ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/721

(2004/C 88 E/0741)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1007/04

af Manuel Medina Ortega (PSE) til Kommissionen

(25. marts 2004)

Om: Opsplitning af artiklen vedrørende Posei-programmerne i 2004-budgettet

Indtil 2004 optrådte der i Fællesskabets budget som i forbindelse med EUGFL, Garantisektionen, en post for hvert Posei-program bestående af to dele, som omhandlede hhv. »Forsyning« og »Andre foranstaltninger«, dvs. støtte til lokal produktion. Der var tale om artikel B1-320 Poseidom (B1-3200, forsyning, og B1-3201, andre foranstaltninger), B1-321 Poseima (B1-3210, forsyning, og B1-3211, andre foranstaltninger) samt Poseican (B1-3220, forsyning, og B1-3222, andre foranstaltninger).

I forbindelse med de ændringer, der er gennemført af budgettets struktur, er Posei-programmerne nu slået sammen og gjort ensartede som led i afsnit 05 om landbrug og udvikling af landdistrikter under konto 05 02 11 04, som også omfatter beløbene vedrørende øerne i Det Ægæiske Hav m.fl., f.eks. tilskud til levering af ris til Réunion, der tidligere var adskilte. Med det nye system er den hidtidige klarhed og gennemsigtighed gået tabt, idet det ikke længere er muligt at skelne mellem de beløb, der er bevilget til de enkelte Posei-programmer, og inden for enkelt fremgår det ikke længere, hvor store beløb der henviser til hver af de ovenfor nævnte underopdelinger. På samme måde er det umuligt at fastslå, hvor stor en del der allerede er gennemført inden for de enkelte Posei-programmer, idet også gennemførelsen for 2002 var slået sammen.

Hvor stort et beløb er der for regnskabsåret blevet bevilget til Poseican?

Hvor stor en del af det beløb, der er bevilget til Poseican, er blevet afsat til den særlige forsyningsordning, og hvor stort et beløb er der afsat til støtteforanstaltningerne til den lokale produktion?

Hvor store beløb blev der rent faktisk udbetalt i 2002 og 2003 som led i hhv. den specifikke forsyningsordning og Poseican?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. april 2004)

Bevillingerne til Poseican-programmet for regnskabsåret 2004 andrager 137 mio. EUR, heraf 103 mio. EUR til den særlige forsyningsordning og 34 mio. EUR til støtteforanstaltninger til den lokale produktion.

De faktisk afholdte udgifter i 2002 og 2003 beløber sig til:

— Den særlige forsyningsordning: — 2002: 88,8 mio. EUR — 2003: 84,7 mio. EUR
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/379

(2004/C 84 E/0441)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0369/04

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(12. februar 2004)

Om: Høring af offentligheden i forbindelse med udarbejdelsen af beredskabsplaner under Seveso II-direktivet

Hvorledes har den irske regering svaret på den begrundede udtalelse, der blev varslet den 18. juli 2003 (IP/03/1048) vedrørende den irske regerings manglende bestræbelser på at sikre den nødvendige høring af offentligheden i forbindelse med udarbejdelsen af beredskabsplaner i overensstemmelse med kravet i Seveso II-direktivet om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (Rådets direktiv 96/82/EF (1))?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at iværksætte i den pågældende sag?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

på skriftlige forespørgsler E-0368/04 og E-0369/04

(22. marts 2004)

Kommissionen sendte en begrundet udtalelse til Irland den 11. juli 2003 vedrørende Rådets direktiv 96/482/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, fordi den fandt, at de irske gennemførelsesbestemmelser ikke var i overensstemmelse med direktivets artikel 11, 12 og 13. De spørgsmål, det ærede medlem henviser til, vedrører artikel 11 (offentligheden høres om de eksterne beredskabsplaner) og artikel 13 (offentligheden høres om planlægning af nye virksomheder). I september 2003 meddelte Irland nye lovbestemmelser vedrørende artikel 11 (2). Disse synes at rette op på nogle svagheder i de tidligere irske gennemførelsesbestemmelser. Irlands stilling er uændret med hensyn til at anvende deltagelsesgebyrer. Kommissionen overvejer stadig Irlands svar, hvad angår direktivets artikel 12.

