SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0695/00

af Marie-Noëlle Lienemann (PSE) til Kommissionen

(3. marts 2000)

Om: Visse forsikringsselskabers forskelsbehandling af forældre til mentalt handicappede børn

Anser Kommissionen det for værende i overensstemmelse med princippet om forbuddet mod forskelsbehandling, at visse forsikringsselskaber kræver dobbelt præmie for livsforsikinger af forældre til mentalt handicappede børn?

Hvis der ikke i de gældende fællesskabsbestemmelser er noget, der forbyder denne urimelighed, vil Kommissionen da ikke foreslå en ikke-diskriminatorisk løsning om adgangen til denne form for forsikringspolicer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(11. april 2000)

Kommissionen er bekendt med de aktuelle forhandlinger om fornyelse af den midlertidige (étårige) gruppelivsforsikring (med frivillig tilslutning), som foreningen af forældre og venner til mentalt handicappede personer (Union nationale des associations de parents et amis de personnes handicapées mentales (Unapei)) har tegnet hos et fransk forsikringsselskab. Ifølge de seneste oplysninger har forsikringsselskabet besluttet at fortsætte drøftelserne med Unapei og i mellemtiden fastholde garantierne for indeværende år uden at forhøje præmierne eller forringe ydelserne.

Kommissionen, der deler de berørte forældres bekymringer, håber inderligt, at forhandlingerne vil føre til et positivt resultat, således at de eksisterende garantier kan bevares.

Med hensyn til EU-lovgivningen på dette område erindrer Kommissionen om, at der med de tredje forsikringsdirektiver, og navnlig det tredje livsforsikringsdirektiv(1), blev indført et princip om fri fastsættelse af tariffer, og samtidig ophævedes kravet om forudgående eller systematisk kontrol af de tariffer og policer, som forsikringsselskaberne agter at markedsføre. Selskaberne fastsætter normalt deres tariffer på en sådan måde, at der opnås balance mellem indbetalingerne og de forsikringsmæssige hensættelser, der er nødvendige for at kunne dække skyldige beløb, og de tager i den forbindelse hensyn til aktuarmæssige principper.

Da kontrollen med forsikringsselskaber ene og alene påhviler myndighederne i forsikringsselskabernes hjemlande, kan Kommissionen ikke verificere forsikringspræmierne og udtale sig om deres niveau. Det er op til den nationale tilsynsmyndighed at sikre, at forsikringspræmierne er tilstrækkeligt høje til, med udgangspunkt i rimelige aktuarmæssige hypoteser, at forsikringsselskaberne kan opfylde deres kontraktlige forpligtelser.

Forsikringsselskaberne skal i øvrigt sikre, at der er offentlig adgang til oplysninger om det grundlag og den metode, der benyttes til beregning af de forsikringsmæssige hensættelser. Forsikringstageren har krav på klart og præcist formulerede skriftlige oplysninger om præmier, når sådanne oplysninger måtte være hensigtsmæssige, og om bestemmelserne vedrørende behandling af klager, herunder eventuelt oplysninger om, om der findes en klageinstans, uden at dette berører forsikringstagerens adgang til at anlægge retssag.

(1) Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv) (EFT L 360 af 9.12.1992).