ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0863/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(22. marts 2001)

Om: Slagterikontrol

Kan Kommissionen oplyse for hver enkelt medlemsstat, hvad slagterikontrollen i henhold til direktivet om fersk kød koster, f.eks. om der opkræves en enhedstakst pr. kontrol eller et beløb pr. slagtet dyr?

Har Kommissionen til hensigt at indlede overtrædelsesproceduren mod EU-lande, der undlader at opkræve en sådan afgift?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(11. juni 2001)

Kommissionen har ikke for øjeblikket overblik over de afgifter, der afkræves slagterierne i hver medlemsstat for kontroller, der udføres i medfør af Rådets direktiv 64/433/EØF af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet(1). Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontor er for øjeblikket ved at udføre en undersøgelse af, hvordan veterinærkontrollen finansieres inden for Fællesskabet. Denne undersøgelse er imidlertid endnu ikke afsluttet.

I Rådets direktiv 85/73/EØF af 29. januar 1985 om finansiering af sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød og fjerkrækød(2), senest ændret ved Rådets direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996(3), fastsættes bestemmelserne for disse afgifter.

Kommissionen har indledt overtrædelsesprocedurer i medfør af EF-traktatens artikel 226 (tidl. artikel 169) mod alle de medlemsstater, der ikke har truffet de nødvendige nationale gennemførelsesforanstaltninger for det pågældende direktiv.

For øjeblikket er der stadig overtrædelsesprocedurer i gang mod Tyskland, Grækenland og Irland vedrørende direktivets forsinkede gennemførelse.

(1) EFT B 121 af 29.7.1964.

(2) EFT L 32 af 5.2.1985.

(3) EFT L 162 af 1.7.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0148/01

af Florence Kuntz (UEN) til Kommissionen

(23. januar 2001)

Om: Følger af anvendelsen af ammunition med forarmet uran

De franske soldater, som er foruroliget over situationen, har via deres sammenslutning udtrykt ønske om, at der af hensyn til dem selv og deres europæiske kammerater bliver foretaget en definition af patologien i forbindelse med Golf- og Balkan-syndromet.

Vil Kommissionen på baggrund af de indbyrdes afvigende udtalelser fra de forskellige EU-landes lægekorps snarest muligt oplyse, hvilke overvejelser den gør sig, og hvordan den stiller sig i spørgsmålet om mulige eller påviste følger for folkesundheden af anvendelsen af ammunition med forarmet uran (Balkan-syndrom), som de franske soldater og soldater fra andre EU-lande er berørt af efter deres ophold i Forbundsrepublikken Jugoslavien?

Kan Kommissionen snarest muligt nøjagtigt fastslå, hvor mange europæiske soldater og hvor stor en del af den jugoslaviske civilbefolkning der er berørt af anvendelsen af denne form for ammunition, og hvilke områder i Jugoslavien det drejer sig om?

Hvis der skulle blive påvist en årsagssammenhæng mellem anvendelsen af denne slags ammunition og Balkan-syndromet, hvilke prioriterede sundhedspolitiske hasteforanstaltninger vil Kommissionen da foreslå medlemsstaterne?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-0038/01, E-0062/01, E-0063/01 og P-0148/01

(15. marts 2001)

Kommissionen har opfordret den ekspertgruppe, der er nedsat i medfør af artikel 31 i Euratom-traktaten, til at udtale sig om de mulige helbredsmæssige virkninger af udsættelse for ioniserende stråling fra forarmet uran. Den har ligeledes formidlet en rundbordsdiskussion mellem forskellige internationale organisationer, der har programmer på dette felt.

Ansvaret for de soldater, der har gjort tjeneste på Balkan, påhviler EU's medlemsstater og NATO. Ansvaret for indgreb til beskyttelse af besøgende i regionen påhviler også medlemsstaterne. Kommissionen agter at viderebringe alle relevante informationer fra internationale organisationer og udtalelsen fra ekspertgruppen i Euratom-traktatens artikel 31 til medlemsstaterne som støtte for deres afgørelse om, hvad der bør gøres. Kommissionen selv vil støtte til videnskabelig rådgivning, når den tilbyder opfølgende lægeundersøgelser til sine ansatte og til de kontraktansatte, der er udsendt til denne region.

