SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1044/02

af Theresa Zabell (PPE-DE) til Kommissionen

(9. april 2002)

Om: Sportslicenser

I december 2001 vandt det spanske volleyboldhold Caja de Avila C.S.C. det europæiske volleyboldforbunds officielle mesterskab, der blev afholdt i Münster i Tyskland. Holdet blev imidlertid diskvalificeret, da det forelagde den kollektive holdlicens udstedt af det spanske volleyboldforbund (som forud havde bekræftet, at denne licens var den foreskrevne dokumentation) i stedet for en licens udstedt af det europæiske forbund, som hævdede, at den spanske licens ikke havde gyldighed. Det spanske volleyboldforbund står for varetagelsen af de spanske klubbers interesser og for kontrollen med disse og er endvidere det europæiske forbunds repræsentant i Spanien. Al dokumentation vedrørende de spanske hold, der deltager i europæiske turneringer, ekspederes gennem det spanske forbund.

Kan Kommissionen oplyse, med hvilken begrundelse en licens udstedt af et forbund i én medlemsstat hverken kan anerkendes eller anses for gyldig i en anden medlemsstat i betragtning af, at borgerne i EU kan gøre deres rettigheder gældende i samtlige EU-medlemsstater uden nogen form for begrænsninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(7. maj 2002)

Kommissionen ønsker at minde det ærede parlamentsmedlem om, at både Kommissionen i sin rapport om sport til Det Europæiske Råd i Helsinki(1) (10. og 11. december 1999) og Rådet for Den Europæiske Union i sin erklæring i bilagene til konklusionerne fra Nice-topmødet (7. til 10. december 2000)(2) har lagt vægt på sportsorganisationernes uafhængighed og på deres ret til at organisere sig selv. Sportsorganisationerne har til opgave at organisere og fremme deres disciplin og bl.a. organisere internationale turneringer. Dette skal naturligvis ske under overholdelse af såvel national lovgivning som EF-lovgivningen.

Anvendelsen af regler for tilmelding til og deltagelse i en international turnering er klart fastlagt i de særlige sportsregler, og er et resultat af sportsorganisationernes nødvendige selvstændighed til at organisere turneringer indenfor deres disciplin, i det omfang, disse regler ikke er i modstrid med EF-retten, særligt hvad angår ligebehandling. Men disse regler udgør ikke i sig selv en uacceptabel begrænsning for den frie bevægelighed. De er derimod nødvendige for at kunne gennemføre en international turnering på tilfredsstillende betingelser. Med de oplysninger, som Kommissionen har fået kendskab til, kan Kommissionen ikke på dette tidspunkt drage slutning om en overtrædelse af EF-retten. Kun efter en grundig gennemgang på grundlag af mere præcise oplysninger kan Kommissionen komme til en konklusion. Hvis den pågældende klub er af den opfattelse, at den omstridte afgørelse er et brud på en rettighed i EF-retten, kan klubben under alle omstændigheder anlægge søgsmål ved de kompetente nationale domstole om erstatning for dette tab.

(1) Kommissionens rapport til Det Europæiske Råd med henblik på at bibeholde de nuværende strukturer på sportsområdet og at bevare sportens samfundsmæssige funktion inden for Fællesskabets rammer. KOM(1999) 644 endelig udg.

(2) Erklæring om de særlige forhold, der kendetegner sporten i Europa og dens sociale funktioner, og som der skal tages hensyn til ved gennemførelsen af de fælles politikker, http://www.europarl.eu.int/summits/nice2_da.htm

an4.