ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0928/00

af Malcolm Harbour (PPE-DE) til Kommissionen

(25. marts 2000)

Om: Offentliggørelse af regnskaber

I Det Forenede Kongerige et det påbudt ved lov, at anpartsselskaber hvert år skal offentliggøre deres regnskaber og indsende dem, således at de er tilgængelige for enhver, der ønsker at se dem. Som følge heraf kan selskabets konkurrenter opnå værdifulde forretningsmæssige oplysninger, som de kan planlægge deres marketingstrategi efter.

I Tyskland påbyder loven også, at anpartsselskaber og kompagniskaber skal offentliggøre deres regnskaber, men hvis de ikke gør det, skal de betale en lille bøde. Det ser ud til, at mange tyske firmaer foretrækker at betale bøden og ikke offentliggøre deres regnskaber, fordi de ikke ønsker at give deres konkurrenter en forretningsmæssig fordel.

Kan Kommissionen svare på følgende spørgsmål:

1. Mener den, at forskellen mellem de nationale lovgivninger strider imod det indre markeds principper ved at give visse selskabsformer en urimelig konkurrencemæssig fordel?

2. Står britiske selskaber konkurrencemæssigt lige så dårligt i andre lande som i Tyskland?

3. Hvilke foranstaltninger agter den at træffe, hvis svaret på spørgsmål 1 er bekræftende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(14. april 2000)

Kommissionen betragter de nationale myndigheders manglende garanti for, at anpartsselskaber offentliggør deres regnskaber, som et brud mod principperne for det indre marked (i henhold til Rådets første direktiv 68/151/EØF af 9. marts 1968 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde(1) og Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer(2)).

Således blev der indledt overtrædelsesprocedure mod Tyskland, da landet ikke har fastsat passende sanktioner mod virksomheder, som undlader at fremlægge deres årsregnskab i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra f), og artikel 3 og 6 i Rådets direktiv 68/151/EØF og artikel 47, stk. 1, i Rådets direktiv 78/660/EØF.

Domstolen understøttede i en dom af 28. september 1998 (sag C-191/95) Kommissionens opfattelse og fastslog, at mldr Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til første direktivs artikel 2, stk. 1, litra f), og artikel 3 og 6, sammenholdt med fjerde direktivs artikel 47, stk. 1, idet den ikke har fastsat passende sanktioner, såfremt kapitalselskaber ikke opfylder den forpligtelse til at offentliggøre deres årsregnskab, der påhviler den i henhold til ovennævnte direktiv. Som følge heraf vedtager Tyskland i øjeblikket lovgivning med henblik på at afhjælpe situationen.

Kommissionen er ikke bekendt med, at problemet eksisterer i andre medlemslande.

(1) EFT L 65 af 14.3.1968.

(2) EFT L 222 af 14.8.1978.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1033/00

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Paragraf 19 i det britiske lovforslag om finansielle tjenesteydelser og finansielle markeder

Med paragraf 19 i det britiske lovforslag om finansielle tjenesteydelser og finansielle markeder (tilgængelig på Internet på http:/www.publications.parliament.uk/pa/ld199900/ldbills/032/2000032.htm) forsøger Det Forenede Kongerige at underkaste leverandører af finansielle tjenesteydelser, som opererer uden for Det Forenede Kongerige, eksterritorial jurisdiktion. Denne paragraf ville gøre det muligt for den britiske regering at gribe regulerende ind over for virksomheder, der er baseret i andre medlemsstater, og som via Internet sælger finansielle tjenesteydelser på det britiske marked.

Mener Kommissionen, at denne paragraf strider mod lovgivningen om det indre marked? Strider paragraffen efter Kommissionens opfattelse mod ånden i EU's lovgivning om det indre marked og/eller mod princippet om det indre marked? Er der sandsynlighed for, at paragraf 19 vil være i strid med direktivet om e-handel (hvis man går ud fra, at det gennemføres i overensstemmelse med den fælles holdning, som Rådet for nylig har fastlagt)?

