ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1992/01

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(6. juli 2001)

Om: Mandlige og kvindelige præster

Den ortodokse kirke udmærker sig ved sin progressive indstilling og den særlige stilling og værdi, som den har tilkendt kvinden. Der henvises til, at de ortodokse

præster har lov til at gifte sig, hvad ingen katolsk eller muslimsk præst har mulighed for. Kommissær Diamantopoulou besvarede den 9. januar 2001 min forespørgsel E-3622/00(1), som drejede sig om præcis samme emne, nemlig ligestilling mellem mænd og kvinder i forbindelse med udførelsen af religiøse ceremonier, uden at komme ind på det egentlige spørgsmål.

Det bør bemærkes, at Kommissionen i sin rapport med titlen Ligestilling mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union(2) indeholder en mængde forslag med henblik på konsolidering af ligestillingen mellem kønnene i EU og taler om ligelig kønsfordeling i beslutningstagningen og integrering af kønsaspektet i beskæftigelsesstrategien osv.

Er det, at kvinder ikke udnævnes til præster, i overensstemmelse med ligestillingsprincippet, som Kommissionen og de øvrige EU-institutioner bekender sig til? Hvad mener Kommissionen om de kvindelige præster i den protestantiske kirke? Hvilke initiativer ville Kommissionen kunne tage med henblik på at gøre dette mere kendt og få de øvrige kristne trosretninger og de andre religioner (jødisk, muslimsk m.fl.) til at indse, at kvinder bør have mulighed for at blive udnævnt til præster? Hvad mener Kommissionen om det forbud mod at gifte sig og stifte familie, som gælder for præster inden for samtlige religioner og trosretninger undtagen den ortodokse kirke, hvor ægteskab og stiftelse af familie anses for at være prisværdigt og et klart tegn på respekt for den menneskelige natur?

(1) EFT C 151 E af 22.5.2001, s. 196.

(2) KOM(1999) 106 endelig udg. af 5. marts 1999.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(4. september 2001)

Som Kommissionen anførte i sit svar på skriftlig forespørgsel E-3622/00 af det ærede parlamentsmedlem(1), kan den ikke gå ind og udtale sig i spørgsmål, der ligger uden for EU's kompetenceområde. Det gælder fx organisation, drift af den måde, sakramenterne administreres på i de forskellige religioner, der har hver deres regler på området.

(1) EFT C 151 E af 22.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0552/01

af Ioannis Souladakis (PSE) til Rådet

(20. februar 2001)

Om: USA's missilforsvar

I et interview i International Herald Tribune for nylig (6.2.2001) udtalte NATO's generalsekretær, at NATO er det rigtige forum for drøftelser om udviklingen af det missilforsvarssystem, som den nyvalgte amerikanske præsident George W. Bush på ny har bragt på banen.

1. Mener Rådet i betragtning af dette spørgsmåls store betydning for de europæiske lande og etableringen af EU's fælles sikkerheds- og forsvarspolitik, at en begrænsning af drøftelserne om dette spørgsmål til NATO vil gøre det vanskeligt for EU at handle, når Unionens egne bestræbelser udfoldes inden for rammerne af den fælles forsvars- og sikkerhedspolitik?

2. Overvejer Rådet muligheden for at bringe spørgsmålet op inden for rammerne af EU med henblik på, at medlemsstaterne indtager et fælles udgangspunkt i dette spørgsmål?

3. Hvad er Rådets holdning i en situation, hvor flere af EU's og NATO's medlemsstater og andre stater har protesteret mod den amerikanske ledelses planer?

Svar

(10. juli 2001)

Rådet har endnu ikke fastlagt nogen holdning til det nationale missilforsvarssystem. Men som det ærede medlem nævner har flere medlemsstater givet udtryk for deres egne synspunkter vedrørende de amerikanske planer. Der skal også her erindres om, at i henhold til artikel 22 i traktaten om Den Europæiske Union kan enhver medlemsstat forelægge Rådet alle spørgsmål vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.