De informationer, der foreligger på indeværende tidspunkt, tyder ikke på at nogen levnedsmidler skulle være forurenet med forarmet uran.

Kommissionen overvåger således den udvikling, der er relevant for vurderingen af en mulig forbindelse mellem sygdom hos dem, der udført missioner på Balkan, og brug af forarmet uran i de missiler, der er afskudt mod mål i regionen. Blandt de vigtigste informationskilder er De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP), som har gennemført en prøvetagningskampagne i regionen, hvis resultater foreligger i marts 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1115/01

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(6. april 2001)

Om: Fødevarehjælpeprogrammet for Rusland

EU besluttede åbenlyst for at tømme sine egne lagre at yde fødevarehjælp til Rusland i vinteren 1998-1999. Det blev aftalt med Ruslands regering, at 20 % af indtægterne fra salget af fødevarerne blev overført til særlig socialfond. Har Kommissionen modtaget en redegørelse for anvendelsen af fondes midler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(21. juni 2001)

Som led i programmet for levering af landbrugsprodukter til Den Russiske Føderation er der Rådets forordning (EF) nr. 2802/98 af 17. december 1998 fastsat bestemmelser om salg af de leverede varer og anvendelse af indtægterne herfra til sociale formål.

Hensigtserklæringen indeholder yderligere bestemmelser om at de indgåede midler på den særlige konto skal anvendes til pensionsudbetalinger (80 %) og særlige sociale formål (20 %). I hensigtserklæringen blev det også pålagt de russiske myndigheder at de med regelmæssige mellemrum skal indsende rapporter om ind- og udbetalinger på den særlige konto. Disse rapporter forelægges af finansministeriet for den fælles arbejdsgruppe, der regelmæssigt træder sammen med henblik på forvaltning af programmet. Udbetaling fra den særlige konto kan kun ske med Kommissionens godkendelse efter indstilling fra den fælles arbejdsgruppe.

Ifølge de seneste rapporter er der udbetalt følgende beløb fra den særlige konto til de aftale områder:

- Pensionsfond: 177 mio. EUR

- Arbejdsministeriet og sundhedsministeriet: 44 mio. EUR (22 mio. EUR hver)

Der resterer følgende beløb på kontoen:

- Pensionsfond: 13 mio. EUR

- Arbejdsministeriet og sundhedsministeriet: 3,2 mio. EUR

Rapporterne over udbetalinger fra pensionsfonden indeholder oplysninger om beløbsstørrelser og dato for udbetaling fra den særlige konto, og om udbetalinger fra statens pensionsfond til regionalkontorer, samt udbetalingsbeløb og -dato. Som led i kontrolarbejdet har Kommissionens afdeling for faglig bistand aflagt en række revisionsbesøg i modtagerregionerne. Her har man konstateret at der findes et klart revisionsspor for udbetalingen af midlerne fra statens pensionsfond til slutmodtageren, dvs. pensionisten.

Det fremgår klart af de rapporter man har modtager om sundhedsministeriets og arbejdsministeriets anvendelse af midlerne fra den særlige konto at disse midler er gået til indkøb af udstyr til hospitaler, medicinske institutioner og børneklinikker samt skoler. Der er indkøbt udstyr såsom kørestole, computere til kostskoler, hospitalssenge, tøj og vaskeriudstyr.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1109/01

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Rådet

(9. april 2001)

Om: Luxembourg-forliget og Ioannina-kompromiset efter Nice-traktatens ratifikation

Hvilken status har Ioannina-kompromiset og Luxembourg-forliget efter Nice-traktatens ratifikation?

