SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0620/98

af Gijs de Vries (ELDR) til Kommissionen

(9. marts 1998)

Om: Hvidvaskning af penge

Hvidvaskning af penge er hurtigt ved at blive et af de mest presserende problemer i forbindelse med bekaempelsen af international kriminalitet. Ifoelge et skoensmaessigt overslag (Bryan West, vicepraesident i Citibank og tidligere politiinspektoer ved politiet i Londonomraadet) hvidvaskes der alene i finansinstitutioner i London dagligt 500 mio US$, som stammer fra kriminel virksomhed, herunder navnlig narkotikasmugling og russisk organiseret kriminalitet(1).

Der er et paatraengende behov for at undersoege, hvorledes EU-direktivet mod hvidvaskning af penge kan udvides. Navnlig er det noedvendigt at revurdere opgaverne for de finansielle efterretningsenheder, som medlemsstaterne har udpeget til at gennemfoere direktivet. De meget forskelligartede kompetencer, der er tillagt de nationale finansielle efterretningsenheder, har vaeret til alvorlig hindring for udveksling af oplysninger og samarbejde inden for Unionen.

Er Kommissionen parat til at nedsaette en arbejdsgruppe bestaaende af eksperter fra saavel den offentlige som den private sektor til inden for en begraenset tidsramme at raadgive sig om forslag til at goere direktivet til et mere effektivt instrument i bekaempelsen af hvidvaskningen af penge?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(3. juni 1998)

Kommissionen er enig med det aerede medlem i, at hvidvaskning af penge er et alvorligt og stadig stoerre problem. Den er overbevist om, at foranstaltninger mod hvidvaskning af penge kan vaere et effektivt middel til at bekaempe organiseret kriminalitet.

Inden laenge vil Parlamentet og Raadet faa forelagt Kommissionens anden rapport om gennemfoerelsen af Raadets direktiv 91/308/EOEF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge(2). Rapporten soeger at give svar paa de punkter, der er fremfoert af Raadet og Parlamentet (beslutning af juni 1996(3)) efter deres gennemgang af Kommissionens foerste rapport(4). Kommissionen mener, at direktivet har bidraget effektivt til at mobilisere den finansielle sektor, herunder isaer bankerne, og til at goere det vanskeligere for sorte penge at faa adgang til det finansielle system. Samtidig konstaterer den, at de hidtidige resultater med hensyn til retsforfoelgelser og domfaeldelser for hvidvaskning af penge er ret skuffende.

Kommissionen overvejer i oejeblikket, om der er behov for et nyt direktivforslag til ajourfoering og udvidelse af 1991 - direktivet, og reagerer saaledes paa Parlamentets oenske om et nyt initiativ og paa visse henstillinger i handlingsplanen til bekaempelse af organiseret kriminalitet(5) vedtaget af Det Europaeiske Raad i Amsterdam.

Kommissionen er i lighed med det aerede medlem bekymret over, at de forskelligartede kompetencer, der er tillagt de finansielle efterretningsenheder, som er oprettet i medlemsstaterne med det formaal at modtage indberetninger om mistaenkelige transaktioner, ser ud til at vaere en hindring for udveksling af oplysninger og samarbejde og saaledes kan true med at reducere effektiviteten af EU's bestraebelser paa at bekaempe hvidvaskning af penge. Kommissionen er i oejeblikket ved at undersoege, hvordan dette indviklede problem bedst kan loeses.

(1) Jack Nelsen: Money-Laundering: Now Global, and Piling Up, International Herald Tribune, 3. februar 1998.

(2) EFT L 166 af 28.6.1991.

(3) EFT C 198 af 8.7.1996.

(4) KOM(95) 54 endelig. udg.

(5) EFT C 251 af 15.8.1997.