ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1756/03

af Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) til Rådet

(27. maj 2003)

Om: Eventuelt magtmisbrug

I den seneste tid er der på ny indtruffet episoder ved grænsen til de portugisiske territorialfarvande, efter at spanske fiskerbåde var trængt ind i disse. Denne forseelse, der desværre sker jævnligt, besvares af de portugisiske myndigheder med beskydninger og andre voldsomme og helt uforholdsmæssige midler, så meget mere som der er tale om to nabolande, der begge er medlemmer af EU.

Mener Rådet ikke i betragtning af ovennævnte og under henvisning til artikel 49 i EU's charter om grundlæggende rettigheder, der omhandler legalitetsprincippet og princippet om proportionalitet mellem lovovertrædelse og straf, at denne voldsomme reaktion ikke står i et rimeligt forhold til overtrædelsen? Hvorledes mener Rådet i bekræftende fald, at man kan kontrollere dette magtmisbrug i EU?

Svar

(2. oktober 2003)

Som det ærede parlamentsmedlem vil vide, vedtog Rådet på samlingen i december 2002 et nyt sæt regler om kontrol og håndhævelse i forbindelse med forordningen om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne, der er et led i den fælles fiskeripolitik. Ifølge disse regler skal medlemsstaterne kontrollere de aktiviteter, der er omfattet af den fælles fiskeripolitik, og som udøves på deres område eller i farvande under deres højhedsområde eller jurisdiktion.

Rådet er ikke bekendt med de episoder mellem spanske fiskere og portugisiske myndigheder, som det ærede parlamentsmedlem henviser til. Rådet fører ikke tilsyn med anvendelsen af fællesskabsretten og national ret.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2225/03

af Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(2. juli 2003)

Om: Finansiering af miljømærker

EU's miljømærkningordning er ligesom flere nationale ordninger i mange tilfælde en succes. Men EU's miljømærkeordning kunne være mere udbredt, og jeg er bl.a. blevet gjort opmærksom på, at finansieringsmodellen muligvis kan designes bedre.

Afgiften eller virksomhedernes bidrag for tildeling og anvendelse af EU's miljømærke er sat lavt, hvilket tilskynder virksomheder til at forsøge at deltage i ordningen. I nogen tilfælde dækker virksomhedernes bidrag dog ikke de med ordningen forbundne reelle omkostninger. Offentlige systemer i medlemsstaterne pålægges gennem ordningen at tilbyde sagsbehandling og andre tjenester. Det kan betyde, at visse lande nedprioriterer dette arbejde og dermed ikke fremmer miljøets, forbrugernes og virksomhedernes interesser.

Kan Kommissionen derfor redegøre for, om der påtænkes eller er gennemført analyser af alternative finansieringsmodeller for miljømærkeordningen, herunder højere virksomhedsfinansiering, EU-tilskud til medlemslandes forvaltning af ordningen eller andre tiltag, der kan fremme medlemslandenes vilje til at fremme ordningen? Hvordan vurderer Kommissionen udviklingen generelt på området, og hvilke tiltag forventes gennemføret fremover?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. august 2003)

De forskellige parter, der er involveret i fremme af miljømærket (medlemsstaterne, Kommissionen, kompetente myndigheder og interessegrupper), lægger megen vægt på dets markedsføring og fremme og har oprettet en markedsføringsgruppe til at koordinere fremstødsaktiviteter. Der er planlagt en oplysningskampagne til 2004, som skal bidrage til at gøre ordningen mere synlig.

Som allerede nævnt i svaret på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-2241/02(1), er der delte meninger i spørgsmålet om gebyr. Kommissionen har hørt de berørte parter under udarbejdelsen at den seneste revision af beslutningen om fastsættelse af gebyrer og foreslået en struktur, der består af et gebyr ved ansøgning og et årsgebyr. Afprøvnings- og verifikationsomkostninger er ikke inkluderet heri. Kommissionen har ikke til hensigt at ændre denne gebyrstruktur yderligere.

Kommissionen har imidlertid igangsat en almen drøftelse af revision af ordningen i den såkaldte Policy Group under Den Europæiske Unions Miljømærkenævn (EUEB) med henblik på yderligere at forbedre ordningen og inddragelsen af medlemsstater. De dette arbejde befinder sig i indledningsfasen, er der endnu ikke truffet nogen beslutninger. Arbejdet i Policy Group kan følges på følgende netsted: (http://europa.eu.int/comm/environment/ecolabel/background/pm_managementgroups.htm

policy).

