SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2386/02

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(2. august 2002)

Om: Risici ved direkte markedsføring af visse lægemidler

Kommissionen påtænker at ændre Fællesskabets lovgivning, så det bliver tilladt at markedsføre visse receptpligtige lægemidler direkte over for forbrugerne.

De amerikanske erfaringer på dette område burde imidlertid være en advarsel om, hvad dette vil kunne bringe med sig i Europa. En undersøgelse, der for nylig er gennemført i USA, viser således, at den direkte markedsføring vildleder forbrugerne, idet den fremkalder en massiv brug af nye og meget dyre produkter, som ofte ikke er mere effektive end de gængse, mindre bekostelige produkter, og at den har fordoblet inflationen i udgifterne til lægemidler. En lignende udvikling ses i New Zealand, som er det eneste andet land, der tillader direkte markedsføring over for forbrugerne.

Mener Kommissionen på denne baggrund ikke, at den ved at tillade direkte markedsføring vil bane vejen sådan som det har været tilfældet i USA for en voldsom stigning i udgifterne til og en overdreven brug af lægemidler i Europa?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(5. september 2002)

Lægemidler adskiller sig fra de fleste andre varer, idet de set ud fra et folkesundhedsmæssigt synspunkt ikke bør anvendes så meget som muligt, men så lidt som nødvendigt.

Den gældende lovgivning om reklame for humanmedicinske lægemidler, således som den kommer til udtryk i artikel 88, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler(1), fastsætter således, at medlemsstaterne skal forbyde offentlig reklame for lægemidler, der er receptpligtige.

Kommissionens forslag om ændring af den eksisterende lægemiddellovgivning(2) ændrer ikke ved dette strenge forbud mod offentlig reklame for receptpligtige lægemidler. Komissionen er fuldt ud opmærksom på erfaringerne med direkte reklame over for forbrugerne i andre lande og har ikke til hensigt at bevæge sig i den retning.

De ændringer, som Kommissionen har foreslået til artikel 88 i direktiv 2001/83/EF, vedrører information og ikke reklame. Denne sondring er vigtig, da information har til formål at gavne patienternes interesser, mens reklame har til formål at fremme markedsføringen af produktet og tjene lægemiddelindustriens interesser.

I henhold til forslagene, skal der være en pilotfase, hvor industrien på visse strenge betingelser kan give oplysninger direkte til forbrugerne om visse receptpligtige lægemidler. I den forbindelse skal principperne for god informationspraksis overholdes, ligesom Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering skal kontrollere oplysningerne, før de offentliggøres.

I centrum for dette forslag står udelukkende patienterne og deres behov for bedre information. Dette mål afspejles tydeligt i valget af de tre særlige sygdomsgrupper (sukkersyge, AIDS og astma), som Kommissionens forslag i øjeblikket er begrænset til. Der er tale om sygdomme, som er langvarige og kroniske, og hvor der er et særligt patientbehov for information. Dertil kommer, at patienter, der lider af disse sygdomme, i almindelighed allerede indtager særlige lægemidler. Den bedre information vil derfor have en positiv virkning for patienterne, men forventes ikke at øge eller at skabe et behov for disse lægemidler.

(1) EFT L 311 af 28.11.2001.

(2) EFT C 75 E af 26.3.2002.