SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0710/01

af Pietro-Paolo Mennea (ELDR) til Kommissionen

(8. marts 2001)

Om: Forurening af grundvandet i kommunen San Ferdinando

I kommunen San Ferdinando i Puglia (provinsen Foggia) har man konstateret en ødelæggende form for forurening af grundvandet, som skyldes ulovlige kloakker, i hvilke der visse steder i landsbyen udledes vand, der er forurenet med yderst skadelige bakterier. Dette fremgår klart af resultaterne af de biologiske undersøgelser, der er blevet foretaget af et særligt center. De hårdest ramte områder er Contrada Fontana og Contrada Carro Chiuso.

- Under henvisning til kendelsen (76/99) fra byretten i Trinitapoli, i henhold til hvilken kommunen San Ferdinando i Puglia og A.N.A.S. (det statslige vejvæsen) blev dømt til at udbedre de ødelæggelser, som ovennævnte forurening har forårsaget,

- der henviser til, at der i disse områder foretages en omfattende frugt- og grøntsagsproduktion, som afsættes i Italien og eksporteres til andre europæiske lande,

- der henviser til det stigende antal tilfælde af kræft, leukæmi og leversygdomme, som har sin årsag i en losseplads i byen, der i øjeblikket på ulovlig vis benyttes som forbrændingsanlæg,

kan Kommissionen gribe ind med henblik på at standse denne alvorlige miljøkatastrofe og identificere de ansvarlige for ovennævnte lovovertrædelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(11. maj 2001)

Kommissionens beføjelser er fastsat i EF-traktaten. Den har således navnlig ansvaret for at sikre, at Fællesskabets lovgivning gennemføres korrekt i alle medlemsstaterne. I EF-traktatens artikel 211 (tidl. artikel 155) hedder det: For at sikre fællesmarkedets funktion og udvikling skal Kommissionen drage omsorg for gennemførelsen af de i denne traktat indeholdte bestemmelser og af de bestemmelser, som med hjemmel i denne træffes af institutionerne.

Hvis Kommissionen, i overensstemmelse med sine skønsbeføjelser(1), på grundlag af EF-traktatens artikel 226 (tidl. 169), finder at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der påhviler den i henhold til denne traktat, fremsætter den en begrundet udtalelse herom efter at have givet den pågældende stat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger. Retter den pågældende stat sig ikke efter den fremsatte udtalelse inden for den frist, der er fastsat af Kommissionen, kan denne indbringe sagen for Domstolen.

Domstolens afgørelser konstaterer imidlertid kun, om der er begået en overtrædelse. Domstolen kan hverken give en medlemsstat påbud om at betale erstatning til personer, der er krænket som følge af en overtrædelse af fælleskabslovgivningen, eller udstede påbud til administrative organer. Kun de nationale domstole kan pålægge administrative organer påbud og annullere en national afgørelse.

I det foreliggende tilfælde er den relevante fællesskabslovgivning formodentlig Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand(2) og Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(3), som ændret ved Rådet direktiv 91/156/EF af 18. marts 1991(4). I direktiv 91/271/EØF hedder det, at medlemsstaterne skal sikre, at byspildevand, der ledes til kloakker, inden udledning skal underkastes sekundær behandling eller tilsvarende behandling. Fristen herfor er den 31. december 2000 for alle udledninger fra byområder med over 15 000 personækvivalent (p.e.). Direktiv 75/442/EØF om affald, som ændret, tager sigte på at beskytte menneskers sundhed og miljøet mod skadelige virkninger som følge af indsamling, transport, behandling, oplagring og deponering af affald.

Da der ikke er indgivet klage over anvendelsen af fællesskabsretten, kan Kommissionen ikke på grundlag af de oplysninger, det ærede medlem har fremlagt, påvise nogen overtrædelse af de to nævnte direktiver. Kan

det ærede medlem derimod fremlægge udførlige oplysninger, på grundlag af hvilke Kommissionen kan vurdere sagen på baggrund af den relevante fællesskabslovgivning, vil Kommissionen kunne indlede undersøgelser af sagen.

(1) Prioriteter og kriterier vedrørende Kommissionens skønsmæssige beføjelser er anført i Den fjortende Beretning om kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten (1996) EFT C 332 af 3.11.1997.

(2) EFT L 135 af 30.5.1991.

(3) EFT L 194 af 25.7.1975.

(4) EFT L 78 af 26.3.1991.