoere og udvide 1991 - direktivet. Dette er i overensstemmelse med de oensker, Parlamentet fremsatte i sin betaenkning og beslutning fra 1996(3) og med henstillingerne i handlingsplanen til bekaempelse af organiseret kriminalitet, der blev vedtaget paa Det Europaeiske Raad i Amsterdam(4). Det nye forslag tager sigte paa et bredere forbud mod hvidvaskning af penge, en udvidelse af direktivets forpligtelser til ogsaa at omfatte visse ikke-finansielle erhverv og en styrkelse af samarbejdet mellem de myndigheder i medlemsstaterne, der er ansvarlige for hvidvaskningsbekaempelse.

Hvad angaar bestraebelserne paa bekaempelse af hvidvaskning af penge i forbindelse med overgangen til euroen, henviser Kommissionen det aerede medlem til svaret paa mundtlig forespoergsel H-501/98 fra Richard Graham Corbett under spoergetiden i Parlamentets moedeperiode i juni 1998(5).

(1) KOM(98) 401 endelig udg.

(2) EFT L 166 af 28.6.1991.

(3) Dokument A4-0187/96 og EFT C 198 af 8.7.1996, s. 245.

(4) EFT C 251 af 15.8.1997.

(5) Parlamentets forhandlinger (juni 1998).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2402/98

af Olivier Dupuis (ARE) til Raadet

(28. juli 1998)

Om: Karadzics finansielle operationer

Ifoelge oplysninger bragt i ugemagasinet Nezavisne Novine, der udgives i Banja Luka, og gengivet i Corriere della Sera den 22.6.1998 blev der i marts 1997 overfoert 17 mio mark (svarende til 17 mia ITL) fra Republika Srpskas nationalbank til Nuova Banca di Credito di Trieste (ogsaa kendt under det slovenske navn Trzaska Kreditna Banka). Pengeoverfoerslen skal vaere blevet foretaget af krigsforbryderen Radovan Karadzics maend kort tid foer, han maatte overdrage ledelsen af republikken Srpska til den nuvaerende premierminister Milorad Dodiks "moderate" folk. De mange penge, der blev overfoert, menes at hidroere dels fra de bosniske serberes plyndringer under de "etniske udrensninger", dels fra ulovlig omgang med republikken Sprskas ejendom.

- Hvilke oplysninger kan Raadet fremskaffe om aktiviteterne i selskabet Sarnos Establishment i Liechtenstein, som Karadzics folk aabenbart har anvendt som daekning for kapitaloverfoerslerne?

- Hvilke oplysninger kan Raadet fremskaffe om aktiviteterne i Ispeco (internationalt institut for politiske og oekonomiske undersoegelser angaaende udvikling og samarbejde), der har saede i Rom og ledes af Gianfranco Oliviero? Instituttet opstod saa vidt vides i juni 1995 som en politisk-oekonomisk lobby for Radovan Karadzic i Italien.

- Hvilke foranstaltninger agter Raadet at traeffe for fremover at forhindre direkte og/eller indirekte medskyldighed i krigsforbryderen Radovan Karadzics ugerninger og for at styrke de europaeiske institutioners samarbejde med Den Internationale Domstol om forbrydelserne i eks-Jugoslavien?

Svar

(14. december 1998)

Raadet vil gerne takke det aerede parlamentsmedlem for at have gjort opmaerksom paa dette anliggende. Raadet beklager, at det paa grund af spoergsmaalets art ikke kan give de oenskede oplysninger. Raadet har dog videresendt ordlyden af det aerede medlems spoergsmaal til Italiens og Liechtensteins myndigheder, som er ved at undersoege dem.

Med hensyn til at styrke de europaeiske institutioners samarbejde med Den Internationale Krigsforbryderdomstol vedroerende det Tidligere Jugoslavien (ICTY) vil Raadet gerne paapege, at det foerst og fremmest er de enkelte medlemsstaters ansvar at samarbejde med ICTY. Raadet har dog altid stoettet ICTY'S arbejde politisk og har gjort samarbejdet med domstolen til et vigtigt aspekt i vurdering af, om staterne i det tidligere Jugoslavien opfylder Dayton-fredsaftalerne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2665/98

af Ilona Graenitz (PSE) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Rammedirektiv for levnedsmidler

Bangemann rejste i sin udtalelse til Breyer-betaenkningen (tilsaetningsstoffer til levnedsmidler - A4-0242/98 - den 14. juli 1998 spoergsmaalet om et levnedsmiddeldirektiv. Parlamentet stoettede i sin beslutning af 10. marts 1998 (A4-0009/98) tanken om et saadant direktiv.

Er den detaljerede droeftelse om et saadant direktiv allerede blevet indledt? Kan der regnes med et direktivforslag allerede i Europa-Parlamentets indevaerende valgperiode eller i den nuvaerende Kommissions mandatperiode?

Vil fremlaeggelsen af et saadant direktiv ske saa betids, at det ogsaa vil kunne indgaa i den "Acquis Communautaire", som ansoegerlandene skal overtage?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(8. oktober 1998)

Kommissionen bekraefter over for det aerede medlem, at dens tjenestegrene i naermeste fremtid vil gaa i gang med det forberedende arbejde til udformningen af et rammedirektivforslag om levnedsmidler.

Da emnet er saerdeles komplekst og kraever indgaaende hoeringer af alle beroerte parter, er Kommissionen paa nuvaerende tidspunkt desvaerre ikke i stand til at opgive nogen frister for, hvornaar det forberedende arbejde vil vaere afsluttet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2723/98

af Leonie van Bladel (UPE) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Tvivl med hensyn til sikkerheden i et atomkraftvaerk paa Cuba

1. Har Kommissionen kendskab til, at man paa ny har sat gang i opfoerelsen af et atomkraftvaerk i Juragua paa Cuba, som indledtes i 1981 og blev standset i 1992, og hvis bygning i en artikel for nylig i tidsskriftet "The Independent" blev betegnet som "forfalden"?

2. Er Kommissionen rede til at indhente oplysninger om sikkerheden baade i bygningen og i de reaktorer, som i loebet af fire aar siges at vaere klar til at blive taget i brug?

3. Hvilke perspektiver giver Cubas observatoerstatus under Lomé-konventionen for at finde en tilfredsstillende og sikker loesning paa dette spoergsmaal, isaer for Cuba, men ogsaa for regionen og generelt for hele verden, og er Kommissionen rede til at goere brug af denne nye politiske forbindelse mellem EU og Cuba?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín

(9. oktober 1998)

Kommissionen er underrettet om de cubanske myndigheders projekt for faerdiggoerelse af byggeriet paa kernekraftvaerket i Juragua.

Med hensyn til sikkerhedsaspekterne ved vaerket, er det Den Internationale Atomenergiorganisation (IAEA), der har kompetence paa omraadet nuklear sikkerhed. De sikkerhedsforanstaltninger, som IAEA anbefaler, er dog kun henstillinger, som ikke er bindende paa internationalt plan.

Raadet har i forbindelse med Cubas observatoerstatus i gruppen af landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet praeciseret, at denne status ikke foregriber nogen beslutning om Cubas tiltraedelse af Lomé-konventionen. Kommissionen skal saaledes henlede det aerede medlems opmaerksomhed paa, at den faelles holdning vedroerende Cuba, der blev fastlagt den 2. december 1996 og bekraeftet den 9. juni 1998, udgoer grundlaget for forbindelserne mellem Unionen og Cuba.