ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1603/00

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Rådet

(15. maj 2000)

Om: Kommunalvalg i Ækvatorialguinea

Der er udskrevet kommunalvalg i Ækvatorialguinea den 28. maj 2000. Under de seneste valghandlinger i landet opfyldtes mindstekravene til gennemsigtighed og demokratiske garantier ikke.

I formandskabets erklæring om udskrivelsen af disse valg hedder det, at EU nøje vil følge afviklingen af valgene, ligesom der gives udtryk for EU's bekymring for, om valgene vil blive gennemført på en neutral og upartisk måde. Kan Rådet oplyse, hvad det vil gøre for at overvåge, at valgene finder sted på en gennemskuelig og demokratisk måde?

Svar

(29. september 2000)

Det ærede parlamentsmedlem henviser i sin forespørgsel til formandskabets erklæring af 4. maj om kommunalvalget i Ækvatorialguinea den 28. maj 2000. Dette valg blev nøje overvåget af Den Europæiske Unions missionschefer, således at Den Europæiske Union kunne vurdere, om dens ønske om afholdelse af et åbent, neutralt og upartisk valg blev opfyldt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1362/00

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: WTO og dyrevelfærd

I 1999 anerkendte Fællesskabet betydningen af at forsøge at få gennemført reformer i Verdenshandelsorganisationen (WTO) for at begrænse WTO-reglernes skadelige indvirkninger på bestræbelserne på at sikre bedre dyrevelfærdsstandarder.

Hvilke skridt agter Kommissionen under forhandlingerne om en revision af WTO's landbrugsaftale og i forbindelse med bestræbelserne på at iværksætte en ny omfattende WTO-runde at træffe for at overbevise EU's WTO-partnere om, at EU's bekymringer med hensyn til dyrevelfærd er ægte og ikke har noget protektionistisk sigte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(15. juni 2000)

Der er intet i Verdenshandelsorganisationens (WTO) regi, der afholder medlemmerne fra inden for deres egne grænser at træffe foranstaltninger, som de anser for vigtige for dyrevelfærden, f.eks. vedtagelse af høje standarder. Fællesskabet har derfor i de seneste år vedtaget en lovgivning, som gradvis har forbedret standarderne for dyrevelfærd. Det er imidlertid rigtigt, at WTO-reglerne ikke gør det muligt for medlemmerne at forbyde import af varer alene med den begrundelse, at de er fremstillet efter andre dyrevelfærdsregler. Der er en betydelig risiko for, at vore handelspartnere vil opfatte sådanne foranstaltninger fra Fællesskabets side som dårligt skjult protektionisme.

Kommissionen har derfor anerkendt, at det er en særlig indsats værd at søge at indføre multilaterale standarder for dyrevelfærd. Sådanne standarder baseret på videnskabelig rådgivning vil også være den bedste garanti for, at dyrevelfærdsstandarderne ikke misbruges til protektionistiske formål.

Under WTO's millenniumrunde søgte Fællesskabet at udvirke, at spørgsmålet om dyrevelfærd blev taget op som led i forhandlingerne på landbrugsområdet. Eftersom det ikke lykkedes at udarbejde et mandat for en mere omfattende runde i Seattle, vil det være nødvendigt, at Kommissionen undersøger, hvorledes dens mål om dyrevelfærd kan søges virkeliggjort i en post-Seattle-kontekst. En ting er sikker: Kommissionen vil videreføre sin indsats for at føre disse mål ud i livet i WTO.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1553/00

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(18. maj 2000)

Om: Markedspriser og -værdier

Kommissionen synes i sit svar på skriftlig forespørgsel E-0273/00(1) at blande to forskellige fænomener sammen, nemlig prisforskelle som følge af forvaltningsmæssige faktorer og/eller makroøkonomisk kontrol, der behandles i klassikeren The Purchasing Power of Money af Irving Fisher, og forskelle i markedsværdier for de samme eller tilsvarende varer og tjenesteydelser som følge af de forskellige måder, udbud og/eller efterspørgsel reagerer på, som John Maynard Keynes bedst gør rede for.

