ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1420/96 af Joan Vallvé (ELDR) til Kommissionen (6. juni 1996)

Om: Behandling af fast byaffald i den autonome region Valencia

Den autonome region Valencia staar over for et alvorligt miljoeproblem paa grund af den enorme produktion af fast byaffald og mangelen paa egnede anlaeg til at behandle dette affald korrekt.

Den mangel paa forudseenhed, som de kompetente myndigheder i den autonome region har udvist ved at se bort fra forudsigelserne i dokument SEK(89)0943 om en faellesskabsstrategi for affaldsbehandling, skaber enorme problemer, der for saa vidt angaar Basseta Blanca-lossepladsen (ved Riba-roja i den autonome region Valencia) 30 km fra byen Valencia kan udgoere en mulig trussel mod folkesundheden, hvilket fremgaar af tekniske rapporter fra kommunalforvaltningen i Riba-roja del Túria.

Lossepladsen, der blev taget i brug i 1984, og som efter planen skulle give plads til i alt 299.080 m3 affald over 17 maaneder, har i loebet af de 12 aar modtaget mere end 3.932.000 m3 fast byaffald uden nogen form for behandling. Det er uvist, hvornaar lossepladsen kan lukkes.

Kan Kommissionen oplyse, om regeringen i den autonome region Valencia har fremlagt planer, der kan afhjaelpe problemet med det faste byaffald og helt konkret loese problemet med Basseta Blanca-lossepladsen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (26. juli 1996)

I medfoer af artikel 7 i Raadets direktiv 75/442/EOEF ((EFT L 194 af 25.7.1975. )) om affald, aendret ved Raadets direktiv 91/156/EOEF ((EFT L 78 af 26.3.1991. )), skal medlemsstaterne paalaegge myndighederne at udarbejde en eller flere affaldshaandteringsplaner og underrette Kommissionen herom.

Indtil nu har Spanien kun meddelt én plan, nemlig den nationale plan for farligt affald (1995-2000). Kommissionen har ikke modtaget planer for andre typer affald og saaledes heller ikke for byaffald i Valencia.

Kommissionen har indledt procedurer mod Spanien for manglende opfyldelse af pligten til at meddele foranstaltninger til gennemfoerelse af direktiv 91/156/EOEF, og sagen er nu indbragt for Domstolen.

Kommissionen har ikke kendskab til lossepladsen i Basseta Blanca, som det aerede medlem omtaler. For at faa klarhed over sagen vil Kommissionen anmode Spanien om yderligere oplysninger og paa dette grundlag overveje, hvilke skridt der boer tages.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1650/96 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (24. juni 1996)

Om: Rester af phtalater i babymad

1. Hvordan vurderer Kommissionen den kendsgerning, at der i britisk babymad er fundet rester af phtalater, der anvendes til at opbloede PVC?

2. Hvilke undersoegelser er der gennemfoert, som har vist belastningen med phtalater? Kan Kommissionen forelaegge disse dokumenter for forespoergeren?

3. I hvilke britiske maelkeprodukter til spaedboern er der maalt hoeje koncentrationer af phtalater? Er der ogsaa foretaget saadanne maalinger i babymad uden for Storbritannien? I hvilke andre lande i EU markedsfoeres de paagaeldende produkter?

4. Hvilke direkte og indirekte lang-, mellem- og kortfristede sundhedsrisici er der tale om for spaedboern, der mades med disse forurenede produkter?

5. Hvilke foranstaltninger har Storbritannien truffet for at fjerne de paagaeldende produkter fra markedet?

6. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at ivaerksaette for at hindre markedsfoeringen af den forurenede babymad i alle EU's lande og beskytte spaedboern i hele EU mod indtagelse af disse produkter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (29. juli 1996)

Det aerede medlem henvises til Kommissionens kombinerede besvarelse af skriftlig forespoergsel E-1593/96 fra Fru Crawley og E-1778/96 ((EFT C 322 af 28.10.1996, s. 87 )) fra Hr. White.

