DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/240

(2004/C 65 E/256)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2892/03

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(29. september 2003)

Om: Mere effektive certificeringsordninger for konstruktionsstål fra lande uden for EU

Jo mere effektiv og streng en certificeringsordning for konstruktionsstål er, jo bedre garantier stiller den for sikkerheden af konstruktioner, navnlig i lande og regioner med stor jordskælvsrisiko.

Fra en lang række lande uden for EU (f.eks. Tyrkiet, Ukraine osv.) importeres der betydelige mængder rundstål til armeret beton og valsetråd, som eksporteres af producenter, der har indhentet godkendelser og certificeringer, som desværre ofte ikke synes at stille tilstrækkelige garantier for sikkerheden af de pågældende produkter, navnlig i forbindelse med deres anvendelse til konstruktionsformål, hvilket især har alvorlige konsekvenser, når de anvendes i områder med jordskælvs- og/eller oversvømmelsesrisiko.

Agter Kommissionen på baggrund af ovenstående at gribe ind for at tilpasse de certificerings- og godkendelsesordninger, der benyttes i de forskellige medlemsstater, til en strengere fælles standard?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(28. oktober 2003)

Den strukturelle sikkerhed for bygværker, herunder bygninger og anlægsarbejder, er det første af de seks væsentlige krav, der er grundlaget for Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 (1), det såkaldte byggevaredirektiv, der har til formål at sikre fri bevægelighed for produkter og deres egnethed til brug i en så sikker sammenhæng som muligt.

I medfør af dette direktiv skal materialerne være egnet til brug, og denne egnethed bedømmes i forhold til såkaldte »harmoniserede« tekniske specifikationer, standarder eller tekniske godkendelser.

Byggevaredirektivet bestemmer også, at hvis der findes en harmoniseret standard eller godkendelse er denne obligatorisk og betragtes som enereference i forbindelse med byggevarernes overensstemmelse med de væsentlige krav, dermed deres egnethed til anvendelse og markedsføring og derigennem anvendelse af EF-mærkningen.

Konstruktionsstål, der er en betydelig varegruppe indenfor byggevarer, har været genstand for et specifikt standardiseringsmandat — M 115 — udarbejdet af Kommissionen og godkendt af Det Stående Byggeudvalg. Dette mandat er blevet videregivet til Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) for at der kan udarbejdes syv harmoniserede standarder, der fastlægger det højeste overensstemmelsesniveau, det såkaldte niveau 1, og at armeringsstål og de såkaldte strukturelle armeringsstål kan vurderes for overensstemmelse med byggevaredirektivets væsentlige krav.

Byggevaredirektivet og de harmoniserede tekniske standarder, der udgør de tekniske anvendelsesreferencer er EU-lovgivningens retlige grundlag for at sikre fri bevægelighed for byggevarer gennem en teknisk harmonisering, der sikrer et så højt sikkerhedsniveau som muligt og samtidig giver mulighed for EF-mærkning.

Kontrollen med certificering og homologisering af produkter og materialer, der kan forsynes med EF-mærket påhviler dog medlemsstaternes myndigheder, der er eneansvarlige for bygværkernes sikkerhed.

De harmoniserede tekniske specifikationer for denne varegruppe er imidlertid endnu ikke til rådighed — i takt med, at Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) færdiggør dem, vil Kommissionen offentliggøre referencerne i EUT, serie C.

(1) Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer, EFT L 40 af 11.2.1989.