SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0786/00

af Paulo Casaca (PSE) til Rådet

(16. marts 2000)

Om: Retligt samarbejde om spørgsmålet om pædofili

Med indførelsen af en politik for samarbejde om retlige og indre anliggender som omhandlet i Maastricht-traktaten er der gjort et vigtigt skridt hen imod opbygningen af Europa.

Imidlertid er det svært at forstå, at retsvæsenet fortsat er underlagt stive grænser i et Europa med fuldstændig fri bevægelighed og ret til frit at etablere sig.

Desværre omfatter denne nye søjle inden for den europæiske politik ikke internationale forbrydelser vedrørende misbrug af og handel med børn og kvinder, et område, hvor der er en klar stigning i antallet af forbrydelser.

Det drejer sig om en stærkt udbredt form for forbrydelser, som udgør den største trussel for det demokratiske samfund, vi lever i.

Et tilfælde for nylig, som involverede en belgisk statsborger (Frans de Ryck) og portugisiske børn fra den autonome region Madeira, illustrerer lakunerne som følge af fraværet af et retligt samarbejde i den slags situationer.

Den belgiske stat nægtede i dette tilfælde at udlevere den sigtede for den pågældende forbrydelse til Portugal, medens den portugisiske stat via anklagemyndigheden nægtede at yde ofrene nogen form for retshjælp.

Som omtalt i pressen (Diário de Notícias) var det kun takket være en personlig indsats fra den portugisiske sammenslutning for hjælp til ofre og støtte fra et portugisisk advokatfirma, at problemet blev løst. I mellemtiden har den sigtede imidlertid indanket sagen, og ofrene ved ikke, hvordan resultatet vil blive.

Kan Rådet på den baggrund oplyse, om det ikke anser det for nødvendigt at udvide samarbejdet om retlige anliggender i medfør af unionstraktaten til at omfatte international kriminalitet i form af misbrug af og handel med mindreårige og kvinder?

Svar

(18. maj 2000)

Rådet deler det ærede parlamentsmedlems ønske om, at international kriminalitet i form af misbrug af og handel med mindreårige og kvinder bekæmpes mere effektivt.

I artikel 29 i traktaten om Den Europæiske Union som ændret ved Amsterdam-traktaten nævnes bekæmpelse af menneskehandel og overgreb mod børn i øvrigt udtrykkeligt som et af de midler, der skal gøre det muligt at skabe et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det bemærkes endvidere, at der er overdraget Europol kompetence i spørgsmål om børnepornografi(1).

Det ærede parlamentsmedlems eksempel vedrører en særlig situation i forbindelse med udlevering, som falder ind under den europæiske udleveringskonvention af 13. december 1957. Årsagen til at den ønskede udlevering ikke har kunnet finde sted i det omhandlede tilfælde er, at nævnte konvention giver de kontraherende parter mulighed for at afvise udlevering af deres egne statsborgere. Denne situation forventes ændret som følge af ratifikationen af konventionen om udlevering mellem Den Europæiske Unions medlemsstater(2), hvori medlemsstaterne opfordres til på dette punkt at revidere deres interne lovgivning, herunder deres forfatnings retlige bestemmelser. I øvrigt vil Portugal i nær fremtid forelægge Rådet et omfattende initiativ med henblik på at forbedre ofrenes situation i forbindelse med retsforfølgning i straffesager.

(1) Rådets afgørelse af 3. december 1999 (EFT C 26 af 30.1.1999, s. 21).

(2) EFT C 313 af 23.10.1996, s. 11.