ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0177/03

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. januar 2003)

Om: Masseforgiftning af herreløse dyr i Zappion

Dyrebeskyttelses- og miljøorganisationer i Grækenland har fordømt den masseudryddelse af dyr i Zappion-parken, der fandt sted få dage inden den officielle ceremoni for Grækenlands overtagelse af formandskabet og mødet i kollegiet af kommissionsmedlemmer den 10. januar 2003 i Zappio Megaro. De hunde og katte, der var blevet steriliseret og vaccineret af dyrebeskyttelses- og miljøorganisationer, blev slået ihjel med en stærk gift, som endog blev fundet på legepladser for små børn.

Eftersom en lignende praksis også tidligere er blevet fulgt såvel i Athen som i andre områder af Grækenland og muligvis er blevet finansieret fra EU-bevillinger, der oprindeligt var afsat til beskyttelse af herreløse dyr (f.eks. hundeherberger), bedes Kommissionen besvare følgende: Agter Kommissionen at undersøge baggrunden for disse påstande? Hvad mener Kommissionen generelt om Grækenlands politik i spørgsmål vedrørende dyrebeskyttelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(27. februar 2003)

Kommissionen beklager enhver form for dyremishandling og umenneskelig behandling og vanrøgt af dyr. Velfærd for herreløse hunde og katte er dog et forhold, som udelukkende henhører under de græske myndigheders ansvarsområde, og der findes ikke noget retsgrundlag for, at Kommissionen kan gribe ind.

På områder inden for dyrevelfærd, som er underlagt fællesskabsharmonisering, og navnlig inden for beskyttelse af dyr under transport og på slagte- eller aflivningstidspunktet og beskyttelse af husdyr er den græske gennemførelse og håndhævelse beklageligvis stadig mangelfuld. Det er blevet påvist gennem Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontors kontrolbesøgsrapporter og gennem et stort antal klager indsendt af dyrevelfærdsorganisationer. Kommissionen behandler på nuværende tidspunkt resultaterne af endnu et kontrolbesøg, som Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret gennemførte fra den 13.-17. januar 2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0321/03

af Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) til Kommissionen

(4. februar 2003)

Om: Åbne grænser

Kan Kommissionen oplyse, hvilket præcist ansvar medlemmerne har med hensyn til at holde grænserne åbne for frie varebevægelser? Kan Kommissionen også oplyse, hvilken bod medlemsstaterne idømmes for ikke at have holdt grænserne åbne, især hvilke foranstaltninger, der er truffet med henblik på at idømme Frankrig en bod for at have lukket havnen i Calais sidste år, og hvilken kompensation ydes der dem, som har lidt herunder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(25. februar 2003)

I henhold til EF-traktatens artikel 14, stk. 2, indebærer det indre marked et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer i overensstemmelse med bestemmelserne i traktaten. Dette grundlæggende princip gennemføres særlig ved EF-traktatens artikel 28 og 29, som bestemmer, at kvantitative indførsels- og udførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning er forbudt mellem medlemsstaterne.

Disse bestemmelser, som er et helt afgørende middel for gennemførelsen af et marked uden indre grænser, indebærer ikke kun, at medlemsstaterne skal afstå fra at træffe foranstaltninger eller anvende en praksis, der kan udgøre en hindring for samhandelen, men også sammenholdt med EF-traktatens artikel 10 at de skal træffe alle nødvendige og passende foranstaltninger til at sikre, at denne grundlæggende frihed respekteres på deres område.

Det påhviler EF-Domstolen ved behandlingen af de traktatbrudssager, den får forelagt, og inden for rammerne af dens skønsbeføjelser at fastslå, om den pågældende medlemsstat har truffet foranstaltninger til at sikre de frie varebevægelser som foreskrevet efter nævnte artikler. Domstolen kan, når den har foretaget en vurdering, fastslå, at den pågældende medlemsstats handlinger eller passivitet er i strid med fællesskabsretten.

Domstolen har desuden opstillet som fast princip, at der i dette tilfælde er tale om et brud af EF-traktaten fra medlemsstatens side. Efter dette princip kan en medlemsstat, der findes skyldig i traktatbrud, blive pålagt at yde genoprejsning til enhver, der godtgør, at der er sket et tilstrækkelig alvorligt brud på en fællesskabsretlig bestemmelse, der giver vedkommende visse rettigheder, og at der er en årsagssammenhæng mellem den skade, vedkommende har lidt, og det påståede brud.

