ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0525/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(24. februar 2003)

Om: Lukning af BAWO's fabrik i Portugal

Endnu en tysk multinational virksomhed, BAWO Confecções Lda, er i færd med at forberede en mulig lukning af sine anlæg i Estarreja, Portugal.

De ca. 80 arbejdere, som var på tvungen ferie, måtte afbryde ferien for at forhindre en lukning af fabrikken og en påfølgende fjernelse af maskinerne, som er den eneste ejendom, virksomheden råder over, da bygningerne er lejede. Jeg beder nu Kommissionen oplyse mig om følgende:

1. Har den multinationale virksomhed BAWO modtaget nogen form for EU-støtte i Portugal eller i noget andet land i Den Europæiske Union? Og i bekræftende fald, hvor meget og på hvilke vilkår?

2. Når man tager i betragtning, hvilket socialt ansvar sådanne virksomheder har, hvilke skridt kan Kommissionen da tage for at forsvare disse arbejderes rettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(4. april 2003)

1. Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at i henhold til de oplysninger, som er blevet forelagt af de portugisiske myndigheder, har den pågældende virksomhed ikke modtaget EU-støtte under hverken Den Europæiske Socialfond (ESF) eller Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU).

2. Kommissionen vil gerne minde om, at en række direktiver indeholder bestemmelser om information og høring af arbejdstagernes repræsentanter(1). Navnlig direktiv 98/59/EF(2) vedrørende kollektive afskedigelser indeholder bestemmelser om information og høring af arbejdstagernes repræsentanter i tilfælde, hvor arbejdsgiveren overvejer sådanne afskedigelser. Disse høringer skal gennemføres i tilstrækkelig god tid med henblik på at nå frem til en aftale og i det mindste dreje sig om mulighederne for at undgå eller begrænse de kollektive afskedigelser samt for at afbøde følgerne af disse ved hjælp af sociale ledsageforanstaltninger. Disse foranstaltninger har blandt andet til formål at yde støtte til omplacering eller omskoling af de afskedigede arbejdstagere.

Ydermere opfordrede Kommissionen arbejdsmarkedets parter i Europa til at gennemføre en dialog om at foregribe og håndtere ændringer med henblik på at anvende en dynamisk tilgang til de sociale aspekter af omstruktureringer i virksomhederne. Arbejdsmarkedets parter vedtog at lade dette emne være omfattet af deres flerårige arbejdsprogram, som blev vedtaget for nylig.

(1) Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne, EFT L 254 af 30.9.1994. Direktiv 2002/14/EF af 11. marts 2002 om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab, EFT L 80 af 23.3.2002. Sidstnævnte direktiv skal være gennemført senest den 23. marts 2003.

(2) Direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser, EFT L 225 af 12.8.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0546/03

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(19. februar 2003)

Om: Det tredje havari af en helikopter tilhørende det nationale nødhjælpscenter EKAB

Den 11. februar 2003 havarerede en helikopter i området omkring Ikaria. Det var det tredje uheld inden for få måneder med en EKAB-helikopter, der i lighed med de to foregående var blevet indkøbt med henblik på at sikre hurtig lufttransport af patienter fra de fjerntliggende øer og områder i Grækenland. Tabene ved dette tredje helikopterstyrt omfatter 14 omkomne (læger, behandlere, operatører og patienter).

Har Den Europæiske Union gennem noget fællesskabsinitiativ, nogen fond eller i form af lån til en lav rente (f.eks. fra Den Europæiske Investeringsbank EIB m.m.) finansieret indkøbet af disse helikoptere? Hvis ja, hvilke skridt har Kommissionen taget over for de græske myndigheder og hvornår for at få fastslået årsagerne til disse konstante uheld?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(17. marts 2003)

Ifølge oplysninger fra de græske myndigheder er to af de tre helikoptere, der er havareret i løbet af de sidste måneder, medfinansieret af Fællesskabet under fællesskabsstøtterammen for Grækenland (1994-1999), navnlig det operationelle program Sundhed og velfærd. Mere præcist er der under programmet finansieret indkøbet af fem helikoptere. De samlede udgifter beløb sig til 17,8 mio. EUR, hvoraf Fællesskabet bidrog med 13,3 mio. EUR. Helikopterleveringen begyndte den 24. december 1999 (første helikopter) og blev afsluttet den 29. marts 2000 (femte helikopter).

