SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3523/00

af Cristiana Muscardini (UEN), Mauro Nobilia (UEN), Raffaele Costa (PPE-DE) og Guido Podestà (PPE-DE) til Kommissionen

(13. november 2000)

Om: Overtrædelsesprocedure mod Italien for ukorrekt gennemførelse af direktiv 97/67/EF

I svaret på forespørgsel P-2132/00(1) oplyser Kommissionen, at sigtet med overtrædelsesproceduren mod Italien er at fastholde den dynamik i konkurrencen på det italienske marked for posttjenester, der fandtes før ikrafttrædelsen af dekret 261/99. Det retsgrundlag, som Kommissionen bygger sine anklager på, forekommer imidlertid temmeligt vagt.

Som kriterium for sondringen mellem produkter, der kan udbydes frit på markedet, og produkter, som må udskilles herfra, hvis der skal sikres generelle leverancer til priser, som alle kan betale, anvendes en prisgrænse for at finde frem til den merværdi, som netop er bestemmende for denne sondring. Dette kriterium, som bl.a. EU's lovgivende myndighed henviser til, og som er vedtaget i alle medlemsstaterne, ser Kommissionen fuldstændig bort fra.

1. Deler Kommissionen denne opfattelse?

2. Mener Kommissionen ikke, at anførelsen af begrebet særlig tjeneste, der endnu ikke er indført i EU's retlige ramme, blandt de årsager, der har fået Kommissionen til at indlede overtrædelsesproceduren, er forfejlet? Hvordan kan det være årsag til en overtrædelse, når det kun optræder i forslaget til andet direktiv? Er det muligt at holde nogen ansvarlig for noget, som endnu ikke er lovpligtigt?

3. Er Kommissionen allerede i stand til at oplyse om udfaldet af den undersøgelse, der er indledt mod Nederlandene vedrørende den formodede støtte til TPG?

(1) EFT C 81 E af 13.3.2001, s. 155.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(25. januar 2001)

Den 21. december 2000 afsluttede Kommissionen den procedure, som det ærede medlem omtaler, med en beslutning i henhold til EF-traktatens artikel 86, stk. 3 (IP/00/1522). I denne beslutning konkluderer Kommissionen, at EF-traktatens artikel 86, stk. 1, sammenholdt med artikel 82 forbyder, at monopolet på de almindelige posttjenester, således som det fremgår af artikel 4(4) i det italienske dekret 261/99, udvides til det beslægtede og konkurrencebaserede marked for garanteret levering på bestemte dage eller tidspunkter, der tilbydes som en del af hybrid elektronisk posttjeneste, når der ikke foreligger nogen objektiv grund.

Kommissionen har været yderst omhyggelig med så præcist som muligt at definere markedet for garanteret levering på bestemte dage eller tidspunkter. Kommissionen skelner mellem almindelige leveringstjenester og tjenester, der garanterer leveringsdag eller -tidspunkt. De almindelige tjenester indebærer generelle leveringsmål, der aldrig specificerer den nøjagtige dag eller det nøjagtige tidspunkt for leveringen. Garanteret levering på bestemte dage eller tidspunkter og de almindelige leveringstjenester er derfor ikke indbyrdes substituerbare. Den merværdi, som leveringer på bestemte dage eller tidspunkter repræsenterer, kan i princippet afspejles i priser, der ligger over grundtaksterne. Dette betyder imidlertid ikke, at leveringen skal koste mindst fem gange grundtaksten.

Der er ingen objektiv grund til at anvende monopolpristærsklen på denne tjeneste. Konkurrence om leveringer på bestemte dage eller tidspunkter bringer ikke de offentlige postvæseners økonomiske ligevægt i fare. Da det offentlige postvæsen ikke i øjeblikket tilbyder leveringer på bestemte dage eller tidspunkter, mister det ikke de indtægter, det ellers ville have haft på dette marked. Derudover er efterspørgslen efter disse tjenesteydelser yderst specialiseret. Indtægterne fra nøjagtig levering af tidsfølsomme forsendelser på en aftalt dag eller et aftalt tidspunkt er små i forhold de dermed forbundne nødvendige investeringer. Desuden er tidsfølsomme leveringer en ny serviceform, der skaber yderligere postmængder. Derfor erstatter de ikke de almindelige tjenester (eneretsområdet), ligesom de heller ikke mindsker efterspørgslen efter disse,

og følgelig reducerer de ikke den almindelige post og det offentlige postvæsens indtægter på eneretsområdet. Kommissionen mener, at dens beslutning skaber en rimelig balance mellem behovet for at sikre det offentlige postvæsens økonomiske ligevægt og de italienske virksomheders behov for tidsfølsomme leveringer.

Beslutningen af 21. december drejer sig udelukkende om anvendelsen af konkurrencereglerne og ikke om postdirektivet. Beslutningen behandler særlige konkurrenceproblemer, som det italienske dekret 261/99 rejser. Uanset Parlamentets og Rådets politiske drøftelser om et nyt postdirektiv har Kommissionen pligt til at træffe alle de foranstaltninger, den finder nødvendige for at sikre, at konkurrencereglerne overholdes (jf. f.eks. sag T-266/97 Vlaamse Televisie Maatschappij NV, punkt 75).

Kommissionen har påbegyndt en uformel undersøgelse og anmodet de hollandske myndigheder om oplysninger. De hollandske myndigheder har svaret med de ønskede oplysninger. Kommissionen er ved at gennemgå disse oplysninger med særligt henblik på det økonomiske resultat på eneretsområdet og de ekstra omkostninger i forbindelse med befordringspligten.