Kommissionen fremsender ogsaa udtalelsen fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, som der henvises til i svaret, direkte til det aerede medlem og til Parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1321/96 af Felipe Camisón Asensio (PPE) til Kommissionen (3. juni 1996)

Om: Aftale mellem Faellesskabet og USA om civil luftfart

I forbindelse med den aktuelle diskussion om retningslinjerne for Den Europaeiske Unions eksterne forbindelser med USA inden for civil luftfart:

1. Hvilke fordele ville det ifoelge Kommissionen give at indgaa en aftale baseret paa en global synsvinkel, som ikke kun omfatter liberaliseringen af den oversoeiske trafik, men ogsaa fastsaettelsen af faelles standarder med hensyn til konkurrence, offentlig stoette, kontrol af lufttrafikken, sikkerhed og miljoebeskyttelse?

2. Hvad mener Kommissionen om tanken om et faelles EU/USA-luftrum i lyset af de mange forskellige bilaterale »open skies«-aftaler mellem landene?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (9. juli 1996)

Som det aerede medlem sikkert ved, besluttede Raadet den 17. juni at give Kommissionen befoejelse til at aabne forhandlinger om civil luftfart med De Forenede Stater paa Faellesskabets vegne.

En global aftale mellem Faellesskabet og De Forenede Stater goer det muligt for luftfartsselskaberne at udvikle deres aktiviteter inden for en retlig ramme, der garanterer lige betingelser for loyal konkurrence tvaers over og paa begge sider af Atlanterhavet.

Eksisterende nationale bilaterale aftaler er for begraensede til at kunne omfatte vigtige spoergsmaal som f.eks. konkurrencebestemmelser, ejerskab samt kontrol med og adgang til lufthavne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1583/96 af Marianne Eriksson (GUE/NGL) til Kommissionen (24. juni 1996)

Om: Radioaktivt affald

De britiske atomenergimyndigheder (Atomic Energy Authorities - UKAEA) agter at udvide behandlingen af radioaktivt affald, hvilket vil foere til oegede radioaktive udslip ved Dounreay. Med havstroemmen foeres disse radioaktive udslip bl.a. til den svenske kyst, hvilket medfoerer yderligere negative konsekvenser for sundhed, miljoe, turisme osv. Den svenske vestkyst er i forvejen haardt ramt som foelge af dumpning i Nordsoeen.

Den planlagte udvidelse af bearbejdningen af radioaktivt affald kan ske med affald fra Rusland. Dette affald maa transporteres pr skib enten via OEstersoeen eller fra Murmansk. En eventuel ulykke ville vaere ensbetydende med en miljoekatastrofe i OEstersoeen og dens kyststater.

Det er et anliggende af international interesse, da der er tale om miljoe- og sundhedsrisici og fare for radioaktiv forurening for andre lande.

Hvad agter Kommissionen at goere for at forhindre, at den planlagte udvidelse af bearbejdelsen af radioaktivt affald ved Dounreay ikke gennemfoeres?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (1. august 1996)

Udledninger fra Dounreay-anlaegget kontrolleres efter bestemmelserne i en tilladelse, der udstedes efter Det Forenede Kongeriges 'Radioactive Substances Act'. Det formodes, at det med hensyn til anlaeggets spildevandsudledninger er usandsynligt, at de tilladte graenser foroeges. Det Forenede Kongeriges myndigheder skal sikre, at de doser, de mest udsatte i den lokale befolkning modtager, forbliver inden for de graenser, der er fastsat i faellesskabslovgivningen. Paa dette grundlag er det klart, at eventuelle straalingsvirkninger paa Sveriges vestkyst vil vaere ubetydelige.

Kommissionen soeger desuden at sikre, at medlemsstaterne overholder betingelserne i de grundlaeggende sikkerhedsnormer ifoelge Raadets direktiv 80/836/Euratom ((EFT L 246 af 17.9.1980. )). Der er ingen tegn paa, at Det Forenede Kongerige ikke opfylder forpligtelserne i dette direktiv, for saa vidt angaar udledninger fra Dounreay-anlaegget.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2004/96 af Francesco Baldarelli (PSE) til Kommissionen (12. juli 1996)

Om: Fordrejning af den fri konkurrence for offentlige virksomheder under de lokale myndigheder i Italien

Den Europaeiske Union har flere gange fastslaaet princippet om, at de offentlige myndigheder skal handle paa markedet i overensstemmelse med de fri konkurrenceregler, og den har flere gange fastslaaet, at nationale bestemmelser, som sigter paa at fremme offentlige virksomheder i forhold til erhvervslivet, er i modstrid med faellesskabsretten.

