ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0440/01

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. februar 2001)

Om: Nice-traktaten og ændringer af artikel 133 om intellektuel ejendomsret og handel med tjenesteydelser

I henhold til de nye bestemmelser i artikel 133 stk. 5 vil indgåelse af aftaler vedrørende handel med tjenesteydelser (i overensstemmelse med de fastlagte undtagelsesbestemmelser) nu henhøre under Fællesskabets beføjelser vedrørende den fælles handelspolitik. Imidlertid fastlægges i artikel 133, stk. 7 yderligere bestemmelser, som indskrænker udvidelsen af disse beføjelser for så vidt angår internationale forhandlinger og aftaler om intellektuel ejendomsret, der ikke henhører under artikel 133, stk. 5.

Kan Kommissionen redegøre for:

1. Om der findes en endelig aftale mellem Kommissionen og medlemsstaterne om, præcist hvilke aspekter af den intellektuelle ejendomsret, der kan indgås aftaler om, og om hvilke der ikke kan? I bekræftende fald agter den at offentliggøre den? I benægtende fald hvorledes og hvornår vil denne blive fastlagt?

2. Om de medlemsstater, som ikke har undertegnet TRIP-aftalen, fortsat vil kunne spille en direkte rolle i forbindelse med de igangværende og fremtidige forhandlinger om intellektuel ejendomsret på WTO-niveau og i andre internationale fora, og om der kræves medlemsstatens samtykke for indgåelse af sådanne aftaler?

3. Hvorledes og hvornår vil Europa-Parlamentet blive hørt specielt om de foreslåede ændringer af traktatens artikel 133, som det kræves i henhold til de eksisterende bestemmelser i artikel 133, stk. 5?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(19. april 2001)

Der er ingen retligt bindende definition i fællesskabsretten af udtrykket handelsmæssige aspekter af intellektuel ejendomsret, der er benyttet i den nye artikel 133 (tidligere artikel 113), stk. 5, første led, i EF-traktaten som ændret ved Nice-traktaten.

Kompetencen i forbindelse med aftaler om handelsmæssige aspekter af intellektuel ejendomsret vil blive henført under Fællesskabets kompetence i forbindelse med den fælles handelspolitik ved den nye artikel 133, stk. 5.

I denne forbindelse beklager Kommissionen, at dens initiativ til at forbedre Parlamentets institutionelle stilling ved varetagelsen af den fælles handelspolitik ikke blev godkendt af regeringskonferencen i Nice. Uanset dette vil Kommissionen fortsætte sin politik med gennemsigtighed og nært samarbejde med Parlamentet om handelsmæssige anliggender.

Bemyndigelsesklausulen i den nuværende artikel 133, stk. 5, som ganske rigtigt kræver et forslag fra Kommissionen og høring af Parlamentet, er ikke blevet aktiveret. Denne bestemmelse vil blive erstattet af den nye artikel 133, stk. 7.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0908/01

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Offentlig støtte til spanske elektricitetsvirksomheder, som ikke er meddelt Kommissionen

I den nye affattelse af sjette overgangsbestemmelse i lovgivning om den spanske elektricitetssektor udgår securitisering og opkrævning af en afgift på 4,5 %, hvor der hidtil indgik et beløb på ca. 500 mia. pesetas, der skulle betragtes som offentlig støtte, hvilket den spanske regering selv erkendte i forbindelse med lovændringen. Til trods herfor foreskriver spansk lovgivning ikke, hvad der skal ske med de beløb, der opkræves i medfør af denne bestemmelse, og som er blevet ændret på forslag af Kommissionen. Hermed opstår der det paradoks, at elektricitetsvirksomhederne modtog visse beløb, som i princippet udgør støtte, der ikke er givet meddelelse om.

