SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0664/02

af Feleknas Uca (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. marts 2002)

Om: Mindretallenes kulturelle og sproglige rettigheder i kandidatlandene

En betingelse for den demokratiske stabilitet er etniske og religiøse mindretals integration i samfundet. Nogle kandidatlande har endnu langtfra nået dette mål. Det gælder f.eks. Tyrkiet, som ikke indrømmer de etniske og religiøse mindretal nogen rettigheder.

Europarådets rammekonvention om beskyttelse af de nationale mindretal skal fastsætte de individuelle rettigheder for medlemmer af mindretalsgrupperinger. Hvilke kandidatlande har ratificeret rammekonventionen og omsat den i praksis?

Hvordan vurderer Kommissionen de etniske og religiøse mindretals situation i kandidatlandene?

Respekteres mindretallenes kulturelle rettigheder i kandidatlandene? Tages der hensyn til retten til modersmålsundervisning i kandidatlandenes undervisningsvæsen?

Er gennemførelsen af rammekonventionen om beskyttelse af de nationale mindretal og det europæiske charter om regionale sprog og mindretalssprog en målestok for tiltrædelsesforhandlingerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(30. april 2002)

De politiske Københavnskriterier omfatter respekt for og beskyttelse af mindretal. På Det Europæiske Råd i Luxembourg (12. og 13. december 1997) gjorde man igen opmærksom på, at en forudsætning for at indlede tiltrædelsesforhandlinger er, at de kriterier, der blev fastlagt i København (den 21. og 22. juni 1993), opfyldes.

Når Kommissionen skal vurdere, hvilke fremskridt kandidatlandene har gjort med hensyn til at opfylde disse kriterier, ser den især på, om de forskellige principper i Europarådets rammekonvention om beskyttelse af nationale mindretal overholdes og gennemføres. Med undtagelse af Letland og Tyrkiet har alle lande ratificeret konventionen. Det skal dog nævnes, at heller ikke alle nuværende medlemsstater har ratificeret den.

Kommissionen har siden 1997, først i sine udtalelser og siden i de periodiske rapporter, regelmæssigt vurderet, hvor langt kandidatlandene er nået med at opfylde Københavnskriterierne. I november 2001 konkluderede Kommissionen i strategipapiret(1), at de politiske Københavnskriterier opfyldes fortsat af alle de kandidatlande, med hvilke der i øjeblikket føres forhandlinger. Tyrkiet opfylder stadig ikke disse kriterier.

Den løbende vurdering af, hvorvidt kandidatlandene opfylder de krav, der er fremsat i de politiske Københavnskriterier, har ført til en positiv udvikling i alle kandidatlande, også for så vidt angår overholdelse af menneskerettighederne og beskyttelse af mindretal. Estland og Letland er f.eks. nået langt med at integrere folk, der ikke er statsborgere, og opfylder stadig de anbefalinger, Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE) har fremsat vedrørende statsborgerskab og indfødsret; det skal dog stadig sikres, at lovgivningen vedrørende sprog gennemføres fuldt ud i overensstemmelse med internationale normer. Letland forventes at tilpasse sin valglov til internationale normer i 2002. Rumænien har godkendt ny lovgivning, der giver ret til større anvendelse af mindretallenes sprog, og i Slovakiet er der gjort en stor indsats for at træffe foranstaltninger til at beskytte minoriteternes rettigheder.

Roma-befolkningen er stadig udsat for diskrimination i en række ansøgerlande, og de lever fortsat under vanskelige kår. Der sker dog positive forandringer: i alle kandidatlande med større grupper af Roma-sigøjnere er der nu udarbejdet handlingsplaner på nationalt plan for at håndtere problemerne, og i nogle lande er der sat flere midler af end tidligere. Phare-støtte er i den forbindelse blevet sat betydeligt op.

Mindretallenes religiøse rettigheder respekteres i vidt omfang i de forhandlende lande, og regeringerne begrænser ikke trosretningerne. I enkelte tilfælde mangler der stadig ny lovgivning om religiøse grupper.

Uddannelsessystemet i de 12 kandidatlande giver i vid udstrækning mulighed for undervisning i mindretalssprog f.eks. giver loven om grund- og mellemskolen i Estland mulighed for undervisning i Russisk. I Letland er der mulighed for undervisning i både lettisk og russisk og i 8 andre mindretalssprog, og der er et tosprogligt undervisningsprogram i grundskolen med henblik på en eventuel overgang til lettisk undervisning i det videre skoleforløb. Der kan nævnes andre eksempler som f.eks. Rumænien, hvor der i 5 % af skolerne undervises i et mindretalssprog, eller Slovakiet, som i juni 2001 ratificerede Det Europæiske Charter for Regionale Sprog og Minoritetssprog.

(1) KOM(2001) 700 endelig udg.