I Italien er de offentlige virksomheder under de lokale myndigheder (saerlige virksomheder, konsortier), som udfoerer offentlige transporttjenester, underkastet bestemmelserne om statskassen (den italienske lov nr. 720 af 29.10.1984 og ministerdekret af 2. juli 1990).

Ifoelge disse italienske love skal de offentlige virksomheder under de lokale myndigheder indbetale deres likvide beholdninger til afdelingerne under statens provinsskattekontorer. Reelt kan likviditetsreserverne ikke investeres eller indbetales udbyttegivende til et bankinstitut, da forpligtelsen til udelukkende at indbetale til skattekontoret har til formaal at medvirke til at nedbringe statskassens behov.

Disse bestemmelser gaelder ikke for alle operatoerer, men kun for de offentlige virksomheder under de lokale myndigheder, og omfatter derfor ikke de private handelsvirksomheder.

Mener Kommissionen ikke, at disse italienske bestemmelser aabenlyst kraenker princippet om fri konkurrence og skader de offentlige virksomheder under de lokale myndigheder, som udfoerer offentlig transporttjeneste?

Mener Kommissionen ikke, at det som foelge af denne begraensede konkurrencekapacitet i medfoer af den italienske lov er noedvendigt at indlede en formel overtraedelsesprocedure?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (5. august 1996)

Kommissionen mener ikke, at spoergsmaalet falder ind under dens kompetence, da offentlig lokal transport normalt ikke er en virksomhed, der konkurrerer paa EF-plan, og der ej heller er tale om samhandel mellem medlemsstaterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1722/96 af James PROVAN til Kommissionen. Konvergens mellem WTO's og EU's handelsret



EF-Tidende nr. C 356 af 25/11/1996 s. 0090



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1722/96 af James Provan (PPE) til Kommissionen (25. juni 1996) Om: Konvergens mellem WTO's og EU's handelsret Mener Kommissionen paa baggrund af bemaerkninger, der blev fremsat af Timmermans, vicegeneraldirektoer i Kommissionens Juridiske Tjeneste, under WTO-konferencen i Bruegge i 1994 om den voksende konvergens mellem WTO's og EU's-handelsret, at bestemmelsen om bevarelse af naturressourcerne i GATT-aftalens artikel XX vil vaere omfattet af bestemmelserne om varetagelse af offentlighedens interesser i Rom-traktatens artikel 36? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (1. august 1996) Bemaerkningerne paa Brugge-konferencen om WTO blev fremsat som personlige udtalelser paa en akademisk konference. Kommissionen ser ikke noget behov for at kommentere saadanne udtalelser.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1600/96 af Honório Novo (GUE/NGL) til Kommissionen (24. juni 1996)

Om: Faellesskabslovgivning vedroerende lossepladser for husaffald

I Portugal forhandles der for oejeblikket om den endelige placering, forberedelse af licitationer og anlaeg af lossepladser til hus- og industriaffald.

Procedurerne har stoedt paa voldsom modstand hos befolkningen, der anklager de lokale myndigheder for at traeffe afgoerelse paa grundlag af teknisk daarligt funderede og/eller ufuldstaendige undersoegelser uden at have foretaget miljoevurderingsanalyser og, i nogle tilfaelde, uden at have efterkommet de talrige anmodninger om offentliggoerelse og gennemsigtighed.

De beroerte befolkningsgrupper og de organisationer, der repraesenterer dem, har ikke en gang haft held til at indhente fyldestgoerende oplysninger eller faa adgang til den faellesskabslovgivning og nationale lovgivning, der ligger til grund for placering og anlaeg af de paagaeldende lossepladser.

Vil Kommissionen oplyse alle ajourfoerte gaeldende faellesskabsbestemmelser (som daekker alle aspekter, herunder miljoeaspektet) vedroerende placering af lossepladser for husaffald?

