SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0435/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. februar 2003)

Om: Jernbaneselskabers interesse i indstignings- og udstigningsforbud for grænseoverskridende passagerer

1. Har Kommissionen kendskab til, at det i tiltagende grad sker, at jernbaneselskaber alene betegner holdestationer for et grænseoverskridende passagertog inden for fjerntransport som en indstignings- eller udstigningsbanegård, således at passagererne ikke længere har tilladelse til at stige ud på indstigningsbanegårde eller rejse ud fra udstigningsbanegårde, og at banegårdene støtter denne foranstaltning, idet informationer om ankomsttider og perronnumre for disse tog ikke længere angives?

2. Har Kommissionen ligeledes kendskab til, at den i spørgsmål 1 nævnte foranstaltning ikke er begrænset til rejsende på korte indlandsstrækninger, der henvises videre til andre tog, som kort efter holder ved de samme banegårde, men at disse også finder anvendelse på grænseoverskridende afstande, hvor passagertrafikken er lav, og på rejser over afstande på hundredvis af kilometer.

3. Har Kommissionen ligeledes kendskab til, at de internationale tog, som ikke længere må benyttes af passagererne, ofte er det første eller det sidste tog den dag på den pågældende rute, hvorved passagererne hindres i at nå frem til deres bestemmelsessted eller omstigningsbanegård så hurtigt som muligt, således som det vil være tilfældet i 2003 for sommernattoget Amsterdam-Bruxelles-Paris (med udstigningsforbud i Bruxelles), ligesom der i 2002 blev indført lignende bestemmelser for nattoget Amsterdam-Duisburg-Mannheim-München/Zürich (udstigningsforbud indtil München og den schweiziske by Basel), og som det allerede længe har været gældende for forbindelsen Barcelona-Cerbère-Paris/Milano (med udstigningsforbud ved den franske grænse- og omstigningsbanegård Cerbére)?

4. Kan Kommissionen bekræfte, at sådanne indstignings- og udstigningsforbud indføres alene i jernbaneselskabernes egen interesse som et middel til at gøre forvaltningen af toge enklere, hvorved man undgår kontrol med indstignings- og udstigningspassagerer?

5. Er der efter Kommissionens opfattelse yderligere grunde til, at jernbaneselskaberne træffer sådanne belastende foranstaltninger og således støder en del af deres kunder væk?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palaciopå skriftlige forespørgsler E-0435/03 og E-0436/03

(2. april 2003)

Kommissionen er klar over, at der kan være tale om særlige vilkår for passagerer i forbindelse med ind- og udstigning på grænseoverskridende jernbaneforbindelser. Disse vilkår indgår

i jernbaneselskabernes kommercielle politik, som Kommissionen ikke har nogen indflydelse på. Det er op til medlemsstaterne eventuelt at pålægge jernbaneselskaberne offentlige serviceforpligtelser i denne sammenhæng, dersom de måtte ønske det.

Der kunne være forskellige begrundelser for disse vilkår, såsom passagerernes sikkerhed og komfort i nattog, eller der kan være tale om rent driftsmæssige årsager. Kommissionen kender intet til nogen detaljeret ordning i forbindelse hermed fra jernbaneselskabernes side. Dog kan begrænsningerne med hensyn til ind- og udstigning skyldes, at fællesskabslovgivningen ikke giver ret til cabotage-kørsel på internationale togforbindelser, samt at der ikke lægges nok pres på jernbaneselskaberne med hensyn til at tiltrække passagerer.

Kommissionen vil ved udarbejdelsen af et forslag til forordning om togpassagerers rettigheder overveje, hvorledes kontraktvilkårene for passagerer kan forbedres. Desuden vil Kommissionen, som ønsket af Europa-Parlamentet, fremsætte forslag om indrømmelse af adgangsrettigheder for internationale passagertjenester med henblik på at fjerne kunstige hindringer herfor.