For så vidt angår det tilfælde, der nævnes i forespørgslen, har Kommissionen ikke modtaget nogen klage over lukningen af havnen i Calais, og den ligger heller ikke inde med oplysninger, der kan begrunde, at den af egen drift indleder en traktatbrudssag efter EF-traktatens artikel 226.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/4

(2004/C 33 E/004)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1954/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(3. juli 2002)

Om: Det europæiske minde- og forsoning sår

Mener Kommissionen, at det er ønskeligt at udnævne 2005 som det europæiske minde- og forsoningsår for dermed positivt at markere 60-årsdagen for afslutningen af anden verdenskrig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(7. oktober 2002)

Kommissionen har nøje overvejet forslaget om, hvorvidt 2005 skal udpeges som »Det europæiske minde-og forsoningsår«.

Det er helt klart ønskeligt, at 60-årsdagen for afslutningen af 2. verdenskrig — afslutningen af krigen inden for vor Unions grænser — markeres på en positiv måde. Kommissionen er dog af den opfattelse, at udvidelsen, hvor der bydes velkommen til nye medlemmer i Parlamentet og nye medlemmer i Kommissionen, er det mest håndgribelige udtryk for forsoningen. Det er naturligvis netop fordi Kommissionen husker 1. og 2. verdenskrig og de ofre, som krigene krævede blandt europæerne, at Kommissionen er fast besluttet på at sikre fred, sikkerhed og stabilitet i en udvidet Union.

Kommissionen agter ikke at udpege 2005 som et europæisk minde- og forsoningsår som foreslået af det ærede medlem, men overvejer at fokusere aktiviteterne den 9. maj 2005 omkring disse specifikke emner. Det vil være en effektiv måde at oplyse borgerne om, hvad Unionen går ud på, og de værdier, som den bygger på, og som fortsat er rettesnor for den udvidede Unions mål. Fejringen af den fredeligt udvidede Union i 2005 vil være en passende måde at mindes på.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/354

(2004/C 78 E/0372)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3900/02

af Lennart Sacrédeus (PPE-DE) til Kommissionen

(14. januar 2003)

Om: Levevilkårene og behandlingen af kvinder og børn i Afghanistan

Under der islamistiske talibanregime i Afghanistan var det ikke tilladt for piger at gå i skole og at uddanne sig. Talibanernes diskriminering af kvinderne var omfattende og sat i system og en del af den islamistiske, mandsdominerede ideologi. Efter talibandiktaturets fald kommer der fortsat meget foruroligende oplysninger — bl.a. i CNN den 22. oktober — om at piger og kvinder fortsat behandles dårligt i store dele af Afghanistan, f.eks. børnearbejde, nægtet skolegang eller salg som slaver gennem bortgiftning af småpiger som afdrag på gæld.

På hvilken måde arbejder Kommissionen i dag på at fremme pigers og kvinders lige, individuelle og ukrænkelige menneskeværdigheder i dagens Afghanistan? Har Unionen mulighed for med repræsentanter på stedet at overvåge, at pigers og børns rettigheder og deres vanskelige levevilkår forbedres?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(4. februar 2003)

Kommissionen søger at fremme forandringer gennem sit støtteprogram til Afghanistan. I 2002 blev der finansieret specifikke projekter for kvinder, herunder genopbygning af badefaciliteter for kvinder og en park for kvinder i Kabul. Kommissionen har også finansieret adskillige projekter til fremme af civilsamfundet og støtte til dårligt stillede og minoritetsgrupper, herunder kvinder. Der er planlagt lignende projekter i fremtiden.

Over en bredere front må Kommissionen sammen med det internationale samfund sikre, at kvinders rettigheder og roller gøres til et nøgleelement i landets moralske og materielle genopbygning. Der skal sættes ind over en bred kam lige fra at sikre, at kvinder får adgang til grundlæggende sundhedspleje og uddannelse, til at søge at fremme deres medvirken i alle aspekter af det politiske liv. Kommissionen er en ledende donor inden for sundhedssektoren, hvor nedbringelsen af dødeligheden blandt spædbørn og mødre samt reproduktive sundhedsspørgsmål er hovedprioriteter.

Overgangsadministrationen i Afghanistan har oprettet to rådgivende grupper vedrørende henholdsvis kønsspørgsmål og menneskerettigheder som del af en større struktur for rådgivende grupper, der har til opgave at genoprette og genopbygge landet. Mødet i det afghanske udviklingsforum i marts 2003 vil give det internationale samfund mulighed for at se, hvilke fremskridt der er gjort, og sørge for, at regeringen fastholder sit fokus på disse spørgsmål.

