ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0487/01

af Eurig Wyn (Verts/ALE) og Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. februar 2001)

Om: Mindretalssprog og udtryksfrihed i Grækenland

Den 2. februar 2000 blev Sotiris Bletsas, som er medlem af Selskabet for Aromansk (Vlach) Kultur, idømt 15 måneders fængsel og en bøde på 500 000 GRD for spredning af falske oplysninger (den græske straffelovs paragraf 191). Anklagen var baseret på det forhold, at Blatsas i juli 1995 på den aromanske festival havde omdelt en publikation fra Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog, som omtalte sprog i Grækenland.

Finder Kommissionen denne holdning forenelig med de europæiske værdier udtryks- og meningsfrihed og kulturel og sproglig mangfoldighed? Har den anmodet de græske myndigheder om officielle eller uofficielle oplysninger om denne sag?

Kan Kommissionens Juridiske Tjeneste undersøge, om den græske straffelovs paragraf 191 er forenelig med ånden bag principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og med retsstatsprincippet som anerkendt i traktaterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(4. maj 2001)

Denne sag er af stor interesse for Kommissionen, hvorfor den følger sagen nøje. På grundlag af de foreliggende oplysninger om sagen er Kommissionen imidlertid ikke i stand til at give et fuldstændigt svar på denne forespørgsel. Kommissionen har derfor bedt den græske regering om at få tilsendt en kopi af den pågældende dom, så snart den er tilgængelig, samt om yderligere relevante oplysninger om denne sag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1434/01

af Guido Viceconte (PPE-DE) til Kommissionen

(11. maj 2001)

Om: Salg af vandforsyningsanlægget i Puglia

Den italienske regering har til hensigt at afhænde virksomhedskomplekset i vandforsyningsanlægget i Puglia uden at iagttage de på markedet gældende love og sælge til det spotpris til ENEL, en virksomhed, hvori staten har aktie majoriteten.

Har Europa-Kommissionen kendskab til den italienske regerings hensigter i dette spørgsmål, dvs. at den bl.a. ikke har til hensigt at foretage en offentlig licitation?

Mener Europa-Kommissionen ikke, at et sådant tiltag er i modstrid med de i EU-traktaten nedfældede principper om fri konkurrence?

Hvilke foranstaltninger vil den i givet fald iværksætte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(18. juni 2001)

I direktiverne om offentlige udbud henvises der udelukkende til kontrakter, ved hjælp af hvilke de offentlige myndigheder køber varer eller tjenesteydelser. Dette betyder naturligvis ikke, at medlemsstaternes transaktioner i forbindelse med salg af goder eller tjenesteydelser ikke i lighed med indkøb skal foregå

under overholdelse af EF-traktatens bestemmelser, navnlig bestemmelserne hvad angår frie varebevægelser, fri bevægelighed for tjenesteydelser og fri etableringsret, samt principperne om ikkediskrimination og ligebehandling.

Salg af en statsejet virksomhed, som foregår uden at der udskrives et offentligt udbud eller foretages en vurdering af en uafhængig ekspert, som sikrer salg til markedsværdien, kan indebære statsstøtte, afhængig af de særlige kendetegn for sektoren og de særlige omstændigheder ved den pågældende sag.

I det foreliggende tilfælde har Kommissionen fremsendt en anmodning til de italienske myndigheder om oplysninger om kriterierne for salget. I deres svar henviste myndighederne til Decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri af 9. marts 2000, hvori det bestemmes, at ejendomsretten til Acquedotto Pugliese (EEAP) skal overføres ved direkte salg til det nationale italienske elektricitetsselskab (Enel SpA) til et beløb, som skal fastsættes af en gruppe uafhængige vurderingseksperter.

Kommissionen afventer nye elementer i sagen for at kunne fastslå, om bestemmelserne og principperne i EF-traktaten er blevet overholdt i forbindelse med salget af vandforsyningsanlægget i Puglia, som det ærede parlamentsmedlem henviser til.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1343/01

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(4. maj 2001)

Om: Verdenskonference mod racisme, diskrimination og fremmedhad

I dagene fra den 31. august til den 7. september afholdes der i Durban (Sydafrika) en verdenskonference mod racisme, diskrimination og fremmedhad samt beslægtede former for intolerance.

Hvilke planer har Kommissionen i forbindelse med afholdelsen af denne begivenhed?

