ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1456/99

af David Bowe (PSE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Funktionelle levnedsmidler

Kan Kommissionen redegøre for sin modstand mod den nye kolesterolsænkende margarine fra Unilever, som oprindeligt blev godkendt af det hollandske Udvalg for Nye Levnedsmidler?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen på skriftlige forespørgsler E-1455/99, E-1456/99, E-1457/99 og E-1458/99

(15. oktober 1999)

Kommissionen har ikke til hensigt at foreslå nye fællesskabsbestemmelser for mærkning af såkaldte funktionelle levnedsmidler. Denne kategori levnedsmidler eksisterer for øjeblikket ikke i fællesskabsloven, og de pågældende produkter falder derfor ind under de generelle bestemmelser i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978(1) om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler.

Unilever ansøgte i 1997 i Nederlandene om tilladelse til på fællesskabsmarkedet at markedsføre noget gult smørefedt med tilsat phytosterol-estere, i henhold til Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser(2). Unilever må have været af den opfattelse, at dets produkt ikke i væsentlig grad lignede det produkt, der fremstilles i Finland af Raisio, da det ikke påberåbte sig artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 258/97 som fastlægger en forenklet procedurer for produkter, som i alt væsentligt svarer til eksisterende levnedsmidler eller eksisterende levnedsmiddelingredienser.

Kommissionen formulerede ikke selv indsigelser mod de tyske myndigheders indledende vurdering af Unilevers produkt. Mange medlemsstater forelagde dog begrundede indsigelser; tilladelse kan derfor kun gives

i henhold til proceduren i artikel 13 i forordning (EF) nr. 258/97. Da de indsigelser, medlemsstaterne fremlagde er forbundet med den offentlige sundhed, hørte Kommissionen Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 258/97. Man afventer for øjeblikket det videnskabelige udvalgs udtalelse.

Hvad angår Raisios produkt, opfordres det ærede medlem til at se på Kommissionens svar til hr. Mulders skriftlige spørgsmål nr. P-1506/99(3).

(1) EFT L 33 af 8.2.1979.

(2) EFT L 43 af 14.2.1997.

(3) EFT C 203 E af 18.7.2000, s. 4.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1967/99 af Anna Karamanou (PSE) til Kommissionen. Omstrukturering af Kommissionens tjenestegrene.



EF-Tidende nr. 203 E af 18/07/2000 s. 0097 - 0097



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1967/99 af Anna Karamanou (PSE) til Kommissionen (5. november 1999) Om: Omstrukturering af Kommissionens tjenestegrene Eftersom omstruktureringen af Generaldirektorat X forårsager forståelig bekymring og tvivl med hensyn til den fremtidige skæbne for Afdelingen for Information af Kvinder under det tidligere Generaldirektorat X, bedes Kommissionen oplyse følgende: Vil denne afdeling blive overført til Generaldirektoratet for Beskæftigelse som oprindelig planlagt? Kan Kommissionen give oplysninger vedrørende forløbet og udviklingen af kampagnen med henblik på bekæmpelse af vold inden for familien? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding (4. januar 2000) Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på mundtlig forespørgsel nr. H-726/99 fremsat af María Valenciano Martínez-Orozco i spørgetiden under Parlamentets møde den december 1999(1). (1) Europa-Parlamentets forhandlinger ( december 1999).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2271/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Salg af lægemidler via Internettet

Muligheden for salg af lægemidler via Internettet giver anledning til foruroligelse og tvivl såvel blandt de ansvarlige videnskabsmænd (læger, farmaceuter) som i den brede offentlighed. Denne foruroligelse skyldes den manglende sikkerhed med hensyn til brugen af disse lægemidler, afsætningen af forbudte stoffer samt ikke-ansvarlige myndigheders indsamling af data fra sygejournaler.

Kan Kommissionen give oplysning om omfanget af salget af lægemidler via Internettet? Hvad agter Kommissionen at foretage sig for at beskytte forbrugerne og patienterne imod denne form for salg af lægemidler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(10. januar 2000)

Ud fra de oplysninger, der står til Kommissionens rådighed, er det på nuværende tidspunkt ikke muligt at få pålidelige, kvantitative oplysninger om, hvor store beløb der sælges lægemidler for via internettet i Fællesskabet.

Med hensyn til de andre punkter, som det ærede medlem nævner, henviser Kommissionen til svar på skriftlig forespørgsel E-1852/99 fra hr. Valdivielso de Cue(1) om salg af lægemidler via internettet.