Det internationale samfund må også sammen med regeringen arbejde på, at den nye grundlov kommer til at sikre, at menneskerettighederne gælder for alle, herunder kvinder, og at disse rettigheder håndhæves gennem retssystemet. Kommissionen er bidragsyder til fonden for lov og orden, der skal bistå ved finansieringen af reformer inden for retsvæsenet og sikre, at lovgivningen implementeres effektivt.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/292

(2004/C 88 E/0299)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2970/02

af Christa Prets (PSE) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: Kultur 2000-programmet — frist for indgivelse af projekter til »Skt. Petersborg 2003«

Kultur 2000-programmet støtter også særlige kulturforanstaltninger med en europæisk eller international dimension. Som følge deraf har Kommissionens Generaldirektorat for Uddannelse og Kultur den 22. august 2002 opfordret medlemslandenes ansvarlige myndigheder til at indgive samarbejdsprojekter med temaet »Europæisk tilstedeværelse i Skt. Petersborg«.

Ud over projektkoordinatoren skal yderligere mindst tre medarrangører fra mindst tre andre lande, der deltager i Kultur 2000-programmet, være involveret i projektet. Kommissionen har fastsat den 1. oktober 2002 som frist for indlevering af ansøgningerne. Dermed er der kun 40 dage, heraf 29 arbejdsdage, mellem den første opfordring til at indgive projekter og den endelige frist. Denne tidsramme er helt sikkert for kort til, at man kan planlægge et så omfangsrigt projekt. Hvorfor har Kommissionen først oplyst om muligheden for at indgive disse projekter så sent?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(29. november 2002)

Efter for nylig at have konstateret et øget engagement blandt medlemsstaterne og en interesse blandt organisationerne for de kulturelle projekter, som er planlagt i Skt. Petersborg, ønskede Kommissionen inden for rammerne af en eksperimentel aktion, som har til formål at udvikle visse muligheder under aktion 3 i Kultur 2000-programmet, at afprøve ideen om et multilateralt samarbejde vedrørende et sådant arrangement (ligeledes ønsket af Parlamentet i beslutning 2000/2323 vedrørende samarbejde på kulturområdet i EU).

Efter de nødvendige drøftelser og procedurer sendte man i august 2003 en særlig målrettet indkaldelse til de lande, som deltager i programmet, gennem deres faste repræsentationer ved Den Europæiske Union vedrørende europæisk deltagelse i arrangementerne i Skt. Petersborg i forbindelse med, at byen fylder 300 år i 2003. Fristen for indsendelse af projekter gennem de faste repræsentationer, som indledningsvis blev fastsat til den 1. oktober 2002, er blevet udskudt til den 15. oktober 2002 med henblik på at give medlemsstaterne mest mulig tid, samtidig med at initiativet kan føres ud i livet inden udgangen af 2002. De indsendte projekter er nu ved at blive undersøgt, og Parlamentet bliver naturligvis underrettet om opfølgningen på dette initiativ.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/706

(2004/C 84 E/0792)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3201/02

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(4. november 2002)

Om: Den spanske nationale vandplan: Vandomledningsprojektet Júcar-Vinalopó

Vandomledningen fra Júcar til Vinalopó ved Baixa-kysten i Alicante godkendtes den 29. august 1998 og er nu opført i bilag 2 til den spanske nationale vandplan. Ifølge projektet skal der omledes 80 hm3 om året, hvoraf de 55 hm3 er beregnet til overrisling af afgrøder med det officielle mål at genvinde vandressourcerne. Der er tale om en vandomledning mellem forskellige afvandingsområder, som imidlertid styres af den samme myndighed.

Ifølge lokale miljøeksperter overvurderer projektforslaget den reelle vandmængde, som Júcar kan levere, hvilket tyder på ukendskab til vandløbets hydrologi eller forkerte data. Der er ikke taget hensyn til de hydrologiske registreringer for 1994/95, hvoraf det fremgik, at vandomledningen ikke kunne lade sig gøre, navnlig ikke i betragtning af det fald i vandmængden, som beregningerne af klimaændringen forudsiger.

Eksperterne finder miljøvurderingen unøjagtig og ufuldstændig. Den medtager ikke de økonomiske virkninger af de overrislede arealer eller de frugtbare områder langs med Jucár. Den nævner heller ikke de arkæologiske levn fra romertiden og broncealderen, som vil komme i fare. Kun en del af undersøgelsen blev offentliggjort, hvilket afsvækker direktiv 90/313/EØF (1) om fri adgang til miljøoplysninger.

