ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0930/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Disciplinærrådsprocedure i Kommissionen

Chefen for Echo, Gomez-Reiko, blev som bekendt frikendt af det disciplinærråd af ligestillede tjenestemænd, som undersøgte hans sag i 1999. Den afgående Kommission bekræftede dette forslag fra disciplinærrådet. Bl.a. tidligere kommissær Gradin har udtalt, at hun stod over for en fuldbyrdet kendsgerning og var nødt til at følge disciplinærrådets forslag om at frikende Gomez-Reino.

Vil Kommissionen afskaffe disciplinærrådsproceduren og finde frem til en anden måde at undersøge en tjenestemandssag og dømme en tjenestemand på, som mistænkes for svig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(28. juni 2001)

Disciplinærrådets forhandlinger og arbejdsprocedurer er baseret på bestemmelserne i personalevedtægtens afsnit VI og bilag IX. Ifølge Domstolens og Førsteinstansrettens mangeårige retspraksis skal de forseelser, en tjenestemand mistænkes for, være klart bevist, førend der kan idømmes disciplinærforanstaltninger. Disciplinærrådet afgiver en udtalelse om sagen og om, hvorvidt der skal idømmes sanktioner og i så fald hvilke. Den endelige beslutning træffes af ansættelsesmyndigheden, som i forbindelse med tjenestemænd i kategori A1 og A2 er lig med kommissærkollegiet. I henhold til personalevedtægten kan ansættelsesmyndigheden beslutte at idømme en strengere sanktion end den, der er foreslået af disciplinærrådet, forudsat at det giver en fuldstændig og relevant begrundelse herfor. Ansættelsesmyndigheden kan imidlertid ikke idømme en sanktion, hvis der ikke ifølge disciplinærrådet er bevis for tjenestemandens skyld. I den sag, som det ærede medlem henviser til, var det ikke ifølge disciplinærrådets konklusioner bevist, at tjenestemanden var skyldig.

I forbindelse med den igangværende reform i Kommissionen vedtog kommissærkollegiet den 28. november 2000 et høringsdokument(1) om reform af disciplinærprocedurer. I dette dokument redegøres der i detaljer for Kommissionens forslag om ændring af bestemmelserne for disciplinærrådets sammensætning og dets arbejdsprocedurer og om andre forhold vedrørende disciplinærordningen. Ifølge Kommissionens forslag skal disciplinærrådets rolle fastholdes, hvorimod der skal ske ændringer i en række procedurebestemmelser om rådets sammensætning og arbejdsgange.

(1) SEK(2000) 2079.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1236/01

af Reimer Böge (PPE-DE) til Kommissionen

(26. april 2001)

Om: Beskyttelse af dyr under transport: Opfølgning af Kommissionens beretning

Kommissionen bekræfter i sin beretning til Rådet og Europa-Parlamentet af 6. december 2000(1) om de erfaringer, som medlemsstaterne har gjort siden gennemførelsen af Rådets direktiv 95/29/EF(2) om ændring af direktiv 91/628/EØF(3) om beskyttelse af dyr under transport, at der er tale om alvorlige problemer i forbindelse med dyrebeskyttelse, især under transport af kvæg.

Af Kommissionens beretning fremgår det klart, at direktivet er blevet mangelfuldt gennemført i en række medlemsstater.

Hvor langt er man nået i behandlingen af traktatbrud?

Hvornår agter Kommissionen at indlede en traktatbrudsprocedure mod de medlemsstater, som ikke har efterkommet deres forpligtelser i henhold til traktaten?

(1) KOM(2000) 809 endelig udg.

(2) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52.

(3) EFT L 340 af 11.12.1991, s. 17.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(27. juni 2001)

Der er flere medlemsstater, der ikke har været i stand til at gennemføre Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF, som ændret ved direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995, i deres nationale lovgivning inden for de fastlagte datoer. Ikke desto mindre har alle medlemsstater efterfølgende fremsendt detaljerede oplysninger om deres lovgivning til gennemførelse af disse tekster i de respektive nationale retssystemer.

Derfor er de væsentligste problemer her og nu i relation til dette direktiv følgende:

- medlemsstaterne har kun i utilstrækkeligt omfang håndhævet direktivet på deres område,

- der er opstået vanskeligheder som følge af tvetydigheder og upræcise elementer i den nuværende tekst,

- visse bestemmelser er forældet set i lyset af den igangværende udvikling.

Kommissionen er klar over, på hvilke områder der p.t. er vanskeligheder, navnlig efter gennemgangen af besøgsrapporter fra Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret (FVO), klager fra dyreværnsorganisationer og oplysninger fra medlemsstater.