(1) EFT C 203 E af 18.7.2000, s. 69.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1825/99

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(13. oktober 1999)

Om: Reform af Amsterdam-traktaten med henblik på at gøre beskæftigelsespolitikken til en europæisk politik

Der kan i Den Europæiske Union konstateres sammenhæng mellem lav indkomst pr. indbygger og arbejdsløshed, således at det generelt netop er de mindst udviklede områder, som lider stærkest under høje arbejdsløshedstal. Agter Rådet på den baggrund i forbindelse med den mellemstatslige konference at overveje en reform af Amsterdam-traktatens artikel 125-130 med henblik på at gøre beskæftigelsespolitikken til en europæisk politik på linje med regionalpolitikken?

Svar

(24. januar 2000)

Det er ikke Rådet, men derimod konferencen mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, som efter fælles aftale vedtager ændringer af traktaterne.

Rådet minder om, at der indkaldes til en konference mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer i begyndelsen af 2000. I overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Köln har denne konference til opgave at løse de institutionelle spørgsmål, der ikke blev løst i Amsterdam, og som skal løses inden udvidelsen (dvs. Europa-Kommissionens størrelse og sammensætning, stemmevægten i Rådet og en eventuel udvidet anvendelse af afstemninger med kvalificeret flertal i Rådet). Konferencen vil også kunne behandle yderligere nødvendige traktatændringer, i det omfang de vedrører de europæiske institutioner på ovennævte områder og opstår som led i gennemførelsen af Amsterdam-traktaten (punkt 53 i formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd den 3.-4. juni 1999 i Köln).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2100/99

af Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) til Rådet

(9. november 1999)

Om: Overtrædelse af EU's adfærdskodeks for våbeneksport: Tyskland leverer Leopard 2 A5-panser til Tyrkiet

I min tidligere forespørgsel E-0436/99 af 10.3.1999 til det tyske formandskab om, hvilken rolle krænkelse af menneskerettigheder spiller i stater, der modtager våben, fik jeg det svar (den 10.6.1999), at dette var en af de hovedbetingelser, der skal være opfyldt, og at der i tilfælde af menneskerettighedskrænkelser ikke vil blive udstedt nogen eksporttilladelse.

Kommissionen har i sin afgørelse af 13.10.1999 vedrørende EU's udvidelse konstateret, at forudsætningerne for forhandlingerne med Tyrkiet, navnlig på menneskerettighedsområdet, ikke er opfyldt.

Forbundsrepublikken Tysklands regering vedtog den 20.10.1999 at give tilladelse til eksport til Tyrkiet af panseren Leopard 2 A5, som på grund af sine infrarøde anordninger navnlig er egnet til anvendelse i interne borgerkrige.

1. Er alle EU-medlemsstater inden denne afgørelse i henhold til adfærdskodeksen blevet informeret af forbundsregeringens eksportplaner? Er Rådet af den opfattelse, at Tysklands eksportplaner er forenelige med kriterium nr. 2 i adfærdskodeksen? Har nogle medlemsstater givet udtryk for betænkeligheder desangående over for de tyske eksporthensigter? I bekræftende fald, hvilke?

2. Har Tyskland foretaget en omfattende evaluering af menneskerettighedssituationen i Tyrkiet og forelagt denne de øvrige rådsmedlemmer? I bekræftende fald, hvornår?

3. Har Tyskland undersøgt, om det er udelukket, at panseren Leopard 2 A5 anvendes til repressioner inden for Tyrkiet? Hvad er resultatet af undersøgelsen?

4. Har Rådet kendskab til, at det tyrkiske militær også i grænseområdet til Irak gennemfører angreb mod PKK, og at der regelmæssigt i stort omfang forekommer grænseovertrædelser i Nordirak? Hvorvidt er dette foreneligt med kriterie 2 i adfærdskodeksen, som udelukker en overtrædelse af territorialprincippet fra den endelige benytters side?

5. Har Tyskland sikret sig, at den eksporterede panser ikke ad omveje finder endelig anvendelse, som ikke svarer til adfærdskodeksen? I bekræftende fald, hvordan forholder det sig med garantierne? Anser Rådet disse garantier for at være tilstrækkelige? I bekræftende fald, hvorfor?

6. Vil Rådet også godkende yderligere større leveringer af panseren Leopard 2 A5 eller enkelte dele af den til Tyrkiet? I bekræftende fald, med hvilken begrundelse?