Vil Kommissionen yde noget konkret bidrag til konferencen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(12. juli 2001)

Kommissionen vil bidrage til den debat, der vil finde sted under verdenskonferencen mod racisme, racediskrimination, fremmedhad og hermed beslægtet intolerance, med en meddelelse(1). Denne meddelelse sammenfatter de foranstaltninger, der allerede er truffet i EU for at bekæmpe racisme, og viser, hvad en gruppe lande, som handler i fællesskab i deres del af verden, kan opnå. Medlemsstaterne og EU-institutionerne har vist, at de tager racismebekæmpelsen alvorligt, ved på europæisk plan at koordinere deres politikker og aktiviteter på en række områder. Rådet har ligeledes vedtaget bindende lovgivning på europæisk plan mod forskelsbehandling på grund af race, som medlemsstaterne er forpligtet til at gennemføre i deres nationale lovgivninger. De eksempler på EU's tiltag, der er beskrevet i denne meddelelse, har ikke alene til formål at bidrage til debatten på verdenskonferencen, men også inspirere til at gøre en indsats for at bekæmpe racisme i hver enkelt verdensdel i årene efter konferencen. Verdenskonferencen kommer også til at give EU en mulighed for at lære af erfaringerne i den øvrige del af verden. Dette vil være en fordel ved tilrettelæggelsen af fremtidige strategier og foranstaltninger til bekæmpelse af racisme.

I forbindelse med forberedelserne til verdenskonferencen er Kommissionen involveret i udarbejdelsen og forhandlingsprocessen omkring den politiske erklæring og handlingsprogrammet, der skal vedtages af konferencen. Kommissionen vil lede Fællesskabets delegation på Konferencen, som vil omfatte medlemmer af Parlamentet, repræsentanter for Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad, og relevante ikke-statslige organisationer (ngo'er).

Fællesskabet har allerede været aktivt involveret i forberedelserne af verdenskonferencen både i forberedelsen af den europæiske regionale konference (Strasbourg den 11. - 13. oktober 2000) og ved at deltage i de øvrige regionale konferencer (Amerika, Afrika og Asien) og har ydet Højkommissariatet for Menneskerettigheder 3,6 mio. EUR som støtte til ngo'ernes deltagelse i forberedelserne (Santiago, den 5. - 7. december 2000; Dakar, den 21. - 24. januar 2001; Teheran, den 19. - 21. februar 2001) og selve verdenskonferencen.

(1) KOM(2001) 291 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0318/01

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Afslutning af Europartnerskabs-programmet

Kan Kommissionen forklare, hvorfor det blev besluttet at afslutte Europartnerskabs-programmet, før resultaterne af evalueringen af programmet forelå?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(21. marts 2001)

Kommissionen har gennemgået sine prioriteter og de ressourcer, den har til rådighed til gennemførelsen af sit arbejde. I den forbindelse og i forlængelse af det arbejde, som den særlige Peer Group har udført i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse Tilpasning af Kommissionens aktiviteter til de menneskelige ressourcer 2000(1), har Kommissionen besluttet, at den ikke længere vil være direkte involveret i tilrettelæggelsen af Europartnerskabs-arrangementer.

Formålet med den igangværende evaluering af Europartnerskabet er at undersøge, hvilken indvirkning Europartnerskabs-programmet har haft i de 10-12 år, det har eksisteret, og at foreslå forbedringer til dets udformning. Kommissionens beslutning om ikke fortsat at investere egne ressourcer i forvaltningen af dette program udelukker ikke, at de metoder, som i årenes løb er udviklet, kan anvendes af andre interesserede parter, navnlig dem, der har nydt godt af de hidtidige programmer. Evalueringen vil være et værdifuldt redskab for sådanne interesserede parter. Kommissionen er parat til at gøre de administrative værktøjer, den har udviklet, som f.eks. vejledningen for tilrettelæggere og softwarepakken, tilgængelige for nye tilrettelæggere af programmet.

(1) SEK(2000) 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0265/01

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(8. februar 2001)

Om: Byvejvisere

Da Kommissionen besvarede skriftlig forespørgsel E-3650/00(1), antog den da, at der kun var tale om et rent spansk problem? Vil Kommissionen tage sit svar op til fornyet overvejelse i betragtning af, at denne vejviser fremmes i hele Europa ved vildledende fjernsalg?

(1) EFT C 151 E af 22.5.2001, s. 198.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(3. april 2001)

Kommissionen var ved besvarelsen af skriftlig forespørgsel E-3650/00 fuldt ud klar over, at det forhold, der beskrives af det ærede medlem i forespørgslen, berører flere lande og ikke kun er et rent spansk problem. Kommissionen henviser derfor det ærede medlem til svaret på skriftlig forespørgsel E-3650/00 og gentager, at Kommissionen ikke har beføjelser til at behandle dette spørgsmål.