Der er allerede indledt traktatbrudsprocedurer i en række tilfælde, hvor medlemsstater har undladt at rette sig efter Kommissionens henstillinger om at indlede skridt til at rette op på mangler i forbindelse med gennemførelsen og håndhævelsen. Kommissionen er parat til at indlede yderligere traktatbrudsprocedurer i sager, hvor der foreligger tilstrækkelige beviser for sådanne traktatbrud.

Efter forelæggelsen af den af det ærede medlem omtalte beretning er Kommissionen ligeledes i færd med at udarbejde forslag til ajourføring og forbedring af direktivteksten med det sigte ikke alene at få fastlagt forbedrede standarder for dyrevelfærd i forbindelse med transport af dyr, men også klarere krav i relation til håndhævelsen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0963/01

af Philip Bradbourn (PPE-DE) til Kommissionen

(20. marts 2001)

Om: Bilnummerplader

Kan Kommissionen angive, hvorfor det er forbudt at vise medlemsstaternes nationale flag på bilnummerplader, mens det samtidig er tilladt at vise Unionens flag?

Vil den desuden tage den pågældende lovgivning op til fornyet behandling og give medlemsstaterne mulighed for selv at afgøre, hvad der er tilladt i denne henseende, da forbud mod en medlemsstats nationale symbol under alle omstændigheder berører den nationale suverænitet i dens grundvold?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(3. maj 2001)

Intet i fællesskabslovgivningen forbyder at anvende nationale symboler eller påbyder at anvende EU-flaget på nummerplader til motorkøretøjer.

Det er dermed op til de enkelte medlemsstater at beslutte, hvorvidt de vil indføre nationale symboler på deres nummerplader.

Hvad angår anvendelsen af EU-flaget, sikrer Rådets forordning (EF) nr. 2411/98 af 3. november 1998(1) udelukkende en gensidig anerkendelse af registreringslandets kendingsbogstaver ved kørsel inden for Fællesskabet.

Kommissionen har ikke til hensigt at foreslå ændringer af denne rådsforordning.

(1) EFT L 299 af 10.11.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1351/01 af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen. Seveso II-direktivet.



EF-Tidende nr. 350 E af 11/12/2001 s. 0131 - 0131



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1351/01 af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen (7. maj 2001) Om: Seveso II-direktivet I hvor mange tilfælde inden for de sidste 50 år har et uheld på en kemisk fabrik ført til dødsfald uden for fabrikken? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström (10. juli 2001) Efter ikrafttrædelsen af den tidligere og nuværende fællesskabslovgivning om forebyggelse, beredskab og imødegåelse af uheld med kemiske stoffer (de såkaldte Seveso I og II direktiver: Rådets Direktiv 82/501/EØF af 24. juni 1982 om risikoen for større uheld i forbindelse med en række industrielle aktiviteter(1) og Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer(2)) er antallet af dødsfald uden for de anlæg, der er omfattet af lovgivningen, fem ifølge de oplysninger, Kommissionen har modtaget fra medlemsstaterne. (1) EFT L 230 af 5.8.1982. (2) EFT L 10 af 14.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1123/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(6. april 2001)

Om: RAI og politisk pluralisme

Som bekendt er RAI (Radio Televisione Italiana, den italienske statsejede radio- og fjernsynsstation), et koncessioneret selskab under et offentligt forsyningsselskab. For at kunne modtage programmerne skal borgerne betale en licensafgift. Denne er ikke RAI's eneste indkomstkilde, idet RAI også har betydelige reklameindtægter. Imidlertid holdes reklameindtægterne og indtægterne fra licensafgiften, som er en slags statsafgift, ikke adskilt som krævet ifølge fællesskabsbestemmelserne.

I betragtning af RAI's stilling som et offentligt forsyningsselskab, kan Kommissionen da besvare følgende spørgsmål:

1. Har dette selskab nogen sinde i dets levetid modtaget fællesskabsstøtte til et eller andet formål?

2. I bekræftende fald, hvad blev denne støtte anvendt til?

3. Dersom denne støtte blev udbetalt med henblik på fremstilling af programmer, hvornår blev disse programmer da sendt? Er programmer stadig under udarbejdelse?

4. Er eller var disse programmer i overensstemmelse med principperne for politisk pluralisme og ligestilling, der finder anvendelse på RAI?