Hvor stor en del af disse faellesskabsbestemmelser er allerede gennemfoert i portugisisk lovgivning, og hvor stor en del er endnu ikke gennemfoert, og endelig hvor stor en del af sidstnaevnte burde allerede have vaeret gennemfoert?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (17. juli 1996)

EF-retten indeholder ikke specifikke bestemmelser om placeringen af kontrollerede lossepladser for husholdningsaffald. Det er saaledes direktiv 75/442/EOEF ((EFT L 194 af 25.7.1975. )) (om affald i almindelighed), aendret ved direktiv 91/156/EOEF ((EFT L 78 af 26.3.1991. )), der finder anvendelse paa dette omraade, bl.a. artikel 4, hvor det hedder, at 'medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at sikre, at affaldet nyttiggoeres eller bortskaffes, uden at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at der anvendes fremgangsmaader eller metoder, som vil kunne skade miljoeet...'.

Det skal ligeledes naevnes, at anlaeg til bortskaffelse af husholdningsaffald er opfoert i bilag II til direktiv 85/337/EOEF ((EFT L 175 af 5.7.1985. )) (vurdering af virkningerne paa miljoeet); projekter til saadanne anlaeg skal derfor i medfoer af artikel 4, stk. 2, i dette direktiv underkastes en miljoevurdering 'naar medlemsstaterne finder, at det er paakraevet paa grund af projekternes karakter', dvs. naar de paa grund af deres art, dimensioner eller placering kan faar vaesentlig indvirkning paa miljoeet (artikel 2).

Kommissionen kan endelig meddele det aerede medlem, at de nationale gennemfoerelsesforanstaltninger er 'Decreto-lei' nr. 186/90 og 'Decreto-regulamentar' nr. 38/90 for direktiv 85/337/EOEF og 'Decreto-lei' nr. 310/95 og 'Portaria' nr. 15/96 for direktiv 75/442/EOEF.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1329/96 af Ana Miranda de Lage (PSE) og Josep Pons Grau (PSE) til Kommissionen (3. juni 1996)

Om: Manglende overensstemmelse mellem den faelles landbrugspolitik og eksporten af produkter fra udviklingslande

Ifoelge Maastricht-traktatens kapitel om udviklingssamarbejde skal der vaere overensstemmelse mellem de interne faellesskabspolitikker og politikkerne vedroerende udviklingslandene.

Traktaten anfoerer, at Faellesskabet boer stoette udviklingslandenes fulde integration i den internationale arbejdsdialog, underforstaaet at eksporten af produkter, som disse har en komparativ fordel i, favoriseres.

Parlamentet har ved adskillige lejligheder paapeget uoverensstemmelser i den faelles landbrugspolitik med hensyn til visse udviklingslandes muligheder for eksport af produkter, der konkurrerer med faellesskabsprodukter.

Kan Kommissionen redegoere for de negative konsekvenser af den nye forordning om kakaoindholdet i chokolade for importen af dette produkt fra de mindst udviklede lande, samt for de tab i eksport af ris fra oversoeiske lande og territorier i Karaibien, som disse vil komme ud for, hvis den nye beslutning om OLT's tilknytning, som Kommissionen for nylig forelagde for Raadet, vedtages?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (23. juli 1996)

Kommissionen kan forsikre de aerede medlemmer om, at den holder et vaagent oeje med, at EF-traktatens bestemmelser overholdes m.h.t. overensstemmelse mellem Faellesskabets udviklingspolitik og politikken paa andre omraader.

Med hensyn til kakao maatte der i Kommissionens nylige forslag noedvendigvis blive tale om et kompromis, der tager hensyn til alle implicerede parters interesser, d.v.s.: noedvendigheden af at fjerne alle hindringer for produktets frie bevaegelighed, forbrugerbeskyttelse gennem en klar og tydelig varemaerkning samt endelig producentlandenes interesser, da Faellesskabet er forpligtet til at overholde den internationale aftale vedroerende dette produkt. Hvis vedtagelsen af forslaget imidlertid skulle faa negative konsekvenser for udviklingslandene, er Faellesskabet forpligtet til at kompensere indtaegtstabene via Stabex-bevillinger.