Emnet nationalt missilforsvar (NMD) er blevet bragt på bane ved flere lejligheder under drøftelser mellem Javier Solana, generalsekretær/højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, og hans amerikanske samtalepartnere. Generalsekretæren/den højtstående repræsentant har gentaget de synspunkter, som en række medlemsstater har givet udtryk for, nemlig at det er vigtigt at fastholde global stabilitet gennem aftalte sikkerhedsrammer. Han har også betonet behovet for fuldstændige og gennemsigtige konsultationer mellem USA og dets europæiske allierede om dette spørgsmål.

EU bekræftede endvidere på 2000-gennemgangskonferencen vedrørende traktaten om ikke-spredning af kernevåben, at ABM-traktaten (om antiballistiske missilsystemer), der blev undertegnet af USA og Sovjetunionen i 1972, er en af grundpillerne i den strategiske stabilitet. Endvidere fremførte EU, at den gerne så traktaten bevaret.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0542/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(23. februar 2001)

Om: Hunde- og kattepelse

Det amerikanske Humane Society og forskellige europæiske dyrebeskyttelsesforeninger har for nylig protesteret mod, at der hvert år dræbes 2 millioner hunde og katte med det formål at udnytte deres pels.

Det er et meget stort antal, og disse dyr dræbes oven i købet på den mest barbariske måde, idet de flås levende. En sand rædsel!

De, som tager disse pelse på, ved ikke, at de kommer fra hunde eller katte. De importeres faktisk skjult i smagløse beklædningsgenstande og plysdyr, og oplysningerne på etiketterne er uforståelige.

Disse uhyggelige produkter stammer hovedsagelig fra Kina, Thailand, Korea og Filippinerne og finder god afsætning i Europa. De fleste forhandlere, som sælger beklædningsgenstande med syntetisk pels, som slet ikke er syntetisk, er i god tro. Det er imidlertid bekendt, at en virksomhed, der fremstillede skiudstyr, i begyndelse af 1990'erne anvendte hundepels som for i støvler.

1. Har Kommissionen kendskab til dette afskyelige marked?

2. Hvilke modforanstaltninger agter den at træffe for at bringe denne grusomme handel til ophør?

3. Er det muligt at kræve kontrol og etiketter med oplysninger om det materiale, der rent faktisk er anvendt i tøjet og andre produkter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(30. april 2001)

Kommissionen tillader sig at henvise det ærede medlem til sit svar på skriftlig forespørgsel E-3981/00 fra Struan Stevenson(1) og P-0359/01 fra Eryl McNally(2).

Der foretages kontrol ved grænserne til sikring af, at de indførte varer er i overensstemmelse med de i Fællesskabet gældende importbetingelser.

Der findes ingen fællesskabslovgivning, der påbyder mærkning af naturlige pelsvarer. Producenter eller importører har imidlertid mulighed for at anvende frivillig mærkning.

(1) EFT C 163 E af 6.6.2001, s. 232.

(2) EFT C 187 E af 3.7.2001, s. 220.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0282/01

af Reimer Böge (PPE-DE) til Kommissionen

(9. februar 2001)

Om: Import af oksekød fra tredjelande

Af hensyn til den forebyggende beskyttelse af forbrugerne har Rådet vedtaget, at kvæg, som er ældre end 30 måneder, skal gennemgå en hurtigtest for BSE, efter at det er slagtet. Hvis der ikke gennemføres nogen test, må kødet ikke anvendes til konsum.

Sverige, Finland og Østrig skal kun teste dyr over 30 måneder, hvis de skal markedsføres i det indre marked.

Kan Kommissionen sikre, at der også stilles krav om sådanne test ved import af kød fra tredjelande, hvis der er tvivl om, hvordan risikosituationen er i det pågældende land?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(7. maj 2001)

Ved udgangen af 2000 var der på baggrund af udviklingen i epidemien af bovin spongiform encephalopati (BSE) inden for Fællesskabet behov for yderligere at beskytte forbrugerne mod BSE. I den forbindelse blev der den 1. januar 2001 indført systematisk test af alt kvæg over 30 måneder, som skulle indgå i fødekæden.

