ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2405/99

af Karl-Heinz Florenz (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Udskydelse af tildeling af strukturmidler

I hvor mange og i hvilke tilfælde har Kommissionen tildelt strukturmidler på den betingelse, at de pågældende medlemsstater har opfyldt kravene i den fælles miljøbeskyttelsesret? I hvilke af disse tilfælde har Kommissionen udskudt tildelingen af strukturmidler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(25. januar 2000)

En af forudsætningerne for, at der kan ydes støtte fra strukturfondene, er, at alle EU-love overholdes. Det fremgår desuden af standardbestemmelserne for de forskellige beslutninger om tildeling af EU-støtte. Hvis EU-lovgivningen, inkl. miljølovgivningen ikke overholdes, kan det altså føre til, at støtten suspenderes eller ligefrem falder bort.

Det er ikke den samme procedure, der anvendes til at konstatere, om EU-lovgivningen er blevet brudt, og til at suspendere og annullere støtte.

For at sikre sammenhængen bliver udbetalingen af EU-støtte i princippet suspenderet, når der indledes en overtrædelsesprocedure (meddelelse af en åbningsskrivelse til en medlemsstat). Det er ikke muligt at suspendere støtten udelukkende på grundlag af en klage eller anmodning om yderligere oplysninger, som sendes til en medlemsstat. Kommissionen kan suspendere støtten, når den ved hjælp af en begrundet udtalelse har konstateret, at EU-retten er overtrådt.

Endelig skal det understreges, at EU-støtten kan suspenderes i forbindelse med fremsendelsen af en åbningsskrivelse til medlemsstaten (formålet er i så fald at gøre det muligt for Kommissionen at undersøge overtrædelsen uden at komme i en konfliktsituation), hvorimod ophævelsen af støtten er en beslutning, som aldrig bliver truffet automatisk.

Som eksempel på overtrædelsessager inden for miljøområdet, hvor støtten fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling er blevet suspenderet, kan nævnes: et fælles tysk-nederlandsk projekt i industriområdet Aachen/Heerlen, en vanddæmning i Abrilongo i Portugal, foranstaltninger til beskyttelse af den uægte karetskildpadde i Grækenland og et vejprojekt i Algeciras i Spanien. Med hensyn til støtten fra Udviklingssektionen under Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget er der ingen eksempler på, at støtten er blevet suspenderet på grund af manglende overholdelse af miljøbestemmelserne.

Inden for de enkelte planer og programmer kan der imidlertid være nogle særlige bestemmelser, som ikke i sig selv berettiger til at suspendere støtten, men som begrænser støtteberettigelsen. F.eks. fastsættes det i den spanske region Aragons enhedsprogrammeringsdokument for mål 5b, at det i forbindelse med vandingsarbejderne i sektor VIII er en betingelse, at der indgås en aftale mellem Kommissionen og de ansvarlige på nationalt og regionalt plan om overholdelse af Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1) og Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2).

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2519/99

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(22. december 1999)

Om: Konkurs for firmaet IMEG (Lucca)

Firmaet IMEG (marmor- og granitvirksomhed) er en af de største virksomheder i verden inden for udvinding og forarbejdning af marmor. I området Apuo-Versiliese råder firmaet over marmorbrud, som dækker over 60 % af marmorområdet og beskæftiger 180 arbejdere fra tre forskellige kommuner, nemlig Carrara, Manciano og Massarosa.

Den 2. april 1999 blev firmaet erklæret konkurs, og arbejderne blev fyret. De to auktioner, der var fastlagt med henblik på et samlet salg af hele industrianlægget, blev aflyst, og den 13. november 1999 blev firmaet sat på auktion og opdelt i to separate dele.

1. Kan Kommissionen oplyse, om der findes nogen fællesskabsbestemmelser om beskyttelse af industrianlæg som en helhed især i forbindelse med det nødvendige i at sikre beskæftigelsen?