(1) EFT L 10 af 14.1.1997, s. 13.

(2) »Statutory Instrument« nr. 402 af 2003.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/196

(2004/C 84 E/0238)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0303/04

af Michael Cashman (PSE) til Kommissionen

(2. februar 2004)

Om: Bestilling af billetter til rejse i et andet land

Har Kommissionen kendskab til, at det ofte er umuligt at bestille billet i én medlemsstat til en rejse, der skal foretages i en anden medlemsstat end den, billetten er bestilt i? For eksempel tillader Air France ikke, at en borger kan bestille billet til en rejse fra Strasbourg til London og få leveret billetten i Det Forenede Kongerige. Billetten kan kun leveres til en adresse i Frankrig.

Det er ofte problematisk at købe flybilletter i Belgien med et britisk betalingskort. Ved mange onlinetjenester kan en billet ikke købes med et betalingskort, som ikke er udstedt i det land, rejsen foretages fra.

Kan Kommissionen bekræfte, at disse hindringer ikke bryder med EU's principper om fri bevægelighed?

Vil Kommissionen, såfremt den finder, at der er tale om et brud, oplyse om de foranstaltninger, der træffes for at bekæmpe dette og for at sikre, at denne diskriminerende praksis ikke fortsætter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(27. februar 2004)

Kommissionen har fået oplyst, at nogle distributionskanaler ikke accepterer salg af flybilletter til en person, der har bopæl i en anden medlemsstat. I disse tilfælde kan den, der har bopæl i en anden medlemsstat, altid købe en billet, men kun via en anden distributionskanal og til en anden, ofte højere, pris. Problemet er særlig udtalt ved internetsalg.

Da dette var kommet til Kommissionens kendskab, skrev den i slutningen af 2003 til 18 europæiske flyselskaber og bad om en redegørelse for denne praksis. Svarene ventes at komme ind i løbet af marts 2004. Når Kommissionen har afsluttet sin analyse af de modtagne oplysninger, tager den stilling til, hvilke foranstaltninger der eventuelt er påkrævet.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/800

(2004/C 84 E/0895)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0481/04

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(23. februar 2004)

Om: Den blå drage

Kan Kommissionen bekræfte, om nogen af de OLAF-undersøgere, der deltog i undersøgelsen vedrørende den blå drage, var blandt de 12 tidligere UCLAF-ansatte, der blev overført fra OLAF til Kommissionen i 2001?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(5. april 2004)

Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har oplyst til Kommissionen, at de tre OLAFansatte, som oprindelig var berørt af spørgsmålene i forbindelse med sagen om »Blue Dragon«, tidligere var ansat i »Koordinering af svigbekæmpelse« (UCLAF) og derefter forlod OLAF til fordel for Kommissionen i 2001.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/373

(2004/C 84 E/0433)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0395/04

af Antonio Tajani (PPE-DE) til Kommissionen

(16. februar 2004)

Om: Indgreb for at afværge lukningen af stålværkerne i Terni

Stålværkerne i Terni ejes af det multinationale tyske selskab Thyssen Krupp og udgør et af de vigtigste centre for stålproduktion i Europa.

Den tyske koncern har tilkendegivet, at den vil lukke anlægget i Terni, som er det eneste i Italien, der producerer magnetisk stål.

Vil Kommissionen af disse årsager gøre alt for at bevare en højt specialiseret industrisektor som denne, der giver arbejde til mange tusind, hvoraf omkring 1 000 som følge af Thyssen Krupps beslutning risikerer at miste deres arbejde i løbet af få dage?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Stavros Dimas

på skriftlige forespørgsler E-0356/04, E-0390/04 og E-0395/04

(22. marts 2004)

Kommissionen henviser det ærede medlem til det fælles svar (1) på skriftlig forespørgsel P-0376/04 fra fr. 4Sbarbati, P-0388/04 fra fr. Angelilli og P-0445/04 fra hr. Mastella. Kommissionen noterer med tilfredshed, at der synes at være indgået en aftale om ikke at lukke anlæggene.