De aktuelle BSE-test har til formål at påvise tilfælde af klinisk BSE eller BSE-smittede dyr, som er tæt på den kliniske fase. Da man med disse test ikke kan påvise infektionen tidligt i inkubationsperioden, er et negativt testresultat ikke en garanti for, at dyret ikke er smittet. Den vigtigste foranstaltning til beskyttelse af folkesundheden er derfor fortsat fjernelse af specificeret risikomateriale efter slagtning. Bestemmelserne vedrørende fjernelse af specificeret risikomateriale gælder allerede alle dyr, der slagtes inden for Fællesskabet, uanset

om de er fra EU-lande eller tredjelande. Fra 1. april 2001 skal importeret kød, kødprodukter og tilberedt kød samt forarbejdet animalsk protein udstyres med et certifikat, hvori det angives, at produktet ikke er specificeret BSE-risikomateriale. Der kan gives undtagelser for produkter fra lande med en tilfredsstillende BSE-status.

Der vil ske en yderligere harmonisering af BSE-relaterede importvilkår i forbindelse med et forslag til Parlamentets og Rådets forordning om regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse overførbare spongiforme encephalopatier (TSE)(1). Rådet vedtog en fælles holdning(2) om dette forslag den 12. februar 2001. Hvis Parlamentet vedtager Rådets fælles holdning, vil forordningen træde i kraft den 1. juli 2001. Via formelle lovregler om TSE på grundlag af EF-traktatens artikel 152 (tidl. artikel 129) vil denne forordning blive et vigtigt juridisk instrument til at regulere vilkårene for import fra tredjelande.

Disse importvilkår baseres på en videnskabelig vurdering af BSE-risikoen i det pågældende land og af de foranstaltninger, der er påkrævet for at forvalte risikoen. Anbefalingerne i de internationale standarder på dette område skal også tages i betragtning. For øjeblikket anbefales BSE-test ved slagtning ikke som foranstaltning til beskyttelse af folkesundheden.

(1) EFT C 45 af 19.2.1999.

(2) EFT C 88 af 19.3.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0990/01

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: EU's repræsentationer i tredjelande

Ved læsning af Den Europæiske Unions organisationsplan kan det konstateres, at adskillige af EU's repræsentationer i tredjelande ikke har nogen overordnet. Kommissionen bedes besvare følgende: Hvorfor er disse stillinger forblevet ledige, og hvad agter Kommissionen at foretage sig for at få stillingerne besat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. maj 2001)

Når der jævnt hen opstår ledige stillinger som delegationsledere, skyldes det, at funktionærer i den eksterne tjeneste overføres til andre stillinger eller går på pension. Det er normalt for enhver administration, hvor der er et krav om rotation for personalet. For øjeblikket er otte af delegationerne uden leder. Syv af disse stillinger er ved at blive besat. Men det tager tid. Udvælgelsesproceduren omfatter indgående interviews af ansøgerne og foregår på generaldirektørplan. Sommetider er det nødvendigt med et specifikt opslag for en særlig stilling. De udvalgte ansøgere skal derpå anerkendes af ansættelsesmyndigheden. Derefter går udnævnelsen videre til Rådet, og først derefter kan det berørte lands officielle godkendelse indhentes. Fra det øjeblik en stilling søges opslået, til delegationslederen faktisk tiltræder stillingen, kan der gå mange måneder.

For fire af de syv nævnte stillinger er der allerede blevet udnævnt en delegationsleder. For den ottende delegations vedkommende, Burundi, foreligger der ikke for øjeblikket noget forslag til besættelse af stillingen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0797/01

af María Rodríguez Ramos (PSE) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Støtte til producentorganisationer i forbindelse med reformen af den fælles markedsordning for bomuld

I sit indlæg på plenarmødet den 15. februar om Korakas' betænkning om støtteordningen for bomuld var kommissær Fischlers argumentation delvis baseret på unøjagtige oplysninger.

