SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0549/97 af Ulf Holm (V) til Kommissionen (21. februar 1997)

Om: EU's landbrugspolitik som en trussel mod miljoeet

Ifoelge beregninger i Sverige vil EU's landbrugspolitik paa afgoerende vis aendre det svenske landbrugslandskab. Hovedaarsagen er alle de forskellige former for stoette, som svenske landmaend kan faa, efter at Sverige blev medlem af EU. Det er forskellige former for landbrugsstoette, prisstoette, arealstoette, miljoestoette, dyreholdsstoette osv.. Stoetten bestemmer, hvad der er loensomt for landmanden, uanset om det er godt i andre sammenhaenge. Meget af stoetten er ogsaa i strid med borgernes krav og oensker om miljoe- og naturbeskyttelse, forvaltning af ressourcer i et baeredygtigt samfund i overensstemmelse med Agenda 21 og verdens behov for mad.

Mener Kommissionen, at det er hensigtsmaessigt, at der udbetales en raekke forskellige former for stoette, der kan medfoere, at bl.a. det kulturelle miljoe oedelaegges, og som gaar direkte imod arbejdet med Agenda 21?

Hvordan vil Kommissionen aendre ordningen for at mindske stoetten til landbruget?

Hvordan vil Kommissionen aendre landbrugsstoetten, saaledes at det bliver muligt at drive et oekologisk baeredygtigt landbrug?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (11. april 1997)

Den faelles landbrugspolitik fokuserede fra starten paa en effektiv og stabil produktion, sikre leverancer og landbefolkningernes eksistens, og der blev ofte lagt mindre vaegt paa de negative effekter i form af forurening eller forringelse af biotoper. 1992-reformen af den faelles landbrugspolitik begraensede de utilsigtede konsekvenser ved den tidligere politik ved at skabe balance paa landbrugsmarkederne og ved at tage hensyn til krav til miljoebeskyttelse. Reformen begraensede prisstoetten og gjorde indkomststoette uafhaengig af prisordningen. Hermed fjernedes incitamenterne til intensiv produktion og til anvendelse af kemiske goedningsstoffer og plantebeskyttelsesmidler.

Med landbrugsreformen indfoertes ligeledes en landbrugsmiljoeordning (forordning (EOEF) nr. 2078/92) ((EFT L 215 af 30.7.1992. )) som en ledsageforanstaltning til fremme af landbrugsaktiviteter, der er til fordel for miljoeet. Den er frivillig for landmaendene, forvaltes af medlemsstaterne eller regionerne og medfinansieres af EU. Denne fremgangsmaade goer det muligt at tage hensyn til saerlige lokale forhold. Ved udgangen af 1996 var der blevet godkendt 117 landbrugsmiljoeprogrammer. De omfatter bl.a. fremme af mindre intensive og mere miljoevenlige produktionsmetoder, begraensning af belaegningsgraden for husdyr, 20-aarig braklaegning med oekologisk sigte, naturbevarelse og -pleje.

Der har siden 1992 vaeret gjort yderligere fremskridt med integrering af miljoemaal i de faelles markedsordninger for landbrugsprodukter. Markedsordningen for frugt og groentsager blev for nylig aendret til en mere markedsorienteret ordning, som involverer en gradvis fjernelse af strukturel overskudsproduktion og en ny ordning til forvaltning af overskud, hvormed der ogsaa tages miljoehensyn. Ny stoette vil blive anvendt til fremme af miljoevenlige produktionsteknikker. Reformen af markederne foeres i oejeblikket videre med forslag om reform i andre sektorer.

Miljoeet er ogsaa et vigtigt element i EU's politik til udvikling af landdistrikterne. Ud over muligheden for at yde stoette til saerligt fastlagte foranstaltninger til forbedring af miljoeet skal der med alle programmer til udvikling af landdistrikter tages hensyn til miljoekonsekvenserne.

Landbruget er en af de vaesentligste sektorer under det femte handlingsprogram paa miljoeomraadet, hvori der indgaar langsigtede maal, maal paa mellemlang sigt og foranstaltninger til fremme af baeredygtigt landbrug. Blandt maalene er opretholdelse af naturlige metoder, begraensning af anvendelsen af kemiske stoffer og forvaltning af miljoeet i landdistrikterne med henblik paa opretholdelse af artsrigdom og naturlige levesteder. Programmet revideres i oejeblikket, og Kommissionen har foreslaaet Raadet og Parlamentet, at der saettes ekstra skub i dets gennemfoerelse, og at integrationen mellem markedet og udviklingen af landdistrikterne samt miljoeet oeges.

Der har i de senere aar vaeret foretaget en raekke justeringer, som har begraenset prisstoetten og styrket miljoeets rolle i den faelles landbrugspolitik. Der kan forventes yderligere tiltag til realisering af 1992-reformerne paa omraader, hvor de endnu ikke er blevet gennemfoert, og hvor der er behov for at gaa endnu laengere. Det er derfor sandsynligt, at prisstoetten vil faa mindre betydning. Dette vil ogsaa goere det muligt for landmaendene at drage fordel af nye muligheder paa verdensmarkedet. Liberalisering af markedet og fjernelse af stoette forbedrer imidlertid ikke automatisk kvaliteten af miljoeet i landdistrikterne. Saa laenge miljoeudgifterne ikke er fuldt internaliserede og ikke afspejler de forskelligartede oekologiske situationer, kan markedsmekanismerne alene ikke foere til en optimal anvendelse af ressourcer eller til det baeredygtige landbrug, der kraeves i Agenda 21. Der er brug for ledsagepolitikker for at sikre, at landbruget tager hensyn til miljoeet, forbliver oekonomisk rentabelt og accepteret i samfundet.