SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2854/98

af Ursula Schleicher (PPE) til Kommissionen

(28. september 1998)

Om: Spildevandsafgifter i Den Europaeiske Unions medlemsstater

Udover de omfattende investerings- og driftsudgifter til behandling af spildevand i forbindelse med overholdelse af EU's lovgivning paalaegger nogle medlemsstater visse yderligere spildevandsafgifter. I Forbundsrepublikken Tyskland skal der i henhold til loven om spildevandsafgifter (Abwasserabgabengesetz) betales afgift ved udledning af spildevand i et farvand/vandloeb. Afgiftens stoerrelse er afhaengig af den organiske forureningsbelastning, som fastsaettes som en forureningsenhed saerskilt for hver enkelt parameter. Der anvendes en afgiftssats for disse forureningsenheder, som paalaegger virksomheder i Tyskland meget store finansielle ekstrabyrder.

1. Findes der tilsvarende spildevandsafgifter i de andre af Den Europaeiske Unions medlemsstater og i bekraeftende fald hvilke?

2. For hvilke parametre (forurenende stoffer) skal der betales afgift?

3. Hvor hoeje er afgiftssatserne for de enkelte parametre?

4. Findes der afgiftsnedsaettelser og i bekraeftende fald paa hvilke betingelser?

5. Kan afgifterne modregnes med udgifter ved oprettelse eller udvidelse af anlaeg til behandling af spildevand?

Svar afgivet paa vegne af Kommissionen af Ritt Bjerregaard

(29. oktober 1998)

Fastsaettelsen af udgifter til vandforsyning og behandling af spildevand falder i henhold til den eksisterende lovgivning under medlemsstaternes kompetence. Disse udgifter kan ogsaa indeholde miljoeudgifter, hvilket er en tilskyndelse til at nedbringe vandforureningen i form af afgifter ud over udgifterne til etablering og drift af de noedvendige anlaeg.

Kommissionens forslag til et direktiv om Faellesskabets vandpolitiske foranstaltninger(1) bygger paa princippet om opkraevning af afgifter paa omkostningsdaekkende udgifter til vandydelser. For indevaerende daekker dette dog alene finansielle udgifter, ikke miljoe- og ressourceudgifter. I henhold til dette forslag vil Kommissionen, hvor det er hensigtsmaessigt, stille forslag til sikring af, at priserne paa vandforbrug ogsaa afspejler udgifter til miljoe og ressourcer.

Kommissionen anmodede i 1994 medlemsstaterne om at fremsende information om spildevandsafgifter. Ikke alle medlemsstater har imidlertid besvaret spoergsmaalene fuldstaendigt, og siden da kan bestemmelserne om afgifter paa spildevand vaere blevet aendret. Paa baggrund af oplysningerne fra 1994 er situationen, at de fleste medlemsstater opkraever afgifter paa udledning af spildevand. Denne form for opkraevning af afgifter og afgiftsniveauet varierer kraftigt. I princippet boer man skelne mellem afgifter paa indirekte udledning (udledning af spildevand i kloaknet) og afgifter paa direkte udledning (udledning af behandlet spildevand i vandloeb/farvande). Der opkraeves afgifter for indirekte udledning i alle medlemsstater, men ikke altid fra alle de grupper, der producerer spildevand. Spildevandsafgifter for direkte udledning, som disse opkraeves i Tyskland paa grundlag af Abwasserabgabengesetz, opkraeves ogsaa i Belgien, Spanien, Frankrig, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Grundlaget for fastsaettelse af afgiftsniveauet er normalt maengden af spildevand. Det sker enten ud fra maalinger, beregninger eller vaerdier for udledningstilladelser. I de fleste medlemsstater anvender man derfor den organiske maengde, materialer, der kan fjernes, tungmetaller og naeringsstoffer (fosfor og kvaelstof) som parametre. I Frankrig og Tyskland bruges ogsaa toksiske stoffer og halogeniseret kulbrinte som parametre.

En direkte sammenligning mellem afgiftsniveauer for spildevand er ikke mulig paa grund af forskellige beregningssystemer.

(1) KOM(97) 49 endelig udgave, aendret ved KOM(97) 614, endelig udgave og KOM(98) 76, endelig udgave.