2. Findes der finansielle støtteforanstaltninger til udvikling og omstrukturering af industrivirksomheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(16. februar 2000)

1. Der er tre direktiver, der kan komme på tale i den situation, der er beskrevet i forespørgslen. Direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977, som ændret ved direktiv 98/50/EF af 29. juni 1998, om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter(1) indeholder bestemmelser om beskyttelse af arbejdstagere ved arbejdsgiverskift, især ved at sikre, at deres rettigheder sikres.

Direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser(2) har til formål at beskytte arbejdstagerne i tilfælde af kollektiv afskedigelse. Det indeholder bestemmelser om, at arbejdstagerrepræsentanter skal informeres og konsulteres, før en beslutning om afskedigelse træffes, og at myndighederne skal informeres om disse planlagte afskedigelser. Formålet er at undgå kollektive afskedigelser.

Direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens(3) sikrer betaling af arbejdstagernes tilgodehavender i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens.

2. Strukturfondene kan samfinansiere industriomstillingsprojekter som det, der er omtalt af det ærede medlem, såfremt de er beliggende i et støtteberettiget område. Der kan også ydes finansiel støtte til uddannelse af arbejdsløse med henblik på at lette deres reintegrering på markedsmarkedet. I den henseende, nemlig hvad angår mål nr. 2, afventer Kommissionen de italienske myndigheders reviderede forslag i overensstemmelse med de regler, der er gældende for den næste programmeringsperiode (2000-2006)(4).

(1) EFT L 201 af 17.7.1998.

(2) EFT L 225 af 12.8.1998.

(3) EFT L 283 af 28.10.1980.

(4) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1854/99

af Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) til Kommissionen

(13. oktober 1999)

Om: De mauretanske inspektørers handlemåde over for fællesskabsflåden

Gennem nogle måneder har fællesskabsfiskere, som fisker arten sort kulmule inden for rammerne af fiskeriaftalen EU/Mauretanien, protesteret over for Kommissionen over den mauretanske kontrols tvivlsomme metoder, som hidtil har givet sig udslag i helt uberettigede bøder.

Metoderne består i vejning med en skydelodsvægt af seks fiskekasser, som udvælges blandt dem, som er mere fyldte. Åbenbart med henblik på at påvise, at der i fangstopgørelsen anføres mængder, som ligger under det, der reelt er fisket, kan disse kasser successivt udskiftes med andre endnu mere fyldte, indtil man er nået op på den ønskede mængde.

Det bør imidlertid tages i betragtning, at ikke alle kasser vejer det samme, da der om bord er fire forskellige sorteringer, og at de kasser, som indeholder de første fangster, også indeholder en større mængde is til konservering. Vejning med en skydelodsvægt er generelt upålidelig, men vil i rum sø og om bord på et fartøj være helt uantagelig. Desuden fanger disse fartøjer gennemsnitlig 3.000 kasser fisk, hvilket betyder, at vejning af seks kasser udgør en stikprøvetagning på kun 0,2 % af ladningen. Sort kulmule er desuden ikke en art, der er pålagt kontingenter.

På baggrund af disse omstændigheder og de gentagne klager fra den berørte sektor, hvorledes agter Kommissionen da at gribe ind over for de mauretanske myndigheder med henblik på at sætte en stopper for denne form for kontrol?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. november 1999)

Det er udelukkende Mauretanien, der har beføjelse til at gennemføre kontrol på havet med fiskeriaktiviteter i mauretansk farvand.

Kommissionen er imidlertid i flere omgange blevet orienteret om, hvordan de mauretanske gennemfører kontroller på havet og har allerede gjort landets myndigheder opmærksom på problemerne.

Sidst det skete var i maj 1999, da rådgiveren for den mauretanske fiskeriminister besøgte Bruxelles. EU påpegede ved den lejlighed, at kontrollen med fiskeriaktiviteterne bør være retfærdig og rimelig og de anvendte midler tilpasset hertil.

