SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2213/98

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(16. juli 1998)

Om: Havnestatskontrol

1. Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt antallet af skibsinspektoerer for havnestatskontrol er passende for den opgave, der er fastsat i direktivet om havnestatskontrol?

2. Hvad goer medlemsstaterne for at sikre, at der udpeges flere skibsinspektoerer, naar det er noedvendigt?

3. Hvilke retlige befoejelser har Kommissionen til at kraeve, at antallet af skibsinspektoerer i medlemsstaterne er tilstraekkeligt?

4. Hvad er grunden til forskellen i antallet af skibsinspektoerer medlemsstaterne imellem?

5. Hvor store er de samlede udgifter i ecu i almindelighed til beskaeftigelse af en kvalificeret skibsinspektoer?

6. I hvilke flagstater er tilbageholdte skibe oftest registreret? I hvilke 8 flagstater er tilbageholdte skibe hyppigst registreret?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(14. september 1998)

1. I henhold til artikel 17 i Raadets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om haandhaevelse over for skibe, der anloeber Faellesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkaar om bord (havnestatskontrol)(1), sender medlemsstaterne Kommissionen oplysninger om antallet af skibsinspektoerer inden tre maaneder efter direktivets ikrafttraeden og derefter hvert tredje kalenderaar inden den 1. oktober.

2. De informationer, Kommissionen har faaet forelagt i september 1995 i medfoer af denne artikel, giver kun et billede af situationen, som den var paa det tidspunkt, hvor direktivet blev vedtaget. Kommissionen vil kunne vurdere, hvorvidt antallet af skibs- inspektoerer er fyldestgoerende til den arbejdsopgave, der er fastsat i direktivet fra og med den 1. oktober 1998, paa grundlag af oplysninger, som medlemsstaterne indgiver.

Udnaevnelsen af nye skibsinspektoerer, naar og hvor dette er noedvendigt, henhoerer ikke under Kommissionens juridiske kompetence. Der findes i hver enkelt medlemsstat saerlige procedurer til at ansaette skibsinspektoerer, som opfylder kvalifikationerne i bilag VII til Raadets direktiv 95/21/EF.

3. Der findes ingen bestemmelser i direktiv 95/21/EF, som forpligter medlemsstaterne til at ansaette et minimalt antal skibsinspektoerer. Dog er medlemsstaterne i medfoer af artikel 4 generelt forpligtet til at opretholde passende nationale soefartsadministrationer, hvilket indebaerer et tilstraekkeligt antal inspektoerer til at varetage forpligtelserne i henhold til direktivet. Ved opfyldelsen af sin pligt til at overvaage direktivets praktiske gennemfoerelse kan Kommissionen derfor indlede en overtraedelsesprocedure mod medlemsstater, som ikke har efterkommet dette krav.

4. Forskellen i antallet af skibsinspektoerer medlemsstaterne imellem skyldes mange faktorer, som navnlig vedroerer omfanget og arten af trafikken i havnene samt den interne tilrettelaeggelse af soefartsadministrationen. Det afhaenger ogsaa af, om skibsinspektoererne er heltidsbeskaeftiget med havnestatskontrolinspektionsopgaver, eller, som det normalt er tilfaeldet, ogsaa varetager andre opgaver, f.eks. flagstatsinspektioner, overvaagning ombord paa fiskefartoejer, vurdering af havnenes modtagefaciliteter osv.

5. Kommissionen har ikke noejagtige oplysninger om de samlede omkostninger, forbundet med beskaeftigelsen af en kvalificeret havnestatskontrolinspektoer. Normalt er skibsinspektoererne offentlige tjenestemaend, som er beskaeftiget ved soefartsadministrationerne, og omkostningerne i forbindelse med deres ansaettelse varierer fra én medlemsstat til en anden paa samme maade som beskaeftigelsesomkostningerne for andre tjenestemandsgrupper.

6. Hvert aar udarbejdes der en fortegnelse i henhold til Pariser-aftalen ("Paris MOU") med en liste over de flagstater, hvorfra fartoejer som oftest tilbageholdes. Denne loebende liste, som daekker en periode paa tre aar, omfatter flagstater, hvis tilbageholdelsesprocent overstiger den gennemsnitlige tilbageholdelsesprocent i staterne i den region, der er omfattet af "Paris MOU". Foelgende otte flagstater staar oeverst paa flaglisten (tilbageholdelsesprocenterne over en treaarig loebende gennemsnitlig periode, 1995-1997), og skibe fra disse lande prioriteres ved inspektion. Det drejer sig om: Honduras, Belize, Den Syriske Arabiske Republik, Rumaenien, Marokko, Tyrkiet, Libanon og Egypten.

(1) EFT L 157 af 7.7.1995, s. 1.