Hvad angaar risimporten giver Kommissionens forslag vedroerende de oversoeiske lande og territoriers handelsordninger mulighed for at opretholde en betydelig riseksport fra Vestindien til Faellesskabet samtidig med, at praeferencebestemmelserne i bl.a. ordningen vedroerende de oversoeiske lande og territorier, mere effektivt end paa nuvaerende tidspunkt vil kunne opfylde deres maalsaetning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1428/96 af Klaus Rehder (PSE) til Kommissionen (6. juni 1996)

Om: Importkvoter og importpriser for frugt fra Ungarn og andre central- og oesteuropaeiske stater

Under sit besoeg i Ungarn for nylig lovede landbrugskommissaer Franz Fischler, at Ungarns »traditionelle handelsforbindelser« med Den Europaeiske Union med hensyn til eksport af frugt vil blive opretholdt.

1. Hvilke konkrete foranstaltninger har Den Europaeiske Union vedtaget for at kunne opfylde dette loefte endnu foer indevaerende aars hoest?

2. Hvilke aarsager er der til, at der ikke kun som tidligere fastsaettes referencepriser for frisk frugt, men at dette i nogen tid ogsaa er sket for frugt bestemt til videreforarbejdning?

3. Hvilke referencepriser er der fastsat for de to kategorier af frugt, og hvilke grunde er der til de prisniveauer, der er fastsat for disse to kategorier af frugt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (10. juli 1996)

Den gaeldende referenceprisordning ved import af visse former for frugt og groentsager til EF er som foelge af forhandlingerne under Uruguay-runden blevet erstattet af et system med indgangspriser. Stoerrelsen af disse priser er blevet fastsat matematisk paa grundlag af de referencepriser, der gjaldt for de paagaeldende produkter i perioden 1986-1988. Den nye ordning med indgangspriser gaelder som den tidligere for de paagaeldende frugter og groentsager, uanset om de skal fortaeres i frisk tilstand eller forarbejdes.

For to produkter, surkirsebaer og agurker til forarbejdning, fandt Kommissionen det i fjor noedvendigt midlertidigt at fastsaette reducerede indgangspriser, der var gyldige for alle lande, under hensyntagen til forholdene paa markedet for disse produkter og EF-industriens behov for forsyninger. Den foreslog samtidig Kommissionen at goere disse reducerede indgangspriser permanente. Raadet har vedtaget disse forslag ((Raadets forordning (EF) nr. 1191/96 af 26.6.1996 og Raadets forordning (EF) nr. 1192/96 af 25.6.1996, EFT L 156 af 29.6.1996. )).

Der foeres for oejeblikket forhandlinger med de central- og oesteuropaeiske lande om de fremtidige vilkaar i importordningen for produkter fra disse lande. Det er for tidligt at udtale sig om resultaterne af disse forhandlinger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1857/96 af José Barros Moura (PSE) til Kommissionen (5. juli 1996)

Om: Kollektive overenskomster i EU

Svaret fra kommissionsmedlemmet Flynn, af 10.6.1996 paa min forespoergsel nr. 1087/96 ((EFT C 280 af 25.9.1996, s. 115. )), er, med al respekt, ikke udtoemmende.

Hvor staar det, at ordet »afgoerelse« ikke forekommer i artikel 4, stk. 2, i aftalen om socialpolitikken i denne terms praecise tekniske betydning i henhold til EF-traktatens artikel 189? Hvad bygger Kommissionen denne paastand paa?

Hvad skulle den indholdsmaessige og praktiske betydning af aftalens artikel 4, stk. 2, 2. afsnit, saa vaere i forhold til 1. afsnit af stk. 2?

Hvorfor ikke - som undertegnede - gaa ud fra, at formaalet med »afgoerelsen« i henhold til aftalens artikel 4, stk. 2, netop er at haevde de europaeiske kollektive overenskomsters gyldighed over for enhver, hvad der ville have den fordel, at man valgte en traditionel loesning, som i vid udstraekning indgik i de kollektive overenskomster paa internationalt niveau, uden at man derfor ville se bort fra den tekniske betydning af »afgoerelse« som faellesskabsakt?