5. I benægtende fald, eftersom disse principper ikke er blevet overholdt og i betragtning af RAI's rolle som et offentligt forsyningsselskab, mener Kommissionen da ikke, at den bør træffe de nødvendige foranstaltninger i denne forbindelse?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding på skriftlige forespørgsler E-1123/01 og E-1244/01

(5. juni 2001)

Det vigtigste fællesskabsprogram inden for audiovisuelle sektor er MEDIA Plus, der trådte i kraft den 1. januar 2001. Programmet efterfølger MEDIA og MEDIA II, der blev iværksat i perioden 1991-2000.

Inden for rammerne af disse programmer bliver der udelukkende bevilget fællesskabsstøtte til uafhængige producenter og distributører. Uafhængighedsbegrebet vurderes ud fra støtteansøger-/modtagerselskabets eventuelle forbindelser til en offentlig eller privat radio- og/eller fjernsynsstation.

Hverken offentlige eller private radio- og/eller fjernsynsstationer er berettiget til at modtage fællesskabsstøtte via MEDIA. RAI har således ikke modtaget nogen fællesskabsstøtte under dette program.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1526/01

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(21. maj 2001)

Om: Transport af dyr ad søvejen

Ifølge en nederlandsk statsborger, der rejste som passager på en fragtbåd, transporteres der i stor stil dyr fra Det forenede Kongerige og Irland ad søvejen. Dette foregår ofte i lukkede containere med hønsetråd i den ene side og under elendige forhold.

Kan Kommissionen oplyse omfanget af denne transport, og hvilke EU-bestemmelser der findes for transport af dyr ad søvejen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(19. juli 2001)

Det er hovedsagelig Det Forenede Kongerige, der eksporterer får til fastlandet ad søvejen. På grund af bovin spongiform encephalopati (BSE) har eksport af levende kvæg fra Det Forenede Kongerige været forbudt siden 1996. Eksport af levende får er nu også forbudt på grund af mund- og klovsyge.

Irland bruger i stor udstrækning transport ad søvejen, når kvæg skal eksporteres til andre medlemsstater og tredjelande. Det bør imidlertid nævnes, at Irland har vedtaget særlige regler for dyretransport ad søvejen, der er mere omfattende end Fællesskabets lovgivning på området.

Transport ad søvejen bruges også løbende til kvægeksport til visse tredjelande (især Mellemøsten og Nordafrika).

Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport, der ændrer direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF(1), som ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995(2), opstiller fælles standarder for beskyttelse af dyr under transport. Direktivets almindelige principper samt særlige bestemmelser i samme direktiv gælder for transport af dyr ad søvejen.

(1) EFT L 340 af 11.12.1991.

(2) EFT L 148 af 30.6.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1470/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(17. maj 2001)

Om: Tilbagestående retsvæsen

Til trods for den ansvarlige ministers forsikringer fra sidste år: Inden januar 2001 vil der være sket en teknisk revolution i domstolene, har justitskontoret ved retten i Milano endnu ikke udpeget dommerne for december 2000. Rent faktisk blev der endnu for en måned siden i hånden ført en ny og uopskåret journal i form af en stor bog som for ti år siden, så advokaterne kan spore deres egne sager ved hjælp af navnet på

parterne og sagernes journalnummer. Der er lovet edb, men der lægges vægt på brugen af papir, hvad der fører til forsinkelser i retsforvaltningen og påvirker borgernes adgang til retsvæsenet. Selv om indretningen af domstolene og moderniseringen af deres forvaltning falder ind under de nationale regeringers beføjelser, mener Kommissionen da ikke

1. at forsinkelserne, bl.a. dem der skyldes den manglende modernisering, har negative følger for borgerne, som må vente i urimelig lang tid på, at deres sager bliver behandlet?

2. i betragtning af uligheden og den manglende overholdelse af menneskerettighederne, som borgerne udsættes for på grund af langsommeligheden i den organisatoriske og teknologiske tilpasning inden for forvaltningen, mener Kommissionen da ikke, at den burde opfordre regeringerne til som led i samarbejdet om opfyldelsen af målsætningerne under den tredje søjle, at gøre det, der er nødvendigt for at modernisere justitsforvaltningen og indhente de forsinkelser, som giver anledning til uligheden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(19. juli 2001)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymringer med hensyn til de negative virkninger for borgerne af forsinkelserne i retsforvaltningen.

Kommissionen er klar over, at de langsommelige procedurer eller forsinkelserne for optagelse på retslisten udgør en alvorlig hæmsko for adgangen til retsvæsenet ligesom sammensatheden og sagsomkostningerne.

En mere intensiv brug af de nye informations- og kommunikationsteknologier vil i hvert fald delvis kunne løse problemet. I den forbindelse kan det nævnes, at f.eks. Rådets nylig vedtagne beslutning 2001/470/EF af 28. maj 2001(1) om oprettelse af et europæisk retligt netværk på det civil- og handelsretlige område omhandler anvendelse af disse nye teknologier med henblik på fremme af den pågældende virksomhed.

