DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/52

(2004/C 70 E/055)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1610/03

af Joan Colom i Naval (PSE) til Kommissionen

(7. maj 2003)

Om: Ledningsevne og økologisk nødvendig vandgennemstrømning i forbindelse med den i den spanske vandplan foreslåede vandoverførsel fra Ebro

Kommissionen erkendte i sit svar af 28. marts 2003 på undertegnedes forespørgsel E-0509/03 (1) om vandkvalitet og den spanske vandplan de problemer med ledningsevne, som vandet i den nedre del af Ebro udviser, men mente, at de anbefalede maksimumværdier for saltindhold blev overholdt i den plan, som den spanske regering havde forelagt. Denne vurdering afvises imidlertid af talrige eksperter og videnskabsmænd, der efter at have undersøgt de seneste års gennemsnitlige værdier for ledningsevnen på den pågældende strækning har konkluderet, at man ikke kan garantere opretholdelse af niveauet på 1 000 mikrosiemens pr. centimeter. Hvis vandoverførselen endelig gennemføres, vil man i de modtagende vandløbssystemer derfor være nødt til at anvende vand af dårlig kvalitet til en høj pris på grund af omkostningerne ved at gøre det drikkeligt.

Bortset fra spørgsmålet om ledningsevne løser forslaget om vandoverførsel fra Ebro heller ikke spørgsmålet om den økologisk nødvendige vandgennemstrømning, hvilket har fremkaldt en enstemmig protest fra alle sociale og politiske sektorer og miljøkredse (herunder fra den katalanske lokalregering, Generalitat de Catalunya). Ifølge den spanske vandplan skulle det for at bevare det naturlige miljø ved deltaet være tilstrækkeligt med en vandgennemstrømning på 100 m3/sekund, svarende til ca. 3 100 hm3 om året, ledsaget af en integreret beskyttelsesplan for deltaet, som endnu ikke er blevet udarbejdet. Den katalanske regering foreslår på sin side at forøge den foreslåede vandgennemstrømning til 135 m3/sekund (4 200 hm3 om året). Selv om denne løsning er bedre end forslaget i den oprindelige spanske vandplan, vil det heller ikke være tilstrækkeligt til at sikre opretholdelse af den biologiske mangfoldighed i deltaet og dets omgivelser (2).

Hvis vandoverførselen gennemføres på grundlag af en vandgennemstrømning på 100-135 m3/sekund vil der i løbet af en ikke særlig lang periode ske en formindskelse af den mængde vand, der kan overføres, og behovet for at regulere Ebros løb vil stige, hvilket uden tvivl vil smitte af på den endelige pris på det overførte vand (større afskrivnings- og driftsudgifter).

På grundlag af hvilke oplysninger hævder Kommissionen, at vandets ledningsevne under ingen omstændigheder vil overskride de i direktiv 75/440 (3) og 98/83 (4) fastsatte grænser? Mener Kommissionen, at denne permissive praksis i forbindelse med det høje saltindhold i vandet er forenelig med rammedirektivet for vand?

Kan Kommissionen bekræfte, at prisen på overført vand med den nuværende udformning af vandoverførselen fra Ebro (den beregnede økologisk nødvendige gennemstrømning osv.) vil være mindre end andre alternativer, som den spanske regering ikke har taget i betragtning (afsaltning, genanvendelse)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(13. juni 2003)

Som anført i svaret på det ærede medlems forrige skriftlige forespørgsel om dette emne, E-509/03, anfører Rådets direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand elektrisk ledningsevne som indikatorparameter med en grænseværdi på 2500 microSiemens pr. centimeter. Viser overvågningen, at denne værdi er overskredet, skal medlemsstaterne overveje, om overskridelsen frembyder en risiko for menneskers sundhed. Desuden er der i Rådets direktiv 75/440/EØF af 16. juni 1975 om kvalitetskrav til overfladevand, som anvendes til fremstilling af drikkevand i medlemsstaterne, fastsat en vejledende værdi på 1 000 microSiemens pr. centimeter, som medlemsstaterne skal tilstræbe at overholde.

Som ligeledes anført i svaret på ovennævnte spørgsmål er den nuværende ledningsevne, der er målt i Ebros nedre løb, på cirka 1000 microSiemens pr. centimeter. I denne forbindelse må der huskes på, at vandrammedirektivet (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (5)), pålægger medlemsstaterne at opnå god kemisk tilstand for deres vandforekomster inden 2015. Derfor kan det af hensyn til overholdelsen af det vandpolitiske rammedirektiv ikke tillades, at vandets ledningsevne i Ebros nedre løb øges i nævneværdig grad.

Prognoserne for øget brug af kunstvanding i deltaområdet peger på muligheden af et opadgående pres på ledningsevnen i Ebros nedre løb. Foreløbig er der dog ingen grund til at antage, at den foreslåede vandoverførsel fra Ebro vil resultere i, at EF-reglerne om vandets ledningsevne overtrædes.

Hvad angår spørgsmålet om omkostningerne, er der ingen fællesskabslovgivning eller -politik, der udtrykkeligt pålægger de spanske myndigheder at vælge de billigste løsninger på vandforsyningsopgaverne. Derfor bør Kommissionen ikke kommentere dette spørgsmål.

(1) EUT C 242 E af 9.10.2003, s. 140.

(2) Kommissionen anvender i sin undersøgelse oplysninger fra økolog Narcís Prat, der under hensyntagen til kriterier som f.eks., klimaændringen skønner, at det er nødvendigt med en økologisk gennemstrømning på 350 hm3.

(3) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 26.

(4) EFT L 330 af 5.12.1998, s. 32.

(5) EFT L 327 af 22.12.2000.