Underminerer den britiske regerings indfaldsvinkel det indre markeds princip om, at det er virksomhedernes eget hjemland/oprindelsesland, der varetager kontrollen?

Kan Kommissionen, hvis det er dens opfattelse, at paragraf 19 strider mod en EU-lov eller et EU-princip, oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at træffe over for den britiske regering?

Har Kommissionen modtaget klager over paragraf 19 fra offentligheden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. maj 2000)

Kommissionen er opmærksom på lovforslaget om finansielle tjenesteydelser og finansielle markeder.

Kommissionen søger at sikre at paragraf 19, når den træder i kraft, er i overensstemmelse med principperne for det indre marked, herunder navnlig bestemmelserne i direktivforslaget om visse retlige aspekter af elektronisk handel i det indre marked(1). Kommissionen og de britiske myndigheder er i løbende kontakt desangående.

Kommissionen har ikke modtaget nogen officielle klager vedrørende paragraf 19, som endnu ikke er trådt i kraft.

(1) KOM(98) 586 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0725/00

af Inger Schörling (Verts/ALE) til Rådet

(14. marts 2000)

Om: Homøopatiske lægemidler inden for dyreopdræt

Ifølge en ny forordning (Rådets forordning (EF) nr. 1804/1999(1) af 19. juli 1999 om indføjelse af bestemmelser om animalsk produktion i forordning (EØF) nr. 2092/91(2) om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler) skal økologisk opdrættede dyr i første omgang behandles med homøopatiske lægemidler og plantelægemidler, forudsat, at de er effektive.

Jeg vil indledningsvis sige, at jeg synes, at det er meget positivt, at homøopatiske lægemidler og plantelægemidler nu er accepterede og skal anvendes, men i Sverige har dyrlægerne protesteret mod denne regel, da de ikke har tilladelse til at anvende homøopatiske lægemidler, sålænge at der ikke findes nogen videnskabelige beviser for, at præparaterne er effektive. Derimod må hvem som som helst, der ikke er dyrlæge, behandle syge dyr med homøopatiske lægemidler.

Følgerne bliver, at det overlades til landmanden først at stille en diagnose og derefter forsøge en homøopatisk medicinering. Der er dermed stor risiko for, at en rigtig diagnose og professionel behandling kommer for sent. Der er også fare for, at spredningen af smitte vil øges.

Hvad vil Rådet gøre for at sikre, at dyr i alle lande får en professionel og hensigtsmæssig behandling, og at dyrlæger også får lov til at anvende homøopatiske lægemidler og plantelægemidler?

(1) EFT L 222 af 24.8.1999, s. 1.

(2) EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1.

Svar

(18. maj 2000)

Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 1804/1999 skal syge eller skadede dyr, der opdrættes i økologiske brug, i første omgang behandles med veterinære plantelægemidler og homøopatiske lægemidler, forudsat at de har terapeutisk virkning og er tilpasset sygdommen hos den pågældende dyreart.

Ethvert lægemiddel uanset oprindelse må opfylde specifikke kriterier, før det kan markedsføres eller anvendes i Det Europæiske Fællesskab. I overensstemmelse med principperne i artikel 4 i direktiv 81/851/EØF må intet veterinærlægemiddel markedsføres i en medlemsstat eller anvendes på dyr, uden at de kompetente myndigheder forud har givet tilladelse hertil.

Selv om der i direktiv 92/74/EØF er fastsat en forenklet registreringsprocedure for homøopatiske veterinærlægemidler, udelukker direktivets artikel 7 udtrykkeligt lægemidler, der anvendes på dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion, fra denne forenklede procedure. Både fytoterapeutiske produkter og homøopatiske lægemidler, der anvendes på dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion, må godkendes i overensstemmelse med bestemmelserne i dir 81/851/EØF, herunder bestemmelserne om bevis for terapeutisk virkning.