Fischler erklærede, at han ikke kunne give grønt lys for ændringsforslag 7, 8, 16 og 19, som slog til lyd for indførelsen af en støtteordning for bomuldproducenternes organisationer. Han begrundede sit afslag med, at der allerede i medfør af forordning (EF) nr. 389/82(1) var indført en støtteordning for bomuldsproducenternes organisationer, og at der i så fald ville være tale om en dobbelt støtte. Alt dette peger i retning af, at Fischler er blevet dårligt informeret, eller at han ikke var klar over, at gyldighedsperioden for den nævnte forordning (EF) nr. 389/82 udløb for ni år siden, nemlig den 25. februar 1992. Dette var årsagen til, at spørgeren sammen med andre medlemmer fremsatte ovennævnte ændringsforslag i Landbrugsudvalget.

Vil Kommissionen på baggrund af ovennævnte unøjagtighed kunne erklære de pågældende ændringsforslag for antagelige?

Hvilke redskaber agter Kommissionen i benægtende fald at anvende for at støtte producentorganisationerne i forbindelse med den fælles markedsordning for bomuld?

(1) EFT L 51 af 23.2.1982, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. april 2001)

I medfør af protokol nr. 4, stk. 4, knyttet til akten vedrørende Grækenlands tiltrædelse ydes der støtte til at fremme oprettelsen af producentsammenslutninger og foreninger af sådanne og lette disses funktion.

De generelle regler i den pågældende støtteordning findes i Rådets forordning (EØF) nr. 389/82, i hvis artikel 1-3 bl.a. fastlægges et system til anerkendelse af producentsammenslutninger og foreninger af sådanne. Fællesskabet har således fra 1982 til 1992 tilskyndet til oprettelsen af disse, idet der i ordningen var fastlagt igangsætningsstøtte og investeringsstøtte, hovedsagelig til indkøb af høstmaskiner. Siden har både Grækenland og Spanien etableret en høstmaskinpark.

Med 1993 udløb fristen for gennemførelse af fælles foranstaltninger i henhold til forordning (EØF) nr. 389/82, hvorfor der ikke siden da er ydet støtte til denne type foranstaltning. Det skal imidlertid nævnes, at forordningen ikke er ophævet, og at reglerne om de pågældende organisationer, navnlig deres status og virksomhed, stadig er gældende.

I øvrigt skal det nævnes, at bomuld er støtteberettiget i henhold til de horisontale strukturforanstaltninger og miljøforanstaltninger inden for landbruget, som vedrører landbrug og fælles aktioner i de regioner, der dyrker den pågældende afgrøde.

I betragtning af, at det ikke synes berettiget at yde finansiel støtte to gange til dannelsen af disse producentsammenslutninger, og at deres virksomhed allerede indirekte støttes af bomuldsordningen og de horisontale foranstaltninger, har Kommissionen altså afvist de af det ærede parlamentsmedlem nævnte ændringsforslag 7, 8, 16 og 19.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0500/01

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(22. februar 2001)

Om: Dumpning af ammunition og radioaktivt affald i EU's farvande

Kommissionen er vel klar over, at hundrede tusinder af ton ammunition, bl.a. granater, bomber, landminer, håndgranater og fosforblus, før 1973 blev dumpet af den britiske regering i Det Irske Hav ved Beaufort's Dyke i havet sydvest for Skotland, og at lavradioaktivt affald også blev dumpet i Det Irske Hav i 1950'erne og 1960'erne.

Har Kommissionen kendskab til andre eksempler på dumpning af ammunition og radioaktivt affald i EU's farvande, og i bekræftende fald, hvilke materialer, hvilke steder og hvem var ansvarlig herfor?

