ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2978/01

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Rådet

(22. oktober 2001)

Om: Diskrimination af synshæmmede i offentlige transportmidler i Portugal

En finsk statsborger var på vandretur i bjergene i det nordlige Portugal (Peneda-Gerês naturpark) omkring månedsskiftet september-oktober. Den pågældende person er synshæmmet og kan ikke gå uden sin førerhund. I flyet (Luxair), lufthavnsbussen i Portos lufthavn, hos de portugisiske jernbaner og i taxaer forholdt man sig særdeles positivt til førerhunden, men busselskabet, der står for transporten på strækningen mellem Porto og Braga (vigtig universitetsby) og fra Braga til Gerês (vigtigt turistcenter), nægtede at tage førerhunden med den 4. oktober 2001. Jernbanerne var på det tidspunkt i strejke, og dermed var taxaen det eneste alternativ til rejsen på mere end 100 kilometer. Forbuddet mod hunde i busser i Braga er ubetinget og vedrører også førerhunde, og busterminalens ledende medarbejdere giver ikke tilladelse, selv om hunden forsynes med en mundkurv. Jeg vil minde om, at der var tale om en synshæmmet persons trænede førerhund, hvilket kunne bevises behørigt. Hunden er den synshæmmedes øjne.

Er Rådet klar over, at synshæmmede diskrimineres i Portugal ved, at de nægtes adgang til offentlige transportmidler (bus) med deres førerhund? Har busselskabet gjort sig skyldig i diskrimination i strid med Portugals lovgivning og Fællesskabets regelværk? Hvad agter Rådet at gøre, for at en sådan diskrimination af synshæmmede bringes til ophør i Portugal og i medlemsstaterne generelt?

Svar

(14. februar 2002)

Rådet vil gerne minde det ærede parlamentsmedlem om, at Rådet står for at skulle vedtage en afgørelse om Det Europæiske Handicapår 2003, der bl.a. tager sigte på dels at skabe forståelse for handicappedes ret til beskyttelse mod forskelsbehandling og til fuldt ud at nyde deres rettigheder, dels at fremme udveksling af den bedste praksis og effektive strategier på lokalt, nationalt og europæisk plan.

En situation som den, det ærede parlamentsmedlem beskriver, hvor en almindelig regel bliver en form for forskelsbehandling, når den anvendes på handicappede, kan bedst afhjælpes ved den type aktioner, som vil blive fremmet under Det Europæiske Handicapår, fordi erfaringen viser, at det ikke er muligt at lovgive på alle de områder, hvor der kan forekomme forskelsbehandling, og at en indsats for øget bevidstgørelse kan vise sig at være en meget effektiv måde at bekæmpe forskelsbehandling på.

Under alle omstændigheder gælder hoveddirektivet vedrørende forskelsbehandling af bl.a. handicappede (Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2001)(1) kun på beskæftigelsesområdet. Det kan naturligvis ikke udelukkes, at Kommissionen senere vil fremsætte et forslag til direktiv med et bredere anvendelsesområde, men i skrivende stund har Rådet ikke modtaget et sådant forslag.

(1) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303 af 2.12.2000, s. 16).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2193/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(23. juli 2001)

Om: Oprettelse af en offentlig virksomhed i Spanien, der skal købe våben og lease dem til centralregeringen for således at undgå bogføring af denne investeringsudgift

Den spanske regering er i færd med at forberede denne finansieringsordning til køb af tanks og skibe, således at den offentlige virksomhed leaser våbnene til hæren for at undgå at opføre hele udgiften på budgettet i indkøbsåret. Bortset fra de virkninger, som denne ordning har for opfattelsen af statens beføjelser og myndighed, mener Kommissionen da, at denne finansieringsordning er i overensstemmelse med de regler for budgetstabilitet, som medlemsstaterne skal opfylde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(8. oktober 2001)

Alle medlemsstater har som led i stabilitets- og vækstpagten forpligtet sig til at efterleve den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud(1). Denne målsætning om budgetstabilitet er baseret på offentlige regnskaber i henhold til det europæiske regnskabssystem (ESA-95). Dette system omfatter detaljerede bestemmelser for, hvorledes leasingtransaktioner skal behandles (bilag II: leje og leasing af varige forbrugsgoder).

