SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3012/00

af Ursula Stenzel (PPE-DE) til Kommissionen

(19. september 2000)

Om: Polsk lov om industriel ejendomsret

Kommissær Verheugen har på vegne af Kommissionen besvaret min forespørgsel nr. P-2326/00(1) og anført, at de problemer, som skyldes artikel 322 i den polske lov om industriel ejendomsret, falder uden for både EF-retten og Europaaftalen med Polen.

Til støtte for denne holdning henviser Verheugen til EF-traktatens artikel 295, som bestemmer, at medlemsstaterne frit fastlægger deres respektive ejendomsretlige ordninger.

1. Finder Kommissionen, at EF-traktatens artikel 295 tillader medlemsstater at erhverve ejendomsrettigheder (til f. eks. varemærker), som er hjemmehørende i udlandet og dermed underlagt udenlandsk ret?

2. Finder Kommissionen at EF-traktatens artikel 295 finder anvendelse i tilfælde af, at en stat tvinger en privatperson til at overføre sin ejendomsret (f. eks. til et varemærke) til en anden person, som kan være en offentlig eller privat enhed?

3. Kan Kommissionen bekræfte at registrering af varemærker ifølge EF-retten (som Polen skal inkorporere i den nationale ret), er den primære kilde til rettighederne over et varemærke?

4. Finder Kommissionen i lyset af formuleringen i artikel 322 i den nye polske lov om industriel ejendomsret, ifølge hvilke varemærker, der er registreret i Polen eller i udlandet i de nuværende ejeres navn, skal overgå, enten i Polen eller i udlandet, til producenten, at det er rimeligt at lade traktatens artikel 295 finde analog anvendelse på denne lovbestemmelse?

(1) EFT C 89 E af 20.3.2001, s. 183.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(15. november 2000)

Kommissionen henviser det ærede medlem til svar på skriftlig forespørgsel QE2326/2000(1).

Polen er ikke for øjeblikket medlem af Unionen. I EF-traktatens artikel 295 (tidl. artikel 222) hedder det udtrykkeligt, at De ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne berøres ikke af denne traktat, og derfor har Fællesskabet slet ingen beføjelse til at blande sig i ejendomsretlige spørgsmål i lande, der ansøger om medlemskab. Selv om Polen allerede var medlem af Unionen, ville dette anliggende til hver en tid alene være et nationalretligt anliggende og ikke et spørgsmål, Fællesskabet skal beskæftige sig med.

På denne baggrund er de af det ærede medlem stillede spørgsmål om fortolkningen af artikel 295 ikke relevante i det pågældende tilfælde, da Polen ikke er EU-medlemsstat. Kommissionen kan kun gentage sit synspunkt, at eftersom spørgsmålet falder uden for sigtet med Europaaftalen, henhører spørgsmålet under Polens nationale lovgivning og dets internationale forpligtelser, således som det også understreges i Den Europæiske Unions fælles holdning i associeringsrådet. Kommissionen vil i øvrigt bemærke, at spørgsmålet om den omhandlede lovændring er blevet fremsendt til Polens forfatningsdomstol, der skal afgive kendelse om dens lovgyldighed. Såfremt loven ikke ændres, vil det være op til ethvert firma, der berøres heraf, at forfølge sagen direkte ad de dertil beregnede retslige kanaler.

Med hensyn til spørgsmålet om overholdelsen af gældende fællesskabsret på varemærkeområdet har Kommissionen gjort Polen opmærksom på, hvilke forpligtelser der følger af den gældende fællesskabsret, og at Polen ved tiltrædelsen af EU må være i stand til at opfylde disse betingelser.

(1) EFT C 89 E af 20.3.2001, s. 183.