Svar

(27. september 2001)

Rådets afgørelse af 29. marts 1994 om Rådets vedtagelse af afgørelser, som skal vedtages med kvalificeret flertal(1), som ændret ved afgørelse af 1. januar 1995(2), almindeligvis benævnt Ioannina-forliget, er nævnt i erklæring nr. 50 til Amsterdam-traktatens slutakt om den protokol om institutionerne i perspektivet af en udvidelse af Den Europæiske Union, der er knyttet til denne traktat. Erklæringens ordlyd er følgende: Indtil ikrafttrædelsen af den første udvidelse er der enighed om, at Rådets afgørelse af 29. marts 1994 (Ioannina-forliget) forlænges, og at der inden da skal findes en løsning på Spaniens særlige tilfælde. Det erindres om, at der ikke er fastsat en udløbsdato for Rådets afgørelse af 29. marts 1994.

Resultaterne af regeringskonferencen i Nice vil have følgende konsekvenser.

Protokollen om institutionerne, hvortil erklæringen er knyttet, vil blive ophævet ved ikrafttrædelsen af den protokol om udvidelsen af Den Europæiske Union, der ved Nice-traktaten er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaterne om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber. Endvidere fastsættes der i artikel 3 i samme protokol om udvidelsen nye bestemmelser vedrørende stemmevægtningen i Rådet, som skal finde anvendelse fra januar 2005.

Ioannina-forliget vil derfor ikke længere finde anvendelsen fra den 1. januar 2005.

Med hensyn til det såkaldte Luxembourg-forlig (konklusionerne fra Rådets ekstraordinære samling den 17., 18., 27. og 28. januar 1966 i Luxembourg) vil dets status forblive uændret efter Nice-traktatens ikrafttrædelse.

(1) EFT C 105 af 13.4.1994, s. 1.

(2) EFT C 1 af 1.1.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0910/01

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Hindringer for adgang til det spanske elektricitetsmarked ifølge det statslige konkurrencenævn

Den rapport, som det spanske konkurrencenævn har udarbejdet vedrørende sagen omkring sammenslutningen af Endesa og Iberdrola, indeholder en detaljeret analyse af de bestående hindringer for adgang til den spanske elektricitetssektor. Disse er: risiko i forbindelse med regularisering, ekstern isolation, eksistens af strategiske aktiver, alt for stor koncentration, vertikal integration og omkostninger i forbindelse med overgang til fri konkurrence. Alt dette betyder, at der knap nok er konkurrence på det spanske elektricitetsmarked.

Vedrørende omkostninger i forbindelse med overgangen til fri konkurrence fremfører konkurrencenævnet, at eksistensen heraf mindsker adgangen for nye aktører af følgende to grunde: først fordi den hindrer, at basispriserne afspejler de faktiske omkostninger og videregiver dem til markedet, og dernæst fordi loftet over priserne bevirker en sådan prisstivhed, at nye aktører anslår, at der er øget risiko for, at de ikke vil kunne få deres investeringer igen, da loftet (6 ptas./kWh) anvendes vilkårligt.

Er Kommissionen enig i denne analyse, som det spanske konkurrencenævn har foretaget af den spanske elektricitetssektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(5. juni 2001)

Kommissionen bemærker, at den økonomiske analyse af Spaniens elmarked, som det Ærede Medlem henviser til, er foretaget af den spanske konkurrencestyrelse (Tribunal de Defensa de la Competencia) i forbindelse med fusionen mellem de to største spanske elselskaber, Endesa og Iberdrola.

Kommissionens egen analyse af det europæiske elmarked som helhed fremlægges i Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelse af det indre marked for energi(1). Heri redegør Kommissionen for positive fremskridt i udviklingen af Europas gas- og elmarkeder.

Den endelige målsætning om et fuldt integreret marked er dog endnu ikke realiseret, og Kommissionen har derfor nu foreslået regler, der skal skabe et reelt indre marked i modsætning til en situation med femten mere eller mindre liberaliserede men generelt nationale markeder.

Europa-Parlamentets og Rådets vedtagelse af disse forslag vil ifølge Kommissionen behandle de vigtigste resterende hindringer for et operationelt indre marked og vil fremskynde markedsåbningen. Forslagene vil desuden have en positiv virkning idet de behandler grundproblemerne i de fleste medlemsstater, som f.eks. problemerne på det spanske marked, som konkurrencestyrelsen har fremhævet og som det Ærede Medlem henviser til.