Mener Kommissionen, at den bør tage skridt til, at elektricitetsvirksomhederne ikke modtager beløb, som i princippet udgør offentlig støtte, der ikke er givet meddelelse om?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(11. maj 2001)

I overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (tidligere artikel 99)(1), og Domstolens retspraksis, er det med henblik på at kræve endelig tilbagebetaling af en støtte ikke tilstrækkeligt, at denne er ulovlig, dvs. at den er ydet, inden Kommissionen har truffet nogen som helst beslutning om dens forenelighed med traktaten. Kommissionen skal i hvert enkelt tilfælde også påvise, at støtten er uforenelig med fællesmarkedet. Det spørgsmål, det ærede medlem stiller, vil således blive behandlet i den endelige beslutning, som Kommissionen vedtager i denne sag.

(1) EFT L 83 af 27.3.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1971/01

af Elizabeth Lynne (ELDR) til Kommissionen

(5. juli 2001)

Om: Brændstoffet flydende petroleumsgas (LPG)

Hvilke initiativer har Den Europæiske Union truffet med hensyn til omstillingen af motorkøretøjer til brug af brændstoffet flydende petroleumsgas (LPG)? Hvor store er de samlede omkostninger for EU i forbindelse med sådanne initiativer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(10. september 2001)

Markedsføringen af nye personbiler er underlagt det europæiske typegodkendelsessystem. De lovgivningsmæssige rammer omfatter alle sikkerheds- og miljøkrav, som sådanne køretøjer skal opfylde, inden de må markedsføres. Indtil for nylig var dette system ikke i fuldt omfang tilpasset til at kunne tage hensyn til alle specifikke karakteristika for LPG-køretøjer. Derfor måtte medlemsstaterne anmode om en undtagelse for nye LPG-drevne køretøjer i forbindelse med ét eller flere EU-typegodkendelsesdirektiver.

I de senere år har Fællesskaberne vedtaget en række ændringer af disse typegodkendelsesdirektiver vedrørende LPG-drevne køretøjer. Efter at EU har tilsluttet sig De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN-ECE) regulativ 67 om særlige krav til LPG-brændstoftanke og vedtagelsen af en ændring af Rådets direktiv 70/220/EØF af 20. marts 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod luftforurening forårsaget af emissioner fra motorkøretøjer(1) omhandlende specifikke datoer for indførelse af selvdiagnosesystemer for LPG-drevne køretøjer, er det nu muligt at udstede en EU-standardtypegodkendelse for LPG-drevne køretøjer. Sådan kan disse køretøjer nu fuldt ud drage nytte af det indre marked.

Konverteringen af køretøjer, der allerede befinder sig på EU-markedet hører hjemme under medlemsstaternes kompetence. Adskillige medlemsstater har truffet lov- eller skattemæssige foranstaltninger for at fremme sådanne konverteringer, afhængig af den særlige situation i den enkelte medlemsstat.

Herudover er der på FN-ECE-plan udarbejdet et forslag til regulativ med henblik på en harmonisering af særlige krav til LPG-systemer til eftermontering. Vedtagelsen af dette regulativ er i øjeblikket under overvejelse i EU-institutionerne.

(1) EFT L 76 af 6.4.1970.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0706/01

af Inger Schörling (Verts/ALE) til Rådet

(28. februar 2001)

Om: Offentlige indkøb

Kommissionen forelagde i 2000 to direktivforslag om offentlige indkøb, KOM(2000) 0275 og KOM(2000) 0276. Disse to direktivforslag gør det sammen med et af Kommissionen udarbejdet fortolkningsdokument på det nærmeste umuligt at tage miljøhensyn i forbindelse med offentlige indkøb. Det er f.eks. ikke tilladt at stille miljøkrav til produktionen af det, der indkøbes, og heller ikke, efter at udbudsproceduren er afsluttet, at vælge ét tilbud fremfor et andet, fordi det tager større miljøhensyn. Dette er stik imod de forpligtelser, som EU udtrykkeligt har indgået om at virke til fordel for en bæredygtig udvikling og en integrering af miljøspørgsmål. Hertil kommer, at Europa-Parlamentet og Rådet forventes at behandle direktivforslagene uden først at have fået adgang til fortolkningsdokumentet (som endnu ikke er vedtaget i Kommissionen og heller ikke er offentliggjort i sin foreløbige form). Hvad mener Rådet om, at miljøhensyn på det nærmeste udelukkes i forbindelse med offentlige indkøb? Hvad mener Rådet om, at det selv og Europa-Parlamentet forventes at behandle direktivforslagene uden først at have fået adgang til Kommissionens fortolkningsdokument?