Keynes citerer Dr. Watson, der i forbindelse med et besøg på Isle of Skye siger (og jeg citerer her efter hukommelsen): Hvis æggene på jeres miserable ø er billige, så skyldes det ikke, at der er overflod af æg, men at der er knaphed på penge.

Det er umuligt at løse dette problem ved hjælp af statistisk metodologi, fordi det falder ind under den økonomiske teori.

Som påpeget af Fisher er den korrekte måde, hvis man skal kunne se bort fra prisforskelle, som ikke skyldes markedsmekanismerne, at anvende KKP, hvilket ikke er tilfældet, når det er markedet selv, som tillægger varerne forskellige værdier.

Værdien på varer og tjenesteydelser varierer, som dr. Watson konkluderer ved blot at bruge sin sunde fornuft, ikke alene efter udbud, men også efter efterspørgsel, og dette gælder især, når mobiliteten er lav.

Mener Kommissionen ikke, at det på baggrund heraf vil være absurd at korrigere det samlede output i et bestemt geografisk område på grundlag af den formodede markedsværdi for varer og tjenesteydelser i dette område, for så vidt som eventuelle prisforskelle ikke afspejler forvaltningsmæssige faktorer?

Mener Kommissionen ikke, at det ville være på sin plads at tage udgangspunkt i et grundlæggende kendskab til den økonomiske teori, inden der stilles forslag om foranstaltninger med henblik på at korrigere outputtet i faste priser, f.eks. KKP?

(1) EFT C 330 E af 21.11.2000, s. 114.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(10. juli 2000)

Det ærede parlamentsmedlem synes at hentyde til forskellen mellem ændringer i prisniveau (dvs. inflation) på den ene side og ændringer i de relative priser på den anden side. Førstnævnte skyldes hovedsagelig den makroøkonomiske politik, herunder specielt penge- og valutapolitikken, sidstnævnte er resultatet af udbud og efterspørgsel på markederne. I en valutaunion er forskellene i inflationsrater normalt små, fordi der føres en fælles penge- og valutapolitik og en koordineret økonomisk politik, men derfor kan der godt være tale om betydelige forskelle i de relative priser på grund af transaktionsomkostninger, der forhindrer arbitrage, herunder især for ikke-konkurrenceudsatte varer. Hovedparten af forskellene i købekraftstandard (KKS) mellem landene i en valutaunion skyldes derfor forskelle i de relative priser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1852/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Handlingsplan på sundhedsområdet

Er det Kommissionens opfattelse, at det som fastlagt i den konsoliderede traktat fortsat bør være forbeholdt de enkelte medlemsstater at prioritere anvendelsen af ressourcer til sundhedssektoren, og er det i bekræftende fald ligeledes dens opfattelse, at den foreslåede nye handlingsplan, hvori der fokuseres på de forskellige prioriteringer af behandlingen af visse forhold i de forskellige medlemsstater, kunne give anledning til en strøm af både nationale retssager og appellerede sager til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(19. juli 2000)

Kommissionen er forpligtet til at sikre, at man ved gennemførelsen af fællesskabsaktiviteterne på folkesundhedsområdet fuldt ud respekterer medlemsstaternes ansvar for organisation og levering af sundhedstjenesteydelser og medicinsk behandling.

Forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et handlingsprogram på folkesundhedsområdet har til formål at højne informations- og vidensniveauet, at gøre Fællesskabet i stand til hurtigt at reagere på trusler mod sundheden og at behandle de grundliggende årsager til dårligt helbred gennem effektive sundhedsfremmende og sygdomsforebyggende foranstaltninger. I forslaget til afgørelsen, som indeholder de fornødne bestemmelser til at sikre, at man gennemfører programmet fuldstændigt i overensstemmelse med EF-traktatens krav, respekteres medlemsstaternes førnævnte ansvar.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2010/00

af Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Omveksling af gamle mønter til euro

Senest den 1. januar 2002 vil de gamle valutaer i euroområdet blive direkte omvekslet til euro. Ifølge oplysninger fra delstaternes centralbanker i Tyskland findes der endnu ingen ordning for omveksling af valutaer, som ikke er indenlandske. Formodentlig gemmer europæerne i deres hænder eller lommer beløb i milliardstørrelse i form af mønter fra andre eurostater.

På denne baggrund bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Hvordan regner Kommissionen med, at der skal ske med disse mønter?

2. Skal centralbankerne forpligtes til at modtage ikke alene pengesedler men også mønter i andre europæiske valutaer som led i omvekslingen til de nye eurosedler og -mønter?

3. Hvilke konkrete initiativer agter Kommissionen at træffe i dette øjemed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(24. juli 2000)

Der skal gøres opmærksom på, at det hidtil ikke i nogen medlemsstat i euroområdet har været muligt at veksle mønter fra en anden medlemsstat. Spørgsmålet er derfor, om der, i forbindelse med introduktionen af de nye euromønter, skal indføres en sådan tjeneste, til hvilken pris, på hvilke vilkår og hvem skal dække omkostningerne. Med hensyn til det logistiske problem med at håndtere forskellige møntpålydender, vil vekslingen af de mængder, der findes i Fællesskabet, kræve betydelige ressourcer, uanset om tjenesten udføres af den private eller den offentlige sektor inkl. centralbankerne. Kommissionen er opmærksom på problemet og prøver at finde en løsning, der både er økonomisk forsvarlig og tilfredsstillende for borgerne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1671/00 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen. Betaling af kontrahenter og leverandører.



EF-Tidende nr. 053 E af 20/02/2001 s. 0175 - 0175



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1671/00 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen (29. maj 2000) Om: Betaling af kontrahenter og leverandører Vil Kommissionen i fortsættelse af Michaele Schreyers svar på min skriftlige forespørgsel nr. E-0505/00(1) oplyse, hvornår det er meningen, at den tværtjenstlige arbejdsgruppe om forsinkede betalinger skal aflægge beretning? (1) EFT C 46 E af 13.2.2001, s. 10. Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer (19. juli 2000) Kommissionen fremsender sin meddelelse om afkortelse af betalingsfrister, der blev vedtaget den 5. juli 2000, direkte til det ærede medlem samt til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1784/00

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(8. juni 2000)

Om: Regulering af sukkerrørsdyrkningen i Den Europæiske Union

Den eneste sukkerrørsplantage i Den Europæiske Union, der er beliggende i det sydlige Spanien, står i en vanskelig situation, hvilket fremgår af de indviklede forhandlinger, der føres mellem sukkerrørsproducenterne og de sukkerrørsforarbejdende virksomheder i provinsen Malaga.

Det er ingen hemmelighed, at denne afgrøde, der er yderst sjælden i Den Europæiske Union, har behov for en afgørende støtte fra den fælles landbrugspolitik, hvis den fortsat skal dyrkes i EU og være rentabel for de producerende landbrugere.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den har til hensigt at iværksætte til fordel for den pågældende afgrøde, og hvorvidt den mener, at den fælles landbrugspolitik mere specifikt bør sikre, at denne afgrøde fortsat kan spille en rolle inden for Fællesskabets landbrugssektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. juli 2000)

Kommissionen er opmærksom de særlige forhold, der gør sig gældende for sukkerrørsproducenterne i det sydlige Spanien, som er det eneste kontinentale område i EF, hvor dette landbrugsprodukt fortsat dyrkes.