Det vides endnu ikke, inden for hvilken sektor det offentlige selskab vil blive klassificeret. Det ser dog ud til, at den omtalte transaktion kan falde under definitionen finansiel leasing. I henhold til denne definition yder udlejeren lejeren et lån, der giver denne mulighed for at købe et varigt forbrugsgode, som han bliver den faktiske ejer af. Det varige forbrugsgode behandles, som om det ejes af lejeren fra leasingperiodens start. Som følge heraf bliver hele hovedstolen bogført som en ikke-finansiel udgift ved kontraktens indgåelse, medens rentebetalinger bogføres hvert år. Det er naturligvis først muligt at foretage en indgående evaluering af transaktionen, når der foreligger mere detaljerede oplysninger om denne.

(1) EFT C 236 af 2.8.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2678/01

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(2. oktober 2001)

Om: Regionalstøtte i Italien

Hvad er Kommissionens mening om den enorme regionsstøtte, som regioner med særlig status og selvstændige provinser udbetaler i stort omfang til virksomheder, firmaer, selskaber og andelsforetagender?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. november 2001)

I henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 3, har medlemsstaterne pligt til over for Kommissionen at anmelde planer om at indføre eller ændre en statsstøtteforanstaltning. Dette gælder såvel for støtte fra de nationale myndigheder som fra de regionale. Kommissionen kontrollerer, at støtten er forenelig med det indre marked på grundlag af EF-traktatens artikel 87

(tidligere artikel 92) og bestemmelserne i bl.a. forordninger, rammebestemmelser og retningslinjer. Med hensyn til regionalstøtte anvender Kommissionen de kriterier, der er fastsat i de retningslinjer, der offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende(1). For så vidt angår Italien er den maksimale støtteintensitet for perioden 2000-2006 specificeret i det italienske regionalstøttekort, der sendes direkte til det ærede medlem og Europa-Parlamentets generalsekretariat.

Visse former for statsstøtte erklæres forenelige med det indre marked i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte(2) og er ikke omfattet af anmeldelsespligten i henhold til EF-traktatens artikel 88 (tidligere artikel 93). Denne støtte er på nuværende tidspunkt omfattet af Kommissionens forordninger nr. 68/2001(3), 69/2001(4) og 70/2001(5) af 12. januar 2001.

En del af den for Italien anmeldte støtte vedrører regioner med særlig status og de selvstyrende provinser Trento og Bolzano. Det ærede medlem kan finde de beslutninger, Kommissionen har truffet, på det eller de autentiske sprog og uden alle fortrolige oplysninger på følgende Internetsted: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids. I statsstøtteregistret findes oplysninger om hver region: http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/register/ii/by_region_8.html.

(1) EFT C 74 af 10.3.1998.

(2) EFT L 142 af 14.5.1998.

(3) Forordning om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på uddannelsesstøtte (EFT L 10 af 13.1.2001).

(4) Forordning om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (EFT L 10 af 13.1.2001).

(5) Forordning om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT L 10 af 13.1.2001).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2407/01

af Caroline Jackson (PPE-DE) til Kommissionen

(21. august 2001)

Om: Impulsradiotransmissioner

I de seneste ti år, og eventuelt i et meget længere tidsrum, har indbyggerne i Det Forenede Kongerige og i andre europæiske lande efter sigende været udsat for impulsradiotransmissioner med sundhedsskadelige virkninger fra radiosendere i Frankrig, Tyskland, Norge, Danmark, Nederlandene og Irland. Transmissionerne sker via LORAN-C-radionavigationssystemet, der hidrører fra den amerikanske regering, og som nu er kendt som det nordvesteuropæiske LORAN-C-system (NELS). Der foreligger mulighed for, at sådanne impulsradiotransmissioner ledes ind og koncentreres i private hjem via den offentlige elforsyning, hvor de kan indvirke på beboernes hjernefunktion og nervesystem. De skadelige sundhedsvirkninger og de berørte geografiske områder er nu tilsyneladende veldokumenterede.