Hvad angår de retlige aspekter finder Kommissionen nærmere bestemt, på baggrund af det ærede medlems beskrivelse, at den måde, hvorpå European City Guide (europæisk byvejviser) markedsføres, kan udgøre vildledende reklame. Et sådant forhold kan falde ind under anvendelsesområdet for Rådets direktiv af 10. september 1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende reklame(1). Formålet med dette direktiv er at beskytte forbrugerne, de personer, der udøver virksomhed som handlende, håndværker eller industridrivende eller udøver et liberalt erhverv, samt interessen hos offentligheden i almindelighed mod vildledende reklame og illoyale følger heraf (direktivets artikel 1). Ifølge oplysningerne i forespørgslen tilhører de små handlende, som tilbydes optagelse i European City Guide, den persongruppe, der beskyttes af direktivet. Det er imidlertid de nationale myndigheders og ikke Kommissionens opgave at træffe foranstaltninger i henhold til den nationale lovgivning, hvorved direktivet er gennemført.

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg(2) og Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler(3) har ganske vist til formål at beskytte forbrugerne, men synes ikke at finde anvendelse på den situation, der er beskrevet i det ærede medlems forespørgsel.

(1) EFT L 250 af 19.9.1984.

(2) EFT L 144 af 4.6.1997.

(3) EFT L 95 af 21.4.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0353/01

af Sir Robert Atkins (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2001)

Om: Flypassagerers sikkerhed

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at undersøge hyppigheden af det såkaldte flysyndrom og de deraf følgende sundhedsmæssige risici? Hvilken type råd er luftfartsselskaber, der flyver i EU, og lægelige sagkyndige blevet bedt om? Vil Kommissionen give en redegørelse med hensyn til, hvilke fremskridt der er gjort?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio på skriftlige forespørgsler E-0151/01, E-0155/01, E-0191/01, E-0233/01, E-0349/01 og P-0353/01

(15. marts 2001)

Kommissionen er i høj grad opmærksom på den seneste tids rapporter om og udviklingen på området dyb venetrombose (DVT) i forbindelse med forholdene i flykabiner, og den tager passagerernes bekymring yderst alvorligt. Den har gennemgået en række forskellige rapporter, herunder navnlig den, der er udarbejdet af Select Committee on Science and Technology i Det Britiske Overhus.

På grundlag af en foreløbig vurdering heraf har Kommissionen ikke fundet noget virkelig hold i de ekstreme påstande om helbredsmæssige risici i forbindelse med flyrejser. Dog tager Kommissionen faren for helbredsmæssige risici særdeles alvorligt, navnlig risikoen for DVT, så meget mere, som der kun foreligger utilstrækkelige data om forekomsten af denne lidelse.

Kommissionen har derfor som første skridt sendt et brev til formændene for hhv. sammenslutningen af europæiske luftfartsselskaber (Association of European Airlines), den europæiske organisation af regionale luftfartsselskaber (European Regions Airlines Association) samt den internationale charterflysammenslutning (International Air Carrier Association), og anmodet disses medlemmer om at træffe de nødvendige forebyggende foranstaltninger med hensyn til DVT. I denne skrivelse er flyselskaberne blevet opfordret til at handle hurtigt med henblik på at mindske risikoen ved at informere passagererne, allerede når disse reserverer rejsen eller bestiller billetter, om de pågældende risici, om prædisponerende faktorer samt om forebyggende foranstaltninger, som skal træffes før længere flyrejser, og rådgive dem, når de er kommet om bord i flyet, om hvad de kan gøre for at mindske risikoen for blodpropper.

En række luftfartsselskaber har allerede på eget initiativ indført pre-boarding warnings og/eller in-flight advice (brochurer, videoer, magasiner i flyet, der indeholder øvelser og henstillinger om, hvad der bør gøres eller undgås osv.)

Dernæst drejer det sig om at nå frem til en afbalanceret vurdering af helbredsrisikoen. Kommissionen vil snarest muligt nedsætte to forskellige ekspertgrupper, den ene om følgerne af DVT, den anden om luftkvalitet og flykabineforhold. De vil omhyggeligt gennemgå den eksisterende forskning og drage deres konklusioner på grundlag heraf med hensyn til helbredsrisici, behovet for yderligere forskning samt de forholdsregler, som de forskellige involverede aktører bør træffe.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0272/01

af Christian von Boetticher (PPE-DE) til Kommissionen

(2. februar 2001)

Om: Elektroniske frimærker og deres forenelighed med EU-direktiverne om databeskyttelse

Ikke blot Deutsche Post AG, men også det nederlandske og italienske postvæsen har planer om at indføre et elektronisk frimærke, hvilket betyder, at frimærker kan downloades direkte fra Internet og påtrykkes konvolutten. Hertil skal der imidlertid lagres bestemte brugerdata, såsom afsender, modtager, porto, sendetidspunkt, etc. Ud fra disse data vil det da være muligt at drage yderligere konklusioner (postfrekvensen med bestemte adresser og med udgangspunkt heri desuden private oplysninger, såsom medlemskab af fagforening, familielæge, etc.).

