SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2358/01

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(6. august 2001)

Om: Mellemstatslige problemer med timeshare-kontrakter

Parlamentet og Rådet vedtog den 26. oktober 1994 direktiv 94/47/EF(1) om beskyttelse af køber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på timeshare-basis.

I en række turistområder i det sydlige Europa opererer mange timeshare-selskaber, der er etableret i en anden medlemsstat end den, hvor de er erhvervsaktive, med udenlandsk kapital og udenlandske deltagere, selv om disse er fra en anden EU-medlemsstat. Når sådanne timeshare-selskaber har solgt den faste ejendom, opløses de og forsvinder fra markedet, hvor de nye ejere lades i stikken uden at vide, hvem de skal henvende sig til, når der opstår problemer. Hovedparten af disse timeshare-selskaber har desuden problemer med hensyn til definitionen af ejernes rettigheder og normerne for udnyttelsen af denne brugsret på timeshare-basis.

Har Kommissionen kendskab til, hvilke problemer der eksisterer vedrørende timeshare-kontrakter udover problemerne i forbindelse med direktiv 94/47/EF?

Hvad gør en borger, som har købt brugsretten til fast ejendom på timeshare-basis, når det udenlandske selskab, med hvem kontrakten er indgået, er opløst og forsvundet? Hvilke myndigheder er i så tilfælde kompetente? Hvem kan disse nye ejere klage til, når de føler sig snydt?

Agter Kommissionen at tage initiativ til at forsøge at skabe større klarhed med hensyn til lovgivningen inden for denne sektor og løse disse problemer?

(1) EFT L 280 af 29.10.1994, s. 83.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(4. oktober 2001)

Kommissionen er bekendt med, at der er en vis bekymring over en ny praksis på timeshare-markedet trods direktiv 94/47/EC(1) om beskyttelse af køber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på timeshare-basis. Bekymringen er bl.a. beskrevet i Kommissionens rapport(2) fra 1999 om anvendelsen af direktivet. Kommissionen er endvidere gjort opmærksom på denne bekymring gennem klager, som den har modtaget fra berørte forbrugere, efter at rapporten blev vedtaget.

Kommissionen vil under hensyntagen til Rådets konklusioner om rapporten(3) og efter Europa-Parlamentets igangværende behandling af rapporten overveje, hvilke skridt der bør tages for at beskytte forbrugerne.

Det bør imidlertid også tages i betragtning, at man ikke opnår fuld forbrugerbeskyttelse på dette område, medmindre fællesskabsforanstaltningerne gennemføres fuldt ud ved hjælp af nationale bestemmelser i civil- og/eller handelsretten, som varierer betydeligt fra den ene medlemsstat til den anden.

For så vidt angår det problem, som det ærede medlem omtaler, vedrørende de vanskeligheder, som timeshare-selskaber har med at definere såvel ejernes rettigheder som reglerne for udnyttelse af timesharebrugsretten, er det i direktivets artikel 1 fastsat, at medlemsstaterne fortsat er kompetente med hensyn til bl.a. at fastslå den juridiske karakter af de rettigheder, som kontrakterne vedrører.

Hvad angår spørgsmålet om selskaber, der opererer i turistområder og derpå forsvinder, og hvilke kompetente myndigheder borgerne kan klage til, hvis de føler, at de er blevet ofre for bedrag, skal det oplyses, at direktiv 94/47/EF kun omhandler visse aspekter af timeshare-kontrakter. Direktivet dækker især sådanne aspekter, der vedrører oplysningerne om indholdet af kontrakten og reglerne for formidling af disse oplysninger samt procedurerne og reglerne for ophævelse og tilbagetrædelse. Det anliggende, som det ærede medlem har gjort opmærksom på, falder derfor ind under national lovgivning, og det er de nationale myndigheder, der skal vurdere eventuelle klager og forbedre situationen.

(1) EFT L 280 af 29.10.1994, s. 83-87.

(2) SEK(1999) 1795.

(3) Dokument 7221/1/00 Consom 16-Jur 91.