Svar

(24. januar 2000)

Den Europæiske Unions holdning til våbeneksport fremgår af EU's adfærdskodeks for våbeneksport, som blev vedtaget den 8. juni 1998. Beslutninger tages individuelt af de enkelte medlemsstater, idet disse fuldt ud tager hensyn til adfærdskodeksen. Rådet modtager ingen oplysninger om grundene til, at eksportlicenser enten bevilges eller afslås af medlemsstaterne. Under alle omstændigheder har Rådet ikke kompetence til at fælde nogen dom i den forbindelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1909/99

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Gennemførelsen af fællesskabsinitiativet Leader i Grækenland

Kommissionen bedes oplyse, hvorledes gennemførelsen af fællesskabsinitiativet Leader forløber i Grækenland, hvad betalingerne af de programmerede bevillinger angår, om den finder, at dette forløb er tilfredsstillende, og hvad mener den i modsat fald, forsinkelserne skyldes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. november 1999)

Kommissionen skal henvise det ærede parlamentsmedlem til det svar, som den gav på skriftlig forespørgsel E-0001/99 fra Alexandros Alavanos(1) vedrørende samme emne; nævnte svar indeholder Kommissionens analyse af forløbet af Leader II i Grækenland.

Derudover kan Kommissionen oplyse følgende tal for den nuværende situation med hensyn til de forpligtelser og betalinger under strukturfondene, der vedrører Leader II i Grækenland:

- Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL): forpligtelser 93,02 mio. EUR, betalinger 57,61 mio. EUR.

- Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU): forpligtelser 66,69 mio. EUR, betalinger 41,04 mio. EUR.

- Den Europæiske Socialfond (ESF): forpligtelser 2,90 mio. EUR, betalinger 1,45 mio. EUR.

I forhold til den samlede bevillingsramme under strukturfondene, som er på 167,65 mio. EUR, beløber de samlede forpligtelser under de tre strukturfonde sig i alt til 162,61 mio. EUR, hvilket svarer til 97 %, medens betalingerne tilsammen andrager 100,10 mio. EUR svarende til 60 %.

Sidstnævnte procentsats (betalingerne) er naturligvis den, der bedst afspejler programmets faktiske gennemførelse.

(1) EFT C 289 af 11.10.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2854/99 af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen. Skandalen på Informationskontoret i Stockholm.



EF-Tidende nr. 203 E af 18/07/2000 s. 0178 - 0179



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2854/99 af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen (18. januar 2000) Om: Skandalen på Informationskontoret i Stockholm Kommissionen burde lukke kontoret i Stockholm, udtalte EU-parlamentarikeren Per Stenmark, medlem af Moderata Samlingspartiet, i Aftonbladet den 20. november 1999. Bølgerne går højt i Sverige efter den seneste skandale på Kommissionens Informationskontor i Stockholm om udbetalinger at penge til ikke-eksisterende personer. Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet mod dem, der er ansvarlige for de fejlagtige udbetalinger, og mener Kommissionen, at den daværende leder af kontoret i sidste ende er ansvarlig for skandalen? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi (1. februar 2000) Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på mundtlig forespørgsel nr. H-712/99 fremsat af Pierre Schori i spørgetiden under Parlamentets møde i december 1999(1). (1) Europa-Parlamentets forhandlinger (december 1999).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2010/99

af Jean-Claude Fruteau (PSE) til Kommissionen

(9. november 1999)

Om: Associeringsordningen for de oversøiske lande og territorier (OLT)

Den Europæiske Union har identitetsvanskeligheder over for oversøiske lande og territorier (OLT), som henhører under kun fire medlemsstater (Det Forenede Kongerige, Frankrig, Nederlandene og Danmark).

Den Europæiske Union spiller således en væsentlig rolle i udviklingen af de tidligere OLT, som er blevet AVS-lande, men den synes at lade den ubestemmelige gruppe lande, der betegnes OLT, i stikken. Tvetydige retsbestemmelser, enstemmighed i Rådet, kunstig samhandel, som ikke medfører særlig stor udvikling i OLT, men som i høj grad forstyrrer det fælles marked, er en ikke-udtømmende men dog reel optegnelse over vanskelighederne i disse lande.

I forbindelse med undertegnelsen af Amsterdam-traktaten opfordrede regeringskonferencen Rådet til i overensstemmelse med artikel 136 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at tage associeringsordningen op til revision inden februar 2000 med fire formål.