Behandler Kommissionen en ansøgning om samfinansiering af dette projekt, og har den allerede fra den spanske regering modtaget en rapport om projektets indvirkning på Natura 2000-nettet? Er Kommissionen klar over, at projektet berører mindst seks lokaliteter af fællesskabsinteresse i den selvstyrende region Valencia? Er disse aspekter efter Kommissionens opfattelse i dette tilfælde forenelige med en eventuel EU-finansiering af det nævnte projekt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(11. december 2002)

Vandomledningsprojektet Júcar-Vinalopó i den spanske autonome region Valencia har allerede været genstand for flere skriftlige forespørgsler fra det ærede medlem.

I sine svar på disse skriftlige forespørgsler har Kommissionen således haft lejlighed til at oplyse det ærede medlem om de skridt, den har taget i forbindelse med behandlingen af en klage vedrørende dette projekt og dettes mulige virkninger for miljøet.

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på hans skriftlige forespørgsler E-1549/02 og E-1550/02 (2) om dette emne. Hvorom alting er, skal det bemærkes, at undersøgelsen stadig er i gang for at analysere de seneste oplysninger fra de klagende parter og verificere, om fællesskabsretten på miljøområdet er blevet overholdt i det foreliggende tilfælde.

For så vidt angår en eventuel fællesskabsfinansiering af dette projekt, henvises det ærede medlem til Kommissionens nylige svar på hans mundtlige forespørgsel H-0678/02 i Europa-Parlamentets spørgetid under oktobersamlingen i 2002 (3), ligeledes vedrørende dette emne.

(1) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.

(2) EFT C 301 E af 5.12.2002, s. 176.

(3) Skriftligt svar af 22.10.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/19

(2004/C 70 E/021)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3750/02

af Mario Mauro (PPE-DE) til Kommissionen

(20. december 2002)

Om: Forbindelserne mellem EU og Republikken Surinam

I maj 2000 blev der i Surinam afholdt et præsidentvalg, som har ført til en radikal forbedring i den politiske situation i landet.

Med Ronald Venetiaans tilbagevenden er der indført bedre kontrol med de offentlige udgifter, nedskæring af de offentlige støtteordninger og forhøjelse af skatteprovenuet. Desuden har regeringen besluttet af sænke vekselkursen på markedet og at sætte en stopper for finansieringen af det offentlige underskud gennem øgning af pengemængden.

Den nye regering har imidlertid arvet et land, som er på grænsen af fallit. Det er tvingende nødvendigt med flere reformer, som imidlertid risikerer at fremprovokere en statsbankerot.

Kan Kommissionen oplyse, hvorledes den støtter demokratiseringen af dette land, og hvilken strategi den følger for at fremme den økonomiske og sociale udvikling af Surinam?

Agter Kommissionen at træffer foranstaltninger med henblik på indgåelse af bilaterale aftaler med dette land?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(28. februar 2003)

EU bidrog med 2 mio. EUR til valgprocessen, som førte til valget i maj 2000, der blev anset for at være frit og retfærdigt. Valgobservatører fra medlemsstaterne var til stede ved valget.

Kommissionen og det internationale samfund ser positivt på den demokratiseringsproces, landet har undergået i de seneste år. Det er nu en prioritet at få konsolideret demokratiet, og dette er emnet for en fortsat dialog mellem regeringen, civilsamfundet og det internationale samfund. Kommissionen spiller en aktiv rolle i samarbejde med medlemsstaterne.

I perioden 2001-2002 forbedrede regeringen de offentlige finanser. Men på grund af den globale økonomiske tilbagegang og en 30 % lønstigning i den offentlige sektor i 2002 er situationen nu ved at forværres. Regeringen har for ganske nylig indgået aftaler i minesektoren, hvilket skulle afhjælpe situationen, men der vil først kunne forventes virkninger på mellemlang sigt.

Hvad angår aftaler, har Surinam haft mulighed for at udnytte alle Lomé-konventioner og har ratificeret Cotonou-aftalen. Kommissionen og Surinam undertegnede et landestrategidokument under Cotonou-aftalen i juli 2002. Strategien (19,1 mio. EUR) er koncentreret om transportinfrastruktur og omfatter også forbedring af de institutionelle og lovmæssige aspekter og foranstaltninger til økonomisk vækst. Surinam er også omfattet af den særlige ramme for bistand til traditionelle leverandører af bananer (11 mio. EUR i de sidste fire år) og præferencebehandling i forbindelse med import af ris til EU.
Kommissionen sikrer i samarbejde med de græske myndigheder en nøje overvågning af gennemførelsen af det operationelle miljøprogram for at undgå enhver risiko for spild af fællesskabsmidler ved anvendelsen af »n+2«-reglen. Denne regel vil for første gang blive anvendt ved udgangen af 2003, og det er endnu for tidligt at vurdere risikoen for et sådant spild.

