SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3092/02

af Luciana Sbarbati (ELDR) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: Nye regler for markedsføring af olivenolie

Alt imens Parlamentets Landbrugsudvalg er i færd med at behandle ændringerne til direktivet om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser for landbrugsfødevarer, træder den nye forordning om olivenolie i kraft den 1. november 2002.

Denne forordning risikerer af få en række negative konsekvenser, i hvert tilfælde i Italien.

- Det tillades at sælge produkter uden angivelse af deres oprindelse, om end dog kun for en overgangsperiode på et år.

- Betegnelsen Made in Italy introduceres, men en fjerdedel af den olie, der hældes på flaske og sælges i Italien, stammer fra Spanien, Grækenland, Marokko, Tyrkiet, Tunesien, Algeriet mv. I Europa er olieproduktionen reguleret. Hvilken form for kontrol føres der med anvendelsen af pesticider i de nordafrikanske lande og med overholdelsen af hygiejnebestemmelser?

- Salg af uemballeret olivenolie forbydes, og der indføres krav om, at olivenolie skal sælges i beholdere på højst 5 liter. Dermed forbydes det direkte salg fra producenten til forbrugeren, og produktionsomkostningerne øges, idet olien skal hældes på flaske og distribueres.

- Dette skaber dårligere forhold for de store forbrugere, såsom restauratører og familier, der traditionelt (navnlig i visse regioner i Central- og Syditalien) køber den årlige forsyning direkte af producenten.

- Den lille (uorganiserede) producent tvinges til at sælge hele sin høst til konsortier eller kooperativer, der varetager distributionen af produktet på det nationale og internationale marked.

Er Kommissionen sikker på, at det er således, forbrugerne beskyttes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. november 2002)

Kommissionens forordning (EF) nr. 1019/2002 af 13. juni 2002 om handelsnormer for olivenolie(1) er en opfølgning af Europa-Parlamentets beslutning og efterkommer de henstillinger, som Rådet fremsatte i forbindelse med analysen af Kommissionens beretning om en kvalitetsstrategi for olivenolie.

Den 16. oktober 2002 godkendte Forvaltningskomitéen for Fedtstoffer en ændring af denne forordning for i højere grad at tilpasse datoerne for gennemførelsen af forordningens bestemmelser til de erhvervsdrivendes, dvs. producenternes og aftapningsvirksomhedernes, krav. Ændringen af artikel 12, stk. 2, indebærer, at forordningen anvendes fra 1. november 2002. Dette gælder dog ikke for bestemmelserne i artikel 2, 3, 5 og 6, som anvendes fra 1. november 2003. Bestemmelsen om, at olien skal emballeres i beholdere på højst fem liter, som mærkes i overensstemmelse med forordningen, vil således først komme til at gælde fra 1. november 2003. I øvrigt kan olie, som er markedsført inden 1. november 2003, sælges indtil sidste holdbarhedsdato.

Forordningens artikel 4 om oprindelsesbetegnelse anvendes fra 1. november 2002. Denne artikel sikrer, at den ordning, som blev indført ved forordning (EF) nr. 2815/98(2), videreføres.

Med hensyn til salget af olie i Italien henvises til tallene for det seneste produktionsår 2001/2002. Da olivenolieproduktionen var på 562 000 tons, det indenlandske forbrug på 735 000 tons og eksporten på 280 000 tons, måtte de italienske erhvervsdrivende importere i alt 440 000 tons for at opfylde de indenlandske forbrugeres behov og forsyne eksportmarkedet. Størstedelen af den importerede olie kommer fra medlemsstaterne (ca. 400 000 tons fra Spanien). De 40 000 tons olivenolie, der importeres fra tredjelande, hidrører fra Tunesien og skal opfylde de kvalitetskrav, der er fastsat ved Fællesskabets forordninger.

For at være i overensstemmelse med forordning (EF) 2815/98 og, fra 1. november 2002, med artikel 4 i forordning (EF) 1019/2002 kan betegnelsen Made in Italy kun figurere på etiketten, hvis olien indeholder 25-100 % olie fra oliven, der er høstet i Italien. Hvis andelen af olivenolie fra italienske oliven ikke udgør 100 %, skal dette nævnes udtrykkeligt.

Artikel 2 i forordning (EF) nr. 1019/2002 forbyder ikke direkte salg, men for at sikre oliens kvalitet og hindre svigagtige blandinger samt for at sikre, at olie bestemt til konsum opfylder de sundhedsmæssige betingelser, er det fastsat, at olien skal sælges i færdigpakninger, der højst må rumme fem liter, og at emballagen skal være forsynet med en passende lukkeanordning og mærkes i overensstemmelse med forordningen.

Restauratører kan få adgang til hermetisk lukkede pakninger på over fem liter, hvis medlemsstaten tillader det.

Producenten er ikke forpligtet til at sælge til en bestemt type erhvervsdrivende.

Kommissionen er overbevist om, at kvaliteten af den olivenolie, der leveres af producenten, bør beskyttes, indtil den når frem til forbrugeren.

(1) EFT L 155 af 14.6.2002.

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2815/98 af 22. december 1998 om handelsnormer for olivenolie, EFT L 349 af 24.12.1998.