DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/705

(2004/C 84 E/0791)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3150/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. november 2002)

Om: Anvendelse af stabilitetspagten

For nylig bekræftede kommissionsmedlem Solbes Mira noget, som man længe har vidst: Målene med stabilitetsprogrammerne vil ikke kunne nås i 2002. Dette er tilfældet med Tyskland, Frankrig og Italien, og det vides allerede med sikkerhed, at underskuddet på Tysklands statsbudget i 2002 vil overskride grænsen på 3 % (hvilket den tyske finansminister allerede har indrømmet). Dette vil muligvis også ske i 2003. Realiteterne er nu blevet tydelige. Kommissionens forslag tydeliggør til trods for bekræftelsen af principperne stabilitetspagtens klart politiske mål og begrænsninger, især i perioder med økonomisk tilbagegang/afmatning. Pagten har tjent som middel til at retfærdiggøre en privatiseringspolitik på områder, hvor de offentlige tjenesteydelser og de grundlæggende rettigheder såsom sundhed, uddannelse, offentlige investeringer og korrekt og ubegrænset gennemførelse af strukturfondene, er blevet sat på spil. Forsøget på overalt at føre den samme budgetpolitik uden hensyntagen til forskellene i udviklingsniveau inden for euroområdet, der gør det nødvendigt i de enkelte medlemsstater at give differentierede svar, er irrationelt.

Det er mildt sagt grotesk, at kommissionsmedlemmet Pascal Lamy samtidig med, at der indledes en procedure imod Portugal på grund af et overdrevent stort underskud med en henstilling om fortsat at føre en asocial og inflationsdæmpende politik, i et interview med den italienske avis »Il Sole 24 Ore« erklærer, at han anser 3 % -reglen for at være »middelalderlig«, og »pagten er et klodset instrument for økonomisk styring«, imens Kommissionens formand, Romano Prodi, i et interview med avisen »Le Monde« indrømmer, at der er svagheder ved pagten, og at den må gøres mere fleksibel, idet han samtidig betegner den som et »dumt« og »stift« instrument. Selv premierminister Jean-Pierre Raffarin har erklæret, at den eneste eksisterende maksimumsgrænse er grænsen på 3 %, og at han derfor ikke vil virkeliggøre stabilitetsprogrammernes mål men derimod opfylde sine valgløfter om at sænke skatterne og forhøje statsstøtten. Selv forbundskansler Gerhardt Schröder, der er inspirator til skabelsen af pagten som garanti for accepten af ØMU, erklærer, at man ikke må betragte pagten som et dogme.

Kommissionen bedes på denne baggrund besvare følgende:

— Hvilket formål tjener det at holde fast ved stabilitetspagten? Hvorfor går Kommissionen ikke ind for omgående at ophæve den og samtidig indlede en bred debat om prioriteterne for den nuværende økonomiske og monetære politik med henblik på en revision af pagten ud fra hensynet til en forøgelse af beskæftigelsen under samtidig anerkendelse af rettigheder og kampen mod fattigdom og social udstødelse?

— Mener Kommissionen ikke, at den procedure, der er indledt imod Portugal på grund af et umådeholdent stort underskud, i betragtning af de alle offentlige erklæringer fremsat af ledende repræsentanter fra Kommissionen, omgående bør indstilles?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(10. december 2002)

Hovedmålet med stabilitets- og vækstpagten (SGP) er at sikre en sund budgetpolitik og dermed undgå for uforholdsmæssigt store underskud. Virkeliggørelse af stabilitets- og vækstpagtens mål om »tæt på balance eller overskud« sikrer, at budgetstillingerne er holdbare, medens de automatiske stabilisatorer har frit spil i løbet af konjunkturen og hjælper med til at støtte vækst i dårlige tider, uden at grænsen på 3 % overskrides. Sunde offentlige finanser giver også det fornødne budgetmæssige spillerum for at gennemføre strukturreformer for at fremme vækst og beskæftigelse. Stabilitets- og vækstpagten har fungeret tilfredsstillende og har bidraget til at sikre et vækstorienteret policy-mix.

Ved en betragtning af de enkelte medlemsstater må det dog erkendes, at nogle nu er tæt på eller har overskredet referenceværdien for underskuddet på 3 % af bruttonationalproduktet (BNP) og endnu ikke har nået målet om »tæt på balance eller overskud«. Rådet har rettet en henstilling til Portugal som led i proceduren med uforholdsmæssigt store overskud (EDP), og Kommissionen har indledt proceduren over for Tyskland. Kommissionen har endvidere anbefalet Rådet at udsende en tidlig advarsel til Frankrig. Det viser, at de finanspolitiske rammebestemmelser (EDP+SGP) fungerer efter hensigten.

Virkeliggørelse og fastholdelse af en budgetstilling tæt på balance skaber det fornødne spillerum for, at de automatiske stabilisatorer kan få frit spillerum. Det giver endvidere mulighed for at håndtere mulige budgetmæssige virkninger af reformer med henblik på at fremme vækst og beskæftigelse.

Kommissionen er alt i alt af den opfattelse, at budgetreglen er hensigtsmæssig, men at der kan gøres bestræbelser for at forbedre implementeringen heraf. Kommissionen forelægger en meddelelse vedrørende dette spørgsmål inden udgangen af 2002.