SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3421/01

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(21. december 2001)

Om: Kommissionens gennemførelse af diskriminationsdirektiver

Vil Kommissionen i henhold til Rådets direktiv 2000/43/EF(1) gennemføre princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, og til Rådets direktiv 2000/78/EF(2) indføre generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og hverv, og hvem vil i så fald få ansvaret for oprettelse af de relevante domstole?

Er det korrekt, at efter indføjelse af begrebet indirekte diskrimination i direktiverne kan en arbejdsgiver blive fundet skyldig i diskrimination, selv om vedkommende kan bevise, at arbejdet blev givet på grundlag af resultater eller antal opnåede point ved en offentlig eksamen (såsom udvælgelsesprøve) eller på grundlag af evner, der er åbenlyst nødvendige i jobbet, såsom en kampsoldats evne til at bære en kammerat i sikkerhed?

Vil begrebet indirekte diskrimination i Rådets direktiv 2000/78/EF blive anvendt på grundlag af antallet af mænd og kvinder i den arbejdsdygtige alder, eller vil det være tilstrækkeligt fleksibelt til også at tage hensyn til, at mange kvinder i visse perioder af deres liv vælger at forlade deres arbejde for at opfostre børn og derfor ikke er til rådighed for arbejdsmarkedet?

Slutteligt hvis en arbejdsgiver opdager, at den udvælgelsesprocedure, der anvendes til ansættelse af personale, har ført til en situation, hvor arbejdsgiveren risikerer at blive bragt for en domstol på grundlag af indirekte diskrimination, hvorledes kan arbejdsgiveren da beskytte sig selv mod retsforfølgelse uden at skride til klar og direkte diskrimination på grund af race eller køn, hvilket er i modstrid med EU-traktaternes bestemmelser, og som medlemsstaterne i helhold til Traktaten er forpligtet til at forhindre?

(1) EFT L 180 af 19.7.2000, s. 22.

(2) EFT L 303 af 2.12.2000, s. 16.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(30. januar 2002)

Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse og Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv er begge rettet til medlemsstaterne og ikke til Fællesskabets institutioner(1). Kommissionen har dog forpligtet sig til at overholde princippet om ligebehandling for alle sine tjenestemænd, og den har i forbindelse med reformen truffet foranstaltninger til yderligere at sikre ligebehandling af sine ansatte. Kommissionens tjenestemænd har allerede i henhold til artikel 1a i Vedtægten for tjenestemænd

i De Europæiske Fællesskaber krav på ligebehandling uden direkte eller indirekte hensyn til race, politisk, filosofisk eller religiøs overbevisning, køn eller seksuel orientering. Det foreslås desuden at ændre vedtægten således, at denne bestemmelse også kommer til at omfatte de øvrige grunde i EF-traktatens artikel 13. Der kan i tilfælde af tvist indbringes en klage til ansættelsesmyndigheden i henhold til vedtægtens artikel 90. En klage, der afvises, kan i henhold til vedtægtens artikel 91 appelleres til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.

Disse principper finder ligeledes anvendelse på Kommissionens forbindelser med offentligheden. Den administrative adfærdskodeks for Europa-Kommissionens medarbejdere hvad angår deres forbindelser med offentligheden indeholder især bestemmelser om ligebehandling af offentligheden uden hensyn til nationalitet, køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller overbevisning, handicap, alder eller seksuel orientering. Klager om overtrædelse af denne adfærdskodeks kan indbringes direkte for Kommissionens Generalsekretariat eller Den Europæiske Ombudsmand.

Det fremgår tydeligt af betragtning 17 i direktiv 2000/78/EF, at direktivet med forbehold af forpligtelsen til i rimeligt omfang at foretage tilpasninger af hensyn til personer med handicap hverken kræver ansættelse, forfremmelse, fortsat ansættelse eller uddannelse af en person, der ikke er kompetent, egnet og disponibel til at udføre de væsentlige funktioner i forbindelse med den pågældende stilling eller at følge en given uddannelse. En arbejdsgiver vil have mulighed for at forsvare sig mod en beskyldning om forskelsbehandling, hvis det kan påvises, at ansættelsen fandt sted på grundlag af resultaterne af en offentligt tilgængelig prøve, såfremt en sådan prøve har til formål at kontrollere de færdigheder, der kræves for den pågældende ansættelse. Det skal med hensyn til det eksempel om en kampsoldat, som det ærede medlem henviser til, bemærkes, at medlemsstaterne kan vælge ikke at anvende bestemmelserne i direktiv 2000/78/EF om handicap eller alder på samtlige væbnede styrker eller en del heraf med henblik på at sikre disse styrkers operationelle karakter.

Den tredje del af den ærede medlems forespørgsel vedrører forskelsbehandling på grund af køn, hvilket ikke er omfattet af Rådets direktiv 2000/78/EF.

Kommissionen forstår den sidste del af forespørgslen således, at der henvises til en arbejdsgivers mulighed for at give positiv særbehandling til en dårligt stillet gruppe, f.eks. hvis det konstateres, at denne gruppe er stærkt underrepræsenteret i virksomheden. Begge direktiver giver udtrykkeligt medlemsstaterne beføjelse til at opretholde eller vedtage foranstaltninger, der har til formål at forebygge eller opveje ulemper, der skyldes en af de grunde, der er omfattet af direktiverne. En arbejdsgivers mulighed for at vedtage særlige foranstaltninger til fordel for en dårligt stillet gruppe i virksomheden vil således være afhængig af den pågældende medlemsstats beslutning i denne henseende. Positive særforanstaltninger, der vedtages på nationalt niveau, skal dog være i overensstemmelse med fællesskabsretten.

(1) Artikel 19 i Rådets direktiv 2000/43/EF og artikel 21 i Rådets direktiv 2000/78/EF.