SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1791/00

af Cristiana Muscardini (UEN) og Sergio Berlato (UEN) til Kommissionen

(8. juni 2000)

Om: Harmonisering af priserne på olieprodukter

Priserne på olieprodukter er som bekendt stadig meget forskellige fra stat til stat. En liter blyfri benzin koster i Grækenland 1 378 lire, mens den i Italien koster 1 946 lire, og en liter fyringsolie koster 752 lire i Østrig, men 1 544 i Italien. Disse tal refererer til den 1. december 1999. På nuværende tidspunkt er benzinprisen i Italien steget yderligere, og prisen på fyringsolie er nået op på 1 705 lire pr. liter. I Italien ligger priserne på disse produkter langt højere end det europæiske gennemsnit.

Kan Kommissionen oplyse følgende:

1. Hvad er grundene til denne forskel?

2. Kan der gennemføres et fælles marked for olieprodukter med så store prisforskelle?

3. Mener den ikke, at disse forskelle går ud over konkurrencedygtigheden og særlig rammer de lande og områder (f.eks. bjergområder, hvad angår fyringsolie), som er berørte af de høje priser?

4. Hvilke objektive hindringer er der eventuelt for at foreslå en harmonisering?

5. Hvorfor tages der i foranstaltningerne for ugunstigt stillede bjergområder ikke hensyn til de høje udgifter til brændsel i betragtning af de særlige klimatiske forhold?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(28. juli 2000)

1. Brændstofprisen er sammensat af tre hovedelementer: prisen på råolie, omkostningerne i forbindelse med raffinering og distribution, samt beskatningen. Det gælder generelt at forskelle i brændstofpriserne fortrinsvis skyldes forskelle i beskatningsgraden, og herunder navnlig den måde hvorpå medlemsstaterne anvender afgiftsbestemmelserne i Fællesskabets lovgivning i praksis. Forskelle i markedernes konkurrencestruktur kan også spille en rolle.

2. Fællesskabets ordning for energibeskatning har siden 1992 i hovedsagen været baseret på to direktiver om punktafgifter på olieprodukter, der blev udformet med henblik på etablering af det indre marked pr. 1.1.1993. Der er tale om to rådsdirektiver, 92/81/EØF(1) og 92/82/EØF(2), hvori der for olieprodukter blev fastsat et minimumsbeskatningsniveau med

gyldighed for hele Fællesskabet på grundlag af produktets brug (brændstof, industriel/kommerciel brug, fyringsolie). I praksis ligger beskatningsgraden i de fleste medlemsstater langt højere end det af Fællesskabet fastsatte niveau. Disse direktiver var et første skridt i bestræbelserne på at mindske de eksisterende forskelle i beskatningsgraden på energiomådet, og det forventedes at de ville blive opfulgt af andre foranstaltninger.

3. og 5. I artikel 8 i Rådets direktiv 92/81/EØF åbnes der mulighed for at man under afgiftsmæssig kontrol helt eller delvis kan fritage for afgiften på olieprodukter eller nedsætte denne for at tage hensyn til bl.a. miljøet eller konkurrenceevnen hos industri i dårligt stillede geografiske områder. Artikel 8, stk. 4, i Rådets direktiv 92/81/EØF giver medlemsstaterne mulighed for når Rådet træffer enstemmig afgørelse herom at give andre afgiftsfritagelser eller -lempelser end dem, der udtrykkeligt er fastsat i direktivet, på grundlag af specifikke overvejelser vedrørende foranstaltningen. Italien har hidtil fået tilladelse til at nedsætte afgiften på fyringsolie, LPG og andre olieprodukter til forbrug i visse regioner, herunder i særligt ugunstigt stillede områder(3).

4. Kommissionen har ikke for tiden planer om at fremsætte forslag til lovgivning om harmonisering af beskatningsniveauet for olieprodukter i medlemsstaterne. Kommissionen vedtog i 1997 et forslag til et nyt direktiv med henblik på omstrukturering af Fællesskabets energibeskatningsbestemmelser(4). Dette forslag indebærer forudsat det vedtages en modernisering af Fællesskabets system for beskatning af olieprodukter, idet det omfatter alle former for energi. Direktivet giver også Fællesskabet bedre muligheder for at få det fulde udbytte af enhedsmarkedet og realisere sine målsætninger på miljøområdet. Forslaget, der stadig er til drøftelse i Rådet, har været meget vanskeligt at få vedtaget fordi der kræves enstemmighed om skattemæssige spørgsmål.

(1) EFT L 316 af 31.10.1992.

(2) EFT L 331 af 23.12.1999.

(3) 1999/880/EF: Rådets beslutning af 17. december 1999 om bemyndigelse af medlemsstaterne til at anvende eller fortsat anvende de gældende punktafgiftsnedsættelser eller -fritagelser for visse typer mineralolie, når disse benyttes til særlige formål, i overensstemmelse med proceduren i direktiv 92/81/EØF EFT L 331 af 23.12.1999.

(4) EFT C 139 af 6.5.1997.