SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1517/97 af Klaus Lukas (NI) til Kommissionen (5. maj 1997)

Om: EU's brug af ukritiske euro-propagandister

Ifoelge oplysninger i medierne forsoeger EU med en massiv propagandakampagne at faa indfoerelsen af euroen til at »glide ned« hos den europaeiske befolkning. Jeg betvivler ingenlunde noedvendigheden af omfattende objektive og transparente oplysninger med henblik paa indfoerelsen af euroens. Men det maa betvivles, om videnskabsmaend, der har faaet mundkurv paa, kan give omfattende og objektive oplysninger om euroen. Efter hvad det forlyder, maatte disse videnskabsmaend underskrive en forpligtelseserklaering, ifoelge hvilken de taler paa egne vegne, men ikke maa give udtryk for meninger og holdninger, der er i modstrid med EU-Kommissionens.

1. I hvor hoej grad er oplysningerne i medierne herom i overensstemmelse med kendsgerningerne?

2. Hvorfor forsoeger Europa-Kommissionen at oplyse befolkningen om euroen med ensidige informationer?

3. Hvor mange foredrag er der hidtil blevet holdt paa grundlag af ovennaevnte forpligtelseserklaering og af hvilke videnskabsmaend?

4. Hvilke oekonomiske midler er der paa grundlag af denne forpligtelseserklaering indtil nu blevet anvendt hhv. givet tilsagn om til EU-informationer om euroen og i hvilket omfang?

5. Agter kommissionen at aendre de gaeldende bestemmelser? I bekraeftende fald: hvornaar? I benaegtende fald: hvorfor ikke?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy (20. juni 1997)

Kommissionen besluttede i 1996 at oprette Eurogruppen. Den bestaar af eksterne eksperter, som deltager paa frivillig basis, og den holdes informeret om udviklingen med hensyn til Den OEkonomiske og Monetaere Union (OEMU). Den er endvidere knyttet til Kommissionen gennem et ganske tydeligt mandat til at deltage i fora paa Kommissionens vegne, naar der ikke er nogen officielle repraesentanter til raadighed. Hovedformaalet med at oprette Eurogruppen var at tilskynde til en debat om OEMU'en ved at fremlaegge Kommissionens holdning, naar denne efterspoerges.

Set i denne sammenhaeng er det saaledes rimeligt, at medlemmerne af Eurogruppen er knyttet til Kommissionen ved en raekke regler for god praksis. Det staar dem naturligvis frit for at acceptere disse regler, saa laenge de oensker det, eller at afvise dem. Dette er det foerste punkt i aftalen, der ligeledes fastsaetter en refusion af udgifter. Eurogruppens medlemmer faar ingen specifik loen. De faar blot refunderet deres rejse- og opholdsudgifter samt udbetalt et fast enhedsbeloeb som kompensation for afbrydelsen i deres professionelle forpligtelser paa grund af deltagelsen i Eurogruppen. I aftalen paakraeves det endvidere eksplicit, at de afviser enhver betaling fra tredjeparter.

Naar eurogruppens medlemmer ikke udtaler sig inden for rammerne af aftalen, er de loest fra deres forpligtelser. Det er endvidere frivilligt, om de vil deltage i aftalen, og de kan til hver en tid traekke sig ud af samarbejdet. Det har aldrig vaeret Kommissionens hensigt at begraense udtryksfriheden.

Ud fra erfaringerne fra den foerste periode efter oprettelsen af gruppen, og for at undgaa enhver misforstaaelse, er det blevet besluttet at aendre reglerne for god praksis for at goere disse mere gennemsigtige og for at undgaa enhver mistolkning for fremtiden. Disse regler for god praksis er fremsendt til det aerede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.

Pluralismen i Kommissionens generelle informationspolitik omkring euroen er sikret paa mindst to maader.

For det foerste har der i de sidste atten maaneder som et led i oplysningskampagnen PRINCE vaeret arrangeret og finansieret adskillige symposier og konferencer med deltagelse af foredragsholdere med en reserveret og endda ogsaa meget skeptisk holdning til OEMU. For det andet har medlemmer af Eurogruppen deltaget i mange konferencer sammen med OEMU's modstandere.

Arrangoererne har bedt Eurogruppens medlemmer om at fremlaegge Kommissionens synspunkter i aabne og flersidede debatter. Kommissionen, der som institution fungerer som traktaternes vogter, har jo dog lige saa meget som alle andre ret til at fremfoere sine synspunkter for offentligheden. Naar Eurogruppens medlemmer udtaler sig paa vegne af Kommissionen, er det saaledes op til dem at give tilhoererne alle noedvendige oplysninger vedroerende Kommissionens holdning. Andre foredragsholdere udtrykker maaske andre holdninger.

Kommissionen foreslaar endvidere altid arrangoererne, at et parlamentsmedlem deltager i deres arrangement.

Eurogruppens medlemmer holdt i alt 165 foredrag i perioden september 1996 til 12. maj 1997. En liste herover er sendt direkte til det aerede medlem og til Parlamentets generalsekretariat. Der er fastsat et foreloebigt budget paa 400 000 ECU for 1997 til arrangementer i de femten medlemsstater med deltagelse af foredragsholdere fra Eurogruppen.