SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2775/00

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Sanering af den italienske stats Seddel- og Møntinstitut

De seneste syv år har der i Italien i snesevis af avisartikler, parlamentariske forespørgsler og spørgsmål fra repræsentanter for vidt forskellige politiske grupper været gjort opmærksom på udviklingen omkring statens Seddel- og Møntinstitut, som har ført til, at dette befinder sig på fallittens rand, idet det efterhånden har tabt hundreder af milliarder, hvilket først fremgik af regnskaberne for 1997, idet regnskaberne indtil da altid havde vist et overskud på omkring 4 mia.

I perioden juli 1993 til marts 1996 var Roberto Tribuni medlem af instituttets bestyrelse og underrettede ud over pressen, domstolene og parlamentet Ministeriet for Statens Finanser om en række administrative uregelmæssigheder og sandsynlige lovovertrædelser, der fik ham til at nære en stærk tvivl om de pågældnede regnskabers sandhedsværdi. F.eks. gjorde Roberto Tribuni opmærksom på, at udgifter på over 200 mio. aldrig blev drøftet i modsætning til, hvad der udtrykkeligt var fastsat i lov nr. 559/66, som på det tidspunkt indeholdt regler for instituttets virke, at der cirkulerede falske statsobligationer, som imidlertid var fremstillet med samme tryksværte, samme prægning og samme vandmærkepapir (produceret af instituttet selv), som instituttet anvender til fremstilling af de ægte, og at sagsundersøgerne havde fundet nogle af dem hos forskellige banker, samt at der også var problemer med nogle tilknyttede virksomheder, som forsynede instituttet med materiale til møntfremstilling og for de italienske mønter betalte 35-350 ITL sammenlignet med de 18 ITL, som den ukrainske stat måtte betale.

I øjeblikket betaler den italienske stat instituttet godt 1 200 mia. for de 7,2 mia. euromønter, hvis fremstilling efterhånden er blevet meget forsinket.

Vil Kommissionen på den baggrund oplyse,

1. om der er gennemført en forundersøgelse af den italienske regerings beslutning om at at tilføre instituttet 1 600 mia. ITL over 20 år for at dække tabet?

2. hvorledes den stiller sig til den italienske stats godtgørelse til Seddel- og Møntinstituttet for prægningen af euromønterne, idet institutttet i betragtning af forsinkelserne i arbejdet vil kunne bruge denne godtgørelse til at undgå insolvens?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(28. september 2000)

Som forudset i det tidligere svar til det ærede medlem besluttede Kommissionen den 28. oktober 1998 at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88 (tidligere artikel 93), stk. 2, vedrørende to kapitaludvidelser til fordel for Cartiere Miliani di Fabriano, der kontrolleres af Poligrafico, og de eksklusive kontrakter, der er tildelt Poligrafico på levering af varer og tjenesteydelser til staten.

Efter bevillingen til Istituto Poligrafico af yderligere støtteforanstaltninger i henhold til artikel 22 i budgetloven for 1999 besluttede Kommissionen den 3. maj 2000 at forlænge den procedure, der er omhandlet i artikel 88. Denne beslutning blev meddelt den italienske regering ved brev af 5. juli 2000.

På nuværende tidspunkt afventer Kommissionen bemærkninger fra den italienske regering og eventuelle bemærkninger fra interesserede parter. Når eventuelle bemærkninger er modtaget, vil Kommissionen være i stand til at afslutte undersøgelsesproceduren.

Med hensyn til den godtgørelse, som Poligrafico modtager for de varer og tjenesteydelser, der sælges til staten, har Kommissionen i løbet af proceduren ikke fundet bevis på en uforholdsmæssig stor godtgørelse for sådanne ydelser fra statens side.

Endelig er Kommissionen, med hensyn til den godtgørelse Poligrafico har modtaget for prægning af euromønter, ikke kompetent til at undersøge proportionaliteten, idet denne tjenesteydelse ikke er omfattet af Fællesskabets bestemmelser om offentligt udbud.

Kommissionen er ikke kompetent til at vurdere den eventuelle eksistens af kendsgerninger af relevans for kriminallovgivningen, som dem det ærede medlem refererer til vedrørende de tidligere ledere af Istituto Poligrafico, og den eventuelle eksistens af falske statsobligationer.