Mener Kommissionen, at disse planer er forenelige med EU's direktiver om beskyttelse af individet i forbindelse med automatisk behandling af personlige data, specielt hvad angår ikke blot spørgsmålet om lagring af data med henblik på postbesørgelse, men også sikring mod forfalskning? Mener Kommissionen, at faren for handel med de på denne måde erhvervede adresser kan udelukkes? Mener Kommissionen, at et system, der fungerer uden lagring af sådanne data, bør foretrækkes frem for de systemer, posttjenesterne har udviklet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(2. marts 2001)

Kommissionen er ikke i besiddelse af detaljerede oplysninger om de tyske, nederlandske og italienske posttjenesters hensigter med hensyn til behandling af personoplysninger, som det ærede medlem henviser til. Det er generelt fastsat i artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(1), at personoplysninger skal indsamles til udtrykkeligt angivne og legitime formål, samt at senere behandling heraf ikke må være uforenelig med disse formål. Desuden medfører anvendelsen af proportionalitetsprincippet, at man, såfremt der findes alternative løsninger til at opnå det samme resultat, skal vælge den løsning, hvor formålet med behandlingen kan opnås ved at

behandle færrest muligt personoplysninger. Det præciseres udtrykkeligt i artikel 6 i direktiv 95/46/EF, at oplysningerne skal være relevante og tilstrækkelige og ikke omfatte mere, end hvad der kræves til opfyldelse af de formål, hvortil de indsamles.

(1) EFT L 281 af 23.11.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0292/01

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(9. februar 2001)

Om: Offentlig støtte til forlystelsesparken Terra Mítica i Benidorm (Alicante, Spanien): garanti fra det valencianske regionalstyre

Kommissionen besvarede i november 1999 et spørgsmål fra undertegnede om en klage over eventuel offentlig støtte til Terra Mítica med, at den ikke på nuværende tidspunkt kan konkludere, at Generalitat Valenciana og Benidorm kommune har ydet støtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1 til denne virksomhed (skriftlig forespørgsel E-2004/99(1)).

Klagen daterer sig fra 1997, og hidtil er der ikke indledt nogen sag, ligesom klagen ikke er blevet henlagt, og det må derfor formodes, at der er kommet nye oplysninger frem, som Kommissionen er ved at behandle. Af disse er den eneste, der er

kommet til offentlighedens kendskab i den selvstyrende provins Valencia, at der indirekte er blevet stillet en garanti fra Generalitat Valenciana, som giver afkald på kumulationsfordelen, hvad der kan få konsekvenser, især når der tages hensyn til de kriterier, som kommissionsmedlemmet Mario Monti gjorde rede for i Europa-Parlamentet i forbindelse med tildeling af garantier. Terra Mítica kan opnå en sådan garanti til et offentligt selskab, som derefter optager et lån.

Mener Kommissionen, at tildeling af sådanne garantier til et offentligt selskab, som Terra Mítica har opnået, kan betegnes som offentlig støtte?

Hvilke nye oplysninger er der kommet frem siden november 1999, eftersom klagen ikke er blevet henlagt?

Burde klagen ikke enten henlægges i betragtning af Domstolens retspraksis og den tid, der er gået, eller burde der indledes en sag, så de involverede kan fremsætte deres grunde?

Mener Kommissionen ikke, at usikkerheden i forbindelse med denne sag kan påvirke virksomhedens levedygtighed?

(1) EFT C 203 af 18.7.2000, s. 111.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(19. marts 2001)

Ifølge de spanske myndigheder, der blev forespurgt netop om dette punkt i forbindelse med behandlingen af denne sag i forlængelse af klagerens påstande, er der ikke af Generalitat Valenciana bevilget nogen sikkerhedsstillelse til fordel for Terra Mítica.

Den 23. marts 2000 angav direktøren for direktoratet for statsstøtte I i Kommissionens Generaldirektorat for Konkurrence over for klageren, at det på dette trin af proceduren ikke var i stand til at konkludere, at der forelå statsstøtte til fordel for Terra Mítica. Han opfordrede klageren til at fremkomme med nye klagepunkter; i modsat fald ville sagen blive henlagt. Klageren fremsatte nye klagepunkter ved brev af 18. april, 4. maj og 25. maj 2000. Disse nye klagepunkter er stadig til behandling i Kommissionen.

