SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1128/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(22. april 2002)

Om: Problemer med drikkevandsforsyningen i Nederlandene som følge af den tiltagende kemiske forurening af Rhinen

1. Er der Kommissionen bekendt, at vandet i Rhinens nedre forløb, der tidligere var stærkt forurenet med affaldsprodukter fra den tyske og schweiziske kemiske industri og de franske kaliminer, som følge af aftaler mellem landene langs Rhinen siden 1995 generelt har kunnet videresendes kontinuerligt gennem rørledninger til udfældnings- og rensningsanlæg eller til kystområder, hvor der fremstilles drikkevand til Amsterdam, Rotterdam og andre større byer i den vestlige del af Nederlandene?

2. Er det ligeledes Kommissionen bekendt, at vandtilførslen til disse rensningsanlæg siden 1998 ofte har været afbrudt på grund af alvorlig kemisk forurening og f.eks. mellem den 12. november og den 22. december 2001 samt mellem den 4. januar og den 24. januar 2002, da vandet indeholdt store mængder af plantebeskyttelsesmidlerne isoproturon og chlortoluron, og at dette foranledigede den for overfladevand i Nederlandene ansvarlige minister for transport og vandanliggender til at indlede en undersøgelse af konsekvenserne?

3. Hvad er årsagen til, at der igen forekommer stigende forurening? Er der tale om en tilbagevenden eller stigning i allerede sket forurening eller om nye forureningskilder, som der ikke er taget højde for i de nugældende aftaler?

4. Er der efter Kommissionens opfattelse her tale om overtrædelse af tidligere indgåede aftaler mellem landene langs Rhinen, og kan denne overtrædelse også bringes til ophør i kraft af disse aftaler, eller kræves der nye aftaler til afhjælpning af problemet?

5. Hvordan påtænker Kommissionen at bidrage til, at der snarest muligt sættes en stopper for den fortsatte eller tilbagevendende forurening, som trods de i øjeblikket benyttede grundige rensningsmetoder gør vandet uegnet til konsum?

Kilde: Spits den 4. april 2002.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. juni 2002)

Kommissionen repræsenterer EU i den internationale konvention om Rhinen og er dermed fuldt involveret i aktiviteterne i forbindelse hermed. Kommissionen er også orienteret om forbedringen af vandkvaliteten gennem publikationerne fra RIWA (sammenslutningen af de vandforsyningsselskaber, der benytter Rhinen til indvinding af drikkevand) og gennem de oplysninger, der er indgivet af medlemsstaterne som led i gennemførelsen af en række retsakter vedrørende vand. Med forbedringen af vandkvaliteten i Rhinen vil vandet kunne benyttes til indvinding af drikkevand, og laksen vil kunne vende tilbage. Det samarbejde, der er blevet indledt i konventionens regi, sigter også mod at forvalte vandkvaliteten og etablere et system for tidlig varsling i tilfælde af vandforureningsulykker.

Kommissionen er klar over de hændelser, det ærede medlem gør opmærksom på. Forureningen med kemiske stoffer har været et faktum siden 1994, og man har ofte ment, at den var forårsaget af en stigning i pesticidkoncentrationen. Forureningen stammer fra flodens øvre tilløbsområde og formodes at være forårsaget af diffuse udledninger fra landbruget. Blandt de målsætninger, der er sat af Rhinlandene, er nedbringning af pesticiderne; ifølge de disponible data (fra konventionen) er der sket en betydelig reduktion, men der kræves fortsat en stor indsats på området. Reguleringen af udledningerne af pesticider og beskyttelse overfladevandet er omfattet af de aftaler, der er indgået mellem medlemsstaterne, og kan behandles inden for rammerne af disse aftaler. Pesticider er endvidere omfattet af Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler(1), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter(2) og Rådets direktiv 75/440/EØF af 16. juni 1975 om kvalitetskrav til overfladevand, der anvendes til fremstilling af drikkevand i medlemsstaterne(3). Manglende overholdelse af disse forskrifter kan formodentlig tilskrives manglende national følgelovgivning eller regulering og kontrol i de pågældende medlemsstater (hvor der foregår udledninger).

Vandrammedirektivet(4) er en ny omfattende vandlovgivning, som stiller krav om, at alle vandområder senest i 2015 skal have opnået god vandkvalitet (god status). Der kræves grænseoverskridende samarbejde om etablering af de nødvendige foranstaltninger i forbindelse med hvert enkelt flodbækken. Sideløbende hermed vil der på fællesskabsplan blive taget skridt til at imødegå særligt farlige stoffer, navnlig pesticider. Europa-Parlamentet og Rådet vedtog i november 2001 liste over prioriterede stoffer(5). For disse stoffer vil der nu blive fastsat emissions- og vandkvalitetsnormer, og nogle stoffer vil blive afviklet.

Det er Kommissionens anskuelse, at konventionen om Rhinen og gennemførelsen af vandrammedirektivet i snævert samarbejde med alle Rhinlandene vil kunne sikre opfyldelsen af miljømålsætningerne for Rhinen, både hvad angår de økologiske aspekter og drikkevandsindvindingen.

(1) EFT L 230 af 19.8.1991.

(2) EFT L 123 af 24.4.1998.

(3) EFT L 194 af 25.7.1975.

(4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, EFT L 327 af 22.12.2000.

(5) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning 2455/2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste over prioriterede stoffer inden for vandpolitik og om ændring af direktiv 2000/60/EF, EFT L 331 af 15.12.2001.