For så vidt angår foranstaltninger til udvikling af landdistrikter, der samfinansieres over EUGFL, Garantisektionen, nødvendiggør risikoen for spild af midlerne en vurdering for medlemsstaterne som helhed og ikke kun for de enkelte nationale programmer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3541/02

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(11. december 2002)

Om: Ombudsmand for ulandshandel

Hvad mener Kommissionen om forslaget om, at der skal oprettes en funktion som EU-ombudsmand for udviklingslandenes eksport for at undgå utilsigtede handelsbarrierer? Kan Kommissionen forklare, hvordan et sådant forslag ville blive finansieret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(16. januar 2003)

Kommissionen foreslår, at der oprettes en hjælpeservice, som kan være erhvervsdrivende i udviklingslandene behjælpelig med alle nødvendige oplysninger om, hvordan man kan eksportere varer til EU.

Hjælpeservicen oprettes i form af en database med tarifniveauer, relevant dokumentation og lovgivning og skal også kunne give råd om, hvordan man kan løse forskellige problemer. Det er håbet, at den nye service vil være til rådighed for udviklingslandene fra slutningen af 2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3196/02

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(8. november 2002)

Om: Illegal parallelimport af billigere medicin fra udviklingslande

Da udviklingslandene ikke råder over tilstrækkelige finansielle midler og faciliteter til effektiv og sikker medicinering, får de medicinen billigere. I øjeblikket sælges denne billigere medicin via illegal parallelimport til en højere pris i Den Europæiske Union. På grund af denne produktdifferentiering begrænses muligheden for at tilbyde udviklingslandene billigere medicin. Det sker på bekostning af sundheden for indbyggerne i disse lande.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den påtænker at træffe for at hindre, at billigere medicin importeres fra udviklingslandene til lande med højere medicinpriser?

2. Inden for patentretten anvender EU i øjeblikket princippet om konsumption af fællesskabsrettigheder. Hvor længe endnu påtænker Kommissionen at anvende dette system? Ser den muligheder for at ændre dette system, således at EU-landene kan beskytte deres markeder mod parallelimport af billigere medicin fra udviklingslande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(23. december 2002)

I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om et hurtigt indgreb mod alvorlige smitsomme sygdomme i forbindelse med fattigdomsbekæmpelse(1) skal der træffes foranstaltninger til at forhindre, at handelen med prisdifferentierede produkter omlægges. Kommissionen vedtog derfor den 30. oktober 2002 et forslag til en rådsforordning om hindring af omlægning til Den Europæiske Union af handelen med visse essentielle lægemidler(2).

Med Rådets vedtagelse af denne forordning vil toldmyndighederne få mulighed for at suspendere frigivelsen af eller tilbageholde prisdifferentierede produkter ved EU's grænser, indtil den nationale ansvarlige myndighed har taget stilling til, om varerne er prisdifferentierede eller ej. Det er vigtigt, at man fortsat kan skelne mellem markedet i udviklede lande og i udviklingslandene, således at man stadig kan tilbyde udviklingslandene medicin til lavere priser.

Den foreslåede forordning har ikke indvirkning på intellektuelle ejendomsrettigheder. Både beskyttede og ubeskyttede varer kan opføres som prisdifferentierede varer, hvis betingelserne i forordningen er opfyldt. En indehaver af intellektuelle rettigheder kan vælge at hævde disse, hvis beskyttede prisdifferentierede varer er overgået til omsætning i EU trods forsøg på at stoppe dem ved grænsen.

Mens princippet om konsumption af intellektuelle ejendomsrettigheder finder anvendelse på varer, som af indehaveren selv eller med dennes samtykke er markedsført på det indre marked, står det indehaveren frit for at lægge sag an ved den nationale domstol om krænkelse af rettigheder på grund af ulovlig parallelimport eller salg af beskyttede varer, som er indført i EU fra tredjelande. Dette blev bekræftet af EF-domstolen. Der er ingen planer i EU om at ændre dette.

(1) KOM(2001) 96 endelig udg.

(2) KOM(2002) 592 endelig udg.