SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2621/02

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(12. september 2002)

Om: Fordele ved liberalisering og ulemper ved protektionisme

Kommissionen forelagde den 4. juli 2002 for 109 medlemslande i WTO et tilsvarende antal opfordringer til at begrænse eller fjerne hindringerne for bevægelsen af tjenesteydelser og at lette adgangen til disse markeder.

Kan Kommissionen oplyse følgende:

- indholdet i de fremsendte opfordringer og i de hidtil modtagne anmodninger og særlig de sektorer og lande, de er rettet til, og fra hvilke den har modtaget svar;

- har Kommissionen evalueret og fastslået omfanget af de fordele i form af øget eksport, som EU ville opnå efter en accept af de forelagte anmodninger? Hvor store er fordelene og tilsvarende omkostningerne i tilfælde af manglende accept for tredjelandene ved EU's godkendelse af deres anmodninger?

- har Kommissionen evalueret og fastslået omfanget af omkostningerne for udviklingslandene som følge af Fællesskabets protektionisme i landbrugssektoren samt omfanget af EU's udviklingsstøtte til disse lande? Hvor store er de yderligere omkostninger, der pålægges de europæiske forbrugere som følge af den manglende liberalisering af landbrugsmarkedet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(15. oktober 2002)

Fællesskabet og dets medlemsstater har forelagt deres oprindelige anmodninger inden for rammerne af forhandlingerne om tjenesteydelser for alle medlemmer af Verdenshandelsorganisationen (WTO) med undtagelse af de lande, som er parter i EØS-aftalen, kandidatlandene til Den Europæiske Union og de lande på Balkan, der er medlemmer af WTO.

Formålet med de oprindeligt forelagte anmodninger var forbedret markedsadgang inden for følgende sektorer: Erhvervsmæssige tjenesteydelser, forretningstjenester, telekommunikationstjenester, post- og telegramtjenester, bygningstjenester og tilsvarende tekniske tjenester, distributionstjenester, finansielle tjenesteydelser, transporttjenester, tjenesteydelser på energiområdet, tjenesteydelser på miljøområdet, tjenesteydelser for turisme og rejser, nyheds- og presseagenturtjenester. Generelt tager anmodningerne ikke sigte på at afvikle eller underminere de offentlige tjenesteydelser eller at privatisere statsejede virksomheder. Intet land har modtaget anmodninger vedrørende sundhedstjenester eller audiovisuelle tjenester, og kun De Forenede Stater vil modtage en meget begrænset og målrettet anmodning vedrørende højere uddannelse, som finansieres af private midler.

Det skal bemærkes, at de forelagte anmodninger indeholder visse tilpasninger, som har til formål at tilvejebringe en balance mellem Fællesskabets klare interesser og det pågældende lands udviklingsniveau. Generelt set tilstræber Fællesskabet forpligtelser inden for færre sektorer og for færre tjenesteydelsesformer, når det gælder de mindst udviklede lande, og ønsker ligeledes forpligtelser vedrørende markedsadgang i et mindre antal sektorer. Yderligere oplysninger om anmodningerne er til rådighed på Generaldirektoratet for Handels website(1).

Hvad angår de oprindelige anmodninger til Fællesskabet fra tredjelande, er der modtaget anmodninger fra følgende nitten lande: Argentina, Australien, Brasilien, Canada, Kina, Egypten, Hongkong, Japan, Korea, Mauritius, Mexico, New Zealand, Panama, Paraguay, Singapore, Schweiz, Taiwan, Uruguay, De Forenede Stater. Kommissionen ønsker stadig at analysere disse, men en første undersøgelse viser, at de indgivne anmodninger alle vedrører servicesektorer, der er omfattet af den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS), selv om de åbenbart varierer fra land til land med hensyn til rækkevidde og ambitionsniveau.

Eftersom det er vanskeligt at måle handelsstrømmen inden for tjenesteydelser, er statistikken over denne endnu ikke så detaljeret som statistikken over handelen med varer. Dette gør det svært at bedømme de nøjagtige fordele eller omkostninger, som det ærede medlem anmoder om. De fleste undersøgelser, som er gennemført af organisationer som Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), Verdensbanken og Verdenshandelsorganisation, viser imidlertid ofte, at fordelene ved en liberalisering af tjenesteydelser er væsentlig højere end ved en liberalisering af handelen med varer. Dette skyldes delvis den kendsgerning, at det nuværende beskyttelsesniveau for liberaliseringen af tjenesteydelser er højere, og at en liberalisering af denne handel også giver yderligere afsmitningsfordele som følge af de kapital- og arbejdskraftbevægelser, den nødvendigvis afstedkommer. For at det ærede medlem kan få en god oversigt over de empiriske undersøgelser, der er gennemført af de økonomiske virkninger af liberaliseringen, skal Kommissionen henvise til et baggrundsnotat fra WTO's sekretariat fra den 29. maj 1998(2).

Kommissionen har kendskab til, at der er foretaget eksterne undersøgelser, og har ligeledes gennemført egne undersøgelser, der omfatter både omkostninger og fordele for udviklingslandene ved Fællesskabets landbrugspolitik.

Fællesskabet er det absolut største marked i verden for produkter med oprindelse i udviklingslandene, hvilket især skyldes de handelspræferencer, som bevilges udviklingslandene. I perioden 1997-1999 importerede Fællesskabet landbrugsprodukter fra udviklingslandene til et gennemsnitligt beløb på 35,5 mia. USD. Dette er mere end De Forenede Stater, Japan, Canada, Australien og New Zealand tilsammen. I 2000 kom 62,5 % af landbrugsimporten til Fællesskabet fra udviklingslandene. Endvidere viser en nylig undersøgelse (2002) udført for WTO, at 70 % af Fællesskabets import fra udviklingslandene og næsten al

import fra de mindst udviklede lande blev indført toldfrit. Det af Rådet i februar 2001 godkendte alt undtagen våben- initiativ og det arbejde, der udføres for at gøre de eksisterende præferenceordninger mere stabile og forudsigelige (de nært forestående forhandlinger om økonomiske partnerskabsaftaler med landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) samt den generelle præferenceordning), viser velvilje til at konsolidere denne holdning. På multilateralt niveau vidner fleksibilitet, præferencer og teknisk bistand om forpligtelsen til en særlig og differentieret behandling, og Fællesskabet deltager desuden i forhandlinger for at styrke disse bestemmelser.

Hvad angår udviklingsbistand, yder Fællesskabet allerede ca. 55 % af den samlede offentlige udviklingsbistand og mere end 2/3 af alle subsidier. I 2000 har Kommissionen bevilget 8,4 mia. EUR og udbetalt 4,9 mia. EUR i udviklingsbistand.

Gennem et nyt initiativ planlægges også teknisk ad hoc-bistand til fremme af faktisk adgang til verdenshandelen.

Kommissionen er klart forpligtet til at fortsætte den fælles landbrugspolitik og forhandler om yderligere liberalisering af handelen inden for rammerne af WTO. Forelæggelsen af midtvejsevalueringen er et klart skridt fremad med sigte på at mindske handelsfordrejninger og imødekomme de europæiske borgeres forventninger på områder som miljøforbedring, fødevaresikkerhed og dyrevelfærd.

(1) http://europa.eu.int/comm/trade/.

(2) S/C/W/26/Add.1.