SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0998/01

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Decharge 1999 - Landbrug

Kommissionens besvarelse af punkt 2.7 i spørgeskema 2 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1999 giver i flere henseender ikke svar på de stillede spørgsmål. Kommissionen bedes på denne baggrund gøre nærmere rede for følgende:

Med hensyn til punkt 2.7 d):

- Kan Kommissionen gøre nærmere rede for begrebet produktionsstøtte i forbindelse med dens svar vedrørende støtteordningen for olie? Henviser Kommissionen både hvad angår olie og mælk til indberetninger fra medlemsstaterne i 1999 eller til uregelmæssigheder begået i 1999?

- Tabel 2 vedrørende regnskabsafslutningsproceduren er vanskelig at forstå. Kan Kommissionen foretage disse sammenligninger af svig og uregelmæssigheder uden at medtage markedsordningerne med henblik på begrænsning af produktionsoverskud?

- Kan Kommissionen foretage en sammenligning mellem de to sektorer baseret på samme tidshorisont? Kan den bekræfte, at medlemsstaterne for mælkesektorens vedkommende kun indberettede svig for 4,2 mio. euro i 1999? Kan den endvidere bekræfte, at der ikke blev foretaget fradrag vedrørende mælkesektoren i forbindelse med regnskabsafslutningen? Hvordan kan betalingsplanerne efter Kommissionens opfattelse begrunde forskellene mellem mælkesektoren og spiseoliesektoren?

- På grund af de to sektorers forskellige størrelse vil medlemsstaterne ifølge Kommissionens resultater konstatere, at de registrerede tilfælde af uregelmæssigheder i oliesektoren vil overstige de registrerede tilfælde af uregelmæssigheder i mælkesektoren med flere hundrede. Finder Kommissionen det rimeligt at gå ud fra, at olieproducenterne er flere hundrede gange mere prædisponeret for at begå uregelmæssigheder end mælkeproducenterne?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. juli 2001)

Ved produktionsstøtte for olivenolie forstår Kommissionen den støtte, der ydes i henhold til artikel 5 i Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer(1).

Tabel 2 viser de finansielle korrektioner vedrørende beslutninger i forbindelse med proceduren for afslutning af EUGFL's regnskaber. Korrektionerne vedrører mælk og mejeriprodukter og specifikke foranstaltninger som f.eks. konditorsmør, kasein og tillægsafgift (mælkekvoter).

Med undtagelse af korrektionen for kasein (NL) er ingen korrektioner begrundet i tilfælde af uregelmæssigheder eller svig. Korrektionerne for tillægsafgiften vedrører hverken støtte eller udgifter, men snarere de indtægter (negative udgifter) for EUGFL, som medlemsstaterne kun skal opkræve og kreditere, hvis den disponible nationale mængde overskrides. Hvis en medlemsstat ikke krediterer EUGFL disse beløb, når myndighedernes og Kommissionens kontrol er afsluttet, foreslås der en korrektion på 100 % af tillægsafgiften, forhøjet med renter for forsinket betaling.

For den samme periode, dvs. årene 1998, 1999 og 2000, fremgår følgende af medlemsstaternes meddelelser om de tilfælde af uregelmæssigheder, der for første gang blev konstateret ved en administrativ eller retlig akt i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 595/91 af 4. marts 1991 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik samt om oprettelse af et informationssystem på dette område samt om ophævelse af forordning (EØF) nr. 283/72(2):

- Forbrugsstøtte for olivenolie: et samlet beløb på 136 mio. EUR, heraf 131 mio. EUR for Italien for uregelmæssigheder, der blev meddelt i 1998 (der dog vedrører uregelmæssigheder, som blev begået mellem 1990 og 1996). Forbrugsstøtten for olivenolie er i mellemtiden blevet afskaffet, bl.a. på grund af den store risiko for svig.

- Produktionsstøtte for olivenolie: et samlet beløb på 20 mio. EUR (heraf 9 mio. EUR for 1999 og 3,7 mio. EUR for 2000).

- Mælk: et samlet beløb på næsten 32 mio. EUR (30,5 mio. EUR til markedsstøtte og 1,3 mio. EUR til produktionsstøtte). Alene for 1999 var beløbet for denne sektor på 8,8 mio. EUR.

Kommissionens svar på punkt 2.7 (d) i Blak-spørgeskemaet vedrørte kun produktionsstøtten for olivenolie. Som anført ovenfor omfattede de af den pågældende medlemsstat meddelte uregelmæssigheder faktisk både produktionsstøtte og forbrugsstøtte. Tallene for anmeldte uregelmæssigheder er i mellemtiden også blevet kontrolleret og ajourført.

I 1999 traf Kommissionen fem beslutninger om regnskabsafslutning. De finansielle korrektioner, som medlemsstaterne blev pålagt, beløb sig til i alt 757,8 mio. EUR. Heraf vedrørte kun 7,8 mio. EUR mælk og mejeriprodukter.

Som anført i bilaget til Kommissionens svar på punkt 2.7 (d) i Blak-spørgeskemaet for 1999-dechargen skal det dog bemærkes, at der tilsammen er pålagt medlemsstaterne betydelige finansielle korrektioner for mælk og mejeriprodukter i Kommissionens beslutninger om regnskabsafslutning i 2000 og 2001.

Hvad angår det ærede medlems spørgsmål om, hvordan organiseringen af betalingsordningerne kan forklare forskelle mellem sektorerne, bør man se nærmere på de forskellige typer støtteordninger og de dermed forbundne risici.

For olivenolie gælder følgende:

- Produktionsstøtten udbetales til den enkelte producent på grundlag af den anmeldte mængde olivenolie. Der består en direkte forbindelse mellem den mængde, der er anmeldt af oliemøllen, og den finansielle støtte, der udbetales til den enkelte producent. De kontrolforanstaltninger, der anvendes af de særlige kontrolorganer for olivenolie, er blevet mere effektive.

- Forbrugsstøtten blev udbetalt på grundlag af kvalitetskrav og den mængde, der blev afsat til forbrugerne. På trods alle de kontrolforanstaltninger, der blev anvendt, var der mange muligheder for svig. Det forhold var en af grundene til, at støtteordningen blev afskaffet.

I mælkesektoren foretages der hverken direkte betaling til producenterne eller udbetalinger på grundlag af mængden eller kvaliteten af frisk sødmælk. Støtten til producenterne udbetales på grundlag af mælkeprodukterne (kasein, mælkepulver, smør) i det næste led i forarbejdningskæden, dvs. til mejerierne (og derfor ikke de enkelte landmænd).

Kommissionen ser ingen grund til at tro, at producenterne i en sektor begår flere overtrædelser end producenterne i en anden sektor.

(1) EFT 172 af 30.9.1966.

(2) EFT L 67 af 14.3.1991.