Kommissionen tager spørgsmålet op igen på det næste møde for den blandede kommission, der har til opgave at sikre, at aftalen anvendes korrekt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2094/99

af Brigitte Langenhagen (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 1999)

Om: Slagtepræmier 1998

Hvor mange euro har EU i 1998 givet ud til subventioner i form af slagtepræmier eller lignende former for støtte?

Har slagtepræmier og lignende former for støtte indvirkning på intensiteten af dyretransporter i Den Europæiske Union og tredjelande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. december 1999)

I regnskabsåret 1998 anvendte Fællesskabet ca. 497 mio. EUR til foranstaltninger vedrørende bovin spongiform encephalopati (BSE), heraf 96 mio. EUR i forarbejdningspræmier for spæde tyrekalve, 116 mio. EUR i slagtepræmier for tidlig slagtning af kalve, 243 mio. EUR til programmet vedrørende slagtning af kvæg i Det forenede Kongerige, og 42 mio. EUR til selektiv, obligatorisk slagtning i Det forenede Kongerige, Portugal, Frankrig og Irland.

Udgifterne til markedsstøtte i Tyskland, Spanien og Nederlandene som følge af svinepest var på 163,8 mio. EUR.

Som rent veterinærmæssige foranstaltninger blev der 1998 anvendt 34 mio. EUR til slagtninger som led i på programmerne vedrørende udryddelse af dyresygdomme og 38,5 mio. EUR med henblik på bekæmpelse af klassisk svinepest.

Kommissionen er ikke i stand til at vurdere indvirkningerne på intensiteten af dyretransporter i Fællesskabet, om end disse synes minimale i betragtning af støttens art og tildeling. For så vidt angår tredjelande er der ingen indvirkninger, idet støtten har vedrørt dyr i Fællesskabet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2353/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Statsstøtte til Radiotelevisione italiana (RAI)

I Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-1701/1999(1) udtalte kommissær Monti, at Kommissionen havde pligt til at vurdere, om de midler, staten bevilgede RAI, dels i form af licens og dels i form af andre støtteforanstaltninger, står i rimeligt forhold til de nettoomkostninger, RAI har, når det opfylder sine offentlige forpligtelser, der er pålagt af staten.

Hvad mener Kommissionen om forholdet mellem nettoomkostningerne (som virker overordentlig høje) og licensen og de andre støtteforanstaltninger, som staten har ydet og yder RAI?

(1) Se side 28.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. januar 2000)

Som det allerede blev anført i svaret på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-1701/99(1), har Kommissionen indledt en formel undersøgelsesprocedure vedrørende den licens og øvrige støtteforanstaltninger, som staten og Istituto per la Ricostruzione Industriale (IRI) tilstår Radio Televisione Italiana (RAI).

Kommissionen har på undersøgelsens nuværende stadium endnu ikke afsluttet sin analyse af, hvorvidt licensen må betragtes som eksisterende støtte. Hvad angår de andre former for støtte, som tilstås af staten og IRI, har den italienske regering endnu ikke fremsendt sine bemærkninger.

Det vil først være muligt at foretage en generel bedømmelse af forholdet mellem den støtte, der ydes til RAI, og de omkostninger, foretagendet oppebærer for at overholde de af staten pålagte forpligtelser til at levere offentlig service, når den igangværende procedure er afsluttet.

(1) Se side 28.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2588/99

af Marialiese Flemming (PPE-DE) til Rådet

(3. januar 2000)

Om: Direktivet om beskyttelse af vilde fugle

Kommissionen forelagde den 1. marts 1994 et forslag(1) om ændring af Rådets direktiv 79/904/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(2). Da dette forslag er baseret på artikel 175 (tidligere artikel 130 s) i EF-traktaten, finder samarbejdsproceduren med Parlamentet anvendelse. Parlamentet tog stilling den 15. februar 1996(3). Rådet har hidtil ikke vedtaget nogen fælles holdning.

Behandles dette emne i Rådet?

I bekræftende fald: hvor langt er man nået i forhandlingerne?

Hvornår vil Rådet vedtage en fælles holdning?

