DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/3

(2004/C 70 E/003)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2606/02

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(18. september 2002)

Om: Konkurrenceforvridende afgifter ved samhandel

I EU's medlemsstater Tyskland, Østrig og Italien skal der betales afgifter for ophavsrettigheder for at tilgodese forfatteres, komponisters og musikforlags intellektuelle ejendomsret.

Er det i overensstemmelse med principperne for det frie marked og EU's interesser, at man i Tyskland og Østrig skal betale afgifter i form af ophavsrettigheder på produkter fra forfattere, musikforslag og komponister, og at disse afgifter skal betales endnu en gang i Italien efter eksport af varen før videresalg?

Bør en sådan fremgangsmåde ikke betragtes som konkurrenceforvridende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(22. oktober 2002)

I tråd med de internationale forpligtelser og fællesskabsreglerne for ophavsret og beslægtede rettigheder giver medlemsstaternes nationale ophavsret ophavsmænd en række enerettigheder. Spredningsretten giver ophavsmænd ret til at kontrollere salget af fysiske reproduktioner af deres litterære, musikalske, audiovisuelle eller andre værker eller anden form for overdragelse af ejendomsretten og til at modtage vederlag for spredningen heraf, f.eks. gennem bøger, videoer eller cd'er.

Efter EF-Domstolens gældende retspraksis udtømmes spredningsretten dog ved det første salg af en reproduktion af et værk i EU eller Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), hvis salget foretages af rettighedshaveren eller med dennes samtykke. Det betyder f.eks., at når først en ophavsmand eller på dennes vegne en forlægger har markedsført ophavsretligt beskyttede bøger i en medlemsstat, kan disse bøger afsættes frit i hele EU og sælges uden indhentning af yderligere tilladelse fra ophavsmanden (eller forlæggeren som dennes licenstager) og uden yderligere betaling af afgifter.

Denne retspraksis forener princippet om frie varebevægelser i EU eller EØS med beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder. Den er blevet fastslået i flere direktiver om ophavsret og beslægtede rettigheder, først med henblik på bestemte former for værker (edb-programmer (1) og databaser (2)) og i 2001 for alle øvrige former for værker (3), f.eks. litterære værker i bøger eller musikalske værker på cd'er. I overensstemmelse hermed skal der indhentes samtykke fra ophavsmanden og betales gebyrer ved første spredning af et værk, der er beskyttet ophavsretligt. Ved videresalg eller anden overdragelse af ejendomsretten i EU eller EØS skal der hverken indhentes samtykke eller betales yderligere gebyrer. Kommissionen er ikke bekendt med, at der skulle forekomme dobbeltbetaling ved viderespredning.

Andre former for anvendelse af en ophavsretligt beskyttet vare, f.eks. reproduktioner af et værk, kan også pålægges afgifter, og de pågældende betalinger kan indhentes ved markedsføringen af visse varer. Ved disse betalinger vil der dog ikke være tale om »dobbeltbetaling« for yderligere spredning, da de ikke er knyttet til selve spredningen af en ophavsretligt beskyttet vare. I de fleste medlemsstater har ophavsmænd således f.eks. krav på et vederlag for reproduktion af deres værker til privat brug. Vederlaget opkræves generelt på tomt lyd- eller audiovisuelt materiale og/eller på optageudstyr og betales normalt af producenten eller importøren af produkterne. Vederlagsordningerne skal overholde de generelle principper i artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29/EF om ophavsret i informationssamfundet, som medlemsstaterne skal gennemføre inden udgangen af december 2002. Efter dette direktiv kan medlemsstaterne indføre undtagelser i retten til reproduktion til privat brug, herunder også for så vidt angår vederlagsordningen. Da ordningerne ikke er harmoniseret på EU-plan, kan de nærmere enkeltheder dog variere alt efter medlemsstat. Der skal almindeligvis kun betales vederlag, hvis de pågældende produkter sælges på medlemsstatens område, men ikke, hvis de er bestemt til eksport.

(1) Rådets direktiv 91/250/EØF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer, EFT L 122 af 17.5.1991.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/9/EF af 11. marts 1996 om retlig beskyttelse af databaser, EFT L 77 af 27.3.1996.

(3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet, EFT L 167 af 22.6.2001.