I øvrigt forvalter Kommissionen forskellige forskningsprogrammer på området for ny teknologi. Et af dem, programmet vedrørende informationssamfundets teknologier (IST-programmet), omfatter et område for anvendelse i forvaltningslivet, hvor der kan indgives forslag om retsvæsen. Der findes allerede nu et projekt, benævnt E-COURT, hvor kontrakten startede den 1. juni 2001, og som tager sigte på at anvende de opdukkende informations- og kommunikationsteknologier med henblik på at øge effektiviteten af retssager rundt om i Europa.

(1) EFT L 174 af 27.6.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0334/01

af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Lloyd's of London

1. I forlængelse af skriftlig forespørgsel E-3473/00(1) af Bolkestein for Kommissionen af 21. december 2000 bedes Kommissionen oplyse, med hvilken lov og i hvilket år Rådets første direktiv 73/239(2) blev korrekt gennemført i Det Forenede Kongerige, og hvilke foranstaltninger Kommissionen siden hen har truffet for at sikre, at denne lov gennemførtes korrekt?

2. Med hensyn til klage 99/5049 bedes Kommissionen oplyse:

a) hvorfor der fortsat ikke er truffet afgørelse om den manglende solvensgaranti i henhold til direktiv 73/239 som gennemført ved den engelske lov om forsikringsvirksomhed fra 1982?

b) hvorvidt den har modtaget svar på skrivelse til den engelske regering af 16. oktober 2000?

c) hvilke frister der er fastsat i skrivelse af 16. oktober?

d) hvorvidt den engelske regering har overholdt disse frister?

(1) EFT C 163 E af 6.6.2001, s. 132.

(2) EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. maj 2001)

1. Driften og reguleringen af Lloyd's er yderst kompleks. Det er Kommissionens opfattelse, at hovedkravene i Rådets direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, hvad angår Lloyd's, første gang blev gennemført i britisk lovgivning ved hjælp af Insurance Companies Act 1982 og senere ændringer. Udformningen af revisionserklæringerne blev fastsat ved The Insurance (Lloyd's) Regulations 1983.

I betragtning af det store antal klager, Kommissionen har modtaget fra forsikringstagere hos Lloyd's, undersøger Kommissionen på ny, hvorvidt Lloyd's anvender Fællesskabets bestemmelser korrekt i henhold til direktivet.

2. Med hensyn til klage 99/5049,

a) har den administrative undersøgelse varet længere end normalt på grund af sagsakternes komplekse karakter. De fremsatte beskyldninger er meget alvorlige og undersøges nøje af Kommissionen. Med hensyn til de krævede solvensgarantier, har de britiske myndigheder bekræftet, at disse er stillet i overensstemmelse med kravene i Rådets direktiv 73/239/EØF. Kommissionen undersøger i øjeblikket arten af de stillede solvensgarantier. De britiske myndigheder samarbejder i fuldt omfang med Kommissionen om denne undersøgelse.

b) Kommissionen har modtaget et udførligt svar på sin skrivelse til de britiske myndigheder af 16. oktober 2000.

c) Skrivelsen af 16. oktober gav en frist på seks uger. I lyset af de omfattende og detaljerede spørgsmål, der blev rejst i Kommissionens skrivelse, der henviste til begivenheder, der gik næsten 20 år tilbage i tiden, bevilgede Kommissionen en forlængelse af denne frist til de britiske myndigheder ved skrivelse af 5. december 2000.

d) De britiske myndigheder fremlagde et omfattende svar dateret den 25. januar 2001. Denne skrivelse behandles i øjeblikket af Kommissionen som beskrevet ovenfor.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0437/01

af Martin Callanan (PPE-DE) til Kommissionen

(16. februar 2001)

Om: BP-Trent-tragedien i juni 1993

I juni blev ni britiske søfolk dræbt, da det Panama-registrede fartøj Western Winner kolliderede med det britiske tankskib BP British Trent tæt på den belgiske havn Ostende.