Spoergsmaalet er teoretisk, men foerst og fremmest af praktisk interesse, fordi den loesning, som Kommissionen har foreslaaet og Raadet vedtaget (i form af et direktiv), kan indskraenke aftalernes raekkevidde.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (9. september 1996)

Kommissionen (og Raadet) anser, som det er forklaret i begrundelsen til direktivforslaget om en rammeaftale om foraeldreorlov ((KOM(96) 26.)), begrebet »afgoerelse« i henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om socialpolitikken for at henvise til en af de bindende lovtekster under artikel 189 i EF-traktaten. Til stoette for denne hypotese goeres der opmaerksom paa, at dette begreb i den tyske udgave gengives med ordet »Beschluss«, hvor man kunne have anvendt ordet »Entscheidung«, hvis man havde villet henvise til en afgoerelse i snaever betydning.

I oevrigt er maalet med faellesskabsakten en gennemfoerelse af aftalen mellem arbejdsmarkedets parter, og direktivet er klart i stand til at opnaa dette uden derfor at indskraenke arbejdsmarkedets parters autonomi, som respekteres fuldstaendigt paa to planer:

- det er de underskrivende parter, der i faellesskab bestemmer, om de vil anmode Kommissionen om, at dette bliver gennemfoert;

- aftalens tekst aendres ikke ved faellesskabsakten, som indskraenker sig til at gennemfoere den og inddrage den i Faellesskabets retssystem.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0953/96 af Viviane Reding (PPE) til Kommissionen (26. april 1996)

Om: Bekaempelse af oekonomisk kriminalitet

Sammenslutningen af ansatte i skattesektoren i Europa (UFE) konstaterede i forbindelse med sit 35. moede, at der paa omraadet direkte skatter »aabenbart i alle lande mangler politisk vilje til effektivt at bekaempe oekonomisk kriminalitet og sort arbejde«.

Hvilke foranstaltninger er der planlagt for at modvirke denne negative situation?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. juni 1996)

OEkonomisk kriminalitet og undergrundsoekonomi er ofte ensbetydende med, at der snydes med direkte skatter, isaer indkomstskatterne.

Hvad angaar de direkte skatter, kan Kommissionen meddele, at dette omraade hoerer under medlemsstaternes kompetence. Bekaempelse af skattesvig og skatteunddragelse er saaledes hovedsagelig de nationale skattemyndigheders opgave.

Kommissionen goer opmaerksom paa, at den for ganske nylig i et debatoplaeg ((»Beskatning i Den Europaeiske Union« (SEK(96) 487 endelig udg.). )), som finansministrene diskuterede den 13. april i Verona, henledte medlemsstaternes opmaerksomhed paa noedvendigheden af at bekaempe en udvanding af skatteprovenuet som foelge af udviklingen i undergrundsoekonomien.

Med hensyn til de lovgivningsmaessige EF-foranstaltninger, som er noedvendige for at bekaempe skattesvig og skatteunddragelse af international karakter, goer Kommissionen opmaerksom paa, at Raadet allerede i 1977 vedtog et direktiv om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for omraadet direkte skatter ((EFT L 336, 27.12.1977. )). Ifoelge bestemmelserne i dette direktiv kan en medlemsstat fra de andre medlemsstater indhente alle oplysninger, der goer det muligt at foretage en korrekt ansaettelse af indkomst- og formueskat.

I oejeblikket undersoeger Kommissionen, i samarbejde med medlemsstaterne, mulighederne for at intensivere denne udveksling af oplysninger for dermed at kunne bekaempe skattesvig og skatteunddragelse mere effektivt.

Et andet omraade, hvor skattesvig forekommer, og hvor Kommissionen finder, at EF-foranstaltninger er noedvendige, er beskatning af kapitalafkast. Dette skyldes den fuldstaendige liberalisering af kapitalbevaegelserne inden for EF, som har oeget risikoen for manglende opgivelse af investeringsafkast.

Derfor fremsatte Kommissionen i 1989 et direktivforslag til et system til kildebeskatning af renter ((EFT C 141, 7.6.1989. )). Trods talrige diskussioner, hvoraf de sidste fandt sted under det tyske formandskab i 1994, er Raadet endnu ikke kommet til en afgoerelse.