SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0772/96 af Frode Kristoffersen (PPE) til Kommissionen (1. april 1996)

Om: Gennemfoerelse af direktiv 92/29/EOEF om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed om bord paa skibe

Raadets direktiv 92/29/EOEF ((EFT L 113 af 30.4.1992, s. 19. )) af 31. marts 1992 om minimumsforskrifter om sikkerhed og sundhed med henblik paa at forbedre den laegelige behandling om bord paa skibe rummer en raekke meget vidtgaaende krav til indholdet af de medicinkister, som til enhver tid skal forefindes om bord. Indholdet af disse medicinkister er meget bekosteligt og vil faktisk kun kunne anvendes korrekt af laegeligt uddannet personale. Ikke desto mindre haandhaeves de meget vidtgaaende krav ogsaa over for erhvervsfiskere, som kun opholder sig i rum soe i ganske korte tidsrum og som ydermere opererer inden for et afgraenset geografisk omraade, hvorfra de i tilfaelde af alvorlige arbejdsulykker vil kunne evakueres med redningshelikopter. Dette gaelder bl.a. de danske fiskere, der for hovedpartens vedkommende opererer i Nordsoeen eller OEstersoeen, og som derfor paa intet tidspunkt vil faa brug for de mange, dyre og meget specielle medikamenter, der staar omtalt i bilagene til direktivet - f.eks. medicin, som faar livmoderen til at traekke sig sammen efter en foedsel. Direktivets bestemmelser opfattes derfor ikke kun af de beroerte fiskere, men af befolkningerne i almindelighed som et eksempel paa bureaukrati og overdreven perfektionisme af den art, som i de senere aar har bragt EU-institutionerne i miskredit.

Vil Kommissionen paa denne baggrund tage skridt til en revision af direktiv 92/29/EOEF med henblik paa en oejensynligt tiltraengt tilpasning af dets bestemmelser til virkelighedens verden, og kan Kommissionen i oevrigt naevne eksempler paa, at kvindelige fiskere har set sig noedsaget til at nedkomme paa arbejdspladsen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (22. maj 1996)

Evakuering med helikopter, som altid er meget bekostelig, kan ikke ske i al slags vejr. Skibe er derfor noedt til at have et apotek ombord. Kommissionen har udarbejdet sit forslag efter henstillinger fra de laeger, der konsulteres over radio fra havet. Hverken dette forslag eller det aendrede forslag indeholdt livmodermedicin. Et middel til standsning af bloedninger var kun kraevet ved sejlads mere end 100 soemil fra naermeste havn.

Kommissionen minder om, at direktivet ogsaa vedroerer skibe i handelsflaaden, hvor det er mere almindeligt, at der arbejder kvinder. Dette er forklaringen paa, hvorfor Raadet med sin tilfoejelse har oensket at tage hensyn til kvinders eventuelle problemer. Kravet om livmodermedicin gaelder kun, naar der er kvindeligt personale ombord. Kommissionen tog ikke noget forbehold paa dette punkt, for undersoegelsen af omkostninger i forhold til nyttevirkning i forbindelse med dens forslag viser, at omkostningerne til medicin er minimale i forhold til omkostningerne ved at omlede et skib eller afbryde fiskeriet for at evakuere en soemand, som man ikke kan behandle ombord. Dette misforhold retfaerdigoer tilstedevaerelsen af medicin, der ikke er saerlig dyr, og ikke anvendes saerlig ofte, men som statistikkerne fra centrene for laegelig bistand viser kan vaere nyttig. Livmodermedicinen, som flere medlemsstater anbefaler, koster i Frankrig ca. 2,2 ECU i den form, der injiceres, og mindre end 4 ECU i den form, der drikkes. I betragtning af disse forhold er der ingen grund til at revidere direktivets bestemmelser om laegemidler.