SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0558/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(27. februar 2002)

Om: Fejlagtig identifikation af navne på grund af måden de registreres på i officielle dokumenter

Når navne, der er stavet med græske bogstaver, af de græske offentlige kontorer skal omskrives til det latinske alfabet (ved udstedelse af nye identifikationsbeviser, pas, eksamensbeviser m.m.), opstår der store problemer, især for de græske borgere, som har navne af udenlandsk oprindelse. Den græske standardiseringsorganisations særlige omskrivningsstandard ELOT 743, der anvendes, synes ikke i alle tilfælde at dække de bogstaver, der udtales forskelligt fra land til land. En kvindelig græsk statsborger, der var gift med en tysker ved navn Weber, var med græsk udtale og tilsvarende stavemåde kommet til at hedde Vemper på græsk, og ved omskrivningen efter den nye standard fremkom stavemåden Vemper med latinske bogstaver.

Denne situation medfører, at borgere med græske identifikationsbeviser figurerer under dobbeltnavn i de andre EU-lande og udsættes for betydelige komplikationer og besværligheder i forskellige sammenhænge såsom i forbindelse med forsikringsspørgsmål, pension, indbetalinger osv.

Eftersom denne situation udgør en hindring af retten til fri bevægelighed og etableringsret for græske borgere i de øvrige 14 EU-lande, som bruger latinske bogstaver, bedes Kommissionen besvare følgende: Hvilke skridt vil den tage over for de græske myndigheder for at sikre, at navne af udenlandsk oprindelse, der overføres fra græsk, omskrives efter en fuldstændig ensartet standart og i overensstemmelse med den udenlandske prototype?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(3. april 2002)

I sin dom af 30. marts 1993 i sag C-168/91(1) konstaterede Domstolen (præmis 14), at det tilkommer den pågældende medlemsstat at fastsætte de nærmere bestemmelser for omskrivningen af et græsk navn til latinske skrifttegn ved lov eller administrativt og i henhold til de regler, som er fastsat i internationale konventioner om civilstandsspørgsmål, som staten har tiltrådt. Følgelig tilkommer det Grækenland at fastsætte de nærmere bestemmelser for omskrivningen af et græsk navn til latinske skrifttegn eller omvendt i overensstemmelse med de internationale konventioner om civilstandsspørgsmål, som Grækenland har tiltrådt.

Dog fastslog Domstolen ved samme dom (præmis 15-17), at sådanne bestemmelser kan anses for at være uforenelige med traktaten, såfremt anvendelsen af dem medfører sådanne ulemper for en græsk statsborger, at det faktisk indskrænker den frie udøvelse af etableringsretten. Ifølge Domstolen er dette tilfældet, hvis en græsk statsborger pålægges at anvende en skrivemåde for sit navn, som følger af translitterationen i civilstandsregistrene, såfremt denne skrivemåde bevirker, at udtalen forvanskes, og at denne forvanskning udsætter vedkommende for fare for, at hans potentielle kunder forveksler ham med en anden person.

Det følger heraf, at enhver unionsborger har ret til at kræve af de græske myndigheder, at et efternavn skrevet med latinske bogstaver omskrives til det græske alfabet på en sådan måde, at udtalen ikke forvanskes, og at denne omskrivning ikke udsætter vedkommende for fare for at blive forvekslet med en anden person. Vedkommende vil eventuelt kunne kræve, at hans/hendes navn ikke omskrives til græske skrifttegn, eller at navnet står opført to gange ved siden af hinanden, med græske og latinske skrifttegn, i det mindste i de dokumenter, som skal anvendes i en anden medlemsstat, for at undgå forvekslingsproblemer.

(1) Samling af Afgørelser 1993, s. I-01191.