Er Kommissionen på baggrund heraf rede til at løse problemet ved hjælp af forskning og/eller lovgivningsforanstaltninger med henblik på at råde bod på de skader, som europæiske borgere, der måtte være berørt heraf, har lidt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(24. september 2001)

For at beskytte den europæiske borgers sundhed mod virkningerne af eksponering for elektromagnetiske felter vedtog Rådet den 12. juli 1999 henstilling nr. 1999/519/EF om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz)(1). Dette frekvensområde omfatter LORAN-C-systemet, som det ærede medlem henviser til.

Denne henstilling tilvejebringer en europæisk ramme for beskyttelse af offentligheden mod eksponering for elektromagnetiske felter ved i sit tekniske bilag at angive de grundlæggende grænseværdier og referenceniveauer, som ikke må overskrides, hvis man skal undgå at påvirke folkesundheden.

I henstillingen opfordres medlemsstaterne til at vedtage denne ramme og implementere de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger for at beskytte offentligheden. Medlemsstaterne skal informere Kommissionen om de bestemmelser, der er indført i denne retning inden for en frist på tre år at regne fra vedtagelsen af den pågældende henstilling. Kommissionen vil i øvrigt fortsat støtte forskningsprogrammer, der beskæftiger sig med de sundhedsmæssige følger af langsigtet eksponering for ioniserende stråling, og fremme etableringen af en international konsensus om henstillingerne og udtalelserne vedrørende de forebyggelses- og beskyttelsesforanstaltninger, der er baseret på henstillingens tekst.

I denne forbindelse er der ingen videnskabelige beviser for, at der er nogen risiko forbundet med brugen af impulsfelter, der ligger under de grænseværdier, der er fastsat i henstillingen.

Kommissionen har dog forelagt sagen for Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø med henblik på, at den kommer med en ny udtalelse i oktober 2001 om de risici, der er forbundet med udviklingen af teknologier, der anvender elektromagnetiske strålinger.

Kommissionen vil skride ind i forbindelse med ethvert nyt videnskabeligt bevis, som der ikke for nærværende er taget højde for.

(1) EFT L 199 af 30.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3411/01

af Anne Jensen (ELDR) til Kommissionen

(21. december 2001)

Om: Tvungne pensionsordningers forenelighed med EF-traktatens artikel 39 og 43

Kommissionen bedes oplyse, om pligtmedlemskab (Pflichtmitgliedschaft) af tandlægeforeningen i Schleswig-Holstein (Zahnärztekammer Schleswig-Holstein) i henhold til Satzung für das Vorsorgungswerk der Zahnäztekammer Schleswig-Holstein og den dertil knyttede pensionsordning er i strid med reglerne om den frie etableringsret i EF-traktatens artikel 43 og arbejdskraftens frie bevægelighed i EF-traktatens artikel 39?

Den frie etableringsret og arbejdskraftens frie bevægelighed er to af de grundlæggende friheder, som det EU-retlige system bygger på. En regel som den omhandlede berører adgangen til arbejdsmarkedet i Tyskland. Enhver foranstaltning, der hindrer eller besværliggør adgangen, bør fjernes, og medlemsstaterne har også forpligtet sig til dette i medfør af EF-traktatens artikel 10.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(7. februar 2002)

