SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0766/02

af Antonio Di Pietro (ELDR) til Kommissionen

(19. marts 2002)

Om: Forvaltning af mælkekvoteordningen i Italien

I sin dom af 13. november 2001 pålagde De Europæiske Fællesskabers Domstol (Sjette Kammer) Kommissionen at regulere til fordel for Frankrig de negative rettelser med hensyn til supplerende afgifter for mælk, idet opkrævningen heraf på tidspunktet for domsafsigelsen blev behandlet af de ansvarlige nationale domstole.

Italien har i de seneste år været underkastet negative rettelser, der andrager flere millioner euro. Kun en meget lille del af disse beløb er hidtil blevet udbetalt til producenterne på grund af den verserende retssag.

Kan Kommissionen derfor give følgende oplysninger:

- Vil de tilbageholdte beløb blive udbetalt til Italien på grund af den præcedens, der er skabt ved domstolens dom, og har Italien i mellemtiden krævet tilbagebetaling af disse beløb?

- Har Italien truffet alle de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre en korrekt anvendelse af mælkekvoteordningen, som stipuleret i Fællesskabets forordninger, og har Kommissionen tidligere nogensinde officielt attesteret, at Italien har gjort, hvad det kunne, for at sikre en korrekt forvaltning af mælkeafgiftssystemet?

Kan Kommissionen tillige oplyse, hvem der, i tilfælde af at de italienske domstole træffer afgørelse til fordel for mælkeproducenterne, skal erlægge denne afgift?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. maj 2002)

Som svar på første del af det første spørgsmål om de tilbageholdte beløb vil blive udbetalt til Italien vil Kommissionen gerne understrege, at De Europæiske Fællesskabers Domstols dom af 13. november 2001 i sag C-277/98 ikke vedrører anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter(1). Der verserer fortsat sager vedrørende denne forordning (C-148/01 og C-153/01). Desuden vedrørte sag C-277/98 korrektioner, som Kommissionen havde foretaget i henseende til beløb, om hvilke der verserede retssager ved de nationale domstole. For Italiens vedkommende vedrørte de foretagne korrektioner ikke beløb, som var genstand for retssager, men afgiftsbeløb, som ikke var blevet faktureret og/eller opkrævet på grund af forsømmelighed fra de italienske myndigheders side. Kommissionen har endnu ikke truffet beslutning med hensyn til disse beløb, men er i færd med at undersøge, om de italienske myndigheder med deres forsømmelige anvendelse af mælkekvoteordningen har bidraget til de mange retssager.

Regnskabsafslutningsbeslutningen mod Italien med hensyn til mejeriårene 1995/1996 og 1996/1997 stemmer derfor overens med Domstolens dom af 13. november 2001 i sag C-277/98, hvor Domstolen ikke pålægger Kommissionen at undlade at foretage korrektioner for beløb, om hvilke der verserer sager ved nationale domstole, men blot kræver, at den påviser, at de nationale myndigheder har været forsømmelige med hensyn til inddrivelsen af de skyldige afgifter.

Forud for denne beslutning havde Italien ikke været underkastet korrektioner i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92.

Som svar på anden del af det første spørgsmål om Italien i mellemtiden har krævet tilbagebetaling af disse beløb kan Kommissionen meddele, at Italien har indanket ovennævnte beslutning for Domstolen og anmodet om, at den bliver annulleret (sag C54/02).

Som svar på det andet spørgsmål om Italien har truffet alle de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre en korrekt anvendelse af mælkekvoteordningen kan Kommissionen oplyse, at den har indledt overtrædelsesprocedure mod Italien i medfør af EF-traktatens artikel 226 for ukorrekt gennemførelse af mælkekvoteordningen. Proceduren vedrører navnlig det forhold, at Italien ikke har sikret opkrævning af skyldige afgifter hos producenterne ud over beløb, hvis umiddelbare opkrævning er blevet suspenderet med en retsafgørelse. Italien har derfor ikke efter Kommissionens mening truffet de nødvendige foranstaltninger til at sikre en korrekt gennemførelse af mælkekvoteordningen.

Som svar på det sidste spørgsmål hvem der, i tilfælde af at de italienske domstole træffer afgørelse til fordel for mælkeproducenterne, skal erlægge denne afgift vil der blive truffet en beslutning i overensstemmelse med artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik(2). Det er på nuværende tidspunkt for tidligt at sige noget om udfaldet, idet Kommissionen endnu ikke har adgang til alle oplysninger.

(1) EFT L 405 af 31.12.1992.

(2) EFT L 160 af 26.6.1999.