Svar

(30. maj 2001)

Som det ærede parlamentsmedlem gør opmærksom på i sit spørgsmål, har Rådet og Parlamentet endnu ikke afsluttet førstebehandlingen af de to kommissionsforslag til direktiv vedrørende offentlige indkøb. Rådet kan derfor ikke udtale sig om de enkelte substansspørgsmål, der stadig behandles. Det kan foreslås det ærede medlem at rette den del af hendes spørgsmål, der vedrører miljøkrav i forbindelse med fremstilling af varer og valg af et produkt frem for et andet af miljømæssige årsager, efter at udbudsproceduren er afsluttet, til Kommissionen.

Det skal imidlertid påpeges, at Rådet ifølge oplysninger fra Kommissionen kan forvente, at den fortolkende meddelelse om offentlige indkøb og miljøet offentliggøres tids nok til at kunne blive retningsgivende for drøftelserne i Rådet ved førstebehandlingen. Der skal dog erindres om, at meddelelsen kun skal fortolke den nugældende lovgivning, og at den ikke vil udgøre noget nyt forslag fra Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0236/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Rådet

(8. februar 2001)

Om: Klarhed over dødsfald blandt indbyggere i landsbyen Racak i Kosovo

1. Erindrer Rådet min skriftlige forespørgsel E-0628/00(1) af 2. marts 2000 vedrørende drabet den 15. januar 1999 på 45 mænd tilhørende den albanske befolkningsgruppe i landsbyen Rack i Kosovo og Rådets svar herpå af 8. juni 2000?

2. Er den fuldstændige rapport fra det finske retsmedicinske team den 21. juni 2000 blevet overgivet til Rådet (almindelige anliggender) og Den Internationale Krigsforbryderdomstol vedrørende det tidligere Jugoslavien?

3. Hvad er ifølge denne rapport det endelige, nøjagtige antal ofre, og hvad var årsagen til deres død?

4. Er denne rapport blevet offentliggjort? Hvis det ikke er tilfældet, hvorfor ikke? Er Rådet indstillet på at stille denne rapport til rådighed for Europa-Parlamentets medlemmer?

5. Har man fulgt dr. Helena Rantas anbefaling fra marts 1999 om med henblik på at få et samlet overblik over, hvad der hændte, først at lade foretage en grundig politimæssig undersøgelse?

6. Har Den Internationale Krigsforbryderdomstol vedrørende det tidligere Jugoslavien i mellemtiden indledt en strafferetlig undersøgelse?

7. Kan Rådet tiltræde, hvad der er fastslået i den i spørgsmål 2 nævnte rapport?

8. På hvilken måde, hvornår og af hvem vil det efter Rådets opfattelse blive fastslået, hvad der er den endelige sandhed om begivenhederne i Racak?

(1) EFT C 26 E af 26.1.2001, s. 72.

Svar

(31. maj 2001)

Rådet husker meget vel sit svar af 8. juni 2000 på et tidligere spørgsmål om emnet og er rede til at bringe det ærede parlamentsmedlem ajour i sagen.

Ved udgangen af juni måned 2000 afsluttede det finske retsmedicinske team sit arbejde, og efter aftale med Rådet afleverede det direkte til Den Internationale Krigsforbryderdomstol vedrørende det tidligere Jugoslavien en komplet og detaljeret rapport om undersøgelsesresultatet. Det retsmedicinske team har orienteret Rådet ved at forelægge det et resumé (udformet som et bilag). Dette dokument er for kort tid siden blevet afklassificeret på anbefaling af Den Internationale Krigsforbryderdomstol og Helena Ranta, som stod i spidsen for EU's retsmedicinske team i Jugoslavien. Ved samme lejlighed gjorde både Helena Ranta og anklagerens kontor ved Den Internationale Krigsforbryderdomstol det klart, at indholdet af den endelige rapport som Rådet ikke ligger inde med ikke bør offentliggøres af hensyn til de igangværende efterforskninger.