I årene efter Spaniens tiltrædelse i 1985 har der i den fælles markedsordning for sukker været forskellige foranstaltninger, der har til formål at lette tilpasningen af dyrkningen af denne afgrøde til de særlige vilkår i EF, hvor sukkerroer er landbrugets altdominerende råvare ved fremstillingen af sukker. Foranstaltningerne giver på nuværende tidspunkt den spanske stat mulighed for i de seks produktionsår fra 1. juli 1995 til 30 juni 2001 at yde tilpasningsstøtte til de pågældende producenter i henhold til artikel 53 i Rådets forordning (EF) nr. 2038/1999 af 13. september 1999 om den fælles markedsordning for sukker(1).

Derudover giver reglerne om EF's strukturfonde, som findes i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 og Rådets forordning(EF) nr. 1257/1999 af 27. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(2), mulighed for at yde støtte gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL). Formålet er at afhjælpe vanskelighederne i de områder, hvor der dyrkes sukkerrør, inden for rammerne af godkendte programmer, som de spanske myndigheder har tilrettelagt.

Efter en bundrekord på 4 240 ton beregnet som hvidt sukker i produktionsåret 1995/1996, viser markedsstatistikkerne nu fremgang for dyrkningen af sukkerrør, og produktionen formodes at vende tilbage til det sædvanlige niveau på 15 000 ton årligt beregnet som hvidt sukker.

Sukkersektoren som helhed må lige som alle andre landbrugssektorer i EF tilpasses de nye betingelser for verdenshandelen med landbrugsprodukter, og ydelse af støtte uafhængigt af produktionen, som f.eks. den, der ydes af strukturfondene kan let blive afgørende for, om marginalproduktioner i følsomme landdistrikter kan overleve.

(1) EFT L 252 af 25.9.1999.

(2) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1593/00

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(19. maj 2000)

Om: Fordelingen af bevillinger til EF-initiativet Interreg III pr. medlemsstat og pr. region i Fællesskabets yderste periferi

Kan Kommissionen oplyse fordelingen af bevillinger til Interreg III-initiativet, version B og C, pr. medlemsstat og pr. region i Fællesskabets yderste periferi?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(26. juni 2000)

Kommissionen vedtog den 28. april 2000 retningslinjer for EU-initiativet Interreg III(1). Den vejledende fordeling af midlerne mellem medlemsstaterne beregnet ud fra objektive kriterier fremgår af nedenstående skema:

>TABELPOSITION>

De beløb, som de enkelte medlemsstater har fået tildelt under Interreg III, skal fordeles således: 50-80 % skal gå til Grænseoverskridende samarbejde (linje A), 14-44 % til Tværnationalt samarbejde (linje B) og 6 % til Tværregionalt samarbejde (linje C).

Regionerne i EU's yderste periferi (de franske oversøiske departementer, De Kanariske Øer, Azorerne og Madeira) er støtteberettiget under Interreg III B og C.

Hvordan midlerne fordeles i de enkelte medlemsstater afhænger af, hvad de nationale myndigheder beslutter. Kommissionen har endnu ikke fået oplysninger om denne fordeling.

(1) EFT C 143 af 23.5.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1595/00

af Olivier Dupuis (TDI) til Rådet

(24. maj 2000)

Om: Varetægtsfængsling

Den 6. juli 1997 blev Jean-Jacques Pitalugue, Gilles Benhayoun, Jean-Luc Della Justina og Maxime Briat arresteret for at have fremstillet farvefotokopier af pengesedler til en pålydende værdi af 20 800 FF, hvoraf en del (3 500 FF) trods den dårlige kopikvalitet blev sat i omløb.

Efter anholdelse og efterforskning sidder de nu fængslet i arresthuset i Fresnes i henhold til en tidsbegrænset arrestordre af 6. juli 1997 og en kendelse om forlængelse af varetægtsfængsling af 30. juni 1998 med virkning fra den 6. juli 1998 og en ny forlængelse af 4. januar 1999 med virkning fra den 6. januar 1999.