Ovennævnte regler gælder for alle, der markedsfører veterinærlægemidler eller anvender dem på dyr.

Rådet vil fortsat overvåge denne situation og vil navnlig behandle eventuelle nye forslag, som Kommissionen måtte fremsætte.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1061/00

af Karin Riis-Jørgensen (ELDR) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Forskelsbehandling af en medlemsstats egne borgere

Under henvisning til mit prioriterede skriftlige spørgsmål til Kommissionen (P-0555/00)(1), mener jeg ikke Kommissionen besvarede mit spørgsmål.

Den danske regering har fremsat et lovforslag til ændring af den danske ferielov. Problemet er, at denne lov forskelsbehandler arbejdstagere med kollektiv overenskomst i forhold til arbejdstagere uden overenskomst.

Mit spørgsmål var følgende: Finder Kommissionen det i overensstemmelse med Traktaten, at et medlemsland forskelsbehandler egne borgere, altså ansatte der er omfattet af kollektiv overenskomst kontra ansatte uden kollektiv overenskomst således at de, der er omfattet af en kollektiv overenskomst får mulighed for at overføre feriedage til et nyt ferieår, mens de der ikke er omfattet af en overenskomst ikke bliver tilbudt denne mulighed?

Finder Kommissionen det rimeligt, at et medlemsland diskriminerer egne borgere afhængig af om man er omfattet af en kollektiv overenskomst eller ej?

(1) EFT C 303 E af 24.10.2000.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(15. maj 2000)

Som Kommissionen nævnte i sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel P-0555/00(1), er det de danske myndigheder, som er ansvarlige for det spørgsmål, som det ærede medlem rejser, under forudsætning af at det sikres, at dansk lovgivning efter en eventuel ændring overholder artikel 7 i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(2).

Det kan dog i al almindelighed siges, at lovgivningen i medlemsstaterne ofte af flere årsager skelner mellem forskellige borgeres rettigheder og pligter. Såfremt denne skelnen ikke sker af årsager, som overtræder fællesskabsretten, må sådanne bestemmelsers rimelighed imidlertid vurderes på nationalt plan.

(1) EFT C 303 E af 24.10.2000.

(2) EFT L 307 af 13.12.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2193/00

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(3. juli 2000)

Om: Revision af det særlige program for De Kanariske Øer som følge af deres afsides beliggenhed og økarakter (Poseican)

I forbindelse med Rådets afgørelse om oprettelse af et særligt program for De Kanariske Øer som følge af deres afsides beliggenhed og økarakter (Poseican) bedes Kommissionen oplyse følgende: Hvordan er situationen i øjeblikket med hensyn til reformen af dette program, og hvilke foranstaltninger træffes der i forbindelse med Kommissionens rapport om gennemførelse af artikel 299, stk. 2, i EF-traktaten med henblik på indførelse af en permanent status for regionerne i den yderste periferi, og hvilken indvirkning har det på budgettet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Prodi

(11. juli 2000)

Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems mundtlige forespørgsel H-0468/00 i spørgetiden under Parlamentets møde maj 2000(1).

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger (maj 2000).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0666/00

af Joan Colom i Naval (PSE) til Kommissionen

(29. februar 2000)

Om: Mulig svig mod Den Europæiske Socialfond (ESF) i Spanien

Den 19. februar 2000 fratrådte den spanske arbejds- og socialminister efter at have afsat generaldirektøren for migration, da det blev afsløret, at virksomheden Centro Politécnico de Educación a Distancia y Editorial (CPD), som ovennævnte embedsmands hustru er 50 %-medejer af, havde udnyttet fortrolige oplysninger ved udsendelse af regninger på 2000 millioner pta. (12 millioner euro) for medvirken i programmer under det nationale arbejdsformidlingsinstitut INEM.