Rådet deler denne opfattelse og ser ingen grund til yderligere kommentarer.

For så vidt angår det ærede parlamentsmedlems sidste spørgsmål er det klart, at den fulde sandhed om, hvad der skete i Racak, vil blive fastslået af Den Internationale Krigsforbryderdomstol efter nøje efterforskning og på grundlag af samtlige de elementer, den har til rådighed, herunder de retsmedicinske eksperters rapport. Det tilkommer udelukkende Den Internationale Krigsforbryderdomstol at fastslå omstændighederne ved og ansvaret for denne grufulde episode i Europas nyere historie.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1230/01

af Amalia Sartori (PPE-DE) til Kommissionen

(10. april 2001)

Om: Fri bevægelse for personer og brandsikkerhed i offentlige transportmidler

Den 6. november 2000 mistede en kvinde livet ved en brand, der udbrød i Intercitytog 602 Foscari Milano-Venezia.

Det fremgik af undersøgelserne, at brandsikkerhedsreglerne i det pågældende tog, således som det også er tilfældet med andre italienske tog (mindst 70), ikke var blevet overholdt. Ifølge en reportage i dagbladet Corriere della Sera af 16. marts 2001 var der ikke blevet anvendt brandhæmmende produkter i sædernes polstring.

Hvilke regler for beskyttelse er fastlagt i europæisk lovgivning, for så vidt angår brandsikkerhed i offentlige transportmidler? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sikre anvendelse af og kontrol med ensartede minimumssikkerhedsstandarder for de europæiske borgere? Kan Kommissionen give yderligere oplysninger om dette emne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(17. maj 2001)

Sikkerheds- og sundhedshensyn er væsentlige krav i forbindelse med Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog(1) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/16/EF af 19. marts 2001 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for konventionelle tog(2).

Som led i disse direktiver er der ved at blive udarbejdet tekniske specifikationer for interoperabilitet (TSI) i tilknytning til de generelle væsentlige krav, der er omhandlet i de nævnte direktiver. Når disse TSI'er er offentliggjort, vil overholdelsen af dem være obligatorisk.

Blandt de TSI'er for højhastighedstog, som Kommissionen har til hensigt at offentliggøre i nær fremtid, skal Kommissionen henlede det ærede medlems opmærksomhed på den, der vedører rullende materiel. Denne TSI omfatter tekniske forskrifter for beskyttelse mod brand og giftig røg. Det drejer sig om et teknisk komplekst emne, hvor der sker en konstant udvikling i viden og teknik.

Indtil disse STI'er foreligger, gælder bestemmelserne i de nævnte direktiver samt de særlige regler, der anvendes i medlemsstaterne.

For så vidt angår motorkøretøjer til passagertransport, er der i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/28/EF af 24. oktober 1995 om brændbarheden af materialer, der benyttes ved den indvendige indretning af visse klasser af motorkøretøjer(3) fastsat minimumsforskrifter for modstandsdygtighed over for ild og smeltning for materialer, der benyttes til indretning af kabinen i busser, der medfører over 22 passagerer. Direktiv 95/28/EF er imidlertid et valgfrit direktiv: dets forskrifter er ikke obligatoriske, men enhver bus, der overholder dem, har ret til en EØF-typegodkendelsesmærkning og kan køre frit på Fællesskabets territorium.

(1) EFT L 235 af 17.9.1996.

(2) EFT L 110 af 20.4.2001.

(3) EFT L 281 af 23.11.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1562/01

af Stephen Hughes (PSE) til Kommissionen

(28. maj 2001)

Om: Informationer med henblik på planlægning og evaluering af projekter

EU yder støtte til en lang række programmer, bl.a. ved at finansiere projekter på et antal politikområder. Findes der en central informationskilde for de virksomheder, der er specialiseret i planlægning og evaluering af projekter, eller er oplysningerne spredt over den række direktorater, der forvalter programmerne/projekterne?