EU-statsborgere, som har lønnet eller selvstændig beskæftigelse i en anden medlemsstat, skal overholde de regler, der gælder for udøvelsen af det pågældende erhverv i denne medlemsstat. Krav, der som det, det ærede medlem skildrer, begrænser arbejdstagernes frie

bevægelighed og etableringsretten i EU, er ikke forenelige med EF-traktatens bestemmelser, medmindre de gælder uden forskel for værtslandets egne statsborgere og statsborgere fra andre medlemsstater, er begrundet i tvingende almene hensyn, er egnede til at sikre virkeliggørelsen af det legitime tilstræbte mål og ikke rækker ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

Som sådan er kravet om, at tandlæger skal være medlem af en erhvervsorganisation og den dertil knyttede pensionsordning, derfor ikke principielt i strid med arbejdstagernes frie bevægelighed som fastsat i EF-traktatens artikel 39 og etableringsretten som fastsat i EF-traktatens artikel 43.

Er der tale om en statsborger, der allerede er etableret som tandlæge i en anden medlemsstat, og som ønsker at åbne en yderligere tandlægeklinik i en anden medlemsstat, skal værtslandet naturligvis tage hensyn til de forpligtelser, den pågældende allerede har opfyldt i det første etableringsland, herunder eventuelt medlemskab af en pensionsordning i denne medlemsstat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2813/01

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(10. oktober 2001)

Om: Skibbrud i den Sicilianske Kanal: bjærgning af druknede

Europa-Kommissionens svar på min skriftlige forespørgsel P-2079/01(1), som udelukkende vedrørte spørgsmålet om bjærgning af 238 druknede illegale indvandrere, indere, pakistanere og tamiler, som havde lidt skibbrud i farvandene ved Sicilien i julen 1996, er fuldstændig utilfredsstillende, da der ikke redegøres for grundene til, at man ikke kan efterkomme denne anmodning.

Kan Kommissionen på en klar og utvetydig måde oplyse følgende:

1. Hvilken instans har ansvaret for bjærgningen af ligene?

2. Udgør denne foranstaltning en valgmulighed?

3. Anser Kommissionen det for at stemme overens med de ofte gentagne principper om solidaritet og respekt for den menneskelige værdighed, at man lader ligene af flere hundrede mennesker tjene som føde for fisk, blot fordi de ikke er europæere og ikke har ret til at blive begravet?

(1) EFT C 40 E af 14.2.2002, s. 181.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(15. november 2001)

Kommissionen deler bestemt opfattelse med det ærede medlem, når det drejer sig om at vise den nødvendige respekt over for den menneskelige værdighed, specielt over for ofrene for de tragiske hændelser, som nævnes af medlemmet. Kommissionen beklager afgjort, at svaret på den første forespørgsel ikke er fundet tilfredsstillende, men den kan kun bekræfte, at bjærgningen af ligene udelukkende hører ind under de italienske myndigheders kompetence og ansvar. I dette tilfælde kan intet juridisk eller økonomisk fællesskabsinstrument tages i brug.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2887/01

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Rådet

(11. oktober 2001)

Om: Luxembourg-forliget

Er Ministerrådet enig med Anthony Teasdales bidrag i Martin Westlakes bog om Ministerrådet, hvor det oplyses, at Luxembourg-forliget ikke har været anvendt siden 1985, at det reelt ikke blev bekræftet under Grækenlands anvendelse af det under landbrugsforhandlingerne i 1988, og at det ikke vil kunne påberåbes i dag?

Har Luxembourg-forliget været påberåbt siden 1985, og i givet fald hvornår?

Hvilke lande er fortsat tilhængere af Luxembourg-forliget, og udgør de et blokerende mindretal?

Svar

(12. februar 2002)

Akademiske publikationer anvendes ikke som udgangspunkt for Rådets drøftelser, og Rådet har aldrig drøftet det arbejde, det ærede medlem omtaler.