Kommissionen er opmærksom på den spanske konkurrencestyrelses påstande med hensyn til den spanske ordning med kompensation for bundne omkostninger og undersøger i øjeblikket, om ordningen overholder Fællesskabets statsstøtteregler. I sin analyse vil Kommissionen tage højde for alle væsentlige elementer, herunder myndighedernes seneste lovændringer samt andre fællesskabsregler og retspraksis, der kan være relevant i denne forbindelse.

(1) KOM(2001) 125 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1553/01

af María Rodríguez Ramos (PSE) til Kommissionen

(28. maj 2001)

Om: Bygning af et kraftvarmeværk i Tordesillas i Spanien

Det multinationale amerikanske selskab ENRON ønsker at opføre et gas- og dieselolie- kraftvarmeværk med en effekt på 800 mw i Tordesillas kommune, der i følge oplysninger fra virksomheden selv hvert år vil sende 2 540 000 t kuldioxid (hovedårsagen til klimaændringer), 2 100 t kvælstoflilte, 191 t svovloxid, 545 t kulilte og andre forurenende stoffer ud i atmosfæren.

Denne plan vedrører en autonom region, der producerer tre gange så megen el-energi, som der forbruges. Produktionen er derfor helt klart overflødig.

Kraftvarmeværket skulle opføres kun 2 km uden for Tordesillas, som har en befolkning på 8 000 indbyggere, og 5 km fra det eneste beskyttede naturområde i provinsen Valladolid la Reserva Natural de las Riberas de Castronuño samt kun få kilometer fra de vidtstrakte Ruedo-vinmarker.

I Den Europæiske Unions hvidbog om vedvarende energikilder er målsætningen for vedvarende energi fastsat til 12 %. For Spaniens vedkommende skønnes det, at hele den forventede stigning i efterspørgslen efter elektricitet vil kunne dækkes af vedvarende energi, hvis målsætningen om 12 % opfyldes inden 2010.

- Hvorledes vil Kommissionen på baggrund heraf kunne kontrollere, om målet for anvendelsen af vedvarende energikilder opfyldes i de enkelte medlemsstater?

- Findes der et fælles kontrolsystem, som kan forhindre, at medlemsstaterne giver tilladelse til opførelse af nye anlæg, som gør det umuligt at opfylde målsætningen om at lade vedvarende energikilder opfylde 12 % af energibehovet i 2010?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(16. juli 2001)

I sit forslag til direktiv om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende enrgikilder inden for det indre marked for elektricitet(1)(2) opererer Kommissionen med et bidrag på 12 % fra de vedvarende energikilder til det samlede elforbrug. I henhold til artikel 8 i det foreslåede direktiv følger og vurderer Kommissionen de fremskridt, medlemsstaterne gør for at realisere deres mål for vedvarende enrgi. Rådet vedtog sin fælles holdning den 23. marts 2001. Teksten til den fælles holdning blev godkendt af Parlamentet under andenbehandlingen den 4. juli 2001(3).

(1) EFT C 311 af 31.10.2000.

(2) EFT C 142 af 15.5.2001.

(3) EFT C 142 af 15.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0622/01

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Rådet

(2. marts 2001)

Om: Belgiske visa

I forbindelse med EU's tredje søjle (retlige og indre anliggender) bør man være opmærksom på den lemfældige udstedelse af belgiske visa. Navnlig fordi en midlertidig opholdstilladelse i Belgien samtidig giver adgang til alle Schengen-lande. Sådanne opholdstilladelser er guld værd for kriminelle og gør immigrationssektoren meget følsom over for korruption.

I det forløbne år udstedte Belgien ca. 9 500 visa til marokkanske ansøgere, ca. 88 % af disse visa (såvel korte som lange) blev udstedt af den belgiske udlændingestyrelse på trods af negative udtalelser fra de konsulære tjenester i Marokko. Der er således systematisk blevet set bort fra disse negative udtalelser, der er afgivet på grund af manglende opfyldelse af kriterierne.

Nogle ansøgere oplyser åbent, at det ikke er deres hensigt at rejse til Belgien, men til andre lande, hvor udstedelse af visa er underkastet strengere bestemmelser.