Havundersøgelserne vedrørende ulykken har vist, at den koreanske kaptajn og mandskabet på Western Winner var skyldige, idet de ikke havde overholdt væsentlige søfartssikkerhedsregler. På trods heraf er hverken kaptajnen eller skibets mandskab eller ejere, Alpha Beta Investments, blevet retsforfulgt for forsømmelse.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe, således at de ansvarlige stilles for retten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(20. april 2001)

Kommissionen indtager den holdning, at den ikke har bemyndigelse til at retsforfølge skibets kaptajn, besætning eller ejer. Dog har Kommissionen anmodet de belgiske myndigheder om nærmere oplysninger om de forhold, det ærede medlem omtaler. Af de indkomne informationer fremgår det, at sagen stadig verserer for kriminalretten i Brugge, og at de belgiske myndigheder således ikke kan gribe ind i sagen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1762/01

af Michael Cashman (PSE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Import af kød

Kan Kommissionen oplyse, om der findes noget EU-forbud mod import af kød fra Australien og/eller New Zealand til Det Forenede Kongerige eller andre EU-medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(27. juli 2001)

Kort sagt kan kød fra Australien og New Zealand indføres i Fællesskabet, når blot det opfylder de relevante veterinærhygiejniske krav.

Hvad dyre- og folkesundheden angår, har Kommissionen fastlagt indførselsregler i overensstemmelse med Rådets direktiv 72/462/EØF af 12. december 1972 om sundhedsmæssige og veterinærpolitiske problemer i forbindelse med indførsel af kvæg, svin, får og geder samt fersk kød og kødprodukter fra tredjelande(1). Da begge lande opfylder visse dyresundhedskrav er Australien og New Zealand nævnt i Rådets beslutning 79/542/EØF af 21. december 1976 om opstilling af en liste over de tredjelande, hvorfra medlemsstaterne tillader indførsel af kvæg og svin samt fersk kød(2) som lande, der har tilladelse til at eksportere fersk kød til Fællesskabet. Harmoniserede bestemmelser om udstedelse af sundhedscertifikater er fastsat i Kommissionens beslutning 80/801/EØF af 25. juli 1980 om veterinærpolitimæssige betingelser og udstedelse af sundhedscertifikat ved indførsel af fersk kød fra Australien(3) og 80/805/EØF af 25. juli 1980 om veterinærpolitimæssige betingelser og udstedelse af sundhedscertifikat ved indførsel af fersk kød fra New Zealand(4).

Hvad folkesundheden angår, skal kravene certificeres i henhold til bilag A i direktiv 72/462/EØF, der omfatter garantier for, at kødet kommer fra dyr, som ikke er blevet behandlet med stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning og beta-agonister (i overensstemmelse med Rådets direktiv 96/22/EF af 29. april 1996 vedrørende forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning og af beta-agonister i husdyrbrug, og som ophæver 81/602/EØF, 88/146/EØF og 88/299/EØF(5)). For at kunne eksportere fødevarer af animalsk oprindelse til Fællesskabet må et tredjeland desuden være nævnt på listen over lande, hvis planer om restkoncentrationer er blevet foreløbigt godkendt i henhold til Rådets direktiv 96/23/EF af 29. april 1996 om de kontrolforanstaltninger, der skal iværksættes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf og om ophævelse af direktiv 85/358/EØF og 86/469/EØF og beslutning 89/187/EØF og 91/664/EØF(6).

Der er også opstillet en liste over virksomheder (slagterier, opskæringsvirksomheder m.v.) i fællesskabslovgivningen.

Til orientering kan det oplyses, at hvert enkelt af disse lande nyder godt af en række importtoldkontingenter, der omfatter visse mængder og typer af kød, der kan indføres med reduceret eller slet ingen told.

(1) EFT L 302 af 31.12.1972.

(2) EFT L 146 af 14.6.1979.

(3) EFT L 234 af 5.9.1980.

(4) EFT L 236 af 9.9.1980.

(5) EFT L 125 af 23.5.1996.

(6) EFT L 125 af 23.5.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0432/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. februar 2001)

Om: Den Europæiske Unions deltagelse i den nye multilaterale fiskeriorganisation i Det Indiske Ocean

Den 5. til 10. februar 2001 blev der afholdt et møde organiseret af FAO på øen Reunion om oprettelse af en multilateral regional fiskeriorganisation i den sydvestlige del af Det Indiske Ocean med henblik på at regulere fiskeriet på fiskerbankerne i dette område. Agter Kommissionen at deltage i stiftelsesprocessen for denne nye regionale fiskeriorganisation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. marts 2001)

Kommissionen er fuldt ud med i arbejdet med henblik på oprettelse af den nye regionale fiskeriorganisation for den sydlige del af Det Indiske Ocean og deltog aktivt i mødet organiseret af FAO på Réunion den 5.-10. februar 2001.

Det glæder Kommissionen at kunne meddele det ærede medlem, at Rådet den 2. februar 2001 vedtog et forhandlingsmandat, hvori det bemyndigede Kommissionen til at forhandle om oprettelsen af denne nye regionale fiskeriorganisation.