(1) Se side 206.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/652

(2004/C 84 E/0735)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0673/04

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(9. marts 2004)

Om: EU-borgeres uddannelsesgebyrer på videregående uddannelser

På irske videregående uddannelser betaler studerende, der ikke er EU-borgere, tre gange så meget i uddannelsesgebyrer som deres medstuderende, der er EU-borgere.

Er Kommissionen bevidst om, at den irske regering endnu ikke har informeret borgere fra tiltrædelseslandene, som for tiden håber at kunne påbegynde deres videregående uddannelse i Irland næste skoleår, om, hvorvidt de vil have mulighed for at betale de lavere gebyrer for EU-borgere? Den endelige frist for indgivelse af ansøgninger til uddannelsesinstitutionerne er allerede overskredet, men mange eventuelt kommende studerende på irske universiteter og andre videregående uddannelsesinstitutioner har ikke modtaget nogen information fra det irske undervisnings- og forskningsministerium om deres status ved det nye skoleårs begyndelse i september.

Da de pågældende vil blive EU-borgere pr. 1. maj 2004, er Kommissionen da enig i, at opkrævning af gebyrer for tredjelandsborgere fra borgere i de nye medlemsstater er en klart diskriminerende handling? Har Kommissionen haft kontakt til den irske regering på dette område? Hvad var dens reaktion? Har Kommissionen modtaget tilsvarende klager på dette område fra andre medlemsstater? Hvilke foranstaltninger vil den træffe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(23. april 2004)

For så vidt angår adgangskrav til uddannelse, skal medlemsstaterne overholde ligebehandlingsprincippet. Efter dette princip skal det universitet eller den anden højere læreanstalt i en medlemsstat, som en EU-borger ønsker at studere ved, optage ham på samme betingelser som landets egne statsborgere.

For det næste akademiske år 2004/2005 skal Irland og de øvrige medlemsstater derfor anvende ligebehandlingsprincippet på statsborgere fra de nye medlemsstater, der vil være berettiget til at betale indlandsgebyret.

Kommissionen har ikke modtaget nogen klager vedrørende dette spørgsmål og har derfor ikke endnu taget kontakt til de irske myndigheder.

Kommissionen vil henvende sig til de irske myndigheder for at erindre dem om, hvilke rettigheder statsborgere fra de nye medlemsstater har, når det gælder adgang til uddannelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/540

(2004/C 88 E/0552)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0821/04

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(15. marts 2004)

Om: Undertegnelsen af Agadir-aftalen

Den 25. februar 2004 blev underskriftsceremonien for frihandelsaftalen mellem Jordan, Egypten, Tunesien og Marokko, kaldet Agadir-aftalen på grund af den politiske erklæring, som disse lande i maj 2001 afgav i Agadir, afholdt i nærværelse af kommissær Christopher Patten. Denne aftale er et led i den mere omfattende målsætning for partnerskabsaftalen mellem EU og landene langs Middelhavet, der indgår i Barcelona-processen, som blev indledt i 1995, om at operette et fælles euro-middelhavsområde med frihandel inden 2010.

Kommissionen bedes i denne forbindelse oplyse, hvilken indvirkning denne proces efter dens mening vil få på EU-produkter fra Middelhavsområdet, navnlig i Portugal. Hvilke virkninger vil den efter Kommissionens opfattelse nærmere bestemt få på frugt- og grøntsagssektoren og på konserversindustrien, herunder fiskekonservesindustrien (sardiner, tun osv.), navnlig i Portugal?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(27. april 2004)

Agadir-aftalen, der blev undertegnet den 25. februar 2004, er en frihandelsaftale mellem fire Middelhavs-partnere: Marokko, Tunesien, Egypten og Jordan. EU er derfor ikke deltager i denne aftale, selv om den har slået kraftigt til lyd for dens indgåelse. Hvert af disse fire lande har indgået associeringsaftaler, herunder om frihandel, med EU inden for rammerne af Euro-Middelhavspartnerskabet. Aftalerne med Marokko, Tunesien og Jordan er allerede trådt i kraft. Aftalen med Egypten skulle træde i kraft i den nærmeste fremtid, selv om bestemmelserne vedrørende handel og handelsrelaterede områder har været i kraft siden 1. januar 2004. Agadir-aftalen skulle derfor ikke få nogen direkte indvirkning på sektorer i EU.