(1) EFT C 309 E af 12.12.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0040/03

af Bert Doorn (PPE-DE) til Kommissionen

(21. januar 2003)

Om: Midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien

Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002(1) af 27. juni 2002 vedrører en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien(2). I denne forordning gælder de definitioner, der anføres i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1540/98(3). Desuden gælder yderligere definitioner.

Ifølge artikel 3 i forordning (EF) nr. 1540/98 må der således ikke ydes kontraktbaseret driftsstøtte til skibsbygningsindustrien i forbindelse med kontrakter, der er indgået efter 1. januar 2001. Som en særlig og midlertidig foranstaltning med henblik på at støtte skibsbygningsindustrien i forbindelse med markedssegmenter, hvor der er tale om betragtelige skader og alvorlige ulemper som følge af illoyal koreansk konkurrence, godkendes den defensive ordning for bestemte markedssegmenter, men kun for en kort og begrænset periode.

Er Kommissionen bekendt med, at definitionerne i forordning (EF) nr. 1177/2002 er formuleret på en sådan måde, at de kan tolkes forskelligt i de forskellige medlemsstater?

Er Kommissionen bekendt med, at det er muligt at fortolke forordningens tekst sådan, at der kan ydes støtte til mistede ordrer?

Hvad vil Kommissionen gøre ved dette problem?

(1) EFT L 172 af 2.7.2002, s. 1.

(2) Denne forordning er udstedt inden for rammerne af Rådets forordning (EF) nr. 1540/98 af 29.6.1998 om støtte til skibsbygningsindustrien.

(3) EFT L 202 af 18.7.1998, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(6. marts 2003)

Kommissionen finder, at definitionerne i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 af 27. juni 2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien er tilstrækkelig klare og præcise. Definitionerne afspejler standarddefinitionerne inden for skibsbygningsindustrien og er i høj grad baseret på de standarder, der anvendes i Lloyds register.

Det fremgår desuden af den midlertidige defensive ordning, at der kun kan ydes støtte i forbindelse med kontrakter, der går til værfter i Fællesskabet, der har konkurreret med et koreansk værft, der har tilbudt en lavere pris.

Kommissionen vil sikre, at kravene i den midlertidige defensive ordning bliver opfyldt i forbindelse med gennemførelsen af ordninger og individuel støtte, der ydes under den midlertidige defensive ordning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1802/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(28. maj 2003)

Om: Flypassagerers helbred

Kan Kommissionen oplyse, hvor mange der er døde i EU som følge af flynedstyrtninger hvert år i de sidste fem år? Kan den ligeledes oplyse, hvor mange dødsfald der skyldes lufttransport på andre måder (f.eks. som følge af dyb venøs trombose)? Mener Kommissionen, at den prioriterer sundhedsanliggender i forbindelse med flytransport tilstrækkelig højt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(10. juli 2003)

Antallet af passagerer, der er omkommet under flyvning med EU-flyselskaber, er som følger:

- 1998: 46

- 1999: 56

- 2000: 100

- 2001: 111

- 2002: 18

(Kilde: Airclaims)

Hvad angår dødsfald som følge af dyb venøs trombose i forbindelse med flytransport, kan dette ikke vurderes på indeværende tidspunkt. Dyb venøs trombose er knyttet til en række faktorer, og vi kan ikke ud fra de foreliggende oplysninger skelne lufttransport fra de andre faktorer. Kommissionen medfinansierer imidlertid for tiden undersøgelser i WHO's regi, der skal belyse forbindelsen mellem dyb venøs trombose og lufttransport. Resultaterne af disse undersøgelser, som ventes at foreligge i begyndelsen af 2005, skulle give os konklusioner om denne mulige forbindelse. Samtidig har Kommissionen indledt undersøgelser af kabineluftens kvalitet og af flypersonalets helbred med henblik på opstilling af mulige standarder.

Ud over disse initiativer bidrager Kommissionen til et arbejdsprogram iværksat af European Civil Aviation Conference om luftpassagerers helbred; programmet omfatter indsamling af data om sygdomstilfælde og harmonisering af lægehjælp til passagererne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0465/03

af Philip Bradbourn (PPE-DE) til Kommissionen

(17. februar 2003)

Om: Nomenklatur for statistiske territoriale enheder

Kan Kommissionen i lyset af offentliggørelse af den fælles holdning om indførelse af en fælles nomenklatur for statistiske territoriale enheder og bilaget hertil redegøre for Gibraltars stilling i forbindelse med denne nomenklatur, og i benægtende fald forklare hvorfor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Mr Solbes Mira

(14. marts 2003)

NUTS er kun gældende for medlemsstaternes økonomisk område som defineret med henblik på gennemførelse af bestemmelserne om bruttonationalindkomsten i markedspriser og det europæiske nationalregnskabssystem jf. Kommissionens beslutning 91/450/EØF, Euratom af 26. juli 1991

om fastlæggelse af medlemsstaternes områder med henblik på gennemførelse af artikel 1 i Rådets direktiv 89/130/EØF, Euratom om harmonisering af fastlæggelsen af bruttonationalindkomsten i markedspriser(1).

