SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0495/00

af Mauro Nobilia (UEN), Cristiana Muscardini (UEN), Sergio Berlato (UEN) og Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen

(24. februar 2000)

Om: Specificitet for levnedsmidler

Gennemførelsen af bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92(1) og nr. 2082/92(2) er tilsyneladende betydeligt forsinket, hvis det er korrekt, at den første anmodning om specificitetsattestering efter vedtagelsen af basisteksterne i 1992 først er fremsat i 1996.

Til gengæld foreligger der oplysninger om anmodninger på dette område, som er fremsat for mere end ét år siden, og som endnu ikke er blevet besvaret.

Kan Kommissionen som følge af de pågældende bestemmelsers store indvirkninger såvel på konkurrencedygtigheden som på det regionale plan besvare følgende spørgsmål:

1. Kan Kommissionen bekræfte, at ovenstående er korrekt?

2. Er den i bekræftende fald i stand til at redegøre for den virkelige grund til disse forsinkelser?

3. Kan Kommissionen i bekræftende fald oplyse, om disse årsager skyldes de komplicerede procedurer eller de europæiske eller nationale fremgangsmåders funktion?

4. Anser Kommissionen det for hensigtsmæssigt at stille forslag, som på den ene side kan fremskynde procedurerne og på den anden kan muliggøre en større sikkerhed i bearbejdelsen af ovennævnte anmodninger?

(1) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1.

(2) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 9.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. april 2000)

Som led i omlægningen af den fælles landbrugspolitik vedtog Rådet den 14. juli 1992 forordning (EØF) nr. 2081/92 og (EF) nr. 2082/92 henholdsvis om beskyttelse af geografiske betegnelser (BGB) og oprindelsesbetegnelser (BOB) og om specificitetsattestering for så vidt angår landbrugsprodukter og levnedsmidler. Disse forordninger trådte i kraft den 26. juli 1993.

Forordning (EØF) nr. 2081/92 (BOB/BGB) fastsætter to typer af registreringsprocedurer, nemlig den almindelige procedure og den forenklede procedure. Inden for rammerne af den forenklede procedure giver forordningen medlemsstaterne en frist på seks måneder fra ikrafttrædelsen eller fra tiltrædelsesdatoen for de nye medlemsstaterne i 1995 til at meddele Kommissionen deres allerede beskyttede betegnelser på nationalt plan, for hvilke de anmoder om registrering på EF-plan. Medlemsstaterne har tilsendt Kommissionen over 1 500 betegnelser, der skal registreres efter den forenklede procedure. Gennemgangen af disse 1 500 sager har givet Kommissionen en flerårig arbejdsbyrde. Kommissionen har efter denne gennemgang foretaget en registrering af ca. 500 BOB/BGB'er. Endvidere har medlemsstaterne trukket nogle af deres ansøgninger tilbage (ca. 700), og over 300 ansøgninger vedrørende mineralvand har ikke kunnet registreres på grund af problemer med foreneligheden af bestemmelserne om mineralvand og bestemmelserne om oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser. Hvad angår de 155 italienske sager, der er fremsendt i henhold til den forenklede procedure, er der endnu to procedureforløb, som ikke er afsluttede. Disse sager har vist sig at være særligt komplicerede og har givet anledning til megen korrespondance og mange tosidede møder med Italien og flersidede møder med medlemsstaterne.

Hvad den almindelige procedure angår, fastsætter forordningen to frister på to gange på hinanden følgende seks måneder efter fremsendelsen af ansøgningen til Kommissionen. Den første seks måneders frist (artikel 6 i forordning (EØF) nr. 2081/92) er nødvendig af praktiske og administrative årsager (oversættelse af de forskellige sagsakter, udtalelser fra andre af Kommissionens tjenestegrene, supplerende oplysninger og eventuel høring af Det Videnskabelige Udvalg, osv.). Den anden seksmåneders frist starter efter ansøgningens offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende, og den vedrører indsigelsesproceduren (artikel 7, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2081/92). Det er nemlig vigtigt at kende situationen i medlemsstaterne for det produkt, som en medlemsstat ansøger registreret på EF-plan, således at de andre medlemsstater vil kunne rejse indsigelse, hvis der er en gyldig grund hertil.

Såfremt en indsigelse tages til følge, gælder der en yderligere frist på tre måneder (artikel 7, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 2081/92), til at de berørte medlemsstater kan nå til enighed. Hvis der ikke er opnået enighed inden udløbet af denne frist, skal Kommissionen udarbejde en afgørelse, der skal forelægges forskriftskomitéen til udtalelse. Disse procedurer er omstændelige, og deres længde afhænger af, hvor indviklet sagen er, men det er vigtigt, at ansøgningerne er i overensstemmelse med forskrifterne, og at tredjeparters rettigheder respekteres.

Efter ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 535/97 kan medlemsstaterne midlertidigt indføre en national beskyttelse, indtil der på EF-plan er taget stilling til ansøgningen om registrering af den pågældende betegnelse. Denne foranstaltning skal beskytte interesserne for de producenter, der har ansøgt om registrering af den pågældende betegnelse.

På baggrund af de interesser, der er på spil, samt af nødvendigheden af at sikre en større troværdighed for fællesskabsregistreringen, der giver eneret til betegnelsens anvendelse på et marked med 373 mio. forbrugere, mener Kommissionen ikke, at det er hensigtsmæssigt at foreslå en smidiggørelse af proceduren forud for BOB/BGB-registreringen.

Hvad angår forordning (EØF) nr. 2082/92 (garanti for traditionel specialitet), tilsendte Kommissionen i juli 1999 Rådet en rapport om forordningens anvendelse. Som resultat af denne rapport er der igangsat et arbejde med henblik på at forbedre anvendelsen af denne forordning.