I henhold til Rådets direktiv 94/56/EF af 21. november 1994 om fastlæggelse af de grundlæggende principper for undersøgelse af flyvehavarier og flyvehændelser inden for civil luftfart(1) skal alle havarier undersøges af en uafhængig instans i den enkelte medlemsstat med det ene formål at forhindre fremtidige havarier. En rapport med eventuelle relevante sikkerhedsanbefalinger skal om muligt offentliggøres inden et år efter havariet. En kopi heraf sendes til Kommissionen. Den enkelte medlemsstat har eneansvaret for at håndhæve disse sikkerhedsanbefalinger, så gentagelser forebygges.

I henhold til artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1681/94 af 11. juli 1994 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af strukturpolitikkerne, samt om oprettelse af et informationssystem på dette område(2) er det medlemsstatens ansvar at gøre Kommissionen opmærksom på eventuelle uregelmæssigheder. Såfremt de græske myndigheder i lyset af forholdene omkring disse havarier vurderer, at der består sådanne uregelmæssigheder i forbindelse med udgifterne til helikopterne på grund af mangler i udbuds- eller kontraktprocessen (til forskel fra operationelle spørgsmål), skal de derfor meddele det til Kommissionen. Det skal ske inden indsendelse af den sidste betalingsanmodning til det tilknyttede program (Sundhed og velfærd).

(1) EFT L 319 af 12.12.1994.

(2) EFT L 178 af 12.7.1994.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0463/03

af Kyösti Virrankoski (ELDR) til Kommissionen

(19. februar 2003)

Om: Fiskeriaftalen mellem Spanien og Marokko

I 2002 godkendte Europa-Parlamentet bevilling af i alt 197 mio. EUR til omstilling af spanske og portugisiske fiskerfartøjer og reduktion af fartøjernes antal. Grunden hertil er, at fiskeriaftalen mellem EU og Marokko ikke var blevet til noget.

For kun en måned siden er der dukket oplysninger op (f.eks. i Financial Times den 13. januar 2003), ifølge hvilke de spanske fiskere har fået tilladelse til at fiske i marokkanske farvande.

På denne baggrund bedes Kommissionen oplyse, om den fortsat har til hensigt at anvende bevillinger til strukturændringer inden for fiskerflåden, og på hvilket grundlag dette i så fald vil finde sted?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(25. marts 2003)

Marokkos tilladelse til at give et begrænset antal spanske fartøjer adgang til at fiske i marokkansk farvand blev tildelt for en tremåneders periode, der løb fra den 14. december 2002.

Tilladelsen var en solidaritetsgestus fra Marokkos side efter Prestige-katastrofen og havde til formål at hjælpe Spanien og navnlig den galiciske region og fiskerflåde gennem en overordentlig vanskelig periode og gælder, som nævnt, både for en meget begrænset periode og for et begrænset antal fartøjer. Den nuværende situation er helt usædvanlig.

Den strukturelle tilpasning af fiskerflåden fortsætter således som planlagt og udgør stadig en prioritet i fiskeripolitikken. Bevillingerne til den strukturelle tilpasning af fiskerflåden er fortsat fuldt ud berettigede.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0765/03

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. marts 2003)

Om: Svensk forslag om forbud mod torskefiskeri

Med hensyn til Sveriges forslag om ikke at deltage i fiskeri af flere forskellige torskebestande opfordrer Kommissionen Sverige til at overveje at vedtage tekniske foranstaltninger i stedet for. Både forordning 88/98(1) (tekniske foranstaltninger i Østersøen) og forordning (EF) nr. 850/98(2) (tekniske foranstaltninger på andre områder) indeholder bestemmelser om, at medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger, der går videre end minimumskravene, der er fastlagt i disse forordninger (artikel 13 i 88/98, artikel 46 i 850/98).