(1) EFT C 100 af 9.4.1994, s. 12.

(2) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

(3) EFT C 65 af 4.3.1996, s. 151.

Svar

(14. februar 2000)

Det ærede parlamentsmedlem henvises til det svar, der blev givet på skriftlig forespørgsel nr. 1676/99.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2012/99

af Renato Brunetta (PPE-DE) til Kommissionen

(9. november 1999)

Om: Skattefradrag for udgifter til provision

Vil Kommissionen undersøge og oplyse, hvorvidt skattemyndighederne i de enkelte EU-lande må yde skattefradrag for en virksomheds udgifter til ekstraprovision til tredjemænd, der ikke er nævnt ved navn og ikke har bopæl i samme land som virksomheden selv?

Det kan have en alvorlig konkurrencefordrejende virkning, at sådanne udgifter er fradragsberettigede i nogle lande og ikke i andre.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(2. december 1999)

Den direkte beskatning henhører, hvis der ikke er gennemført harmoniseringsforanstaltninger, under medlemsstaternes kompetence, under forudsætning af, at fællesskabsretten overholdes, navnlig EF-traktatens grundlæggende frihedsrettigheder.

I forbindelse med korruptionsbekæmpelsen vedtog ministerrådet i Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) i april 1996 en anbefaling af, at organisationens medlemsstater burde fjerne fratrækningsretten for bestikkelsesudgifter til udenlandske tjenestemænd. Undertegnelsen af konventionen om bekæmpelse af korruption og bestikkelse af udenlandske embedsmænd i det internationale handelssamkvem den 17. december 1997 har haft betydelig indflydelse på revisionen af lovgivningen i medlemsstaterne, idet den sikrede, at anbefalingen fra 1996 blev gennemført. Endvidere angav Kommissionen i sin meddelelse af 21. maj 1997(1) om EU's politik mod korruption, at den i de rette fora ville tage spørgsmålet om fratrækningsretten for bestikkelsesudgifter op med medlemsstaterne med henblik på at opnå en aftale om fælles tiltag i bestræbelserne på at få fjernet denne ret.

At dømme efter de oplysninger, Kommissionen ligger inde med, har alle de lande, der stadig tillod, at virksomheder fratrak deres bestikkelsesudgifter til udenlandske tjenestemænd, allerede ændret deres lovgivning eller står i begreb med at gøre det, således at OECD's og Kommissionens opfordringer til at fjerne denne fradragsret snart vil være efterkommet.

(1) KOM(97) 192 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1945/99

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(4. november 1999)

Om: Kontrol med Fællesskabets bestemmelser om drivgarn i løbet af den seneste tunfiskesæson

Kan Kommissionen oplyse, hvilke resultater kontrollen med drivgarn har givet i den seneste tunfiskesæson?

Kan Kommissionen navnlig oplyse, hvor mange overtrædelser af reglerne der har været, årsagen til disse, navn og tilhørsforhold for de fartøjer, der har overtrådt reglerne, samt hvilke sanktioner de er blevet idømt?

Hvad er Kommissionens generelle vurdering af denne sæson og overholdelsen af Fællesskabets bestemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. december 1999)

Efter afslutningen af tunfiskesæsonen 1999 er Kommissionen gået i gang med at gennemgå samtlige indberetninger fra de relevante medlemsstater med henblik på at udarbejde sin sædvanlige rapport om anvendelsen af fællesskabslovgivningen for så vidt angår brug af drivgarn i det nordøstlige Atlanterhav og Middelhavet.

Rapporten vil blive fremsendt til medlemmerne af Europa-Parlamentets Fiskeriudvalg omkring 15. marts 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1564/99

af Lucio Manisco (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Kommissionens inddrivelsesordrer

I adskillige år har Kommissionen krævet, at modtagere af EU-midler, der ikke har overholdt bestemmelserne for anvendelsen af midlerne, tilbagebetaler disse midler.

