SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1847/96 af Joan Colom i Naval (PSE) til Kommissionen (5. juli 1996)

Om: Forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet i forbindelse med offentlige skolers takster i medlemsstaterne

Offentlige uddannelsesinstitutioner (fra foerskole- til universitetsniveau) i nogle EU-medlemsstater praktiserer prisdifferentiering, idet der tages hensyn til elevens nationalitet og saaledes til, om denne er statsborger i den stat, der ejer den paagaeldende institution. Det vil sige, at der anvendes forskellige takster for tilmelding, indskrivning, maanedlige bidrag, vaerelse, kost osv. for egne statsborgere og udlaendinge, ogsaa selv om disse er faellesskabsborgere. Ikke overraskende er det normalt landets egne statsborgere, der betaler mindre eller endda modtager gratis ydelser, som andre faellesskabsborgere skal betale for.

Det er ligeledes konstateret, at i hvert fald én medlemsstat anvender en saerlig form for forskelsbehandling i forbindelse med undervisningsinstitutioner i tredjelande, idet medlemsstatens egne statsborgere og statsborgere i det tredjeland, hvor institutionen er beliggende, betaler mindre end andre faellesskabsborgere.

Mener Kommissionen paa baggrund af flere af Domstolens domme, at en saadan forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet er forenelig med traktaterne? Hvilke foranstaltninger agter den i benaegtende fald at traeffe?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson (18. september 1996)

Den foerste del af spoergsmaalet vedroerer den diskrimination, som EU-statsborgere ville blive udsat for, hvis de skulle betale stoerre beloeb end medlemsstaternes egne studerende for at faa adgang til visse offentlige uddannelsesinstitutioner. Det samme problem omtales i forbindelse med udbetaling af stipendier. Her skal Kommissionen minde om, at faellesskabsbestemmelserne, som fortolket af Domstolen, sikrer dels, at EU-studerende ligestilles med medlemsstaternes egne studerende med hensyn til adgang til almen uddannelse og erhvervsuddannelse (artikel 126 og 127 - tidligere artikel 128 - i EU-traktaten), dels at EU-arbejdstagere og deres boern ligestilles mere generelt, som fastsat ved artikel 48, 52 og 59 i Traktaten samt ved Raadets forordning nr. 1612/68. For saa vidt angaar den foerste kategori af personer, saa har Domstolen i sin retspraksis haft lejlighed til at bekraefte princippet, som foelger af faellesskabsretten, om ikke-diskrimination med hensyn til adgang til erhvervsuddannelseskurser (bl.a. ved afgoerelserne i foelgende sager: Forcheri, nr. 152/82 og Gravier, nr. 293/83 om den direkte anvendelse af Traktatens artikel 7 - nu den nye artikel 6). Ligebehandling indebaerer ikke blot, at det er forbudt at paalaegge en afgift, som er hoejere end den, der opkraeves af medlemsstaternes egne studerende, eller som de ikke skal betale, men ogsaa, at man har samme adgang til stipendier, med undtagelse af stipendier til daekning af leveomkostninger, som nationale statsborgere.

Med hensyn til studerende, som er boern af arbejdstagere, der har benyttet sig af retten til fri bevaegelighed i en anden medlemsstat, er de fuldt ud ligestillede og har adgang til samtlige de former for stoette, som kan ydes til nationale statsborgere, herunder stipendier til daekning af leveomkostninger (jf. Raulin, sag nr. 357/89).

Kommissionen har saaledes maattet gribe ind, endog med sagsanlaeg, i forbindelse med eksempler paa fremgangsmaader, som var i strid med faellesskabsretten, eller diskriminerende bestemmelser, som den havde faaet kendskab til. I oevrigt skal de nationale domstole anvende faellesskabsretten i overensstemmelse med Domstolens retspraksis, som i Belgien, hvor mange sager er blevet indbragt for de nationale domstole, efter at retspraksis som omtalt blev fastlagt i Gravier-sagen.

Den anden del af spoergsmaalet vedroerer diskriminering af EU-statsborgere i forbindelse med adgang til offentlige uddannelsesinstitutioner under en given medlemsstat, som befinder sig paa et tredjelands omraade. Det tilfaelde, som det aerede parlamentsmedlem omtaler, er det eneste, som Kommissionen har kendskab til, og det er taget op til noeje overvejelse inden for rammerne af en intern procedure, som endnu ikke er afsluttet.

I mangel af naermere oplysninger kan Kommissionen ikke undersoege de problemer, det aerede parlamentsmedlem omtaler, paa den maade, det er noedvendigt, og ser sig derfor desvaerre ikke i stand til at give et mere konkret svar paa de stillede spoergsmaal. Af den grund anmoder Kommissionen det aerede parlamentsmedlem om naermere oplysninger om de stillede spoergsmaal for at kunne give et fuldgyldigt svar.