Kan Kommissionen udarbejde en liste over de tilfælde, hvor medlemsstaterne har benyttet sig af denne mulighed? Kan Kommissionen for hvert enkelt tilfælde oplyse følgende:

- det berørte fiskeri, for så vidt angår målarter, område og fangstredskaber,

- hvornår og i hvilket tidsrum foranstaltningerne var i kraft,

- hvilke foranstaltninger medlemsstaterne traf sammenlignet med kravene i henhold til den fælles fiskeripolitik,

- om der er blevet foretaget nogen undersøgelse for at konstatere, om disse foranstaltninger har haft nogen virkning?

Det er interessant i denne forbindelse at konstatere, at der i Kommissionens forslag om en ny forordning om tekniske foranstaltninger(3), som skal erstatte forordning (EF) 850/98, ikke ser ud til at være en artikel, der svarer til artikel 46. I begrundelsen står der imidlertid, at Kommissionen har sørget for, at alle relevante bestemmelser i forordning (EF) 850/98 er blevet bibeholdt. Kan Kommissionen forklare, hvorfor artiklen er blevet udeladt?

(1) EFT L 9 af 15.1.1998, s. 1.

(2) EFT L 125 af 27.4.1998, s. 1.

(3) KOM(2002) 672 af 3.12.2002.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. april 2003)

Kommissionen er i øjeblikket ved at foretage en grundig undersøgelse af det af det ærede medlem nævnte problem og skal snarest muligt meddele hende udfaldet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0326/03

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(5. februar 2003)

Om: Mindre tilskud fra de EU-midler, der forvaltes direkte af Kommissionen til en række religiøse organisationer

I svaret på forespørgsel E-0291/01(1) hedder det: En række religiøse organisationer () kan være berettigede til at modtage mindre tilskud fra de EU-midler, der forvaltes direkte af Kommissionen. Der er tale om to typer tilskud: for det første er der støtte til at hjælpe med til at finansiere driftsomkostninger i forbindelse med non-profitorganisationers koordinations- og repræsentationsaktiviteter på europæisk plan; for det andet er der specifikke tilskud til enkeltprojekter.

På denne baggrund vil jeg gerne have oplyst beløbene og navnene på de organisationer, som i treårsperioden 2000-2002 har modtaget mindre tilskud til non-profitorganisationers koordinations- og repræsentationsaktiviteter til enkeltprojekter på europæisk plan.

(1) EFT C 261 E af 18.9.2001, s. 78.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(4. marts 2003)

Kun organisationen Church & Society Commission i Bruxelles, som varetager sekretariatsfunktionen for Soul for Europe, der dækker de vigtigste trosretninger (kristne, muslimer og jøder) samt humanisterne, er blevet tildelt støtte til religiøse organisationers koordinations- og repræsentationsaktiviteter på europæisk plan i perioden 2000-2002. Denne støtte blev øremærket af Parlamentet under budgetpost A-3021. De tildelte støttebeløb var i henholdsvis 2000, 2001 og 2002: 44 000 EUR, 41 000 EUR og 39 780 EUR.

Budgetpost A-3024 på EU's almindelige budget omfatter støtte til specifikke projekter, der udføres af sammenslutninger og foreninger med europæisk sigte.

Denne budgetpost blev tildelt det samme beløb i 2000, 2001 og 2002, nemlig 1 260 000 EUR pr. år.

Dette beløb skal udelukkende dække støtte til foranstaltninger og projekter med europæisk sigte, og støtte til aktiviteter som led i drøftelser på EU-plan om den europæiske integrations etiske og åndelige kilder.

