DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/369

(2004/C 88 E/0375)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1750/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(27. maj 2003)

Om: Samarbejde med Angola: Stabilitet – demobiliserede UNITA-soldater

Der er fremkommet et væld af efterretninger om de foruroligende forhold, som demobiliserede, tidligere UNITA-soldater lever under. Dette har allerede givet anledning til adskillige henvendelser til den angolanske regering fra dette partis ledere, og det giver også anledning til bekymring hos De Forenede Nationers organisationer. En social og erhvervsmæssig reintegration af disse tidligere soldater og deres familier er på den ene side en del af de aftaler, der gjorde en ende på den lange militære konflikt, og er på den anden side helt afgørende for landets stabilitet. Utilfredshed, rodløshed, fattigdom, sult og manglende fremtidsudsigter kan bringe nogle til desperation og således udgøre en farlig kim for meget alvorlige sociale problemer og være arnesteder for ustabilitet rundt om i landet.

Hertil kommer, at der hvor situationen (om end med mange vanskeligheder og mangel på mange ting) var forholdsvis kontrolleret og enkadreret, mens disse tidligere UNITA-soldater og deres familier boede i de cirka 30 opsamlings- eller modtagelseslejre, der blev oprettet umiddelbart efter den væbnede konflikts ophør, så kan der ske en hurtig og voldsom forværring på det menneskelige og sociale plan, når disse lejre pludselig lukkes, uden at der i mellemtiden er blevet skabt skyggen af betingelser for at modtage og reintegrere disse mennesker i de områder, hvor de er udset til at flytte hen, og heller ikke taget passende foranstaltninger til erhvervsuddannelse, genoplivning af landbruget eller udvidelse af de beboede landdistrikter.

Som svar på mit andet spørgsmål, fremsat den 4. marts 2003 (E-0608/03 (1)), bekræftede Kommissionen, gennem kommissær Poul Nielson – hvad jeg har noteret mig og bifalder – at fællesskabsstøtten tendentielt på mellemlang og lang sigt er koncentreret om de sociale sektorer (sundhed og uddannelse) og om fødevaresikkerhed, idet man for indeværende prioriterede finansieringen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at støtte fredsprocessen og den nationale forsoning.

Jeg spørger derfor Kommissionen:

— Hvilke informationer har Kommissionen om disse demobiliserede UNITA-soldaters situation?

— Hvilke tiltag har den taget eller påtænker den at tage i så henseende?

— Er Kommissionen parat til at øremærke et særligt beløb af den samlede sum, der er afsat til samarbejdsstrategien 2002-2007, som blev underskrevet den 28. januar 2003, til at forbedre levevilkårene for de demobiliserede UNITA-soldater, især på områder som genoplivning af mindre landsbyer, udvidelse af de beboede landområder, sundhed, uddannelse og erhvervsuddannelse, og på denne måde direkte støtte fredsaftalerne og bidrage direkte til pacificering, forsoning og stabilitet i Angola?

— Og er Kommissionen åben over for, at disse særprogrammer bliver forvaltet i fællesskab af regeringen og af UNITA, i lighed med hvad man overvejer i Verdensbanken?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(18. juli 2003)

Demobilisering og genintegrering af de tidligere UNITA-soldater er en forudsætning for, at fredsprocessen kan lykkes, og det er rigtigt, at der har været klager over regeringens håndtering af demobiliseringen og genintegreringen. Med den officielle lukning af samlingsområderne den 31. marts 2003 blev mange tidligere UNITA-soldater og deres familier sendt til transitcentre, hvorfra det var meningen, at de skulle transporteres til deres genbosætningssteder. Der har været logistiske forsinkelser, og tusinder befinder sig fortsat i disse centre med utilstrækkelige faciliteter, fordi forholdene på genbosætningsstederne ikke er i orden. Antallet af tidligere soldater (og familiemedlemmer) viser sig imidlertid at være langt højere end forudset i det såkaldte Memorandum of Understanding af april 2002 (ca. 105 000 tidligere soldater i stedet for 55 000), hvilket giver regeringen en gyldig undskyldning for nogle af de problemer, der er opstået.

Kommissionen er overbevist om, at ADRP-programmet (emergency demobilisation and reintegration program), som forudses at ville koste 180 mio. USD, og som regeringen har opstillet og forhandlet med Verdensbanken, vil tage fat på og løse disse problemer. Som nævnt i svaret på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-1678/03 (2) deltager Kommissionen i ADRP i kraft af et bidrag på 20 mio.EUR til multidonortrustfonden inden for rammerne MDRP-programmet (Multi-country Demobilisation and Re-Integration Program).

Ud over Kommissionens bidrag til ADRP modtager de tidligere UNITA-soldater og deres familier også såsæd, redskaber og fødevarehjælp fra et nødprogram til støtte for fredsprogrammet, som beløber sig til 30 mio. EUR. De har desuden modtaget ernærings- og sundhedsmæssig nødhjælp, som Fællesskabet har finansieret. De tilbagevendende UNITA-soldater og deres familier vil endvidere få gavn af Kommissionens program til støtte for genopbygningen (Programa de Apoio a Reconstrução), som er det vigtigste rehabiliterings- og genopbygningsprogram for landdistrikterne i Angola (55 mio. EUR), og som skal bidrage til forbedring af adgangen til sociale basisydelser navnlig i det centrale højland. Kommissionen overvejer i øjeblikket et finansielt bidrag fra den niende Europæiske Udviklingsfond (9. EUF) til FAS (Fondo de Apoio Social). Formålet med FAS (som nu er i sin tredje fase) er at opnå en bedre, større og bæredygtig udnyttelse af de sociale og økonomiske basistjenester og at støtte et forvaltningssystem, hvor de lokale myndigheder og samfund er gensidigt ansvarlige.

Det skal tilføjes, at det generelt ikke er tilrådeligt at forskelsbehandle de forskellige grupper (tidligere soldater, internt fordrevne, hjemvendende flygtninge osv.), da det kan medføre spændinger mellem dem. På den anden side udgør UNITA naturligvis et særligt tilfælde, og en præferencebehandling af de tidligere soldater og deres familier af hensyn til konsolideringen af fredsprocessen er uundgåelig. Situationen er imidlertid vanskelig og skal håndteres med omhu. Kommissionen er åben over for, at regeringen og UNITA i fællesskab forvalter specifikke programmer.

(1) EFT C 33 E af 6.2.2004, s. 57.

(2) Se side 39.