Er Kommissionen: i betragtning af, at INEM forvalter en stor del af EFS-midlerne i Spanien bekendt med dette forhold? Vidende om, at der er eller kan være sket en forkert anvendelse af EFS-midler eller anden EU-støtte? Ved den, om der er tale om et isoleret tilfælde, eller har den afsløret andre lignende tilfælde? Har OLAF iværksat en undersøgelse, og vil Kommissionen i givet fald oplyse mig eller Europa-Parlamentets kompetente udvalg om dens konklusioner eller om, hvor langt undersøgelsen er fremme?

Svar afgivet på Kommissionen vegne af Anna Diamantopoulou

(7. april 2000)

Kommissionen har gennem pressen hørt om den sag, som det ærede medlem nævner.

På grund af arten af de berørte aktioner (uddannelsesaktioner) og forholdet til den vigtigste institution under Den Europæiske Socialfond (ESF) i Spanien (Instituto Nacional de Empleo, INEM) er de spanske myndigheder blevet anmodet om at holde Kommissionen underrettet om resultaterne af deres undersøgelse og ESF's eventuelle inddragelse. Med oplysningerne fra de spanske myndigheder kan Kommissionen danne sig et overblik over sagens omfang.

I forbindelse med sine årlige kontrolaktiviteter forventer Kommissionen at foretage en kontrolrejse til INEM, hvilket blev meddelt, da den sendte sin planlægning til nationale myndigheder i december 1999.

I henhold til artikel 3 i Kommissionens afgørelse af 28. april 1999 om oprettelse af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)(1) udøver kontoret sine undersøgelsesbeføjelser i fuld uafhængighed. På grundlag af artikel 12, stk. 3, i forordning (EF) og (Euratom) nr. 1073/1999 og 1074/1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig(2), skal kontorets direktør regelmæssigt aflægge rapport til især Parlamentet om resultaterne af de undersøgelser, som det udfører, og på de deri beskrevne vilkår.

Kommissionen råder ikke over oplysninger fra kontoret om de forhold, det ærede medlem nævner.

(1) Afgørelse 1999/352/EF, EKSF, Euratom, EFT L 136 af 31.5.1999.

(2) EFT L 136 af 31.5.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0334/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Rådet

(14. februar 2000)

Om: Særbehandling af en kurdisk fængselsindsat i Hamburg

Kurderen Ilhan Yelkuvan, der sidder i fængsel i Hamburg, indledte for adskillige dage siden en sultestrejke på liv og død, idet han hævder, at han til trods for, at der er faldet dom i hans sag, og denne er inappellabel, er blevet adskilt fra de øvrige indsatte, får særbehandling og holdes i isolation. Ifølge nogle foreliggende oplysninger har andre indsatte i såvel EU-landene som andre lande for at vise deres støtte og sympati indledt tilsvarende sultestrejker.

1. Har Rådet kendskab til den særbehandling, som Ilhan Yelkuvan får i fængslet i Hamburg?

2. Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe med henblik på at standse denne særbehandling og sørge for, at denne indsatte behandles på lige fod med de øvrige indsatte, eftersom dette ikke alene er hans krav men også hans ret?

Svar

(2. maj 2000)

Rådet er ikke i besiddelse af oplysninger om ovennævnte behandling og har ingen kompetence til at tage de spørgsmål op til behandling, som det ærede medlem af Europa-Parlamentet rejser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0582/00

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(29. februar 2000)

Om: En europæisk bæredygtig transportpolitik

Vil det reelt være muligt for de nationale regeringer og EU-institutionerne, som traditionelt er i konflikt med hinanden om transportspørgsmål, at nå frem til tilstrækkelig enighed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(14. april 2000)