Det er Kommissionens politik at fremme indgåelsen af frihandelsaftaler mellem partnere i den sydlige del af Middelhavsområdet, således at den økonomiske nord-syd-dimension i Euro-Middelhavspartnerskabet suppleres af en syd-syd-dimension, som skulle tiltrække yderligere investeringer og fremme handelen mellem partnerne. I overensstemmelse med denne målsætning udgør Agadir-aftalen et positivt skridt hen imod en gradvis oprettelse af et Euro-Middelhavsfrihandelsområde, der burde få positiv indvirkning på de fire involverede landes handelsforbindelser og på udviklingen af økonomiske og handelsmæssige forbindelser i hele Euro-Middelhavsregionen. Kommissionen følger nøje, hvilken indvirkning og hvilke konsekvenser gennemførelsen af frihandel i regionen får, og den har derfor finansieret en bæredygtigheds-analyse af et Euro-Middelhavsfrihandelsområde. Undersøgelsen er lige blevet påbegyndt, og det forventes, at den vil resultere i en samlet evaluering af den økonomiske, sociale og miljømæssige bæredygtighed af frihandel i Euro-Middelhavsregionen.
Som Kommissionen angav i sit svar på det ærede medlems skriftlige spørgsmål E-3061/02, er tjenestemænd, der er bevilliget en sådan tjenestefrihed, stadig omfattet af bestemmelserne i artikel 12 i vedtægten for tjenestemænd, som pålægger tjenestemænd at indhente samtykke, før de overtager et hverv uden for Fællesskaberne, og som giver Kommissionen mulighed for at afslå at give samtykke eller at stille betingelser, hvis det skønnes, at hvervet vil kunne »skade Fællesskabernes arbejde«. Kommissionen vil naturligvis fortolke en interessekonflikt som værende til »skade« for Fællesskaberne, og den vil træffe passende foranstaltninger for at forhindre sådanne konflikter. Desuden må tjenestemænd i henhold til artikel 17, uanset om de er beskæftiget eller er bevilliget tjenestefrihed, ikke videregive »informationer, der ikke er offentliggjort« til personer, som ikke er berettiget til at få kendskab hertil. Tjenestemænd, der er beskæftiget i den private sektor, og som gør brug af en sådan fortrolig viden, vil blive anset for at have krænket denne pligt og kan derfor risikere at blive genstand for en disciplinærsag.

Indtil 2003 blev sagerne om et hverv uden for Fællesskaberne undersøgt af det generaldirektorat, som tjenestemanden tilhørte eller af Generaldirektoratet for Personale og Administration, alt afhængig af hvilken lønklasse tjenestemanden var indplaceret i. For at øge kontrollen indførte Kommissionen i 2003 en procedure, som omfatter begge generaldirektorater. Generaldirektoratet for Personale og Administration oprettede den 15. december 2003 en hjemmeside på sit intranet for at give tjenestemændene bedre adgang til oplysninger og bestemmelser om tjenestefrihed af personlige årsager. Desuden er de ansøgningsskemaer, som skal udfyldes ved en anmodning om en sådan tjenestefrihed, blevet ændret, så tjenestemandens anmodning kan blive behandlet grundigere.