Gibraltar er ikke en del af det økonomiske område i henhold til gennemførelsesbestemmelserne til denne beslutning og indgår derfor ikke i NUTS-nomenklaturen.

(1) EFT L 240 af 29.8.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2294/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(11. juli 2003)

Om: Europæisk charter om børn indlagt på hospital

I april stillede jeg et spørgsmål (E-1464/03(1)) om dette emne. Medlem af Kommissionen, David Byrne, svarede som det fremgår af svaret fra den 11. juli, der nu er offentliggjort.

Svaret indeholdt dog intet om det forhold, at Europa-Parlamentet allerede i en betænkning(2), som vedtoges i maj 1986 direkte havde opfordret Kommissionen til at forelægge et forslag til et europæisk charter om patienters rettigheder samt et europæisk charter om børn indlagt på hospital.

Det fremgår heller ikke af Kommissionens svar, at denne utvetydige anmodning fra Parlamentets side stadig ikke er blevet imødekommet ligesom der ikke er blevet svaret på den efter sytten år!

Kommissionen bedes derfor besvare følgende: Indebærer svaret fra medlem af Kommissionen, David Byrne, på min tidligere forespørgsel om samme emne (E-1464/03), at Kommissionen bevidst hverken imødekommer eller har til hensigt at imødekomme denne anmodning, som er vedtaget på Europa-Parlamentets plenarmøde?

(1) EFT C 280 E af 21.11.2003, s. 152.

(2) EFT C 148 af 16.6.1986, s. 37.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(22. august 2003)

Kommissionen har i sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-1464/03 allerede forklaret, at Fællesskabet ikke har kompetence til at fremsætte forslag til et europæisk charter om patienters rettigheder samt et europæisk charter om rettighederne for børn indlagt på hospital.

Vedtagelsen af en parlamentsbeslutning ændrer ikke ved EU's kompetencer. Ifølge teksten i den nuværende traktat er behandlingen af børn indlagt på hospital og deres rettigheder udelukkende medlemsstaternes kompetence. Kommissionen kan derfor ikke træffe foranstaltninger på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1003/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(27. marts 2003)

Om: Terni Kommunes udnyttelse af midler fra det decentraliserede samarbejdsprogram

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Terni Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til støtte for bæredygtige udviklingsaktioner og -initiativer iværksat af fællesskabsoperatører i samarbejde med udviklingslandene.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Terni Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra det decentraliserede samarbejdsprogram?

2. om Terni Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnierpå skriftlige forespørgsler E-0831/03, E-0893/03, E-0991/03, E-0992/03,E-0993/03, E-0994/03, E-0995/03, E-0996/03, E-0997/03, E-0998/03,E-0999/03, E-1000/03, E-1001/03, E-1002/03 og E-1003/03

(6. maj 2003)

EU's vigtigste programmer for decentralt samarbejde er dem, der medfinansieres inden for enhedsprogrammeringsdokumenterne eller Interreg-programmerne under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU).

Kommissionen henviser desangående det ærede medlem til svarene på skriftlig forespørgsel nr. E-0834/03, E-1118/03, E-1119/03, E-1120/03, E-1121/03, E-1122/03, E-1123/03, E-1124/03 og E-1125/03. For Interreg-samarbejdsprogrammerne er den myndighed, der er ansvarlig for koordineringen på nationalt plan, Ministeriet for Infrastruktur og Transport.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0308/03

af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen

(4. februar 2003)

Om: Bedrageri på internationalt plan inden for bygge- og anlægsvirksomhed

Af rapporter for nylig fremgår det, at ikke alene nederlandske bygge- og anlægsvirksomheder men også bygge- og anlægsvirksomheder i andre medlemsstater, som f.eks. i Tyskland og Belgien, har været involveret i bedrageri inden for bygge- og anlægsvirksomhed. De nederlandske virksomheder har også været involveret i illegale pris- og arbejdsaftaler i andre medlemsstater. Der har været tale om systematiske kartelaftaler, prisaftaler og/eller dokumentfalsk, hvilket har ført til, at priserne er blevet skruet i vejret, og til illegal deling af markedet. Disse fremgangsmåder har påført myndighederne og således skatteyderne i forskellige medlemsstater alvorlige skader. En sådan grænseoverskridende karteldannelse er i modstrid med den europæiske lovgivning.