Kan Kommissionen oplyse, hvor mange uafsluttede inddrivelsesordrer der er pr. projekt, og hvor mange år de enkelte inddrivelsessager har strakt sig over?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(8. november 1999)

Kommissionen giver i forvaltningsregnskabet og balancen oplysninger om opkrævningen af fordringer i forhold til diverse fordringer, dvs. alle fordringer undtagen egne indtægter. Det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat vil modtage et uddrag af forvaltningsregnskabet (bind I, del 1, s. 38-43).

I betragtning af det meget store antal fordringer er det indlysende, at disse oplysninger kun giver et samlet overblik ledsaget af en opdeling efter de vigtigste aktivitetsområder.

Diverse fordringer omfatter de generelle fordringer samt fordringer vedrørende opkrævning som følge af ureglementeret anvendelse af EU-midler. For så vidt angår den anden kategori af disse fordringer må der skelnes mellem fordringer som følge af Kommissionens direkte udgifter (der forvaltes direkte af Kommissionen), og som opkræves af Kommissionens tjenestegrene og fordringer som følge af andre udgifter, hvor det er medlemsstaterne, der foretager opkrævning.

Det nuværende reporting-system under Sincom2 giver i øvrigt ikke mulighed for, tilfælde for tilfælde og på en dynamisk måde, at analysere udviklingen i forbindelse med alle Kommissionens projekter og fordringerne i forbindelse hermed.

Kommissionen kan gøre rede for baggrunden for hver enkelt fordring og identificere fordringerne i forbindelse med hvert enkelt projekt. Det ville imidlertid kræve et meget stort arbejde, der ikke ville stå i rimeligt forhold til besvarelsen af en skriftlig forespørgsel, at foretage de nødvendige undersøgelser for at besvare det ærede medlems spørgsmål i detaljer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2072/99

af Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) til Kommissionen

(12. november 1999)

Om: Forbud mod tobaksreklame, pressefrihed

Er det rigtigt, at Storbritannien og Frankrig i forbindelse med gennemførelsen af direktivet om forbud mod tobaksreklame efter gennemførelsen af dette direktiv i deres lande påtænker at forbyde salg af tidsskrifter, der stammer fra lande, hvor der ikke eksisterer noget forbud mod tobaksreklame, eller hvor direktivet endnu ikke er gennemført, for så vidt som der i disse publikationer forefindes tobaksreklame?

Hvordan bedømmer Kommissionen denne fremgangsmåde ud fra aspektet om sikring af pressefriheden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(13. december 1999)

Kommissionen er ikke bekendt med, at de to medlemsstater har til hensigt at begrænse salget af publikationer, der indeholder tobaksreklamer.

Hvis Kommissionen fik kendskab hertil, ville sådanne tilfælde blive betragtet inden for rammerne af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af 6. juli 1998 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse(1).

Under henvisning til pressen skal direktivet dog først være gennemført i national lovgivning den 30. juli 2002.

(1) EFT L 213 af 30.7.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2086/99

af Antonio Tajani (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 1999)

Om: Uniformer til Roms brandmænd: Uregelmæssigheder i forbindelse med et europæisk udbud fra Rom kommune

I februar fik den kinesiske virksomhed YuYi tildelt en europæisk kontrakt vedrørende levering af uniformer til byen Roms brandmænd. På trods af tilstedeværelsen af tekstilsagkyndige, produktionsprøver og neutrale udtalelser fra handelskammeret konstateredes det, at prøveuniformens stof ikke var i overensstemmelse med beskrivelsen i udbuddet, som faktisk viste sig at være urealistisk. Endvidere har manopdaget andre tilfælde af svindel, som f.eks. en forhøjelse på 90 % for papir og 80 % for hæfteklammer. Spørgsmålet antager foruroligende dimensioner, da det er konstateret, at der bagved den kinesiske virksomhed står et langt mere velkendt selskab ved navn Baloon, som den tidligere svoger til Roms borgmester, Rutelli, er partner i.

Vil Kommissionen gribe ind og se på uregelmæssighederne i forbindelse med ovennævnte udbudsprocedure og aflægge rapport derom til Europa-Parlamentet?

