SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0240/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: WTO og koreansk statsstøtte til skibsværfter

Så snart Kommissionen fik kendskab til, at den koreanske regering fastholder en betydelig andel af verdensmarkedet for skibsbyggeri ved at yde ulovlig statsstøtte til koreanske skibsværfter, som strider mod Verdenshandelsorganisationens regler på dette område, hvorfor klagede Kommissionen da ikke til WTO, i stedet for at vente adskillige måneder, før den foreslog, at reaktionen på den koreanske praksis skulle være, at lade skibsværfter i nogle medlemsstater anvende lignende metoder? Er Kommissionen ikke af den opfattelse, at det rette svar på en overtrædelse af WTO' s regler bør være at gå frem i henhold til de vedtagne regler, og er Kommissionen ikke af den opfattelse, at dens nuværende forslag på dette område strider mod vores forpligtelser overfor WTO og EU's egne interne konkurrencekrav?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(13. marts 2002)

I sin rapport i medfør af forordningen om handelshindringer (Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22. december 1994 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandelsorganisationens regi(1)) om koreansk skibbygningspraksis konstaterede Kommissionen, at de koreanske skibsværfter havde øget deres markedsandel i de fleste segmenter af verdensmarkedet for skibsbygning fra 1997 til november 2000 og således forårsaget skibsværfter i EU betydelig skade inden for visse segmenter. Kommissionen konstaterede også, at koreanske

værfter havde modtaget subsidier i strid med WTO-reglerne. Kommissionen fandt derfor, at det var nødvendigt at reagere på to fronter. I 2001 forberedte den sig derfor på at indbringe en klage for WTO og foreslog samtidig en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien. De to elementer kan ikke adskilles, da den midlertidige defensive ordning ikke kan få virkning, før Kommissionen indleder WTO-aktionen mod Korea.

Kommissionen mener, at den foreslåede midlertidige defensive ordning er fuldstændig forenelig med WTO-bestemmelserne og WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger samt WTO's antidumpingaftale. Subsidier er lovlige nationale politiske instrumenter for så vidt angår WTO, forudsat at det ikke er forbudte subsidier (dvs. betinget af eksporten eller indholdet af indenlandske varer) som omhandlet i artikel 3 i WTO-aftalen om subsidier, og det er påvist, at de ikke har negative følgevirkninger som omhandlet i artikel 5 i WTO's antidumpingaftale. Kommissionen har således ifølge WTO-reglerne ret til at tillade støtte til skibsbygningsindustrien og gjorde dette i mange år indtil den 31. december 2000. Den foreslåede midlertidige defensive ordning omfatter ikke betingelser, der gør den forbudt, og den kan heller ikke anses for at skabe negative virkninger for andre lande. Påstanden om, at støtten ikke er forenelig med WTO, er således helt ubegrundet.

De foreslåede foranstaltninger er heller ikke sanktioner i den i tvistbilæggelsesproceduren nævnte forstand, men tilladte politiske foranstaltninger, og anvendelsen af tvistbilæggelse kan derfor ikke på nogen måde anses for at være begrænsende for WTO-medlemmers normale rettigheder og forpligtelse, herunder retten til at yde kompatibel WTO-støtte.

Kommissionen går naturligvis ind for, at den rigtige reaktion på en overtrædelse af WTO-reglerne vil være at følge de relevante WTO-procedurer. Det er, hvad Kommissionen agter at gøre. WTO-tvistbilæggelsesproceduren er imidlertid en langsommelig procedure. EU må også vise, at man er i stand til at træffe modforanstaltninger, hvis man ønsker at nå frem til en aftale med Korea. Den foreslåede midlertidige defensive ordning kunne således holde de koreanske skibsværfter under pres.

På nuværende stadium kan Kommissionen kun bekræfte, at den straks vil indgive klagen til WTO i overensstemmelse med sin tostrengede strategi, hvis Rådet vedtager den midlertidige defensive ordning.

(1) EFT L 349 af 31.12.1994.