Hvilke eventuelle foranstaltninger træffer Kommissionen for at sikre, at sådanne materialer ikke kan anrette skade på mennesker eller dyr og planter i havet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(11. maj 2001)

Som anført i svar på skriftlig forespørgsel E-4005/97 fra Allan Macartney(1) og P-2495/97 fra Patricia McKenna(2) er Kommissionen klar over, at der tidligere er dumpet radioaktivt affald ved Beaufort's Dyke og flere andre steder.

Mellem 1950 og 1963 blev der tillige dumpet lavradioaktivt affald i Den Engelske Kanal af Belgien og Det Forenede Kongerige, og der blev benyttet andre lokaliteter indtil 1982. Alle lokaliteter er opregnet i en rapport, som Kommissionen har udgivet, og som har titlen The radiological exposure of the population of the European Community from radioactivity in North European marine waters, project Marína (Radiation Protection 47, 1990).

Kommissionen har ikke yderligere oplysninger om dumpning af ammunition.

Marína-undersøgelsen er nu ved at blive ajourført. Der skal foretages en omfattende vurdering af udsættelsen for radioaktiv stråling som følge af dumpet fast materiale og udledning af radioaktivt spildevand i nordeuropæiske havområder. Det bliver en vigtig del af grundlaget for gennemførelse af den strategi under OSPAR-konventionen, som der opnåedes enighed om på ministermødet i Sintra i 1998.

Vurderingen bliver i vid udstrækning baseret på resultaterne af den overvågning af radioaktiviteten i marine prøver, som medlemsstaterne har udført i henhold til artikel 35 i Euratom-traktaten og meddelt til Kommissionen i henhold til artikel 36 deri.

Den nye Marína-undersøgelse skal omfatte eventuelle negative virkninger for den europæiske befolknings sundhed og for organismer i havet.

(1) EFT C 310 af 15.12.1998.

(2) EFT C 60 af 25.2.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0606/01

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(1. marts 2001)

Om: EU-kampagne mod børns dødsulykker

Ulykker er den væsentligste årsag til dødsfald blandt børn i de udviklede lande, og ifølge en rapport fra UNICEF vil 20 000 børn omkomme som følge af ulykker inden årets udgang. 40 % af de dødsfald, der sker blandt børn mellem 1 og 14 år i OECD-landene skyldes kvæstelser, som børnene pådrager sig ved ulykker.

De mest almindelige ulykker, der er årsag til dødsfald blandt børn, er trafikulykker, kvælnings- eller drukneulykker, forbrændinger, fald og forgiftninger.

Mener Kommissionen i betragtning af dette alarmerende høje antal dødsulykker blandt børn og i betragtning af de kampagner, som EU har gennemført mod andre plager, der hjemsøger vort samfund såsom cancer eller tobak, at den bør intensivere en EU-dækkende kampagne for at gøre befolkningen bevidst om de farer, som børn er udsat for, således at det alarmerende høje ulykkestal kan nedbringes kraftigt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(23. april 2001)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymring over det alt for høje antal børn mellem 1 og 14 år, der omkommer som følge af ulykker, navnlig trafikulykker. En fællesskabspolitik er nu under udvikling inden for EF-handlingsprogrammet vedrørende forebyggelse af personskader. Som et af de grundlæggende aspekter af forebyggelsen af ulykker vil Kommissionen i forbindelse med udformningen af en sådan politik sammen med medlemsstaterne udarbejde en strategi for, hvordan der skabes større opmærksomhed om problemet, så man kan begrænse dødsulykker, hvor børn er involveret.

Endvidere har beskyttelsen af børn og andre bløde trafikanter været en del af Kommissionens færdselssikkerhedspolitik siden begyndelsen af 1990'erne. Kommissionen er ved at udarbejde sin tredje handlingsplan vedrørende færdselssikkerhed, som skal dække perioden 2002-2010. Beskyttelsen af børn mod ulykker og oplysning med henblik på at forebygge ulykker er emner, som tages op i dette dokument.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0598/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(2. marts 2001)

Om: Folkeafstemning på Færøerne om øernes selvstændighed

Den danske regering truer med straks at indstille bloktilskuddet til Færøerne, hvis Færøerne slutter op om det færøske landsstyres selvstændighedsplan. Med dette initiativ vil Danmark sabotere det færøske landsstyres plan om at oprette en selvstændig stat omkring 2012.