Listen over støttemodtagere i disse tre år sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0183/03

af Jean-Louis Bernié (EDD) til Kommissionen

(24. januar 2003)

Om: Dispensation fra bestemmelserne vedrørende trækfugle

Det forlyder, at Kommissionen i forbindelse med de igangværende forhandlinger med henblik på udvidelsen har givet Malta dispensation fra bestemmelserne vedrørende forårsjagt på trækfugle.

Er det korrekt?

Hvilke betingelser gælder i givet fald for denne dispensation?

Har Frankrig anmodet om dispensation fra bestemmelserne vedrørende trækfugle?

Hvilken dispensation er der i givet fald tale om, og hvornår kan den forventes at blive givet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(14. februar 2003)

Gennemførelsen af Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1), i det følgende kaldet fugledirektivet er blevet forhandlet inden for rammerne af tiltrædelsesforhandlingerne med Malta om miljøkapitlet. For så vidt angår forårsjagten har Malta fra tiltrædelsen forpligtet sig til at anvende de relevante dele af direktivet fuldt ud. I direktivets artikel 9 åbnes der mulighed for undtagelser på visse, meget strenge betingelser. Såfremt Malta måtte ønske at tillade forårsjagt, må det sikres, at alle kravene i artikel 9 er opfyldt, samt at enhver tilladelse udnyttes under strengt kontrollerede betingelser og begrænses til kun at omfatte mindre mængder. Endvidere er anvendelsen af artikel 9 underlagt kontrol fra Kommissionens side, og Malta er forpligtet til at aflægge en årlig rapport om dens eventuelle anvendelse.

Fuglejagten på Malta kan derfor fra tiltrædelsen kun finde sted inden for de begrænsninger, der er fastsat i direktivet.

Hvad angår spørgsmålet fra det ærede medlem om, hvorvidt Frankrig har anmodet om dispensation fra bestemmelserne vedrørende trækfugle, bør det erindres om, at medlemsstaterne ikke behøver at anmode om dispensation med hensyn til jagt af beskyttede fugle. Hvad angår fastsættelsen af jagtsæsonen, har Frankrig dog baseret sin lovgivning på bestemmelserne i artikel 7, stk. 4 i fugledirektivet, frem for at anvende artikel 9 for at dispensere fra bestemmelserne i artikel 7 i fugledirektivet.

I det franske dekret nr. 2000-754 åbnes der imidlertid i artikel 2 mulighed for at forlænge perioden for indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af bestemte fuglearter i mindre mængder. I sin afgørelse er den franske forvaltningsdomstol ikke nået frem til en konklusion om lovligheden af artikel 2 i dekret nr. 2000-754. Den mente, at et svar på dette spørgsmål var betinget af den eventuelle anvendelse af artikel 9, stk. 1, litra c), i fugledirektivet for at få dispensation med hensyn til jagt, og særlig den foreslåede forlængelse af jagtsæsonen.

Dette er årsagen til, at den franske forvaltningsdomstol i januar 2002 henviste adskillige spørgsmål til Den Europæiske Domstol vedrørende fortolkning af den eventuelle anvendelse af dispensationer med hensyn til jagt. Yderligere erklæringer kan først fremsættes, når Domstolen har udtalt sig om den nylige henvisning fra den franske forvaltningsdomstol.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0153/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Den internationale fiskeriaftale EU-São Tomé og Príncipe og udviklingssamarbejde

Kan Kommissionen i forbindelse med den gældende internationale fiskeriaftale mellem EU og São Tomé og Príncipe oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har afsat til udvikling af fiskerisektoren i São Tomé og Príncipe?

2. hvor stor en finansiel modydelse EU skal betale til gengæld for de fiskerettigheder, som fællesskabsflåden har opnået?

