SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2196/02

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juli 2002)

Om: Arbejdstidsdirektivets anvendelsesområde

Der er et stigende antal overordnede medarbejdere i EU's medlemsstater, men da de ikke er omfattet af EU's arbejdstidsdirektiv (93/104/EF(1)), er de ikke sikret nogen beskyttelse af arbejdstiden. I nogle medlemsstater ligger arbejdstiden for det overordnede personale i den længste ende sammenlignet med andre lønmodtagere, og det vedvarende ureglementerede overarbejde har allerede resulteret i arbejdsbetingede sygdomme og talrige andre problemer.

Virksomhedernes mellemledere er imidlertid klart at betragte som lønmodtagere, og de bør derfor sikres samme lovbeskyttelse som andre personalegrupper. Den nuværende situation er desuden i åbenlys konflikt med den europæiske socialpagt, som har til formål at garantere ordentlige arbejdsforhold, herunder navnlig en rimelig arbejdstid.

Arbejdstidsdirektivet bør snarest muligt udvides til også at omfatte virksomhedernes overordnede personale, således at overanstrengelse og sundhedsproblemer på grund af urimelige arbejdstider kan undgås. Efter hvilken tidsplan vil Kommissionen ændre arbejdstidsdirektivet, således at det også kommer til at gælde for overordnet personale?

(1) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(27. august 2002)

Det overordnede personale henhører under anvendelsesområdet for Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(1). I henhold til artikel 1, stk. 3, i direktivet finder dette nemlig anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF, jf. dog artikel 17 i nærværende direktiv med undtagelse af vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse.

Det skal påpeges, at de sektorer og aktiviteter, der er undtaget fra anvendelsesområdet for direktiv 93/104/EF, fra og med 1. august 2003 (1. august 2004 for så vidt angår læger under uddannelse) vil være omfattet af direktivet som følge af vedtagelsen af direktiv 2000/34/EF(2).

Imidlertid fastsætter artikel 17, stk. 1, i direktivet følgende bestemmelse: Under overholdelse af de generelle principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed kan medlemsstaterne fravige artikel 3, 4, 5, 6, 8 og 16, når arbejdstidens længde som følge af særlige træk ved det udførte arbejde ikke måles og/eller fastsættes på forhånd, eller når arbejdstagerne selv kan fastsætte den, bl.a. når der er tale om: a) personale med ledelsesfunktioner eller andet personale, der har beføjelse til at træffe selvstændige beslutninger.

Denne bestemmelse udelukker ikke det ledende personale fra direktivets anvendelsesområde, men giver medlemsstaterne mulighed for at fravige gennemførelsen af visse af artiklerne.

Da det drejer sig om en fravigelse fra de grundlæggende principper i direktivet, skal bestemmelsen fortolkes restriktivt. Den vil derfor ikke kunne fortolkes i retning af at gøre det muligt at fravige de i direktivet anførte artikler for så vidt angår alt personale med overordnede ledelsesfunktioner generelt, men kun dem, hvis arbejdstids længde som følge af særlige træk ved det udførte arbejde ikke måles og/eller fastsættes på forhånd eller for de arbejdstagere, der selv kan fastsætte den.

På grundlag af ovenstående påtænker Kommissionen ikke at foreslå ændringer til direktiv 93/104/EF for at udvide dets anvendelsesområde.

(1) EFT L 307 af 13.12.1993.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF af 22. juni 2000 om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, for at omfatte sektorer og aktiviteter, der er undtaget fra dette direktiv, EFT L 195 af 1.8.2000.