Kommissionen vil træffe flere beslutninger om relevante emner i forbindelse med ændringerne af vedtægten for tjenestemænd, som træder i kraft den 1. maj 2004.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/144

(2004/C 84 E/0182)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0074/04

af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen

(13. januar 2004)

Om: Det europæiske konvent

Vil Kommissionen venligst oplyse forespørgeren om det europæiske konvents samlede omkostninger for den europæiske skatteborger, herunder udgifter til personale, rejseudgifter, oversættelse, kontorartikler, administration, teoretiske udgifter til kontorer og alle andre påløbne udgifter?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

på skriftlige forespørgsler E-4070/03 og P-0074/04

(20. februar 2004)

Omkostningerne i forbindelse med det første konvent, der har udarbejdet charteret for grundlæggende rettigheder, og som hovedsagelig omfatter tolkeudgifter ved møderne, er delt mellem de tre institutioner, som deltog i udarbejdelsen af chartret. Omkostningerne for kost og logi for de nationale repræsentanter er ikke finansieret over fællesskabsbudgettet.

Hvad angår konventet, der udarbejdede udkastet til forfatningen for Europa, blev der ved en afgørelse truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet oprettet en fond til finansiering af dette konvent (1). Desuden har Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen indgået en interinstitutionel aftale om finansiering af konventet (2).

Kommissionen understreger, at hvervet som anvisningsberettiget i medfør af artikel 13 i ovennævnte afgørelse varetages af konventets sekretariat, der er tilknyttet Rådets generalsekretariat.

Ved forelæggelsen af dechargen for konventets regnskaber har Kommissionen taget til efterretning, at udgifterne for 2002 fordeler sig som følger:

(i EUR) Rejseudgifter for præsidiets medlemmer 2 180,52 Indkvarterings- og opholdsgodtgørelser 108 100,00 Lønninger 194 478,22 Udgifter til tjenesterejser 92 806,17 Repræsentationsudgifter 30 538,07 Undersøgelser, høringer og fora 41 943,00 Infrastruktur og diverse 24 294,07 Resultat af justeringer 6 052,03 I alt 500 392,08

Kommissionen understreger endvidere, at Europa-Parlamentets repræsentanter i medfør af punkt 7 i den interinstitutionelle aftale om finansiering af konventet (3) regelmæssigt er blevet underrettet om sekretariatets udgifter.

I overensstemmelse med artikel 20 i afgørelsen truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet af 21. februar 2004 (4), forelægges forvaltningsregnskabet og balancen ligeledes for Europa-Parlamentet, der skal give samstemmende udtalelse om budgettets gennemførelse til konventets generalsekretær.

Der gøres opmærksom på, at der kan indhentes mere detaljerede oplysninger hos Rådets generalsekretariat, der har varetaget de to konventers sekretariat.

(1) Afgørelse 2002/176/EU af 21. februar 2002, EFT L 60 af 1.3.2002.

(2) Interinstitutionel aftale af 28. februar 2002, EFT C 54 af 1.3.2002.

(3) EFT C 54 af 1.3.2002.

(4) EFT L 60 af 1.3.2002, s. 56.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/110

(2004/C 65 E/123)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2082/03

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Rådet

(24. juni 2003)

Om: Tyrkiske flys krænkelse af det græske luftrum og indbyggernes sikkerhed i det ægæiske område

Under mit nylige besøg på øerne Samos og Ikaria i Grækenlands grænseområde konstaterede jeg, at indbyggerne var alvorligt bekymrede over tyrkiske flys konstante provokerende krænkelser af luftrummet over Ægæerhavet og de følger, dette kunne får for deres liv og sikkerhed samt for turismen.

Den nylige episode, hvor to tyrkiske F16-fly generede et Olympic Airways-fly, der var på vej fra Athen til Istanbul, har forstærket bekymringen.

Hvad mener Rådet om Tyrkiets opførsel, og hvilke foranstaltninger agter den omgående at træffe for at sætter en stopper for Tyrkiets provokationer?

Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at afhjælpe den usikkerhed, der hersker for europæiske borgere, der lever eller rejser i det ægæiske område, samt skabe normale forhold og sikre freden i området generelt?

Svar

(17. november 2003)

1. Rådet er bekendt med den episode, det ærede medlem nævner. Rådet er også bekendt med, at der foreligger oplysninger om, at tyrkiske militærfly i stigende omfang skulle krænke det græske luftrum, og med, at dette spørgsmål er meget følsomt i Grækenland. Sådanne episoder harmonerer desværre ikke med den generelle forbedring af naboforholdet mellem Grækenland og Tyrkiet, der er sket gennem de seneste år siden 1999.