3. hvor stort et beløb, som fartøjsejerne i EU skal betale i form af afgifter for fiskerilicenser eller fiskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. marts 2003)

1. I artikel 2 i den nuværende protokol til fiskeriaftalen mellem Fællesskabet og Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipe(1) fastsættes den finansielle modydelse til 2 250 000 EUR/tre år. Heraf afsættes der i protokollen 370 000 EUR (det første år), 382 500 EUR (det andet år) og 382 500 EUR (det tredje år) til foranstaltningerne til støtte for São Tomés fiskerisektor i henhold til artikel 4 i protokollen. Desuden finansierer Kommissionen også en undersøgelse af dybhavskrabbebestanden, som koster 50 000 EUR, det første år.

2. Den finansielle modydelse på 2 250 000 EUR/tre år repræsenterer det beløb, der betales til gengæld for de fiskerimuligheder, der stilles til rådighed for EF-flåden.

3. De beløb, der betales af rederne, er fastsat i bilaget til protokollen. Afgifterne for fartøjer til tunfiskeri er på 25 EUR pr. ton tun, der fanges i São Tomé og Príncipe's farvande. Licenserne udstedes efter betaling af et forhåndsbeløb på 3 750 EUR for stangfiskerfartøjer til tunfiskeri, 1 375 EUR for langlinefartøjer med flydeline og 625 EUR for notfartøjer. Dybhavsfiskerifartøjer, der fisker efter krabber, skal betale en afgift på 42 EUR pr. BRT i kvartalet.

(1) EFT L 351 af 28.12.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/7

(2004/C 33 E/008)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2495/02

af Mogens Camre (UEN) til Kommissionen

(9. september 2002)

Om: EU's bistand til shariapraktiserende lande

I november 2001 blev en kvinde dømt til stening for utroskab i Nigeria. Kvinden blev i marts 2002 frikendt efter massivt internationalt pres. Nu står vi igen i en lignende situation. Den 19. august 2002 blev Amina Lawal idømt stening til døde for at have haft sex uden for ægteskabet. Disse barbariske og middelalderlige straffemetoder er uacceptable for det internationale samfund.

Erfaringen viser, at det eneste der kan redde de mennesker, som bliver idømt disse vanvittige straffe, er det internationale samfund. Men det kan ikke hjælpe, at det internationale samfund på ad hoc maner skal mobiliseres, hver gang der er en af disse sager i et shariapraktiserende land. Spørgeren er af den opfattelse, at systematiske sanktioner og et vedvarende pres mod disse middelalderregimer vil have en langt mere gavnlig effekt end den hidtil benyttede metode, som hovedsageligt har bestået i, at det internationale samfund først har reageret efter massivt pres fra diverse interesseorganisationer.

Kommissionen bedes derfor fremlægge tal til belysning af omfanget af EU's bistand til shariapraktiserende lande. Hvis det viser sig, at EU giver støtte til disse, bedes Kommissionen tage stilling til, hvorvidt en sådan støtte, som er givet uden betingelser om overholdelse af menneskerettighederne, harmonerer med Kommissionens opfattelse af lov og ret, og om ikke hjælpen øjeblikkelig bør bortfalde.
2.

Er Kommissionen klar over, at den canadiske minevirksomhed Gabriel Resources som del af kombinatet Eurogold, i hvilket det samarbejder med den statslige virksomhed Minvest, søger investorer til et storstilet mineprojekt i dalen ved Rosia Montana (før 1918 Verespatak) øst for Cimpeni i Abrud i den rumænske »judetul« (provins) Alba og gennemstrømningsområde for floden Mures/Maros, og at det i den forbindelse er planlagt at etablere et 600 ha stort cyanidbassin uden betonbund og rydde et område på 1 600 ha århundredgamle bjerglandsbyer, og at dette arbejde allerede er sat i gang?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/2

(2004/C 33 E/002)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1285/02

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(7. maj 2002)

Om: Østtimor

Hvilke planer har Kommissionen om at åbne en delegation i Dili i Østtimor? Er der opstillet en tidsplan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(28. maj 2002)