Dette medfører en negativ udtalelse til den belgiske udlændingestyrelse, der dog altid meddeler tilbage, at visaene skal udstedes alligevel. Det må frygtes, at stadig flere menneskesmuglere vil søge at komme til EU via Belgien.

Dette vil gøre EU-aktioner med sigte på afsløring af lukrative ruter for menneskesmugling virkningsløse.

Har Rådet på baggrund af ovenstående oplysninger opfordret Belgien til i forbindelse med visapolitikken at træffe essentielle forebyggende foranstaltninger, som f.eks. en rotationsordning for følsomme poster, dobbelt kontrol og screening af tjenestemænd?

- Hvornår har Rådet i bekræftende fald rettet en sådan opfordring til Belgien?

- Hvorfor har Rådet i benægtende fald endnu ikke opfordret til at der gennemføres essentielle forebyggende foranstaltninger i forbindelse med Belgiens visapolitik i betragtning af disses betydning for Den Europæiske Unions tredje søjle (retlige og indre anliggender) og for Schengen-landenes politik? Vil Rådet nu opfordre til, at der træffes sådanne foranstaltninger?

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-0621/01 og E-0622/01

(30. maj 2001)

Rådet kan meddele det ærede parlamentsmedlem, at med Amsterdam-traktatens ikrafttræden hører spørgsmål om visum, asyl og indvandring under Fællesskabet kompetence i henhold til afsnit IV i TEF. Det er altså Kommissionen, der som traktaternes vogter skal holde øje med, at medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser i forbindelse med disse spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0399/01

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(15. februar 2001)

Om: Statsstøtte til de spanske elektricitetsvirksomheder og eventuel søgsmål mod den spanske regering

Ifølge pressemeddelelser skulle der i september have været indledt sag vedrørende den offentlige støtte til dækning af overgangsomkostningerne (CTC) til de spanske elektricitetsvirksomheder. De bestræbelser, som Loyola de Palacio, næstformand i Kommissionen har gjort, har dog givet resultat, og det er lykkedes at udsætte spørgsmålet. januar er gået, og sagen er endnu ikke blevet indledt, og det vides ikke, om dette skyldes Loyola de Palacios bestræbelser eller andre faktorer.

I mellemtiden erklærede Mario Monti, medlem af Kommissionen, på topmødet i Davos, at der sker fremskridt i drøftelserne med Spanien. På den anden side hedder det, at man som følge af sammenlægningen af Endesa og Iberdrola ville afstå fra CTC.

Er der, bortset fra Loyola de Palacios pres, andre grunde, der kan berettige, at sagen endnu ikke er blevet indledt?

Hvilke fremskridt er der sket i drøftelserne med den spanske regering?

Har den spanske regering givet udtryk for, at den er rede til at ændre retsbestemmelserne vedrørende CTC?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(6. april 2001)

1. Kommissionen finder, at det med hensyn til omkostningerne i forbindelse med overgangen til fri konkurrence (CIC) i den spanske elsektor, ligesom det er tilfældet med de omkostninger, der ikke blev til noget, i de øvrige medlemsstaters elsektor, er bedst at vente med at træffe en beslutning indtil Domstolens afgørelse i sag C-379/98(1). Dommen blev afsagt den 13. marts 2001. Den mangler endnu at blive gennemgået i alle enkeltheder i forbindelse med undersøgelsen af de omkostninger, der ikke blev til noget.

2. De fremskridt, der er sket, går ud på, at de spanske myndigheder har gjort sig en række forhold klart, som Kommissionen havde fremført i forbindelse med sagens behandling.

3. De spanske myndigheder vedtog den 2. februar 2001 et lovdekret om ændring af bl.a. den sjette overgangsbestemmelse i lov 54/1997 af 27. november 1997, i elsektoren. Lovdekretet omhandler bl.a. to aspekter, som er af betydning for Kommissionen: ophævelse af securitiseringen (værdipapiriseringen) og af den afgift, der blev lagt på indført el til finansiering af overgangsomkostningerne.