Den 6. januar 2000 blev alle fire tiltalte stillet for Cour d'Assises for falskmøntneri eller forfalskning af lovlige betalingsmidler i Frankrig ved anklageskrift fra Chambre d'Accusation i Orléans, hvor der imidlertid for hovedgerningsmandens vedkommende blev nedlagt påstand om, at der ikke burde træffe afgørelse. De fire tiltalte er dags dato stadig varetægtsfængslede.

Mener Rådet ikke, at almindeligt anerkendte kriterier for varetægtsfængsling ikke er overholdt i denne sag? Mener det i givet fald ikke, at det inden for rammerne af de nye kompetencer på det retlige område, som følger af Amsterdam-traktaten, er nødvendigt at gribe ind for at sikre overholdelse af rimelige frister i forbindelse med varetægtsfængsling og domfældelse eller i mangel heraf løsladelse af de tiltalte, jf. artikel 5, stk. 3, i den europæiske menneskerettighedskonvention?

Svar

(29. september 2000)

Det tilkommer ikke Rådet at besvare de spørgsmål, som det ærede parlamentsmedlem rejser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2720/00 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen. Statsstøtte i udvindingsindustrien.



EF-Tidende nr. 089 E af 20/03/2001 s. 0217 - 0218



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2720/00 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen (1. september 2000) Om: Statsstøtte i udvindingsindustrien Hvor stort et beløb anslår Kommissionen, at der er udbetalt pr. ansat i udvindingsindustrien (minedrift etc.) i hver enkelt medlemsstat hvert år i de seneste fem år, for hvilke der foreligger tal? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti (29. september 2000) Der foreligger ikke oplysninger for alle dele af udvindingsindustrien, men nedenstående tabeller viser statsstøtte pr. beskæftiget i følgende kulproducerende medlemsstater. Tallene stammer fra den ottende oversigt over statsstøtte i Fællesskabet(1), der blev offentliggjort i april 2000 og dækker perioden fra 1994 til 1998. Det bemærkes, at støtten for 1997 og 1998 er anmeldt af den franske regering, men stadig undersøges af Kommissionen. >TABELPOSITION> Oplysningerne fordelt på år fremgår af følgende tabel. >TABELPOSITION> (1) KOM(2000) 205 endelig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2177/00

af Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: Fiskeri

Kommissionen har indført en teknisk procedure til endelig opgørelse af mængden af ansjoser, der fanges i Den Biscayiske Bugt.

Medens den fastsatte fangstmængde for 1999 var på 33 000 tons, har Kommissionen foreslået at nedskære mængden til 5 000 tons for år 2000 for at give ansjosbestanden i området mulighed for fornyelse.

Endelig har Rådet forøget fangstmængden af ansjoser for indeværende år til 16 000 tons, med mulighed for en forøgelse (op til 33 000 tons) på det næste møde i Rådet (fiskeri) den 16. juni 2000, hvis antallet af kønsmodne ansjoser ligger over 36 000 tons.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke videnskabelige oplysninger man har fået om bestanden af voksne ansjoser i Den Biscayiske Bugt, og dermed, om denne forøgelse vil finde sted?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(28. juli 2000)

En undergruppe under Kommissionens videnskabelige, tekniske og økonomiske komité for fiskeri har afsluttet en analyse, hvori der indgår nye oplysninger fra to forsøgsfiskeriundersøgelser i Biscayabugten i foråret. Analysen viste, at gydebestanden af ansjos var større end oprindelig forventet, nemlig tæt på 50 000 tons. Derfor vedtog Rådet (fiskeriministrene) på mødet den 16. juni 2000 at forhøje den samlede tilladte fangstmængde (TAC) for ansjos til 33 000 tons, dvs. samme mængde som TAC for de seneste år.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1892/00

af Elisa Damião (PSE) til Rådet

(19. juni 2000)

Om: Arbejdsulykker

Til trods for udviklingen af EU's lovgivning med henblik på forbedring af arbejdstagernes sikkerhed, især hvad angår bygge- og anlægssektoren og forarbejdningsindustrien, er det sandt, at antallet af alvorlige uheld med dødelig udgang er vokset.

