SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4091/96 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (17. januar 1997)

Om: Fastsaettelse af priserne paa laegemidler

Af forlydender i aviserne fremgaar det, at Kommissionen retter henvendelse til Graekenland paa grund af import af laegemidler med det juridiske argument, at en fastlaeggelse af grossistprisen for laegemidler paa grundlag af den laveste pris i en medlemsstat vil kunne foere til det resultat, at importomkostningerne for et produkt, der kommer fra en anden medlemsstat, ikke vil kunne blive daekket, og foelgelig at handelen med det vil ophoere.

Som Kommissionen sikkert er vidende om, skal de graeske laegemiddelvirksomheder fremlaegge omkostningsoplysninger, som kan godtgoere en eventuel prisforhoejelse.

1. Hvad er Kommissionens fulde juridiske argumenter?

2. Kan dels de graeske virksomheders fremlaeggelse af oplysninger om omkostningerne og dels forpligtelsen ifoelge graesk lov til at anvende den laveste europaeiske pris, ikke ses som en foranstaltning for jaevnbyrdig konkurrence, eftersom betingelsen om anvendelse af laveste pris af virksomheder uden for Graekenland kan ses som en omkostningsangivelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (7. marts 1997)

De nye bestemmelser om fastsaettelse af priser for laegemidler i Graekenland gaar i det vaesentlige ud fra de laveste engrospriser i de europaeiske lande. Kommissionen anlaegger den betragtning, at fastsaettelse af engrosprisen paa grundlag af den laveste pris i en medlemsstat kan medfoere, at det bliver umuligt at daekke den virkelige udgift til en vare, der kommer fra en anden medlemsstat, og at varen derved ikke laengere vil blive markedsfoert. Resultatet ville ikke vaere det samme, hvis der ifoelge bestemmelserne skulle beregnes den virkelige udgift til varen, og prisen sammenlignes med priserne paa et bredere og mere objektivt geografisk grundlag som f.eks. samtlige medlemsstater. Den medlemsstat, hvori den erhvervsdrivende koeber laegemidlerne, kan nemlig anvende priser, der er maerkbart hoejere end priserne i den medlemsstat, der anvender de laveste priser, og som de graeske bestemmelser henviser til.

I oevrigt afspejler den laveste pris i en medlemsstat ikke markedsprisen, idet den er fremkommet ved nedsaettelser eller prisstop, som en medlemsstat paabyder. Der er derfor en medrivende virkning af prisstop- eller prisnedsaettelsesforanstaltningerne, uanset om der er forskelle i prisordningerne fra én medlemsstat til en anden og i de almindelige oekonomiske vilkaar mellem den paagaeldende medlemsstat og den medlemsstat, der henvises til.

I fortolkningsmeddelelse 86/C 310/08 ((EFT C 310 af 4.12.1986. )) vedroerende foreneligheden med EOEF-traktatens artikel 30 af de af medlemsstaterne trufne foranstaltninger vedroerende kontrol med medicinpriser og medicintilskud henledte Kommissionen derfor medlemsstaternes opmaerksomhed paa, at de forskellige bestanddele af udgiften skal tages i betragtning, saaledes at der kan fastsaettes priser, som er tilstraekkelig loensomme. Dette er helt paa linje med Domstolens retspraksis ((»Danis«-dommen af 6.11.1979, forenede sager 16-20/79, Sml. 1979, dom af 9.6.1988, sag 56/87, Kommissionen mod Italien, Sml. 1988, dom af 29.11.1983, sag 181/92, Roussel, Sml., dom af 29.1.1985, sag 231/83, Cullet, Sml. 1985. )).

Paa baggrund af ovenstaaende har Kommissionen indledt den i EF-traktatens artikel 169 fastsatte procedure over for Graekenland, og den undersoeger for tiden det svar, de graeske myndigheder har afgivet paa aabningsskrivelsen.