Spørgsmålet om bæredygtig transport er af vital interesse for alle medlemsstaterne og for Fællesskabet som helhed. En tilstrækkelig enighed kan kun opnås gennem dialog og åbenhed. Af denne grund er der nedsat en fælles transport- og miljøekspertgruppe, der skal rådgive Kommissionen inden for miljøvenlig og bæredygtig transport, som er et af hovedemnerne i den fælles transportpolitik. Kommissionen har i sinde at udsende en meddelelse til efteråret om en fælles transportpolitik, som er tilpasset de nye forhold i det 21. århundrede. Meddelelsen vil tilstræbe at tage hensyn til de dybtgående ændringer, som den europæiske økonomi undergår samt globaliseringstendensen som helhed. Udover dette initiativ har Kommissionen i sinde at udarbejde en meddelelse i år 2000 med emnet Ren bytransport. Disse to nye meddelelser vil give Fællesskabet mulighed for at revurdere, hvad der er nødvendigt, for at transport kan være med til at sikre en bæredygtig vækst i Fællesskabet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0087/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(24. januar 2000)

Om: Godkendelse af en egnsudviklingsplan for Galicia og den nordportugisiske region som led i fællesskabsstøtterammerne 2000-2006

Mener Kommissionen, at det på baggrund af Galicias og Nordportugals medtagelse under mål 1 vil være muligt og hensigtsmæssigt at iværksætte en egnsudviklingsplan for de to områder inden for rammerne af Interreg II-programmet og som led i fællesskabsstøtterammerne for Spanien og Portugal som gøres til genstand for forhandlinger og godkendes af Kommissionen og medlemsstaterne i første kvartal af år 2000 således at ovennævnte program omfatter hele territoriet i denne europæiske region og alle aspekter af Unionens regionalpolitik, herunder foranstaltninger til fremme af landbrug, fiskeri og turisme, industriel udvikling samt jobskabelse, med særlig vægt på en modernisering af havne og lufthavne samt tilslutning til de transeuropæiske jernbanenet og vejnet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(3. marts 2000)

I henhold til artikel 13, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(1), udarbejdes planer, der forelægges under mål nr. 1, på det geografiske niveau, som den pågældende medlemsstat anser for at være mest hensigtsmæssigt, men omfatter som hovedregel en NUTS II-region. Dette vil imidlertid ikke være til hinder for, at der i de for Galicien og Nordportugal fastlagte prioriteringer tages hensyn til de fælles problemer for de to regioner, der er blevet identificeret i forbindelse med forevalueringen.

For så vidt angår fællesskabsinitiativet Interreg indeholder det forslag til retningslinjer, der blev vedtaget af Kommissionen den 13. oktober 1999(2), og som i øjeblikket er under behandling i Parlamentet, udtrykkelig bestemmelser om indførelse af reelle fælles strukturer i forbindelse med udarbejdelse af programmerne, inddragelse af berørte parter, udvælgelse af tiltag, forvaltning af hele programmet og samordning og tilsyn med gennemførelsen af programforløbet. Disse retningslinjer vil blive vedtaget af Kommissionen i slutningen af februar 2000.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.

(2) KOM(1999) 479 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0871/00

af Alejandro Agag Longo (PPE-DE) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Etablering af virksomheder

Ifølge tal fra OECD varierer det foreskrevne antal dokumenter i forbindelse med etablering af en virksomhed fra mellem 2-3 i Danmark til op til 28 i Grækenland.

Fremmer disse afvigende krav i medlemsstaterne efter Kommissionens opfattelse i særdeleshed unges etablering af nye virksomheder? Agter Kommissionen at tage konkrete skridt til at afhjælpe denne fordrejning på det indre marked?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(26. april 2000)

Kommissionen er fuldstændig enig med det ærede parlamentsmedlem i, at det er problematisk, at der i en række medlemsstater er meget administrativt besvær forbundet med at etablere en virksomhed, og prioriterer en forenkling af formaliteterne ved virksomhedsetablering meget højt.

Kommissionen har derfor i erkendelse af at problemet hovedsagelig skal løses af medlemsstaternes egne regeringer i sin BEST-rapport(1) anmodet medlemsstaterne om at gøre noget ved problemet og støttet deres bestræbelser på at finde enklere og bedre løsninger.

