SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1658/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(19. maj 2003)

Om: Nye sygdommes opdukken, forberedelse på en SARS-epidemi, reducerede muligheder for forskning og store risici for ældre generationer

1. Bør det efter Kommissionens mening ikke ved overvejelserne i forbindelse med den nye sygdom SARS og bekæmpelsen af denne spille en vigtig rolle, at denne sygdom, trods den endnu ringe spredning i Europa, kan udgøre en uforholdsmæssig stor fare, så længe der ikke findes midler til at hindre smitte og til at helbrede smittede patienter?

2. Kan Kommissionen bekræfte, at det, selv om ingen i begyndelsen af maj 2003 endnu var død af sygdommen i Europa, nu fremgår af oplysninger fra andre steder, at dødeligheden ved SARS er forskellig for forskellige aldersgrupper, idet dødsraten for smittede personer under 60 år forventes at være 13 % og for personer over 60 år gennemsnitlig 50 %?

3. I hvilken udstrækning er mulighederne for undervisning og forskning i nye sygdomme, der måske kan bekæmpes, formindsket i EU-medlemsstaterne som følge af besparelser? Bliver vi afhængige af interesserede eksperter, der på grund af aktualiteten beskæftiger sig med dette spørgsmål ud over deres normale opgaver?

4. Er der en risiko for, at der kan opstå en sygdom, der kan sammenlignes med SARS, ved en kombination af fjerkræpesten, der i Nederlandene allerede har ført til et menneskes død på grund af øjenbetændelse, og influenza? Hvor stor er risikoen for, at SARS forbinder sig med en af varianterne af influenza-virusen og derved spredes endnu mere?

5. Øges foranstaltningerne med henblik på at indgrænse SARS nu med oprettelse af karantæneafdelinger på hospitalerne og ved at der holdes vejrtrækningsapparatur klar?

6. Mener Kommissionen, at det billede, som generaldirektøren og den europæiske direktør for Verdenssundhedsorganisationen, WHO, gav udtryk for den 6. maj 2003, at yderligere import af SARS til Europa og spredning af sygdommen her, ikke kan hindres, er korrekt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af David Byrnepå skriftlige forespørgsler E-1658/03 og E-1659/03

(24. juni 2003)

Kommissionen mener ikke, at risikoen i forbindelse med sygdommen SARS er uforholdsmæssig stor. Der findes midler til forebyggelse af infektion af mennesker, såsom karantæne, kontrol med rejsende, beskyttelsesudstyr, desinfektion og tiltag for at undgå nærkontakt.

Kommissionen har i høj grad opmærksomheden henledt på SARS. Der er blevet gennemført foranstaltninger, herunder kontrol med internationale rejsende for at forebygge, at sygdommen indføres og spredes yderligere. Oplysning indgår som en del af disse aktiviteter. EU får sammen med Verdenssundhedsorganisationen (WHO) hjælp fra eksperter, som allerede har fremlagt meget opmuntrende resultater i form af undersøgelser af sygdommens forløb og viden om spredningen heraf. Dette arbejde fortsætter, og Kommissionen er sikker på, at der vil ske en lang række fremskridt på dette område.

Anbefalinger og vejledning om internationale rejser, især med fly, som er blevet udsendt, begrænser sig til det, man anser for uundgåeligt ved smitning med sygdomme. Henstillingerne er baseret på neutral, videnskabelig rådgivning, og der er sket en omhyggelig afvejning under hensyntagen til princippet om fri bevægelighed. Ud over kontrol i ankomstlandet er det vigtigt, at der gennemføres passende foranstaltninger på afgangsstedet, især i de lande, der er hårdest ramt af SARS, hvis risikoen for spredning af sygdommen skal mindskes yderligere.

Risikoen for, at en sygdom, der kan sammenlignes med SARS, kan udvikle sig fra en fjerkræpestepidemi, kan ikke udlukkes fuldstændigt, men er ikke særlig stor. At en dyrlæge er død, må ses som et enkelttilfælde. Normalt gennemføres der passende profylaktiske foranstaltninger for at begrænse risikoen for infektion. Forekomsten af influenzaepidemier hos mennesker er sæsonbetinget, og selv om en samtidig infektion med SARS og influenza hos mennesker kan forekomme, er risikoen dog meget begrænset.

De nyeste epidemiologiske undersøgelser af SARS har faktisk vist variationer i andelen af smittede og døde afhængig af aldersgruppe. Kommissionen følger disse undersøgelser op i nært samarbejde med medlemsstaterne og WHO og støtter medlemsstaterne i udformningen af deres politik i overensstemmelse med resultaterne af disse undersøgelser.

Hospitaler i EU er udstyret til behandling af SARS-patienter, og de har ligeledes karantænefaciliteter, ligesom der normalt findes afdelinger med mekanisk ventilation.

I Europa er situationen rimeligt under kontrol. De foreliggende epidemiologiske data viser, at foranstaltningerne, især de forebyggende foranstaltninger på afgangsstederne, er i stand til at begrænse infektionen til de steder, hvor den er opstået. Kommissionen er dog klar over, at situationen kræver et alarmberedskab, og man vil derfor følge udviklingen meget nøje.

Kommissionen erkender, at kontrollen med SARS i udstrakt grad afhænger af, at man får ny viden, og at der er et meget stærkt behov for, og at det er af stor værdi, at der skabes et stærkt internationalt samarbejdspartnerskab mellem forskere og deres institutioner. Kommissionens tjenestegrene arbejder i øjeblikket på en særlig indkaldelse af forslag

til forskning i den nærmeste fremtid, som tager en række aspekter op af stor betydning og direkte relevans for SARS. Kommissionen erkender også, at der er behov for at styrke beredskabet og muligheden for at reagere på udbrud af smitsomme sygdomme af enhver art, og i den forbindelse tilbyder Kommissionen støtte til forskning gennem politikorienterede forskningsaktiviteter inden for det sjette rammeprogram. Dette program for forskning, teknologisk udvikling og demonstration, som dækker tidsrummet 2002-2006, bidrager til realiseringen af det europæiske forskningsrum og til innovation(1).

Det femte rammeprogram for Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1998-2002)(2) har allerede givet støtte til flere projekter med inddragelse af centre, der har ekspertise inden for corona-virusset, i forbindelse med nøgleaktionen bekæmpelse af infektionssygdomme. Det samlede bidrag fra EU til disse projekter udgør ca. 3,5 mio. EUR.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1513/2002/EF af 27. juni 2002 om Det Europæiske Fællesskabs sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum og til innovation (2002-2006), EFT L 232 af 29.8.2002.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 182/1999/EF af 22. december 1998 om femte rammeprogram for Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1998-2002), EFT L 26 af 1.2.1999.