SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1355/01

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(7. maj 2001)

Om: Elektromagnetisk stråling

I 1999 vedtog Kommissionen, som var sig befolkningens stigende bekymring bevidst over den elektromagnetiske stråling og den manglende lovgivning herom, Rådets henstilling 1999/519/EF(1) om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 Ghz).

Siden da har såvel det stigende antal antenner for mobiltelefoner samt de mange undersøgelser af disses skadelige virkninger for miljøet og sundheden været med til at øge borgernes bekymring i hele EU.

Spanien, hvor der allerede findes 22 000 basisstationer for mobiltelefoni, er et godt eksempel på den manglende lovgivning på området og den omtalte henstillings utilstrækkelighed med hensyn til elektromagnetisk stråling. Uden et hensigtsmæssigt retsgrundlag vælger mange kommuner at vedtage bestemmelser, som indeholder begrænsninger og regler om placeringen af disse anlæg. De indeholder desuden betragtninger om de ikke-termiske virkninger af denne form for stråling. Hertil kommer, at den spanske regering nøjes med at udarbejde et kongeligt dekret (den fremtidige bekendtgørelse 11/98), som overtager nogle af kriterierne fra henstilling 1999/519/EF.

I Spanien optræder der for øjeblikket det paradoks, at der er borgere, som hjemme hos sig selv befinder sig i 5-6 meters afstand fra antenner til mobiltelefoni, hvormed de er beskyttet mod de termiske virkninger af denne strålingskilde, hvorimod de ikke er beskyttet mod de ikke-termiske virkninger, hvad flere af de berørte allerede har klaget over til domstolene i Valencia, Murcia og Gijón.

Erfaringerne fra de spanske kommuner viser, at der er et behov for at indføre en ensartet lovgivning og at indføre mere vidtrækkende restriktioner for elektromagnetisk bestråling, hvor der ikke blot skal tages hensyn til dennes termiske virkninger.

Er Kommissionen indstillet på at forelægge et forslag til direktiv om elektromagnetisk bestråling, som er af større rækkevidde end indholdet i henstillingen fra 1999, og omfatter de foranstaltninger, som er nødvendige til beskyttelse af miljøet og menneskers sundhed i form af præcise bestemmelser om begrænsninger eller fjernelse af denne form for stråling, når det er muligt?

(1) EFT L 199 af 30.7.1999, s. 59.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. juli 2001)

Som det ærede parlamentsmedlem anfører i sin forespørgsel, vedtog Rådet den 12. juli 1999 Rådets henstilling 1999/519/EF om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 Ghz), herunder radiofrekvenser, som anvendes i forbindelse med mobiltelefonsystemer.

Disse systemer er inde i en meget hurtig udvikling, og p.g.a. den bekymring, deres indvirkning på eksponerede personers sundhed giver anledning til, har Kommissionen ønsket at træffe alle nødvendige forebyggende foranstaltninger. Den har derfor anmodet den videnskabelige komité for toksikologi og økotoksikologi under Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse om at tage spørgsmålet op til fornyet behandling og om allerede i efteråret 2001 at afgive en ny videnskabelig udtalelse om sundhedsmæssige risici ved eksponering og passende beskyttelsesforanstaltninger.

Kommissionen træffer alle de foranstaltninger, den anser for nødvendige på baggrund af konklusionerne i denne rapport.

Det ærede medlems opmærksomhed henledes også på den fællesskabslovgivning, som skal sikre, at produkter, som f.eks. basisstationer og mobiltelefoner, er sikre. For at overholde denne lovgivning (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse(1) og Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser(2)) skal producenterne sikre, at produkterne er i overensstemmelse med strenge sikkerhedsstandarder, der som anført i Rådets henstilling følger den seneste videnskabelige rådgivning.

(1) EFT L 91 af 7.4.1999.

(2) EFT L 77 af 26.3.1973.