(1) PreussenElectra AG mod Schleswag AG.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0937/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Offentliggørelse af Lowe-rapporten om Echo-bedragerierne

Det er af almen interesse at få offentliggjort den rapport, som Philip Lowe, Kommissionens generalsekretær, har udarbejdet om Echo-uregelmæssighederne i forbindelse med de tre projekter, der var indgået kontrakt med Perry Lux om, og hvor en stor sum penge forsvandt.

Hvornår vil Kommissionen offentliggøre denne rapport, og hvorfor er det ikke sket endnu?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(11. juni 2001)

Philip Lowes rapport blev udarbejdet med henblik på en administrativ undersøgelse, der blev indledt for at afklare det eventuelle ansvar for visse påståede handlinger og især lovformeligheden af særlige kontrakter, som Kommissionen havde underskrevet med henblik på finansiering af humanitær bistand.

Kommissionen giver Parlamentet meget vid adgang til oplysninger for at sikre gennemskuelighed og åbenhed. Som allerede påpeget i forbindelse med dechargeproceduren for 1998(1) kræver og begrunder dog to undtagelser fra denne adgang fortrolighed. Den første vedrører følsomme rapporter om administrative undersøgelser, der kan føre til andre procedurer, og den anden vedrører detaljerede mødereferater fra Disciplinærrådet.

Philip Lowes rapport indeholdt nødvendigvis henvisninger, der har direkte følger for individuelle rettigheder. Den skal derfor forblive fortrolig og kan ikke offentliggøres.

(1) Erklæring fra det kommissionsmedlem, der er ansvarligt for budgettet, under plenarforhandlingerne den 11. april 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1167/01

af Geoffrey Van Orden (PPE-DE) til Kommissionen

(19. april 2001)

Om: Beslutning om Zimbabwe

Hvilke forholdsregler er der taget imod regeringen i Zimbabwe efter Europa-Parlamentets beslutning (R5-0156/2001)? Hvilke skridt er der taget for at finde frem til præsident Mugabes og hans tilhængeres aktiver i udlandet? Er støtten til udviklingssamarbejdet, der forvaltes af Zimbabwes regering og dens forskellige instanser, blevet indstillet (og som Kommissionen er ansvarlig for)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(5. juni 2001)

Hvis der indledes en undersøgelse af præsident Mugabes og hans tilhængeres aktiver i udlandet, vil det være det være det samme som at tage det første skridt i retning af præventive sanktioner. Det vil imidlertid kræve, at EU træffer en fælles holdning under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP).

Under drøftelserne i FUSP synes der at være konsensus om en politisk dialog under artikel 8 i Cotonou-aftalen, og der er modstand mod enhver form for sanktioner på nuværende tidspunkt. Præsident Mugabe har hilst dette initiativ velkomment, og trojkalederne af missionen i Harare er blevet bedt om at lede dialogen. EU's politiske dialog vil blive taget op i Rådet (Generelle Anliggender) i juni 2001.

For øjeblikket deler Kommissionen det synspunkt, som Tsvangirai, oppositionslederen af MDC (bevægelsen for demokratisk ændring) har givet til kende, nemlig at der bør iværksættes sanktioner for at imødegå en alvorlig forværring: at forfatningen suspenderes, eller at præsidentvalget annulleres.

Den udviklingsbistand, som Kommissionen forvalter, er nu rettet mod de sociale sektorer. Kommissionen frygter, at hvis systemet med de grundlæggende sociale ydelser bryder sammen, vil det give ekstremt høje omkostninger med hensyn til menneskelige lidelser og senere genopbygning.

Kommissionen har derfor opretholdt sine programmer på områder for primær sundhedstjeneste og undervisning. Denne bistand, som er godkendt af regeringen i Zimbabwe, er rettet mod de mest sårbare befolkningsgrupper. Midlerne fra projekterne skal nå ud til de fattigste ud fra den erkendelse, at uden støtten fra Fællesskabet, vil børnene ikke komme i skole og de syge ikke blive behandlet.

I betragtning af bistandens art er der stor sandsynlighed for, at selv om EU beslutter at iværksætte sanktioner over for Zimbabwe, vil de humanitært og socialt orienterede programmer til afhjælpning af fattigdom stadig blive opretholdt.