Som ved tidligere lejligheder(1) erindrer Rådet om, at konklusionerne fra dets ekstraordinære samling den 17., 18. og 28. januar 1966 i Luxembourg, det såkaldte Luxembourg-forlig, som ikke er blevet ændret eller annulleret, ikke forhindrer Rådet i at træffe afgørelser i overensstemmelse med traktaterne. Selv om traktaterne i mange tilfælde kræver, at Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal, hindrer dette ikke Rådets medlemmer i at bestræbe sig på at tilnærme de forskellige synspunkter inden Rådet handler. Rådet holder desuden ikke regnskab med de lejligheder, hvor det såkaldte Luxembourg-forlig kan have været påberåbt.

(1) Se svar på skriftlig forespørgsel E-317/96 og E-1109/01.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2833/01

af Terence Wynn (PSE) til Kommissionen

(12. oktober 2001)

Om: Franske skattebestemmelser for udenlandske livsforsikringer

I forbindelse med svar fra Bolkestein på Kommissionens vegne på skriftlig forespørgsel E-1552/01(1) (franske skattebestemmelser for udenlandske livsforsikringer) har Kommissionen da besluttet, om den vil fremsætte en begrundet udtalelse, jf. EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169)? I benægtende fald, hvorfor ikke? Hvis den har gjort dette, hvad var så resultatet?

(1) EFT C 364 E af 20.12.2001, s. 144.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(26. november 2001)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at den faktisk har besluttet at fremsætte en begrundet udtalelse i henhold til artikel 226 (tidligere artikel 169) i EF-traktaten. Denne begrundede udtalelse blev den 25. juli 2001 tilstillet de franske myndigheder, og den 26. juli 2001 blev der udsendt en pressemeddelelse om sagen(1).

Kommissionen har anmodet de franske myndigheder om at ændre landets skattebestemmelser inden for en frist på to måneder efter modtagelsen af den begrundede udtalelse.

I skrivende stund har Kommissionen endnu ikke modtaget nogen meddelelse om, hvilken opfølgning de franske myndigheder agter at foretage i forbindelse med den begrundede udtalelse. Derfor vil Kommissionen i nær fremtid beslutte, hvad der videre skal ske i sagen.

(1) IP/01/1106.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2649/01

af Frank Vanhecke (NI) til Rådet

(3. oktober 2001)

Om: Problemer i Zimbabwe

På den nyligt afsluttede racismekonference i den sydafrikanske by Durban beskæftigede deltagerne sig meget med den vestlige verdens historiske skyld over for det afrikanske kontinent.

I dag er i tusindvis af hvide landmænd i Zimbabwe ofre for præsident Mugabes racistiske konfiskationspolitik.

Har Den Europæiske Unions repræsentanter på konferencen i Durban ført formelle eller uformelle drøftelser om disse problemer?

Hvilke konklusioner blev der i bekræftende fald udledt heraf?

Uanset konferencen i Durban er situationen i Zimbabwe fortsat yderst aktuel. Hvilket pres vil Rådet udøve, og hvilke midler vil der blive taget i brug for hurtigt at sætte en stopper for den etniske udrensning, som foregår i dette land?

Svar

(12. februar 2002)

EU's repræsentanter var i Durban helt og fuldt beskæftiget med de meget vanskelige drøftelser på selve konferencen. Konferencen drejede sig desuden heller ikke om enkeltlande. De drøftede ikke problemerne i forbindelse med hvide farmere i Zimbabwe på konferencen mod racisme i Durban i Sydafrika.

Rådet gav på samlingen den 25. juni 2001 udtryk for bekymring over den seneste udvikling i Zimbabwe og nævnte følgende områder, hvor der bør gøres væsentlige fremskridt over en to måneders periode: ophør af politiske voldshandlinger og officiel tilskyndelse til

sådanne voldshandlinger, opfordring til EU til at støtte og føre tilsyn med de kommende valg, handling for at beskytte frie massemedier, uafhængigt retsvæsen og respekt for dets afgørelser og ophør af ulovlig ejendomsbesættelse. Rådet vedtog at træffe passende foranstaltninger, hvis der ikke gøres væsentlige fremskridt i denne periode.