Det kan på denne baggrund konkluderes, at det ikke er nok at udstede retsforskrifter, men at det desuden bør undersøges, om de foreslåede foranstaltninger er passende, og om de gennemføres. Hvilke indikatorer råder Rådet over, hvad angår uheld og erhvervssygdomme, og hvordan vurderer den de nationale overvågnings- og forvaltningsorganers arbejde?

Svar

(23. oktober 2000)

1. I medfør af traktatens bestemmelser er Rådets rolle på området arbejdstageres sundhed og sikkerhed under arbejdet, som på andre områder, udelukkende at være medlovgiver sammen med Europa-Parlamentet.

2. Det er først og fremmest op til Kommissionen at sikre sig, at de foranstaltninger, som den foreslår indført på området, er tilstrækkelige i forhold til det mål, der skal nås, blandt andet i samråd med Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen og efter høring af repræsentanter for arbejdstagernes og arbejdsgivernes organisationer.

3. Herefter påhviler det ligeledes Kommissionen at undersøge, om de forskellige direktiver, som Europa-Parlamentet og Rådet har vedtaget, gennemføres tilfredsstillende af medlemsstaterne.

4. Derfor skal medlemsstaterne underrette Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, som de vedtager for at efterkomme direktiverne vedrørende sikkerhed på arbejdspladsen.

5. Endelig henhører det ligeledes under Kommissionens kompetence at vurdere det arbejde, der udføres af et nationalt tilsyns- og forvaltningsorgan, for så vidt det er nødvendigt for at sikre, at et EF-direktiv gennemføres tilfredsstillende.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1559/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(11. maj 2000)

Om: Godkendelse af udbetaling af tredje tranche af kapitalforøgelsen i Olympic Airways

Den nye transportminister konstaterede i sine første udtalelser vedrørende Olympic Airways, at selskabet står over for alvorlige økonomiske problemer, at tidsplanen for flytning af visse installationer til Spata er i fare for ikke at kunne overholdes, og at underskuddet i 1999 ville blive større end forventet. Olympic Airways' nye bestyrelse har, jf. Kommissionens beslutning om støtte fra den græske stat til Olympic Airways (1999/332/EF)(1), forelagt en rapport om situationen i virksomheden med henblik på godkendelsen af udbetaling af tredje tranche af kapitalforøgelsen.

Da Kommissionens beslutning om gennemførelse af selskabets saneringsprogram er velkendt, og under hensyntagen til at Olympic Airways' tjenestegrene skal flyttes til den nye lufthavn i Spata, bedes Kommissionen give følgende oplysninger.

1. Hvorledes vurderer den selskabets nye omstruktueringsplan? Opfylder planen udviklingsmålsætningerne?

2. Er der foretaget undersøgelser af formålet med køb eller leje af fly indtil den 31. december 2000? Kan virksomheden gøre brug af statsgarantier?

3. Hvorledes vurderer Kommissionen virksomhedens økonomiske situation?

(1) EFT L 128 af 21.5.1999, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(19. juni 2000)

Kommissionen har anmodet om bistand fra en række uafhængige konsulentfirmaer med henblik på at kunne vurdere den pågældende virksomheds nøjagtige situation. Den er løbende i kontakt med de græske myndigheder for at sikre, at virksomhedens nye driftsprogram, der indgår som led i en nært forestående privatisering af dette selskab, gør det muligt at sikre, at virksomheden kommer økonomisk på fode igen.

Olympic Airways kan i henhold til artikel 1, stk. 1, nummer ii), i Kommissionens beslutning 1999/332/EF af 14. august 1998 oppebære nye lånegarantier på i alt 378 mio USD for lån, der skal optages inden den 31. december 2000 til indkøb af nye fly.