I BEST-rapporten opfordres medlemsstaterne til at gøre det lettere at etablere en virksomhed. Som led i opfølgningen(2) af denne rapport undersøger og evaluerer Kommissionen de fremskridt, som medlemsstaterne gør, og den videreformidler også information om god praksis. Senere på året offentliggør Kommissionen en rapport om denne opfølgning.

I forbindelse med de samordnede aktioner(3) hjælper Komissionen medlemsstaterne med at udveksle god praksis. Et godt eksempel er de franske Centres de formalités d'entreprises, som i høj grad har forenklet procedurerne ved virksomhedsetablering. Desuden er det opmuntrende at se, at medlemsstaterne lærer af hinandens erfaringer. F.eks. bygger det portugisiske netværk Centro de Formalidades das Empresas, som har begrænset den tid, det normalt tager at etablere en virksomhed, fra omkring et halvt år til ca. 14 dage, på de franske erfaringer.

Benchmarking er et vigtigt værktøj til at vise forskelle og fremskridt, og Kommissionen vil fortsat anvende benchmarking medlemsstaterne imellem inden for iværksættervirksomhed og innovation.

(1) Rapport fra taskforcen for forenkling af erhvervsklimaet. Rapporten findes på internetadressen: http://europa.eu.int/comm/dg23/gen_policy.

(2) Handlingsplan til fremme af iværksætterånden og konkurrenceevnen. Findes på internetadressen: http://europa.eu.int/comm/dg23/gen_policy.

(3) Disse er beskrevet i Kommissionens beretning til Rådet og Europa-Parlamentet om aktioner samordnet medlemsstaterne imellem; beretningen blev godkendt af Kommissionen den 9. november 1999, KOM(1999) 569 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1298/00

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(19. april 2000)

Om: Dyreforsøg til kosmetik

Under henvisning til Kommissionens udtalelse af 5. april (IP/00/335) vedrørende vedtagelse af et forslag om ændring af Rådets direktiv 76/768/EØF(1) om dyreforsøg til kosmetik er Kommissionen enig i, at dette forslag sandsynligvis vil føre til, at de grusomme dyreforsøg eksporteres fra EU, og at resultaterne af disse grusomheder senere vil blive importeret til salg i EU, og vil Kommissionen tillige opgive, hvor mange gange den har haft kontakt med kosmetikindustrien og med Verdenshandelsorganisationen i forbindelse med denne foreslåede politikændring?

(1) EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(15. juni 2000)

Det er ikke Kommissionens mål at medvirke til øget dyremishandling. Tværtimod fortsætter Kommissionen sine bestræbelser på at mindske de lidelser, dyr udsættes for i forbindelse med forsøg, at nedsætte antallet af forsøg og i størst mulige omfang og så hurtigt som muligt at eliminere dyrs lidelser, hvilket også er målet med direktiv 86/609/EØF om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre videnskabelige formål(1).

Kommissionen har taget hensyn til denne målsætning i forbindelse med sit forslag til syvende ændring. Med dette forslag indføres der faktisk i Europa et definitivt forbud mod prøvning af både de færdige kosmetiske produkter og deres bestanddele på dyr. Da anvendelsen af metoder, der kan erstatte dyreforsøg, er nøglen til løsningen af dette problem, vil Kommissionen ydermere fortsætte sine bestræbelser på at udvikle alternative metoder, hvis anvendelse skal gøres obligatorisk, når de er blevet videnskabeligt valideret på fællesskabsplan. Kommissionen vil også bestræbe sig på hurtigt at opnå godkendelse fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling af alternative metoder og således muliggøre deres brug på verdensplan.

Kommissionen har i forbindelse med udarbejdelsen af dette forslag rådført sig med alle parter, der er berørt af spørgsmålet om dyreforsøg, herunder dyreværnsgrupper.

(1) EFT L 358 af 8.12.1986.