2. Rådet finder, at Tyrkiet som kandidatland — i henhold til princippet om fredelig bilæggelse af konflikter i overensstemmelse med FN-pagten — må gøre sit yderste for at forebygge spændinger i overensstemmelse med ånden i punkt 4 i Helsingfors-konklusionerne. Dette afspejles i en specifik prioritet i Tyrkiets reviderede tiltrædelsespartnerskab. I overensstemmelse med Helsingfors-konklusionerne vil Det Europæiske Råd inden udgangen af 2004 på ny skulle gennemgå situationen på dette område, herunder dens indvirkning på tiltrædelsesprocessen.
—

I programmeringsperioden 1996-2002 finansierede Kommissionen bl.a. projekter på folkesundhedsområdet, som havde en italiensk koordinator — i alt 104 projekter — ud over de to ovennævnte projekter under folkesundhedsprogrammet, nemlig: — 4 projekter under programmet om sundhedsovervågning 1998-2002 — 4 projekter under programmet vedrørende forebyggelse af personskader 1998-2002 — 33 projekter under programmet til forebyggelse af AIDS og visse smitsomme sygdomme 1996-2002 — 44 projekter under programmet mod kræft 1996-2002 — 4 projekter under programmet for sjældne sygdomme 2000-2002 — 3 projekter under programmet mod forurening 1999-2002 — 12 projekter under programmet mod kræft 1996-2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/194

(2004/C 33 E/196)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1959/03

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(13. juni 2003)

Om: Kontrolmissioner til de nationale agenturer, som forestår udbetalingerne fra EUGFL, Garantisektionen

Har Kommissionen på baggrund af evalueringen i Revisionsrettens årsberetning af de nationale agenturer, som forestår udbetalingerne fra EUGFL, Garantisektionen, taget skridt til at øge antallet af in situ-kontrolmissioner i 2003?

Kan Kommissionen sætte tal på de in situ-kontrolmissioner, som den agter at gennemføre i 2003?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. juli 2003)

Kommissionen er af den opfattelse, at de attesterende organers rapporter er et passende grundlag for afslutningen af betalingsorganernes regnskaber. Kommissionen holder nøje øje med, at kriterierne for regnskabsafslutningen overholdes, således at betalingsorganerne kan foretage alle nødvendige forbedringer.

I 2002 aflagde Kommissionen 164 eksterne kontrolbesøg i forbindelse med EUGFL, Garantisektionen, heraf 27 hos de betalingsorganer, der udbetaler midler fra EUGFL, Garantisektionen, (attestering 2001, godkendelse, edb-revision osv.).

I 2003 har Kommissionen planlagt 185 eksterne kontrolbesøg i forbindelse med EUGFL, Garantisektionen, (dvs. 12,81 % flere end i 2002), heraf 34 hos de nationale betalingsorganer (attestering 2002, attestering og foreløbig godkendelse af tiltrædelseslandenes betalingsorganer, bemyndigede organer osv.).

Til oplysning skal det bemærkes, at Kommissionen i sin beslutning 2003/313/EF af 7. maj 2003 (1), har udskilt 17 betalingsorganers regnskaber fra beslutningen om afslutning af regnskaberne for 2002 (af i alt 91 betalingsorganer, dvs. 18.68 %). Der er tale om betalingsorganer i følgende medlemsstater:

— Tyskland (2)

— Grækenland (1)

— Spanien (2)

— Frankrig (8)

— Italien (2)

— Portugal (1)

— Storbritannien (1).

(1) EUT L 114 af 8.5.2003.
4.

Hvordan kunne et organ få tilladelse til at udarbejde betingelserne for opnåelse af EU-støtte, samtidig med at det også fungerede som administrator af fonden? Det pågældende organ var det særlige EU-programudvalg (SEUPB) og Irlands Department of Environment and Local Government.