SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3399/00

af Mikko Pesälä (ELDR) til Kommissionen

(3. november 2000)

Om: Unddragelse af momsbetaling

Jeg har konstateret, at i nogle EU-lande er det svært at få en kvittering med en tydelig angivelse af moms. Da elektroniske kasseapparater ikke findes i alle forretninger, er det særdeles let at undgå at betale moms. Opmærksomheden må rettes på problemet, da den største del af momsindtægterne tilfalder EU, og dermed er den manglende betaling af moms et problem for hele EU.

Hvad er ifølge Kommissionens skøn den procentandel af momsen, der unddrages, og hvad agter Kommissionen at gøre for at effektivisere kontrollen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(6. december 2000)

I henhold til artikel 22, stk. 3, litra a), i det sjette momsdirektiv(1) skal enhver afgiftspligtig person udstede en faktura eller et andet tilsvarende dokument (herunder en kassebon, hvis en sådan godkendes af den pågældende medlemsstat) for levering af goder og tjenesteydelser til en anden afgiftspligtig person. I henhold til fællesskabsretten foreligger der ikke en sådan forpligtelse i forbindelse med leveringer til ikke-afgiftspligtige personer. Opkrævning af og kontrol med moms i Fællesskabet hører under medlemsstaternes beføjelser, og disse kan indføre de forpligtelser, de anser for nødvendige for en korrekt opkrævning af afgiften og med henblik på forebyggelse af svig.

Den manglende udstedelse af en momskvittering er derfor ikke i sig selv noget sikkert tegn på svig fra leverandørens side. En afgiftspligtig person skal aflægge regnskab for moms på ethvert salg, selv i de tilfælde, hvor der ikke er udstedt nogen momskvittering. I forbindelse med en kontrol af en afgiftspligtig person tager medlemsstaternes skatteforvaltninger også hensyn til kontantsalg.

Da der findes mange forskellige nationale skøn over momsunddragelse, har det ikke været muligt at nå frem til noget samlet, pålideligt tal.

På fællesskabsplan overvåger Kommissionen, i overensstemmelse med artikel 14 i Rådets forordning (EØF) nr. 218/92 og artikel 12 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1553/89, til stadighed effektiviteten af medlemsstaternes opkrævning af og kontrol med momsen samt det administrative samarbejde. De sidste rapporter, der er baseret på ovennævnte forordning, indeholdt en række henstillinger til medlemsstaterne om, hvorledes de kunne forbedre kontrollen med og bekæmpelsen af momsunddragelse(2). På fællesskabsplan agter Kommissionen i nær fremtid at fremlægge forslag til nye retsakter med henblik på at gøre det muligt for medlemsstaterne at foretage en væsentlig forbedring af det administrative samarbejde.

(1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145 af 13.6.1977).

(2) Tredje artikel-14-rapport om gennemførelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 218/92 af 27. januar 1992 om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter (moms) EFT L 24 af 1.2.1992 og Fjerde rapport i henhold til artikel 12 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1553/89 om opkrævning af moms og kontrolprocedurer EFT L 155 af 7.6.1989.