SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2787/98

af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen

(17. september 1998)

Om: Formodede uregelmaessigheder i forbindelse med fusionen mellem Banco di Napoli og Banca Nazionale del Lavoro

Europa-Kommissionen, der for nylig fik overdraget behandlingen af spoergsmaalet vedroerende forslaget om omstrukturering og privatisering af Banco di Napoli, skal have givet sin tilladelse til udbetaling af den stoette, der var fastlagt af den italienske regering, idet den mente, at den var i overensstemmelse med de betingelser og kriterier, der gaelder stoetteordninger vedroerende redningsaktioner og omstrukturering af virksomheder i vanskeligheder. I forbindelse med samme sag skal kommissaeren med ansvar for konkurrence Van Miert ifoelge presseforlydender ogsaa have behandlet forslaget om fusion mellem Banco di Napoli og Banca Nazionale del Lavoro (BNL) og afgivet en positiv udtalelse derom, selv om han overhovedet ikke kender noget til tidsfristerne og gennemfoerelsesmetoderne. Paa grundlag af oplysninger fra pressen kan man dog med rette formode, at BNL, der er et offentligt ejet foretagende, befinder sig i en meget ustabil oekonomisk situation og har et kapitalafkast, der er 1 % under Banco di Napolis (7,6 %), enorme budgettab og slaas med stor ineffektivitet. Endvidere er der knyttet en lang raekke betingelser til dette forslag om fusion, som f.eks. at Banco di Napoli inden udgangen af 1998 skal afhaende eller lukke 18 afdelinger i Mellem- og Norditalien samt afdelingen i Madrid. Dette har naturligvis givet anledning til stor bekymring blandt firmaets ansatte paa grund af risikoen for fyringer, isaer i Syditalien, hvor beskaeftigelsessituationen er et alvorligt samfundsproblem.

1. Vil Kommissionen undersoege, om det italienske finansministeriums beslutning om at gennemfoere fusionen mellem Banco di Napoli og Banca Nazionale del Lavoro, som er offentlig ejet, er i modstrid med faellesskabsbestemmelserne vedroerende konkurrence, eftersom der ikke var blevet foretaget en offentlig licitation og andre private banker som f.eks. Banco Ambroveneto havde forelagt andre mere tillokkende forslag om erhvervelse af Banco di Napoli?

2. Vil Kommissionen sikre sig, at ovennaevnte fusion ikke i virkeligheden er en indirekte eller skjult form for statshjaelp til BNL ud over de 2.217 milliarder, der allerede officielt er bevilget til sanering, omstrukturering og privatisering af Banco di Napoli, hvilket ville foere til en alvorlig fordrejning af kreditmarkedet og bankvaesenet?

3. Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmaessigt, at der skaffes klarhed og gennemskuelighed i de to bankers regnskabstal, ogsaa for saa vidt angaar budgetoverslaget efter den eventuelle fusion, med det formaal at beskytte de smaa spareres rettigheder i de to banker og de smaa aktionaerer i Banco di Napoli, som kunne lide skade som foelge af hele denne transaktion?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(27. oktober 1998)

Den 29. juli 1998 godkendte Kommissionen, at der blev ydet statsstoette til Banco di Napoli i henhold til lovdekret nr. 163 af 27. marts 1996, der er ophoejet til lov nr. 588 af 19. november 1996. Stoetten bestod i et kapitalindskud fra staten, daekning af afviklingsselskabets tab samt skattelettelser. Den anslaaede statsstoette udgoer mellem 2 217 mia. og 11 895 mia. ITL. Godkendelsen er betinget af, at Banco di Napoli inden udgangen af 1998 saelger eller lukker 18 filialer i Nord- og Mellemitalien og filialen i Madrid - foruden de 59 filialer og 7 datterselskaber i udlandet, der allerede er lukket. Den italienske centralbanks laan til daekning af likvidationsomkostningerne ved Banco di Napolis datterselskab Isveimer blev ikke betragtet som statsstoette til Banco di Napoli, forudsat at sidstnaevnte ikke tilbagekoeber Isveimers aktiver, medmindre det er umuligt at saelge dem til tredjemand eller at saelge dem paa bedre betingelser under likvidationen. Italien skal sikre, at alle de foranstaltninger, der er beskrevet i den omstruktureringsplan, som Kommissionen har faaet forelagt, overholdes. Disse foranstaltninger kan ikke aendres, medmindre Kommissionen godkender det paa forhaand. Banco di Napoli kan ikke faa skattelettelser paa et beloeb svarende til de skattemaessige tab, der er daekket ved statens kapitaltilfoersel.

Kommissionen offentliggjorde samme dag en pressemeddelelse for at underrette andre interesserede parter om sin beslutning. Desuden vil beslutningen blive offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

1. Selv om der ikke er fastlagt noget noejagtigt tidspunkt for den fremtidige fusion mellem Banco di Napoli og BNL efter sidstnaevntes privatisering, har Kommissionen bemaerket, at projektet ikke vil udgoere en fare for hverken den fremtidige banks eller Banco di Napolis rentabilitet. Paa grundlag af de italienske myndigheders oplysninger om gennemfoerelsen af BNL's omstruktureringsplan mener Kommissionen ikke, at fusionen vil faa negative virkninger for den nye banks rentabilitet - sammenholdt med de forventede resultater for Banco di Napoli - men at der paa lang sigt forventes en positiv virkning. Paa denne baggrund kunne det fastslaas, at en fusion mellem de to banker, der supplerer hinanden baade geografisk og funktionelt, kunne medfoere synergi inden for personale, generalomkostninger og indtaegter, bortset fra finansieringsindtaegter.

Kommissionen har bemaerket, at salget af Banco di Napoli til koncernen INA (Istituto Nazionale Assicurazioni)/BNL, hvor INA er majoritetsaktionaer, vil sikre Banco di Napolis levedygtighed paa lang sigt, selv om den ikke indgaar en egentlig fusion med BNL. Ud fra disse betragtninger har Kommissionen konkluderet, at den fusionerede banks levedygtighed vil vaere sikret, og at der ikke vil blive behov for yderligere statsstoette.

2. Kommissionen har bemaerket, at privatiseringen af BNL allerede er i gang i overensstemmelse med de italienske myndigheders tilsagn, som fastsat i ministerpraesidentens dekret af 28. januar 1998, hvorved BNL skulle saelges baade gennem en privat investering, for at skabe en stabil aktionaergruppe, og ved et offentligt udbud. Staten accepterede et tilbud fra Banco Bilbao Vizcaya om at koebe 10 % af bankens aktiver. Anden del af salget forventes at finde sted i efteraaret 1998, og staten har allerede udnaevnt koordinatorerne for det offentlige udbud og har med henblik paa det fremtidige salg af mindst 50 % af sin kapitalandel omdannet BNL's opsparingsaktier til stamaktier og derved reduceret sine kapitalinteresser i banken fra 85,5 % til 70 %.

Kommissionen har vurderet, at privatiseringen af BNL udelukker risikoen for, at kontrollen med Banco di Napoli overgaar fra et privat selskab (INA) til et offentligt (BNL), og mindsker behovet for flere offentlige midler, hvis omstruktureringsplanen skulle slaa fejl. Kommissionen mener, at privatiseringen af BNL understreger, at kontrollen med Banco di Napoli definitivt overtages af private.

3. Kommissionen mener ikke, at det henhoerer under dens kompetence at undersoege gennemsigtigheden i de to involverede bankers regnskaber. Mindre aktionaerer og investorer boer paa dette omraade henvende sig til de nationale myndigheder.