SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1698/99

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. september 1999)

Om: Negative følger af erstatningen af nationale kontrolmærker med selvcertificering foretaget af producenterne selv på grundlag af Conformité Européenne

1. Kan Kommissionen bekræfte, at indførelsen af CE-mærket (Conformité Européenne) for forbrugervarer og professionelt apparatur giver producenterne mulighed for selv at vurdere, om deres produkter er i overensstemmelse med kravene til sikkerhed, kvalitet, energivenlighed og miljøbeskyttelse, i stedet for det system, der findes i nogle medlemsstater, hvor et produkt ikke kan markedsføres, før der er udstedt et kontrolmærke af en af (nationale) myndigheder udpeget instans, som f.eks. KEMA i Nederlandene?

2. Hvordan kontrollerer Kommissionen, i hvilken udstrækning produkter, der er omfattet af direktiverne om CE-mærkning, også faktisk overholder de i direktiverne fastsatte krav?

3. Kontrollerer Kommissionen, om selvcertificerings-ordningen, ifølge hvilken producenterne selv bærer ansvaret for kontrol af, at nye produkter er i overensstemmelse med CE-direktiverne, fører til omgåelse af de stillede krav? Hvorledes, i bekræftende fald? Er Kommissionen i benægtende fald rede til snarest at forelægge EP et forslag om effektiv kontrol?

4. Kan Kommissionen bekræfte, at regionale kontorer under den nederlandske Arbeidsinspectie og Keuringsdienst van waren og tilsvarende instanser i andre medlemsstater ikke har kompetence til at kræve tekniske dossiers af producenterne og heller ikke til at rette forespørgsler til en Notified Body i andre medlemsstater? Hvad betyder dette i bekræftende fald for efterlevelsen af direktiverne?

5. I hvor mange tilfælde har (instanser i) de forskellige medlemsstater afkrævet producenterne tekniske dossiers, fordi der var mistanke om, at et produkt, der var forsynet med CE-mærke, ikke var i overensstemmelse med de fundamentale krav i de relevante CE-direktiver?

6. Er Kommissionen bekendt med, at en undersøgelse foretaget af Keuringsdienst van Waren i Haag af sikkerheden i forbindelse med slibemaskiner til arbejdsbænke, søjleboremaskiner og båndsave viste, at 90 % af de undersøgte produkter ikke overholdt maskindirektivet og ikke et eneste den nederlandske Warenbesluit machines?

7. Kan der gives en oversigt over løbende og afsluttede aktiviteter, Kommissionen gennemfører, med henblik på hurtigt og på passende vis at oplyse nationale myndigheder, forskningsinstitutioner og borgerne om, hvorvidt produkter rent faktisk overholder de fundamentale krav i de relevante CE-direktiver?

8. Hvad har Kommissionen til hensigt at foretage sig med henblik på at kortlægge følgerne af CE-ordningen statistisk og efterfølgende at sikre, at forringelser for forbrugerne, professionelle brugere og miljøet hindres?

Svar afgivet af Erkki Liikanen på Kommissionens vegne

(12. november 1999)

1. CE-mærkningen anbringes på produkter, som er omfattet af direktiver efter den nye metode(1), på producentens ansvar, hans godkendte repræsentant i Fællesskabet eller den person, der er ansvarlig for at markedsføre produktet på det fælles marked, og angiver, at de væsentlige krav i de relevante direktiver er opfyldt, og at de overensstemmelsesvurderingsprocedurer, der er fastsat i disse direktiver, også er gennemført. Disse overensstemmelsesvurderingsprocedurer er forskellige afhængige af risicienes art og de pågældende produkter. I mange tilfælde kræves der tredjepartsafprøvninger og certifikater. Alle procedurerne er blevet fastlagt på grundlag af et højt beskyttelsesniveau. Før vedtagelsen af fællesskabsforanstaltninger var der ganske vist nogle medlemsstater, som anvendte kvalitetsmærker for visse produkter, men dette var ikke en generel praksis. Derfor kan Kommissionen ikke tilslutte sig det ærede medlems udtalelse.

2. og 3. Det er medlemsstaternes ansvar at sikre sig, at de personer, der markedsfører produkter på det fælles marked, overholder bestemmelserne. Det er Kommissionens opgave at sikre, at medlemsstaterne opfylder denne forpligtelse. Det seneste program for fælles besøg, som endte med et seminar i Bruxelles i september 1999, omfattede fremme af udveksling af oplysninger og bedste praksis. Det er et eksempel på en måde, hvorpå dette ansvar kan opfyldes.

4. Fællesskabets lovgivning kræver, at fabrikanten, hans godkendte repræsentant eller den person, der er ansvarlig for markedsføringen af produktet, i visse tilfælde den person der har dokumentationen, skal være etableret i Fællesskabet, og skal ligge inde med den tekniske dokumentation, som har ligget til grund for overensstemmelsen med direktiverne efter den nye metode, og skal kunne stille denne doku mentation til rådighed for de nationale myndigheder. Dokumentationen omfatter alle specifikke oplysninger til verifikation af overensstemmelsen med sikkerhedskravene, som kan omfatte alle certifikater og afprøvningsrapporter, som bemyndigede organer har udstedt i forbindelse med påvisningen af, at der er tale om overensstemmelse. Kommissionen finder, at dette burde bidrage til en effektiv markedsovervågning.

5. Når en fabrikant anmoder et bemyndiget organ om at udføre overensstemmelsesvurderingsprocedurer i henhold til direktiverne efter den nye metode, gøres dette blandt andet på grundlag af den tekniske dokumentation, som fabrikanten fremlægger. Det er ikke de bemyndigede organers opgave at gennemføre selvstændige markedsovervågningsaktiviteter, idet denne opgave påhviler de nationale myndigheder.

6. Kommissionen har ikke kendskab til undersøgelsesresultater af den type, som det ærede medlem anfører.

7. Det er medlemsstaternes opgave at identificere defekte produkter. Kommissionen bidrager via administrativt samarbejde, garantier og RAPEX-procedurerne for forbrugsgoder, som indebærer alvorlige og øjeblikkelige farer, til spredningen af oplysninger om defekte produkter, som medlemsstaternes myndigheder har identificeret, men hvor problemerne ikke er blevet løst på tilfredsstillende vis. Overvågningssystemet vedrørende medicinsk udstyr kontrollerer alvorlige uheld i forbindelse med medicinsk udstyr, uanset om det er blevet rettet eller ej.

8. Kontrol med skader med henblik på at reducere deres forekomst er tidligere blevet gennemført i henhold til det europæiske overvågningssystem for ulykker i hjemmet og i fritiden (EHLASS). EF-handlingsprogrammet vedrørende forebyggelse af personskader som led i indsatsen inden for folkesundhed(2) vil styrke og udvikle dette og bidrage til at identificere områder, hvor mangler i produktsikkerheden kan føre til ulykker. Som tydeliggjort ovenfor deler Kommissionen ikke det ærede medlems opfattelse af, at anvendelsen af CE-mærkningen mindsker sikkerhedsstandarderne. Den tror, at det modsatte er tilfældet, som følge af at der anvendes de samme høje beskyttelsesniveauer for produkter, der markedsføres på det indre marked.

(1) EFT C 136 af 4.6.1985, EFT L 220 af 30.8.1993, EFT L 282 af 17.11.1993.

(2) Europa-Parlamentet og Rådets afgørelse nr. 372/99/EF af 8. februar 1999 om vedtagelse af et EF-handlingsprogram vedrørende forebyggelse af personskader som led i indsatsen inden for folkesundhed (1999-2003) EFT L 46 af 20.2.1999.