SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1974/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Opkrævning af superafgifter på mælkeproduktionen i Galicien

Har Kommissionen i betragtning af, at den gennemsnitlige årlige mælkekvote i Galicien ligger på kun 44 716 kg pr. bedrift, hvilket er det laveste i den spanske stat, selvom 35 % af Spaniens samlede produktion stammer fra dette område, planer om at anvende formler der undgår, at superafgiften rammer de bedrifter, som ikke har opnået en produktion, der svarer til den gennemsnitlige produktion for en spansk bedrift?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-1972/00, E-1973/00, E-1974/00 og E-1976/00

(18. juli 2000)

Artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1256/1999 af 17. maj 1999 om ændring af forordning (EØF) nr. 3950/92 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter(1) læses således: På grundlag af en rapport fra Kommissionen foretager Rådet i 2003 en midtvejsrevision med henblik på at lade de nuværende kvotaordninger udløbe efter 2006. De direkte betalinger til producenterne fra 2005 er dog for tiden fastsat pr. ton referencemælkemængde (kvote). Hvis Rådet beslutter at afskaffe kvoteordningen, skal det drage alle konsekvenser heraf, herunder beregningsgrundlaget og beregningsmåden for de direkte betalinger. Kommissionen har endnu ikke fastlagt indholdet af sin rapport eller de foranstaltninger, den agter at foreslå. Det vil i øvrigt ikke være særligt fornuftigt at fastsætte foranstaltninger nu for først at offentliggøre dem i 2003, dvs. uden at tage hensyn til situationen i 2003, der kan have ændret sig i mellemtiden.

Mælkekvoterne blev oprindeligt beregnet for at tilpasse udbuddet til de samlede afsætningsmuligheder og derefter fordelt på medlemsstaterne i forhold til deres historiske produktionsreferencer. For Spanien blev kvoten senere hen forhøjet flere gange, for at der kunne blive taget hensyn til landets særlige situation og de regionale problemer, sidste gang i forbindelse med Agenda 2000. Tildeling og omfordeling af disse

kvoter til de enkelte producenter henhører under medlemsstaternes kompetence, herunder fastsættelsen af prioriteter og finansielle betingelser. EF-reglerne tillader nu overførsel af kvoter med eller uden jord, bl.a. for at undgå spekulation, efter regler, som hver medlemsstat skal fastsætte.

Kommissionen kan kun forhandle med de regionale organer via de officielle nationale kanaler.

Efter Kommissionens mening afhænger mælkemarkedets prisgennemsigtighed i Galicien ikke af en forhøjelse af kvoterne, der ville forøge de regionale overskud, der allerede trykker priserne, men snarere af, om de erhvervsdrivende bedre overholder de nuværende regler og afsætter deres samlede produktion via de normale afsætningskanaler.

Fra det øjeblik, hvor en medlemsstat samlet overskrider sin kvote, skal tillægsafgiften erlægges proportionalt af alle de producenter, der har bidraget til overskridelsen af kvoten, men efter en eventuel omfordeling af de kvoter, der ikke er anvendt andetsteds, efter regler, som medlemsstaterne skal fastlægge. Man kan ikke fravige dette princip uden at bringe hele kvoteordningen i fare. At fritage visse producenter, der har overskredet deres kvote, for tillægsafgiften ville derfor være det samme som at pålægge den andre, der har overholdt deres kvote, hvilket er umuligt.

(1) EFT L 160 af 26.6.1999.