Lørdag den 26. maj forelægger landsstyreformand Kallsberg befolkningen forslaget ved en folkeafstemning. Forslaget tilsigter en glidende overgang til selvstændighed kombineret med en gradvis nedsættelse af det danske bloktilskud. I 2012 skal det afgøres endeligt, om Færøerne skal være selvstændige efter 600 års dansk administration.

1. Hvad mener Rådet om den danske regerings trussel om straks at indstille bloktilskuddet til Færøerne, hvis Færøerne slutter op om landsstyrets selvstændighedsplan?

2. Mener Rådet, at den trussel er i overensstemmelse med princippet om god forvaltningsskik? Hvordan begrunder Rådet i bekræftende fald, at denne trussel skulle kunne forliges med princippet om god forvaltningsskik?

Svar

(30. maj 2001)

Rådet skal meddele det ærede parlamentsmedlem, at det ikke har kompetence til at besvare spørgsmål, der henhører under en EU-medlemsstats indenrigspolitik.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0202/01

af Charles Tannock (PPE-DE) og Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(2. februar 2001)

Om: Moms på udbedring af kirker

Anvender nogle medlemsstater en nedsat momssats på udbedring/vedligeholdelse af bygninger, der anvendes til afholdelse af gudstjenester? I bekræftende fald, hvilke bestemmelser gælder der for noget sådant?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. marts 2001)

Ifølge Kommissionens oplysninger er Irland den eneste medlemsstat, der i dag anvender en nedsat momssats på udbedring/vedligeholdelse af bygninger, der anvendes til afholdelse af gudstjenester.

Irland anvender en sats på 12,5 % på disse ydelser i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, litra e), i Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem(1). Ifølge den kan medlemsstater, som pr. 1. januar 1991 anvendte en reduceret sats på leveringer af andre goder og tjenesteydelser end de i bilag H anførte, anvende den reducerede sats på sådanne leveringer i overgangsperioden, forudsat at satsen ikke er lavere end 12 %.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977, direktiv senest ændret ved Rådets direktiv 2001/41/EF af 19. januar 2001 EFT L 22 af 24.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1262/01

af Simon Murphy (PSE) til Kommissionen

(19. april 2001)

Om: Forslag til direktiv om ædle metaller

Vil Kommissionen kategorisk nægte, at den har lagt pres på ansøgerlandene for at få dem til at medtage Kommissionens forslag til direktiv om genstande af ædle metaller (guld, sølv, platin og palladium), harmonisering af væsentlige krav (KOM(94) 267 - 1993/0472(COD)) i deres acquis communitaire-procedure?

Hvorledes vurderer Kommissionen de senest opnåede resultater i forbindelse med dette forslag til direktiv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(1. juni 2001)

Unionen har ikke i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne anmodet kandidatlandene om at efterkomme udkastet til direktiv om genstande af ædle metaller(1). Direktivforslaget er kun et udkast og er derfor endnu ikke en del af den gældende fællesskabsret. Tiltrædelsesforhandlingerne er centreret om de betingelser, hvorunder ansøgerlandene skal vedtage, gennemføre og håndhæve gældende fællesskabsret.

Kommissionen har imidlertid efter forespørgsel herom underrettet kandidatlandene om forslaget til direktiv samt om det ændrede forslag, som Kommissionen vedtog i 1994(2).

Kommissionen noterer sig, at siden 1998 har Rådet ikke drøftet dette forslag. I lyset af den nuværende situation vil dens tjenestegrene imidlertid undersøge, hvilke skridt der bør tages i så henseende.

(1) EFT C 318 af 25.11.1993.

(2) EFT C 209 af 29.7.1994.