SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2132/02

af Bartho Pronk (PPE-DE) til Kommissionen

(17. juli 2002)

Om: Arbejdstidsdirektivet og frivilligt arbejde

I sit svar på skriftligt spørgsmål E-1241/00(1) af Lynne oplyser Kommissionen, at direktiv 93/104/EF(2) ikke anerkender begrebet frivilligt arbejde. Det fremgår også indirekte af selve direktivet, idet det i henhold til artikel 7 er medlemsstaterne, der skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre at alle arbejdstagere får en årlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed. Af denne artikel kan man slutte, at personer, der udfører frivilligt arbejde, ikke er omfattet af direktivet. Dette direktiv er i Nederlandene omsat i arbejdstidsloven af 23. september 1995. I henhold til definitionen i artikel 1, stk. 1 i denne lov forstås med arbejdsgiver bl.a., den som uden at være arbejdsgiver eller arbejdstager, som beskrevet i første led, lader andre udføre arbejde under sin bemyndigelse. Ministeriet for sociale anliggender og beskæftigelse fortolker denne bestemmelse restriktiv, således at frivilligt arbejde i mange tilfælde er omfattet heraf med den uheldige konsekvens, at udførelse af frivilligt arbejde støder på alvorlige vanskeligheder.

1. Er definitionen i artikel 1, stk. 1 i den nederlandske arbejdstidslov i overensstemmelse med EU-lovgivning?

2. Er frivilligt arbejde ikke pr definition uforeneligt med begrebet bemyndigelse, eftersom der er tale om et vederlagsfrit arbejde, der udføres af den pågældende uden tvang og af hans/hendes frie vilje, mens bemyndigelse indebærer en magtbeføjelse, som ikke kan finde anvendelse på en person, der udfører frivilligt arbejde, da vedkommende til enhver tid kan indstille arbejdet.

3. Er socialministeriets fortolkning og anvendelse af artikel 1, stk. 1 i den nederlandske arbejdstidslov navnlig med hensyn til frivilligt arbejde forenelig med EU-lovgivning?

4. Er det korrekt, når de nederlandske myndigheder ved formulering, fortolkning og anvendelse af denne artikel påberåber sig EU-lovgivning?

(1) EFT C 46 E af 13.2.2001, s. 153.

(2) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(27. august 2002)

Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(1) finder anvendelse på arbejdstagere som omhandlet i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF(2).

Direktiv 93/104/EF indeholder ikke nogen definition på arbejdstager. Den definition, der skal anvendes, findes i artikel 3, litra a), i direktiv 89/391/EØF. Ifølge denne bestemmelse forstås ved arbejdstager enhver person, som en arbejdsgiver har i sin tjeneste, herunder praktikanter og lærlinge, bortset fra hushjælp.

Hvis begrebet personer, der udfører frivilligt arbejde dækkes af begrebet arbejdstager i national ret, er disse personer omfattet af de to direktiver.

Da der imidlertid er tale om direktiver om fastsættelse af minimumskravene, forhindrer fællesskabsretten ikke medlemsstaterne i at anvende gennemførelsesbestemmelserne på personer, der udfører frivilligt arbejde, selv om de ikke betragtes som arbejdstagere.

(1) EFT L 307 af 13.12.1993.

(2) Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet, EFT L 183 af 29.6.1989.