Hvis en sådan central kilde ikke findes, vil Kommissionen da overveje at oprette en sådan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(31. juli 2001)

Kommissionens finansiering af projekter sker generelt i forbindelse med et program, for hvilket der findes specifikke retsforskrifter, og som forvaltes af det generaldirektorat, der har ansvaret for politikken på det pågældende område. Forvaltningen af projekter og databaser for projektplanlægning og -evaluering udgør decentraliserede opgaver, mens vurderingen af projekterne udføres af det ansvarlige generaldirektorat. Kommissionen offentliggør en årlig evalueringsrapport, der er tilgængelig på Europa-netstedet: http://europa.eu.int/comm/budget/evaluation/en.index.htm.

For at bistå organisationer, der ønsker at ansøge om støtte til projekter fra Kommissionen, råder Kommissionen over en database med oplysninger om alle de tilskud, de forskellige tjenestegrene har ydet. Denne database kan også være nyttig for virksomheder, der tilbyder tjenesteydelser i forbindelse med projektplanlægning og -evaluering.

Med hensyn til det ærede medlems spørgsmål om, hvorvidt Kommissionen har til hensigt at oprette en database, skal det bemærkes, at ovennævnte netsted allerede indeholder koordinerede oplysninger til offentligheden om Kommissionens tilskud (som i de fleste tilfælde har form af projektfinansiering). Som i en hvilken som helst lignende organisation indgår projektplanlægning og -evaluering med henblik på at udvælge de projekter, der skal finansieres, som en del af Kommissionens interne forvaltningsopgaver; undertiden bistås den af en eksekutivkomité bestående af repræsentanter for medlemsstaterne.

De Europæiske Fællesskabers Tidende er en af hovedkilderne for virksomheder (eller hvem som helst i offentligheden), der ønsker at finde ud af, hvilke tjenesteydelser Kommissionen har til hensigt at købe til projektplanlægning eller -evaluering via indkaldelse af tilbud og indkaldelse af interessetilkendegivelser. Kommissionen har desuden offentliggjort en offentlig indkaldelse af interessetilkendegivelser rettet mod virksomheder, der ønsker at stille deres ydelser til rådighed i forbindelse med evaluering. Den liste over virksomheder, der er blevet opstillet på grundlag heraf, kan anvendes af alle Kommissionens tjenestegrene. Oplysninger om den offentlige indkaldelse af interessetilkendegivelser kan findes på ovennævnte netsted.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1391/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(10. maj 2001)

Om: Mål for afkast af offentlige investeringer

Er Kommissionen bekendt med sammenlignende undersøgelser af ex ante og ex post afkast af offentlige investeringer i de enkelte medlemsstater? Kan Kommissionen opføre medlemsstaterne i en rækkefølge svarende til embedsmændenes evne til præcist at forudsige afkastet af offentlige investeringer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(19. juli 2001)

Måling af afkastet af offentlige investeringer er en indviklet sag, eftersom dette omfatter markedselementer og forhold, som ligger uden for det økonomiske område. Politiske hensyn spiller en vigtig rolle. At forudsige afkastet af offentlige investeringer viser sig at være endnu vanskeligere, og det samme gælder en efterfølgende vurdering af, om forudsigelsen var nøjagtig. Kommissionen agter ikke at opføre medlemsstaternes offentlige forvaltninger i en rækkefølge alt efter, hvor gode de er til at udarbejde forudsigelser.