Vil Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger for at kontrollere tildelingen af kontrakter i forbindelse med de europæiske udbud og overholdelse af reglerne for at sikre, at kontrakterne tildeles kompetente virksomheder i stedet for virksomheder, som ikke kan leve op til de stillede krav?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(7. december 1999)

Kommissionen agter på foranledning af det ærede parlamentsmedlem at anmode de italienske myndigheder om at forelægge alle nødvendige oplysninger med henblik på at vurdere, om de offentlige udbud om tildeling af kontrakten for levering af uniformer til Roms politi er forenelige med EU-retten. Kommissionen er i færd med at udforme en skrivelse til de italienske myndigheder med henblik på at kaste lys over de pågældende forhold.

Hvis det af undersøgelsen af disse oplysninger fremgår, at den fulgte fremgangsmåde ikke er forenelig med EU-retten, vil Kommissionen kunne indlede en overtrædelsesprocedure som omhandlet i EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169).

Kommissionen vil under alle omstændigheder underrette det ærede medlem om sagens videre udvikling og de konklusioner, den i givet fald når frem til efter at have gennemgået de italienske myndigheders oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2719/99

af Ieke van den Burg (PSE), Marietta Giannakou-Koutsikou (PPE-DE), Heidi Hautala (Verts/ALE), Jo Leinen (PSE), Colette Flesch (ELDR), Hélène Flautre (Verts/ALE), Mario Mantovani (PPE-DE), Concepció Ferrer (PPE-DE), Michel Hansenne (PPE-DE), José Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE), Sylviane Ainardi (GUE/NGL), Ursula Stenzel (PPE-DE), Graham Watson (ELDR), Giorgos Dimitrakopoulos (PPE-DE), Gérard Deprez (PPE-DE), Martine Roure (PSE), Ilda Figueiredo (GUE/NGL), Marie-Hélène Gillig (PSE) og Caroline Lucas (Verts/ALE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Fattigdom og social udstødelse

I henhold til Amsterdamtraktatens artikel 137 skal der iværksættes et program til bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Hvornår agter Kommissionen at vedtage et sådant program? Hvorledes agter Kommissionen at udarbejde et sådant program i samarbejde med de berørte ikke-statslige organisationer? Hvorledes vil Kommissionen sikre ligebehandling med hensyn til håndhævelsen af ethvert menneskes grundlæggende menneskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(10. februar 2000)

Kommissionen har til hensigt at forelægge et EF-handlingsprogram til støtte for medlemsstaternes bestræbelser på at fremme social integration på grundlag af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 137 (tidligere artikel 118) i første halvår 2000.

Det særlige møde, som det portugisiske formandskab afholder i Lissabon i marts 2000 om økonomiske reformer, beskæftigelse og social samhørighed, vil være en lejlighed til på højeste politiske niveau at genbekræfte, at Fællesskabet er på vej ind i det nye århundrede med nye forhåbninger om at skabe et solidarisk samfund. Kommissionen bidrager til dette møde og vil bagefter fremsætte forslag om et handlingsprogram.

Kommissionen har allerede i løbet af 1999 indledt brede høringer af medlemsstaterne (gennem den højtstående gruppe vedrørende social udstødelse) og organisationer fra det civile samfund. I maj arrangerede Kommissionen en rundbordskonference med titlen Mod et Europa for alle hvordan kan Fællesskabet støtte medlemsstaterne i at fremme

social integration? På denne to dage lange konference kunne næsten 200 deltagere, heriblandt ngo'er, give udtryk for deres synspunkter og stille forslag. Eksemplarer af baggrundsmaterialet og den endelige rapport om konferencen sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat.

Høringsprocessen bekræftede endvidere, at indsatsen for at bekæmpe social udstødelse betragtes som et vigtigt middel til at forbedre betingelserne for, at de grundlæggende rettigheder håndhæves. Kommissionen agter at lade dette indgå i programmets målsætninger.