På samlingen den 8. oktober 2001 udtrykte Rådet atter bekymring over situationen i Zimbabwe, navnlig over at der ikke er sket fremskridt på de fem områder, som Rådet havde indkredset. Det vedtog at vende tilbage til spørgsmålet efter ministermødet mellem EU-trojkaen under ledelse af formanden for Rådet, Belgiens vicepremierminister og udenrigsminister, Louis Michel, og Zimbabwes udenrigsminister, I.S.G. Mudenge, der fandt sted den 22. oktober 2001.

Den 29. oktober 2001 drøftede Rådet udviklingen i situationen i Zimbabwe i lyset af de vigtigste betænkeligheder, det havde givet udtryk for på samlingen den 25. juni og konstaterede, at der ikke er sket mærkbare fremskridt. Det erklærede på ny, at EU er rede til at bistå Zimbabwe med forberedelsen og afviklingen af valget ved at sende en undersøgelsesdelegation. Rådet besluttede også at iværksætte høringsproceduren i henhold til artikel 96 i Cotonou-aftalen for at styrke den igangværende politiske dialog. Den Europæiske Union erklærede ved samme lejlighed, at den vil lægge stor vægt på at sikre koordination og komplementaritet med SADC's indsats og Abuja-processen over for Zimbabwe.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2788/01

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(9. oktober 2001)

Om: Døde trækfugle på Øresundsbroen

Trækfugle orienterer sig på lange strækninger først og fremmest efter stjernerne. På overskyede eller tågede dage forsvinder dette landkort, og trækfuglene vildledes af lys fra belyste bygningsværker, gadelys, etc. De kolliderer ofte med forhindringer eller vælger måske netop en gade som nødlandingsplads. Dette fænomen er f.eks. særligt udpræget på Øresundsbroen (mellem Sverige og Danmark), der i tåge er klart oplyst, og hvor der på en tåget dag kan omkomme omkring 1 000 for det meste sjældne fugle.

1. Foreligger der undersøgelser af dette fænomen?

2. Er det muligt at lede fuglene uden om sådanne bygningsværker, gader, etc., som kan være livsfarlige for dem?

3. Hvilke bestræbelser gør Kommissionen sig for at beskytte fuglene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(23. november 2001)

Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1) udgør en retsramme for beskyttelse af alle vilde fuglearter samt deres levesteder i Fællesskabet. Det er dog op til de enkelte medlemsstater at sikre passende beskyttelse af de forskellige fuglearter i overensstemmelse med direktivets krav, idet de skal træffe de nødvendige forebyggende foranstaltninger til at undgå betydelig negativ påvirkning af fuglepopulationer.

Kommissionen er klar over at Øresundsområdet mellem Sverige og Danmark er vigtigt for trækfugle og omfatter særlige beskyttede områder. Den er ikke klar over, at et betydeligt antal trækfugle dør efter sammenstød med Øresundsbroen på grund af dårlig orientering under dårlige vejrforhold.

Der foreligger en række undersøgelser om fugle og sammenstød med store strukturer, som delvis behandler problemerne forbundet med højspændingsledninger og glasvægge på bygninger. Løsninger med henblik på at minimere problemet forbundet med fuglesammenstød må bygge på passende videnskabelige undersøgelser og skal tilpasses til de særlige lokale forhold.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3164/01

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 2001)

Om: Domme for hvidvaskning af penge

1. Har Kommissionen nogen statistik over antallet af domme for hvidvaskning af penge i EU-landene?

2. Såfremt dette er tilfældet, kan Kommissionen så venligst meddele, hvor mange domme der er afsagt i EU-landene tilsammen og i hvert enkelt EU-land i løbet af de sidste ti år?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(21. december 2001)

Kommissionen har ingen statistik over antallet af domme afsagt i de forskellige medlemsstater for hvidvaskning af penge. I henhold til gældende fællesskabsret er medlemsstaterne ikke forpligtet til at give Kommissionen sådanne oplysninger.