Har Kommissionen kendskab til denne situation?

I bekræftende fald mener Kommissionen da, at der her er tale om grænseoverskridende karteldannelse, som er i modstrid med den europæiske lovgivning på konkurrenceområdet, og at der i den forbindelse bør træffes foranstaltninger?

I bekræftende fald hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe over for de pågældende bygge- og anlægsvirksomheder? Hvorledes vil man holde de pågældende parter skadesløse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(6. marts 2003)

Kommissionen har via de nederlandske konkurrencemyndigheder (NMa) og medierne fået kendskab til, at der forekommer tilfælde af (påstået) bedrageri og ulovlige prisaftaler i bygge- og anlægssektoren i Nederlandene. Den har ligeledes erfaret, at ikke-nederlandske virksomheder skulle være involveret i denne praksis på det nederlandske marked, og at nederlandske virksomheder anvender samme praksis på udenlandske markeder.

I tilfælde hvor ulovlige prisaftaler krænker EF-traktatens artikel 81, kan enten Kommissionen eller de nationale myndigheder skride ind. De nederlandske myndigheder kan også benytte national lovgivning, selv når handelen mellem medlemsstaterne berøres.

NMa er ved at undersøge et antal af disse sager og holder Kommissionen regelmæssigt underrettet om undersøgelsernes forløb.

Kommissionen træffer foranstaltninger på grundlag af pålidelige oplysninger om et kartel, der involverer et væsentligt element af samhandel mellem medlemsstaterne, eller den sikrer sig, at de nationale myndigheder gør det.

Der findes ikke i EU-lovgivningen bestemmelser om erstatning til parter, der har lidt skade som følge af karteller. Både private og offentlige parter kan imidlertid på grundlag af nationale procedurer anlægge civilt søgsmål mod ulovlige prisaftaler. Kommissionen opmuntrer hertil, fordi det er et yderligere middel til at sikre overholdelsen af Fællesskabets konkurrenceregler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2073/03

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(24. juni 2003)

Om: Invaliditetsydelse

Som svar på mit tidligere spørgsmål P-3184/02(1) erklærede Anna Diamantopoulou, medlem af Kommissionen, at Kommissionen overvejer et forslag til en retsakt om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71(2), og navnlig dennes bilag IIa. Hun sagde tillige, at forslaget ville blive drøftet inden sommeren 2003.

Kan Kommissionen oplyse, om dette forslag er blevet drøftet, resultaterne, og på hvilke områder mine vælgere vil blive berørt af disse fremskridt?

(1) EFT C 242 E af 9.10.2003, s. 48.

(2) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(8. juli 2003)

Kommissionen har forberedt et forslag til lovgivning vedrørende forskellige ændringer af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, bl.a. bilag IIa hertil. Et af målene med dette forslag er at fjerne ydelser fra bilag IIa, som ikke opfylder kriterierne om at være særlige og ikke-bidragspligtige som defineret af Domstolen. Det ventes, at Kommissionen vedtager dette forslag inden juli 2003 og derefter forelægger det for Rådet og Parlamentet.

Når forslaget er vedtaget, vil det blive offentliggjort i EUT, som er tilgængelig i papirform og online.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1644/03

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(16. maj 2003)

Om: Handicapparkering i EU

Kan Kommissionen oplyse, hvorledes reglerne er for handicapparkering i EU? Hvilke præcise regler anvendes? Hvor kan enkeltpersoner med et handicapparkeringsskilt parkere? Findes der begrænsninger i anvendelsen af denne facilitet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(27. juni 2003)

Fællesskabsmodellen for parkeringskortet for bilister med handicap er blevet gradvist indført i EU i henhold til Rådets henstilling 98/376/EF af 4. juni 1998 om parkeringskort for mennesker med handicap(1).

I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet blev det i henstillingen slået fast, at medlemsstaterne fortsat selv skal være ansvarlige for at fastsætte betingelserne for udstedelse af parkeringskort. Det fastsættes således i artikel 1 i Rådets henstilling, at medlemsstaterne skal indføre parkeringskort i overensstemmelse med de gældende nationale bestemmelser og på grundlag af den ensartede fællesskabsmodel, der er beskrevet i bilaget til Rådets henstilling.