Hvilke konkrete retningslinjer agter Kommissionen at foreslå Rådet for at imødekomme målene med at fremme den økonomiske og sociale udvikling, udbygge forbindelserne mellem Den Europæiske Union og OLT, tage hensyn til de retsmæssige forskelle og endelig forbedre det finansielle instrument?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(17. november 1999)

Det ærede medlem henviser med rette til erklæringen om oversøiske lande og territorier (OLT), der er indsat i slutakten fra Amsterdam-konferencen.

Siden da har Kommissionen ført forhandlinger med de fire medlemsstater, som de tyve OLT henhører under, og den har inden for rammerne af partnerskabet konsulteret de tyve OLT's egne myndigheder, som mødtes for første gang på højt niveau i Bruxelles.

De væsentligste idéer i disse omfattende drøftelser er taget op i Kommissionens meddelelse af 20. maj 1999(1), Overvejelser om de associerede oversøiske landes og territoriers stilling og retningslinjer vedrørende OLT 2000. Kommissionen beskriver her OLT og deres status i forhold til EF-retten, rejser det fundamentale spørgsmål om associeringen mellem OLT og Fællesskabet og skitserer en række scenarier for 2000.

Kommissionen vil i meget nær fremtid forelægge Rådet et forslag, som fra den 1. marts 2000 skal erstatte den nugældende associeringsafgørelse.

Dette forslag, der i øjeblikket stadig er under behandling, skulle i stor udstrækning bygge på de af OLT ønskede retningslinjer. Det foreslås blandt andet, at OLT's status i forhold til den afledte ret defineres bedre, at forvaltningen af fællesskabshjælpen til OLT forenkles betydeligt ved en øget decentralisering til OLT-modtagerlandene, at samarbejdet udvides til en række nye områder med henblik på at sætte OLT i stand til at tage verdensøkonomiens nye udfordringer op, og at OLT's ønsker vedrørende etableringsreglernes manglende gensidighed i højere grad imødekommes.

(1) KOM(1999) 163 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1961/99

af Gerhard Hager (NI) til Rådet

(9. november 1999)

Om: Kollektiv eftergivelse af straf i Italien forenelighed med Schengen-aftalen

Det er almindelig praksis i Italien, at landet når det ikke længere kan løse problemer med vedvarende overtrædelser af gældende love griber tilbage på instrumentet Condono, eftergivelse af straf. Således også i begyndelsen af dette år, da landet med dette kunstgreb legaliserede ca. 250 000 illegale indvandrere. Det forhold, at den italienske stat tydeligvis ikke er i stand til at kontrollere sine grænser effektivt, vedrører imidlertid ganske logisk også de øvrige medlemsstater af Den Europæiske Union, hhv. af Schengen-aftalen.

1. Er Rådet bekendt med denne praksis?

2. Er denne handlemåde fra Italiens side forenelig med Schengen-aftalen?

3. Hvordan begrundes denne forenelighed i bekræftende fald?

4. Hvilke foranstaltninger påtænker Rådet i benægtende fald at træffe, hhv. hvilke foranstaltninger har det allerede truffet?

Svar

(31. januar 2000)

I forbindelse med udvekslingen af oplysninger vedrørende migrationspolitik, som rutinemæssigt finder sted i Rådet, har de medlemsstater, som har indført programmer for at legalisere illegale indvandreres situation, eller som planlægger at indføre sådanne programmer i nær fremtid, underrettet Rådet herom.

De foranstaltninger, der har til formål at styrke effektiviteten af medlemsstaternes kontrol med de ydre grænser, og som er fastlagt inden for Schengen-rammen (som efter Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse er blevet integreret i Den Europæiske Union), berører ikke medlemsstaternes ret til fortsat at bestemme, på hvilke betingelser tredjelandsstatsborgere, der er ankommet til eller opholder sig på deres territorium uden den krævede dokumentation og har opholdt sig der i en længere periode, kan få tilladelse til at blive.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2239/99

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. december 1999)

Om: Udgifter til oversættelse og tolkning

Oplys venligst udgifterne til oversættelse og tolkning i EU i 1999 samt den anslåede udgift i hvert enkelt tilfælde, baseret på en videreførelse af de nuværende sprogpolitikker, hvis de eksisterende officielle sprog blev udvidet med henholdsvis, et, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti eller elleve sprog.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(19. januar 2000)

På 1999-budgettet var til oversættelse og tolkning i EU-institutionerne afsat ca. 686 mio. EUR, fordelt som følger på de forskellige institutioner:

>TABELPOSITION>

Følgerne af en udvidelse af de nuværende officielle sprog med et eller flere sprog vil blive oplyst i et supplerende svar, når alle institutionernes overslag foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2056/99

af Eryl McNally (PSE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Lokale byttehandelsordninger

Hvad gør EF for at fremme udviklingen af lokale byttehandelsordninger (LETS Local Exchange Trading Systems) gøres det f.eks. muligt at yde støtte til dem over strukturfondene, og udsendes der oplysninger om god praksis i medlemsstaterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(11. november 1999)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at for så vidt angår udsendelse af oplysninger om lokale byttehandelsordninger (LETS), er man i øjeblikket ved at forberede en række begivenheder i medlemsstaterne for at demonstrere god praksis, som er afprøvet i visse erhvervsgrene og anses for at være i stand til at forbedre andre erhvervsgrenes konkurrenceevne. Hvis det ærede medlem vil være så venlig at fremsende detaljerne vedrørende de LETS, hun har kendskab til, og forudsat at disse ikke drejer sig om ren byttehandel og påviseligt opfylder skattemyndighedernes krav, vil Kommissionen overveje at medtage dem blandt de eksempler på god praksis, der præsenteres.

For så vidt angår strukturfondene, kan LETS, med de allerede nævnte forbehold, tages i betragtning som en del af støtten til lokaludvikling og beskæftigelsesaktiviteter, uanset om det drejer sig om nye jobs, nye forretningsformer, håndværk eller turisme.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1764/99

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(11. oktober 1999)

Om: Krise på fiskemarkedet og illoyal konkurrence fra græsk side

Den krise på markedet for havaborrer og guldbrasener, der sås i begyndelsen af 1999, har forværret sig yderligere i sommerens løb. De italienske opdrættere har vanskeligt ved at sælge deres produktion, som er forblevet på fiskefarmene i månedsvis. På den anden side trykker det græske produkt, som afgjort er mindre friskt end det italienske, i øjeblikket markedspriserne så meget, at disse nu, med en kilopris på 8.000 for guldbrasener og 9.000 for havaborrer, er lavere end de reelle produktionsomkostninger.

Eftersom udgifterne til foder, fiskeyngel og transport ligger over de tilsvarende italienske priser, formodes det, at grækerne sælger deres fisk til dumpingpriser. Dette skulle skyldes det forhold, at de største græske fiskerivirksomheder er børsnoterede og derfor er mere interesserede i omsætningens størrelse således at de kan fremvise et udbytte for aktiemarkedet end i et reelt driftsoverskud.

Kan Kommissionen oplyse:

1. om ikke den i de ovenfor beskrevne forhold ser en fare for dumping?

2. om ikke den anser det for hensigtsmæssigt at iværksætte en undersøgelse for at finde frem til, om der eventuelt er sket brud på principperne om fri konkurrence?

3. om ikke den anser det for hensigtsmæssigt at undersøge, om der er sket overtrædelse af fællesskabsforordningerne (og eventuel spekulation med fællesskabsmidler) med heraf følgende negative indvirkninger på beskæftigelsen?

Svar afgivet af Franz Fischler på Kommissionens vegne

(23. november 1999)

Kommissionen er opmærksom på problemerne i forbindelse med markedssituationen for havaborrer og guldbrasener som følge af den hurtige vækst i opdrættet af disse arter, som nu overstiger efterspørgslen. Den samlede produktion i EU var 2 801 tons i 1988 mod 60 188 tons (skøn) i 1998.

På baggrund af erfaringerne fra laksesektoren, som i løbet af det sidste tiår adskillige gange har været i krise, fordi udbuddet har ligget over efterspørgslen, er Kommissionen bekymret for, at det samme skal ske for havaborrers og guldbraseners vedkommende. Man må tage ved lære af disse erfaringer og forstå, at effektiv markedsføring er en forudsætning, hvis denne vigtige del af fiskeopdrætten i Middelhavsområdet skal kunne konsolideres og videreudvikle sig. Dette er hovedsagelig industriens eget ansvar, men der kan søges hjælp om støtte fra FIUF (Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet). Dette er da også allerede sket i visse medlemsstater.

Der kan ikke være tale om dumping mellem medlemsstater, men hvis der er tale om underbudspriser eller misbrug af dominerende markedsstilling, og hvis der foreligger bevis herfor, kan spørgsmålet komme ind under konkurrencereglerne. Kommissionen vil øge overvågningen af markedssituationen og overveje, om der er behov for yderligere initiativer for at undgå overproduktion.