Efter hændelserne i 1999 oprettede Kommissionen et Kontor for Humanitær Bistand (ECHO) i Dili for at hjælpe med forvaltningen af igangværende nødhjælpsaktioner i området. Fællesskabet har siden februar 2001 haft et kontaktkontor for teknisk bistand i Dili, som af økonomiske og effektivitetsmæssige årsager deler kontorfaciliteter med ECHO. Kommissionen har til hensigt at bibeholde dette kontaktkontor for teknisk bistand i Dili indtil slutningen af 2004. Kontoret finansieres under budgetpost Β7 304A for at yde projektledelse og lokal teknisk bistand til Fællesskabets igangværende programmer og foranstaltninger til rehabilitering, genopbygning og udvikling i Østtimor.

Kommissionens delegationsleder i Jakarta er netop ved at blive akkrediteret hos FN's midlertidige administration i Østtimor, og det foreslås, at han ligeledes akkrediteres i Østtimor, da landet formelt er blevet selvstændigt den 20. maj 2002. Med tanke på, at finansieringen af Fællesskabets kontaktkontor for teknisk bistand vil sikre lokal tilstedeværelse indtil slutningen af 2004, samt at Kommissionens budget til delegationer i tredjelande allerede er forpligtet til det yderste, har Kommissionen på nuværende tidspunkt ingen planer om at åbne en delegation i Dili, eftersom en sådan ville betyde, at en anden delegation skulle lukkes eller reduceres.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/350

(2004/C 78 E/0367)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3630/02

af Bill Newton Dunn (ELDR) til Kommissionen

(17. december 2002)

Om: Maksimumsgrænse for antallet af medbragte cigaretter ved udrejse fra Spanien

En person fra min valgkreds og dennes ledsager var på ferie i Spanien i maj 2002. Hjemrejsen skulle ske fra Malaga lufthavn, hvor de lokale toldmyndigheder påpegede, at de ikke kunne medbringe mere end fire kartoner cigaretter på deres udrejse fra Spanien. En af deres bekendte i Spanien var derfor nødsaget til at komme til lufthavnen for at afhente deres resterende 32 kartoner cigaretter. De var endvidere tvunget til at underskrive et dokument på spansk, som de ikke forstod, for — i sidste sekund — at nå deres fly.

De har senere modtaget et brev på spansk med angivelse af et beløb på 601 EUR, som kunne være en bøde.

Giver EU-retten og princippet om fri bevægelighed for personer og varer toldembedsmændene ret til at fastsætte en grænse for, hvor mange lokale cigaretter en turist kan medføre ved udrejse af Spanien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. januar 2003)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at den har modtaget klager over de spanske myndigheders konfiskation af tobaksprodukter fra rejsende, der er på vej bort fra landet. Kommissionen undersøger disse klager for at sikre, at spansk lovgivning og praksis er i overensstemmelse med Fællesskabets indre marked og navnlig med Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (1).

(1) EFT L 76 af 23.3.1992.
2.

Brugen af udvalgte konsulenter giver Kommissionen mulighed for at anvende eksperter, som er i besiddelse af omfattende ekspertise, og som sandsynligvis har varetaget tilsvarende opgaver i lignende offentlige og private organisationer. På grund af deres særlige kvalifikationer kan de bidrage med en ny og anden synsvinkel, som kan være både nyttig og nødvendig ved behandlingen af bestemte sager. I lighed med mange internationale og nationale offentlige institutioner søger Kommissionen undertiden rådgivning hos private revisions- og konsulentfirmaer. Alle de kontrakter, som det ærede medlem refererer til, dækker imidlertid en bred vifte af rådgivningsaktiviteter og er ikke blot begrænset til revisionsområdet. Brug af sådanne selskaber til revision af særlige projekter eller programmer, f.eks. inden for forskning, indebærer ikke, at denne revision træder i stedet for Revisionsrettens eksterne revision. Formålet er at bekræfte rigtigheden af de begunstigedes udgifter over for den anvisningsberettigede.