SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1852/97 af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen (30. maj 1997)

Om: Indfoerelse af samme pensionsalder for maend og kvinder, hr. Farmer, Stanford-le-Hope, Det Forenede Kongerige

Under henvisning til en klage fra hr. Farmer fra Stanford-le-Hope, der er bosiddende i min valgkreds, og som blev tvunget til at gaa paa pension af sin arbejdsgiver, P & O Distribution, Barking and Tilbury Depot, da pensionsalderen blev aendret til 63 aar for baade maend og kvinder, bedes Kommissionen oplyse, om det var Kommissionens hensigt, og om det er i overensstemmelse med direktivet, at arbejdstagere kan tvinges til at gaa tidligere paa pension end hidtil? Hvilke retsmidler staar til raadighed for hr. Farmer i denne forbindelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (2. juli 1997)

Kommissionen oensker at goere det aerede parlamentsmedlem opmaerksom paa, at Raadets direktiv 96/97/EF ((EFT L 46 af 17.2.1997. )), som blev vedtaget den 20. december 1996, aendrede direktiv 86/378/EOEF ((EFT L 225 af 12.8.1986. )) med henblik paa at bringe sidstnaevnte i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 119, saadan som denne fortolkedes af Domstolen i Barber-dommen og i senere beslaegtede sager. Det henstilledes til medlemsstaterne at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at efterkomme dette direktiv inden den 1. juli 1997. Kommissionen vil anmode samtlige medlemsstater om oplysninger vedroerende de foranstaltninger, som er truffet for at gennemfoere direktivet, og den vil ikke toeve med om noedvendigt at indlede den procedure, der er beskrevet i EF-traktatens artikel 169.

Direktivet tilsigter ligebehandling af maend og kvinder hvad angaar erhvervstilknyttede socialsikringsordninger ((Der er endnu ikke indfoert ligebehandling af maend og kvinder i forbindelse med fastsaettelse af pensionsalderen for saa vidt angaar lovbestemte ordninger. I direktiv 79/7/EOEF (EFT L 6 af 10.1.1979) aabnes der (i artikel 7, stk. 1, litra c)) mulighed for at fastsaette forskellig pensionsalder for henholdsvis kvinder og maend. )). Dette kan opnaas enten ved fastsaettelse af en ensartet pensionsalder for maend og kvinder eller ved indfoerelse af en fleksibel pensionsordning med ensartede vilkaar for begge koen. Valget af en ensartet pensionsalder henhoerer under den relevante erhvervstilknyttede sikringsordning og skal traeffes i overensstemmelse med gaeldende regler i den paagaeldende medlemsstat.

Domstolen praeciserede i sine domme i sag 408/92 (Smith) ((Samling af Afgoerelser 1994, s. I-4435, dom af 28. september1994, sag C-408/92 (Smith). )) og sag 28/53 (Van den Akker) ((Samling af Afgoerelser 1994, s. I-4527, dom af 28. september1994, sag C-28/93 (Smith). )), hvordan en arbejdsgiver eller en instans, der forvalter erhvervstilknyttet sikringsordning skal fastsaette en ensartet pensionsalder.

Sammenfattende kan det siges, at for saa vidt angaar beskaeftigelsesperioder mellem den 17. maj 1990 og ikrafttraedelsestidspunktet for de foranstaltninger, hvorved der inden for rammerne af ordningen indfoeres en ensartet pensionsalder, er artikel 119 til hinder for, at der tilvejebringes ligestilling paa anden maade end ved at lade alle arbejdstagere omfatte af den privilegerede ordning, som kun arbejdstagere af det ene koen hidtil har haft adgang til.

For saa vidt angaar beskaeftigelsesperioder efter det tidspunkt, hvor ligestillingsforanstaltningerne traadte i kraft, er artikel 119 derimod ikke til hinder for, at kvindernes pensionsalder saettes op til samme niveau som maendenes, eller at der vedtages en ensartet pensionsalder for maend og kvinder.

For saa vidt angaar beskaeftigelsesperioder foer den 17. maj 1990, indeholdt faellesskabsretten ikke nogen forpligtelse, der kunne begrunde foranstaltninger, som efterfoelgende begraenser de fordele, kvinderne eller maendene har haft.

Det skal dog bemaerkes, at Kommissionen i en overordnet sammenhaeng meget noeje foelger udviklingen i de nationale socialsikringssystemer paa grundlag af Raadets henstilling af 27. juli 1992 om overensstemmelse mellem maalene og politikken for social beskyttelse ((EFT L 245 af 26.8.1992. )) og Raadets henstilling af 24. juni 1992 om faelles kriterier i forbindelse med sikring af tilstraekkelige indtaegter og ydelser fra socialbeskyttelsesordninger. Udviklingen af de nationale systemer maa ske i overensstemmelse med faelles principper og efter fremgangsmaader, der passer til de enkelte medlemsstater, men her skal ogsaa tages hensyn til udviklingen i behovene for social sikring, og navnlig til de behov, der vedroerer udviklingen paa arbejdsmarkedet, aendringerne i familiemoenstrene og den demografiske udvikling.