Det fremgår tydeligt af henstillingen, at medlemsstaterne selv er ansvarlige for at udstede kortene, og at de nationale myndigheder er bedst placeret til at give brugerne oplysninger om, hvorledes kortet skal anvendes.

Når det bruges, skal kortet normalt anbringes forrest i køretøjet, således at kun forsiden af kortet er synligt med henblik på kontrol.

Med det nye kort skal indehaveren angive en række personoplysninger på bagsiden af kortet og ikke på forsiden. Der tages således højde for visse personers bekymring for, at en sådan offentliggørelse af deres navne kunne være en trussel mod deres sikkerhed.

(1) EFT L 167 af 12.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1194/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(1. april 2003)

Om: Livorno Kommunes udnyttelse af midler fra sportsprogrammet for handicappede

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen over de midler, der var stillet til rådighed af EU.

Det fremgår af denne opgørelse, hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation, for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Livorno Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til at integrere handicappede via sporten.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse følgende:

1. har Livorno Kommune har projekter i håb om at opnå støtte fra sportsprogrammet for handicappede?

2. har Livorno Kommune fået bevilget støtte til disse projekter?

3. er de pågældende midler blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnierpå skriftlige forespørgsler E-0860/03, E-0885/03, E-1191/03, E-1192/03,E-1193/03, E-1194/03, E-1195/03, E-1196/03, E-1197/03, E-1198/03,E-1199/03, E-1200/03, E-1201/03, E-1202/03 og E-1203/03

(23. april 2003)

Kommissionen er slet ikke i tvivl om, at sport spiller en vigtig rolle for handicappedes integrering, men den råder ikke over noget særligt program på dette område.

Hvad angår Den Europæiske Fond for Regionaludviklings eventuelle medfinansiering af projekter i nævnte italienske kommuner, anmodes det ærede medlem om at læse Kommissionens svar på hendes skriftlige forespørgsler E-0834/03(1), E-1118/03(2), E-1119/03(3) til E-1124/03 og E-1125/03(4).

(1) EUT C 280 E af 21.11.2003, s. 96.

(2) Se side 160.

(3) EUT C 268 E af 7.11.2003, s.172.

(4) EUT C 280 E af 21.11.2003, s. 117.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1834/03

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(2. juni 2003)

Om: BSE

Kan Kommissionen give oplysninger om Den Europæiske Unions statistikker om BSE-prøver af kvæg

a) på mellem 30 og 36 måneder

b) på mellem 27 og 30 måneder siden 2000?

Hvor mange stykker kvæg blev der testet i hver medlemsstat i kategori a) og b)?

Hvor mange var positive i hver medlemsstat i kategori a) og b)?

Hvor store økonomiske udgifter har hver enkelt medlemsstat haft som følge af BSE-epidemien?

Hvor store udgifter har Den Europæisk Union haft?

Hvilke planer er der for den fremtidige politik på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(7. juli 2003)

I løbet af 2001 og 2002 blev der i EU testet ca. 1,5 mio. stykker kvæg på mellem 31 og 36 måneder og 2,9 mio. stykker kvæg på mellem 25 og 30 måneder. Heraf var fire prøver positive. Antallet af prøver, som blev testet i hver medlemsstat og resultaterne heraf, er anført i nedenstående tabel.

EU har bidraget med 209 mio. EUR til kontrolprogrammet, som blev gennemført i 2001 og 2002. Der er afsat ca. 90 mio. EUR til dette formål i 2003. Der blev i 2001-2002 brugt næsten 1 mia. EUR til forskellige opkøbsordninger i forbindelse med BSE, såsom opkøb med henblik på destruktion (247 mio. EUR), den særlige opkøbsordning (264 mio. EUR) og ordningen for kreaturer på over 30 måneder (488 mio. EUR). Endelig blev der brugt omkring 420 mio. EUR til intervention i oksekødsektoren i 2001-2002.

Kommissionen har ikke tal for de enkelte medlemsstaters økonomiske udgifter som følge af BSE-epidemien.

Foranstaltningerne til at kontrollere BSE og beskytte forbrugernes sundhed revideres til stadighed på baggrund af nye videnskabelige oplysninger, udviklingen af nye kontrolmetoder og resultaterne af de forskellige tilsyn. På grundlag af disse informationer fremsætter Kommissionen de nødvendige forslag.

>TABELPOSITION>