På baggrund af ovenstående kan Kommissionen ikke udelukke, at den på grundlag af nogle af klagerens påstande vil indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2 (tidligere artikel 93). Herved vil alle interesserede kunne fremsætte deres bemærkninger

Kommissionen finder ikke, at behandlingen af denne sag har kunnet påvirke virksomhedens levedygtighed. Den kan i øvrigt konstatere, at parken blev indviet i juli 2000 og fungerer normalt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0201/01 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen. Brændstoflagre ved græske benzintanke.



EF-Tidende nr. 187 E af 03/07/2001 s. 0201 - 0201



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0201/01 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (2. februar 2001) Om: Brændstoflagre ved græske benzintanke Ifølge resultater af kontrolundersøgelser foretaget af ministeriet for udvikling drives syv ud af ti brændstoflagringsanlæg ved græske benzintanke uden overholdelse af sikkerhedsforskrifterne. Endvidere befinder de fleste tankstationer, ikke alene i Grækenland men også i andre medlemsstater, sig i bebyggede områder og tilmed i stueetagen i beboelsesejendomme, hvilket indebærer de velkendte risici for beboernes sikkerhed og sundhed. Er der indført sikkerhedsnormer for de ovennævnte aktiviteter? Hvilke bestemmelser gælder der i de øvrige medlemsstater? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström (17. april 2001) Det ligger uden for Kommissionens kompetence at behandle dette spørgsmål, som udelukkende sorterer under de pågældende nationale myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0364/01

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(14. februar 2001)

Om: Omstrukturering af Xerox selskabsskat

Xerox er i øjeblikket i gang med at omstrukturere sin europæiske produktionsvirksomhed i Venrey i Holland, Mitcheldean i Det Forenede Kongerige og Dundalk i Irland.

Denne omstrukturering er imidlertid i fare for at blive forvredet af den meget lave selskabsskat, som opkræves i Irland, og som lader til gå at imod den frie bevægelighed for kapital, varer, tjenesteydelser og personer. Har Kommissionen planer om at gribe ind?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. marts 2001)

Det vil ikke være passende at kommentere et enkelt selskabs situation, og derfor kan nærværende svar kun dække situationen i almindelighed. Generelt taget er omfanget af den effektive selskabsskat et resultat af den anvendte skattesats hvad enten det drejer sig om den almindelige standardsats eller en nedsat sats, som det er tilfældet med satsen for visse særlige forarbejdningsaktiviteter i Irland samt beskatningsgrundlaget.

I juli 1998 meddelte den irske regering, at den almindelige sats for selskabsskatten gradvis ville blive sat ned fra 28 % (1999) til 24 % (2000), 20 % (2001), 16 % (2002) og 12,5 % (2003). I mangel af afledt ret er fastsættelsen af den almindelige, lovfæstede selskabsskattesats et anliggende for hver enkelt medlemsstat. Selv om medlemsstaterne er underlagt forpligtelsen til at overholde fællesskabsretten, specielt EF-traktatens bestemmelser om de grundlæggende frihedsrettigheder, som er nævnt i forespørgslen, mener Kommissionen ikke, at den lave almindelige lovfæstede selskabsskattesats i Irland er i modstrid hermed.

Kommissionen har dog grebet ind over for en sektordifferentieret anvendelse af den irske selskabsskat, som anses for at være i modstrid med EF-traktatens bestemmelser. I 1998 anmodede Kommissionen i forbindelse med dens tilsyn med ydelsen af statsstøtte den irske regering om at bringe en uberettiget sektorbestemt differentiering af selskabsskattesatsen til fordel for forarbejdningssektoren til ophør. Den irske regering accepterede Kommissionens forslag som en rimelig foranstaltning, og den nævnte skattebestemmelse er nu ved at blive udfaset.

I december 1997 vedtog Rådet en resolution om en adfærdskodeks for erhvervsbeskatning(1), som førte til nedsættelsen af en arbejdsgruppe vedrørende en sådan adfærdskodeks for erhvervsbeskatning. I beretningen til Rådet (ØKOFIN) i november 1999 blev skattesatsen for forarbejdningsvirksomheder på 10 % karakteriseret som en skattemæssig bestemmelse med skadelige virkninger, og fjernelsen af denne bestemmelse skal ske i overensstemmelse med Rådets konklusioner fra ØKOFIN-mødet i november 2000.

(1) EFT C 2 af 6.1.1998.