For så vidt angår strukturfondenes og Samhørighedsfondens store projekter, kræver Kommissionen, at der forelægges en lønsomhedsanalyse med henblik på forudgående vurdering af hvert enkelt projekt i overensstemmelse med forordningerne om nævnte fonde. I øvrigt er man ved at afslutte den efterfølgende vurdering af 120 projekter under Samhørighedsfonden. De foreløbige konklusioner af denne undersøgelse viser, at resultaterne af miljøprojekterne stort set opfylder forventningerne. For en række transportprojekter havde overslagene været for optimistiske med hensyn til anlægsfristerne, men til gengæld for pessimistiske med hensyn til trafikken på de fornyede vejafsnit. De efterfølgende lønsomhedsanalyser viser, at mange af disse projekters økonomiske lønsomhedssats overstiger 20 %.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0405/01

af Joaquim Miranda (GUE/NGL) til Kommissionen

(15. februar 2001)

Om: Opfyldelse af fiskeriaftalen mellem Angola og Den Europæiske Union

Den angolanske regering vil måske suspendere fiskeriprotokollen mellem Angola og Den Europæiske Union under henvisning til Kommissionens manglende betaling af den årlige ydelse, der er fastsat i denne protokol, og dens manglende opfyldelse af protokollens bestemmelser om indførelse af et satellitsystem.

Kan Kommissionen i betragtning af den politiske betydning, som en sådan suspension ville have, og ikke mindst de skæbnesvangre virkninger, som den ville få for de fiskerflåder, der fisker i angolansk farvand, give detaljerede oplysninger om følgende:

1. Hvad er årsagen til, at den nævnte årlige ydelse ikke er blevet betalt, og at bestemmelserne om indførelse af satellitsystemet ikke er blevet opfyldt?

2. Hvad er konsekvenserne heraf for forholdet til Republikken Angola?

3. Hvad er virkningerne for medlemsstaternes fiskerflåder, og hvordan skal disse virkninger overvindes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(30. marts 2001)

1. Betalingen af den første rate af den finansielle ydelse under protokol 2000/2002 til aftalen mellem Fællesskabet og Angola skulle have fundet sted inden 30. november 2000.

Forhandlingerne, der blev indledt i januar 2000, blev først afsluttet i juli 2000 efter en tredje runde. Kommissionen meddelte de angolanske myndigheder under juli-runden, at det ville blive vanskeligt at foretage betalinger før 31. januar 2001, men Angola insisterede på, at 30. november 2000 blev anført i protokollen som frist for betalingen af den finansielle ydelse.

Vedrørende satellitsystemet kan Fællesskabet ikke bebrejdes noget. De angolanske myndigheder er gentagne gange siden juli 2000 blevet bedt om at fremsende de data, som udgør hjørnestenen i systemet (koordinater for Angolas eksklusive økonomiske zone og kontakter i Angolas fiskeriovervågningscenter), og uden hvilke det ikke kan fungere, men disse indgik først ved udgangen af januar 2001 i et format, som ikke gør det muligt at anvende dem direkte. Efter at Kommissionen har modtaget dem, er der etableret nye kontakter for at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at iværksætte systemet.

2. Trods Kommissionens ihærdige bestræbelser kunne en forsinkelse i udbetalingen ikke undgås, og der er gjort alt for at sikre så smidig udvikling som mulig af de langvarige forbindelser mellem Fællesskabet og Angola på fiskeriområdet.

3. Skønt Angola ved slutningen af januar 2001 meddelte Kommissionen, at landet var rede til at ophæve protokollen, er dette aldrig sket.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1030/01

af Bill Miller (PSE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Alkoholholdige drikkevarer

Mener Kommissionen, at vin er en alkoholholdig drikkevare?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. maj 2001)

Alkoholholdige drikkevarer er ikke defineret i EF-bestemmelserne. I Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin(1) gives der i bilag I en definition af vin. Det drejer som om et produkt, som fremstilles udelukkende ved alkoholisk, fuldstændig eller delvis gæring af friske druer, persede eller upersede, eller af druemost.

I told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, jf. bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 2204/1999 af 12. oktober 1999(2), registreres vin af friske druer (KN-kode 2204) som en alkoholholdig drikkevare (KN-kode 2203-2206 og 2208).

(1) EFT L 179 af 14.7.1999.

(2) EFT L 278 af 28.10.1999.