SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1097/96 af Josu Imaz San Miguel (PPE) til Kommissionen (13. maj 1996)

Om: Fiskeredskabernes effektivitet

I 1995 var den vaegtede gennemsnitspris for kulmule (merluccius) ved foerste salg paa fiskeauktionen i Puerto de Pasajes for fangster fra ICES-omraade VI, VII og VIII paa 463 pesetas pr. kilo.

Fiskepriserne i almindelighed og prisen paa kulmule i saerdeleshed har vaeret fastfrosset i over 10 aar som foelge af den store import fra foerst og fremmest Sydamerika og Sydafrika. I mellemtiden har der vaeret en betydelig stigning i driftsomkostningerne, der svarer til eller ligger over stigningen i forbrugerprisindekset.

Den spanske fiskerflaade, der fisker i Faellesskabets farvande, er siden 1981 skrumpet ind fra 460 til 200 fiskerfartoejer paa grund af nedsat konkurrenceevne paa et overliberaliseret marked og som foelge af det relativt hoeje niveau for sociale ydelser i forhold til konkurrenterne samt politikken for bevarelse og forvaltning af ressourcer.

Hvilken strategi mener Kommissionen man kan anvende for at beskytte virksomhederne mod disse vanskeligheder med at konkurrere og med den nuvaerende udnyttelsesordning?

For at daekke driftsomkostningerne er det under disse omstaendigheder noedvendigt at oege salget, eftersom priserne er fastfrosne. Der eksisterer tilsyneladende ikke andet alternativ end at fiske mere pr. fartoej, saa laenge det sker inden for rammerne af en rimelig udnyttelse og under noeje overholdelse af de tekniske forskrifter samt af de samlede tilladte fangstmaengder (TACs) og kvoter.

Hvilke argumenter mener Kommissionen under disse omstaendigheder taler for en begraensning af anvendelsen af visse fiskeredskaber, der oeger udbyttet, hvis de tekniske foranstaltninger respekteres og omhyggeligt udvaelges?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (11. juni 1996)

Situationen for fiskeressourcerne, navnlig for bestandene af kulmule i de naevnte omraader, muliggoer ikke en foroegelse af den samlede produktion paa kort sigt. For at oege virksomhedernes omsaetning boer der saettes ind indirekte i forskellige retninger:

- for det foerste gendannelse af ressourcerne for at sikre, at krisen ikke fortsaetter i det uendelige; dette indebaerer uundgaaeligt og paradoksalt et betydeligt fald i produktionen paa kort sigt, som virksomhederne maa vaere forberedt paa;

- indskraenkning af antallet af produktionsenheder, idet det kun er paa denne maade, der kan sikres et hoejere produktionsniveau for den enkelte virksomhed, uden at der sker en foroegelse, men maaske endda en formindskelse, af den samlede produktion;

- bedre organisation og specialisering af virksomhederne med det formaal at fordele landingerne over et laengere tidsrum og dermed undgaa uhensigtsmaessige udsving i udbuddet;

- en forbedring i kvaliteten af det landede produkt og mulighed for, at virksomhederne faar del i den vaerditilvaekst, der opnaas for produktet ved forarbejdningen, og foroegelse af vaerdien af produkter, der for oejeblikket undgaas, eller som nyder ringe anseelse.

Endelig er det klart, at formindskelsen af produktionsomkostningerne er en afgoerende faktor i virksomhedernes konkurrenceevne i den nuvaerende krisesituation. Set fra dette synspunkt kan anvendelse af redskaber, der oeger udbyttet, vaere et element, som kan yde et betydningsfuldt bidrag. Samtidig anvendelse af bestemmelser, der nedsaetter produktionsomkostningerne, kan imidlertid reguleres effektivt ved hjaelp af naerhedsprincippet. EF's indsats begraenser sig til at kontrollere, at de maal, der er fastsat for EF, navnlig gendannelsen af bestandene, ikke lider skade.