SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2688/02

af Benedetto Della Vedova (NI) til Kommissionen

(26. september 2002)

Om: Den Italienske Republiks krænkelse af Rådets direktiv af 2. april 1979 med regionen Lombardias lov nr. 18 af 7. august 2002

Med regionallov nr. 18 af 7. august 2002 har regionen Lombardia i jagtsæsonen 2002/2003 tilladt jagt på følgende vilde fuglearter beskyttet af direktiv 79/409/EØF(1):

- Passer italiae, passer montanus og sturnus vulgaris (italiensk spurv, skovspurv og stær) fra 1. september til 30. december, idet hver jæger har tilladelse til at nedlægge 20 stk. af hver art om dagen og op til 100 om året,

- fringilla coelebs og fringilla montifringilla (bogfinke og kvækerfinke) fra 15. september til 30. december, idet hver jæger har tilladelse til at nedlægge 5 stk. af hver art om dagen og op til 40 om året.

Ifølge Domstolen (dom af 17. maj 2001 i sag C-159/99) kræver fugledirektivets artikel 9, stk. 2, at en administrativ myndighed afgør i de tilfælde der falder inden for anvendelsesområdet for artikel 9, stk. 1 om betingelserne i henhold til stk. 1 er opfyldt, samt på hvilke steder og hvilke fugle der undtagelsesvis kan jages. De ansvarlige myndigheder i henhold til fugledirektivets artikel 9, stk. 2, skal derudover undersøge, hvorvidt der findes en anden tilfredsstillende løsning, der gør det muligt at løse det konkrete problem, uden at det er nødvendigt at meddele en undtagelse.

Den omtalte undtagelse er imidlertid indført ikke af en på forhånd udpeget administrativ myndighed i henhold til en forskriftsmæssig administrativ procedure, men direkte med regionallov nr. 18/2002. Tilstedeværelsen af de i direktivet krævede betingelser er således blevet fastslået som en ubestridelig retslig sandhed. Undtagelsen med hensyn til jagt på arterne fringilla coelebs og fringilla montifringilla, der er i åbenlys strid med direktivets artikel, stk. 1, litra c, begrundes med de to arters gode helbredstilstand.

Gennem denne regionallov tilsidesætter Den Italienske Republik sine forpligtelser i henhold til de grundlæggende traktater for Fællesskabet, idet det er uforeneligt med Fællesskabets retsorden, at en medlemsstat eller en af dens regionalmyndigheder for at unddrage sig fællesskabsretten vedtager retsakter med kort gyldighed og med et grundlæggende administrativt indhold.

Agter Kommissionen at indlede en procedure til konstatering af traktatbrud imod Den Italienske Republik, jf. EF-traktatens artikel 226, for krænkelse af direktiv 79/409/EØF som følge af regionen Lombardias lov nr. 18 af 7. august 2002?

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(11. november 2002)

I henhold til artikel 9 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle kan medlemsstaterne af følgende grunde fravige bestemmelserne i artiklerne 5, 6, 7 og 8, såfremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning:

a) - hensyn til den offentlige sundhed og sikkerhed

- af hensyn til sikkerheden for luftfarten

- for at forhindre omfattende skader på afgrøder, besætninger, skove, fiskeri- og vandområder

- for at beskytte flora og fauna

b) i forsknings- og undervisningsøjemed, for at genoprette og forny bestanden, samt for at muliggøre opdræt i forbindelse med de her nævnte formål

c) for på strengt kontrollerede betingelser at tillade selektiv indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af bestemte fuglearter i mindre mængder.

I undtagelsesbestemmelserne skal anføres:

- de arter, der er omfattet af undtagelserne

- de tilladte fangst- eller drabsmidler, -indretninger eller metoder

- de risikovilkår samt de omstændigheder med hensyn til tid og sted, under hvilke sådanne undtagelsesbestemmelser kan meddeles

- den myndighed, som har bemyndigelse til at erklære, at de fastsatte betingelser er opfyldt, og til at træffe afgørelse om, hvilke midler, indretninger eller metoder der kan bringes i anvendelse inden for hvilke grænser, og af hvilke personer

- den kontrol, der skal føres.

Set i lyset af det ovenstående må det bemærkes, at det nævnte direktiv ikke forhindrer medlemsstaterne i at tillade undtagelser via tidsbegrænsede ad hoc-retsakter, under forudsætning af, at disse opfylder betingelserne i artikel 9, stk. 1 og 2. Navnlig bør undtagelserne baseres på en erklæring fra den pågældende myndighed om, at de fastsatte betingelser er opfyldt.

I det foreliggende tilfælde vil Kommissionen, da den ikke kender noget til den situation, det ærede medlem har beskrevet, tage skridt til at indhente detaljerede informationer og inden for rammerne af de beføjelser, den har fået overdraget ved EF-traktaten sikre, at fællesskabslovgivningen overholdes.

Skulle Kommissionen få underretning om, at fællesskabsretten tilsidesættes i det foreliggende tilfælde, vil den som EF-traktatens vogter ikke tøve med at træffe de nødvendige foranstaltninger, herunder indlede overtrædelsesprocedurer efter EF-traktatens artikel 226, med henblik på at sikre, at de relevante fællesskabsbestemmelser efterkommes.