SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2194/98

af Outi Ojala (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. juli 1998)

Om: Slagtedyrenes behandling i EU

Behandlingen af slagtedyr i Finland lader til at vaere blevet radikalt forringet efter EU-medlemskabet. Eksempelvis er man i 1997/1998 blevet noedt til at afvise 20 % af de hoens, der er blevet bragt til de to stoerste slagterier, mens tallet endnu i 1994 kun var paa 5 %. Paa tilsvarende vis er antallet af afviste slagtesvin og -kvaeg steget i en vis grad. AArsagen til slagtedyrenes forringede sundhedstilstand vurderes at vaere faldende producentpriser, for aeggenes vedkommende et fald til det halve, hvorved dyrenes trivsel paa bedrifterne er blevet genstand for besparelser. Eksempelvis skoenner man, at hoensenes ringe sundhedstilstand, skyldes manglende naering, da producenterne har nedskaaret deres foderudgifter.

Med hensyn til hoens findes desuden problemet med burhoenserier, som udgoer 95 % af alle hoenserier i Finland. De forringer hoensenes sundhedstilstand. Ogsaa EU's stoettepolitik indvirker paa problemet, da produktionsstoetten tildeles bedrifterne ud fra antallet af dyr, forlaenger indehaverne af bedrifterne lidelserne ogsaa for de daarligtstillede dyr i unoedvendig lang tid.

1. Er Kommissionen klar over de problemer, der er forbundet med produktionen af slagtedyr, og er der tegn paa en tilsvarende udvikling ogsaa andre steder i EU?

2. Hvad mener Kommissionen om, at EU's stoette favoriserer antallet af opdraettede dyr paa bekostning af kvaliteten, og kan den oplyse, om problemet er blevet behandlet i Kommissionen, og om den agter at goere noget ved sagen i fremtiden? Vil disse problemer ogsaa eksistere efter Agenda 2000 - landbrugsreformen, eller er der paa en eller anden maade taget hoejde for dem i reformen?

3. Agter Kommissionen at traeffe foranstaltninger til helt at forbyde burhoenserier, eller agter den i det mindste at afkorte fristen fra aar 2009 i vaesentlig grad? I benaegtende fald hvorfor ikke?

4. Ifoelge direktiv 88/166/EOEF(1) skal burhoens sikres bl.a. tilstraekkelig med naering. Er dette efter Kommissionens mening i strid med situationen i Finland og i givet fald, hvad agter den at goere ved sagen? Kan udbetalingen af stoetten goeres betinget af, at modtagerne af stoetten overholder den gaeldende lovgivning om dyrebeskyttelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. september 1998)

1. Kommissionen har ikke kendskab til, at der er problemer med produktion af slagtedyr i Finland eller i nogen anden medlemsstat som foelge af faldende producentpriser.

2. I henhold til akten vedroerende OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse blev der indfoert faelles (lavere) landbrugspriser i disse nye medlemsstater straks fra den 1. januar 1995. Finland forbeholdt sig rettigheden til at yde degressiv national stoette samt national investeringsstoette til landbrugere i en overgangsperiode, indtil de problemer, der hidroerer fra de smaa landbrug, er loest.

Inden for animalsk produktion udbetales degressiv national stoette pr. dyr i overensstemmelse med internationale aftaler. Det menes ikke, at udbetalingen af denne form for stoette inden for produktion af aeg, slagtekyllinger og svin har foert til en daarligere kvalitet, da stoerstedelen af landbrugernes indkomst stadig afhaenger af priserne.

I reformpakken Agenda 2000(2) er der ikke planlagt nogen direkte stoette i de tre naevnte sektorer.

3. Kommissionen fremlagde for nylig et forslag for Raadet(3), som fastlaegger mindstekrav for beskyttelsen af aeglaeggende hoener i forskellige produktionssystemer, herunder burhoenserier. Forslaget droeftes for oejeblikket i Raadet og er blevet forelagt Parlamentet til udtalelse.

Hvis de nye krav bliver vedtaget, kommer de til at gaelde for nybyggede eller ombyggede produktionssystemer fra den 1. januar 1999 og fra den 1. januar 2009 for alle bursystemer. Dette er en normal overgangsperiode. Som en generel regel i det nye forslag skal der holdes hoens i produktionssystemer, der giver mulighed for, at hoenerne kan bygge rede, stoevbade og have passende siddeanordninger. Medlemsstaterne kan dog tillade dispensationer fra stoevbadning og redebygning, saaledes at der kan bruges aeglaegningsbure, forudsat at hver hoene har mindst 800 cm2 burareal.

4. Kommissionen har ingen oplysninger om, hvorvidt finske hoens i aeglaegningsbure faar tilstraekkelig naering. Mindstekravene i den gaeldende lovgivning for aeglaeggende hoener i aeglaegningsbure skal opfyldes, uanset om der modtages stoette eller ej. De nationale myndigheder overvaager, at naeringskravene overholdes, og skrider ind, hvis de kraenkes.

(1) EFT L 74 af 19.3.1988, s. 83.

(2) KOM(97) 2000 endelig udg.

(3) EFT C 123 af 22.4.1998.