SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2725/99

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Arbejdsulykkesfrekvensen inden for fiskeriet

Arbejdsulykkesfrekvensen inden for fiskeriet i Den Europæiske Union er alarmerende høj. De særlige vilkår, som fiskerne arbejder under, bevirker rent faktisk ulykker med dødelig udgang.

Råder Kommissionen over oplysninger for de enkelte lande om udviklingen i arbejdsulykkesfrekvensen i fiskerisektoren gennem de seneste år? Kan den give detaljerede oplysninger om dødeligheden i sektoren?

Kan den foretage en opdeling i døde som følge af skibbrud og døde som følge af andre årsager (ulykker om bord osv.)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(1. marts 2000)

Kommissionen deler det ærede parlamentsmedlems bekymring over situationen inden for fiskeriet, som må betragtes som en økonomisk højrisikoaktivitet.

På basis af Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(1) og Rådets resolution af 21. december 1987(2) har Kommissionen fra og med 1990 iværksat et projekt om harmonisering af arbejdsulykkestatistikker i hele Fællesskabet. Det drejer sig om SEAT/ESAW-projektet (europæisk arbejdsulykkestatistik). Rådet anerkendte betydningen af denne aktion med sin resolution af 27. marts 1995(3). De første resultater af projektet vedrører arbejdsulykker i 1993, og de senest tilgængelige data dækker 1996.

Trods Kommissionens indsats råder den ikke over pålidelige, fuldstændige data over ulykker, som indtræffer i sektoren fiskeri, akvakultur, fordi kun enkelte medlemsstater har fremsendt data.

Skøn baseret på fem medlemsstaters data viser, at antallet af ulykker i denne sektor, både for ulykker, som medfører tab af arbejdsevne i over tre dage, og ulykker med dødelig udgang, er meget højere end for gennemsnittet af samtlige øvrige økonomiske sektorer. På grundlag af de delvise data, som Kommissionen råder over, har udviklingen i perioden 1994-1996 været negativ i fiskerisektoren (+2,1 % for arbejdsulykker, som medfører tab af arbejdsevne i over tre dage, og +1,0 % for ulykker med dødelig udgang).

For så vidt angår årsagerne til arbejdsulykker ved drukning og andet har Kommissionen ikke adgang til de oplysninger, som det ærede medlem udbeder sig. Disse data vil være til rådighed efter 2001, når SEAT-projektets fase III vedrørende årsager til og omstændigheder ved ulykker indledes.

Endelig gør Kommissionen det ærede medlem opmærksom på, at Rådet har vedtaget to direktiver om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og nedbringelse af antallet af arbejdsulykker inden for fiskeriet. Det drejer sig om Rådets direktiv 92/29/EØF af 31. marts 1992 om mindsteforskrifter for sikkerhed og sundhed med henblik på at forbedre den lægelige bistand om bord på skibe(4) og Rådets direktiv 93/103/EF af 23. november 1993 om mindsteforskrifter for sikkerhed og sundhed under arbejdet om bord på fiskerfartøjer(5).

Det er medlemsstaternes ansvar at sikre kontrol med og overvågning af anvendelsen af den nationale lovgivning, som gennemfører disse direktiver, således at den deraf omfattede forebyggende politik kan bidrage effektivt til at nedbringe antallet af arbejdsulykker og erhvervsbetingede sygdomme i fiskerisektoren.

(1) EFT L 183 af 29.6.1989.

(2) EFT C 28 af 3.2.1988.

(3) EFT C 168 af 4.7.1995.

(4) EFT L 113 af 30.4.1992.

(5) EFT L 307 af 13.12.1993.