ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1840/98

af James Moorhouse (ELDR) til Kommissionen

(12. juni 1998)

Om: Menneskerettighedssituationen i Den Demokratiske Republik Congo

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet og planlagt for at tilskynde Den Demokratiske Republik Congo til at overholde menneskerettighederne, loeslade de politiske fanger og indlede en reel demokratiseringsproces?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(9. juli 1998)

Kommissionen vil gerne understrege, at det direkte samarbejde mellem EU og det tidligere Zaire blev afbrudt i begyndelsen af 1992 som foelge af de hindringer, landets styre lagde i vejen for demokratiseringsprocessen. Siden da er EU gaaet forsigtigt og gradvis til vaerks med det formaal at tilskynde Den Demokratiske Republik Congos regering til at goere fremskridt i demokratiseringsprocessen. Denne holdning blev bekraeftet af Raadet (almindelige anliggender) i konklusionerne fra samlingen den 15. september 1997: Samarbejdet vil blive genoptaget i takt med, at der konstateres fremskridt med hensyn til overholdelsen af menneskerettighederne, demokratiseringen og indfoerelsen af retsstaten.

Kommissionen foelger i samordning med medlemsstaterne opmaerksomt og med bekymring udviklingen i situationen i Kinshasa. Der fastholdes imidlertid en kritisk og konstruktiv dialog med regeringen ud fra ovennaevnte gradvise fremgangsmaade. I den forbindelse deltager Kommissionen i de henvendelser til regeringen, der foretages af trojkaens udsendinge og ambassaderne.

Kommissionen har inden for disse rammer truffet og planlagt foelgende foranstaltninger i samordning med medlemsstaterne paa det omraade, der naevnes af det aerede medlem, dvs. overholdelse af menneskerettighederne samt stoette til retssystemet og til demokratiseringen:

- Der er disponeret over 30 mio. ECU til anvendelse inden for rammerne af et program til stoette af forberedelsen af valg. Programmet omfatter optaelling og registrering af vaelgerne samt andre foranstaltninger, der kan lette tilrettelaeggelsen af valg og en eventuel folkeafstemning om en ny grundlov.

- Der er afsat 4 mio. ECU til oprettelse af en europaeisk valggruppe, der skal overvaage valgprocessen. Bortset fra kortvarige missioner er denne foranstaltning endnu ikke ivaerksat, idet man venter paa, at en egentlig valgproces saettes i gang.

- I april og maj 1998 var en delegation i Kinshasa for at klarlaegge et program til stoette af overholdelsen af menneskerettighederne og rehabiliteringen af retssystemet. Kommissionen undersoeger i oejeblikket muligheden for at gennemfoere et saadant program.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2701/98

af Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Tinglysningsrettigheder

Kan Kommissionen give en oversigt over de tinglysningsrettigheder, som i Den Europaeiske Unions femten medlemsstater gaelder ved koeb af fast ejendom?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(21. september 1998)

Tinglysningsafgifter i forbindelse med fast ejendom henhoerer under medlemsstaternes kompetence, og der er ingen planer om at harmonisere disse afgifter paa EU-plan.

Kommissionen er derfor ikke i stand til at give det aerede medlem de oenskede oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1560/98

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(19. maj 1998)

Om: Sjette direktiv, artikel 10

Vil Kommissionen redegoere for fortolkningen af sjette direktiv (77/388/EOEF(1)), artikel 10, og den nuvaerende praksis i de forskellige medlemsstater, for saa vidt angaar overholdelsen. Det er i denne artikel fastsat, at datoen for udstedelsen af en afgiftsfaktura kun kan anvendes som "afgiftspligtens indtraeden" for "visse transaktioner og visse kategorier af afgiftspligtige personer"?

Kan Kommissionen redegoere for den nuvaerende praksis i Det Forenede Kongerige efter afskaffelsen af "Standard Method of Gross Takings", og er dette stadig i overensstemmelse med artikel 10?

Hvilken metode anvendes i andre medlemsstater?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(14. juli 1998)

Hovedprincippet i artikel 10, stk. 2, foerste afsnit, i det 6. momsdirektiv gaar ud paa, at afgiften skal betales paa det tidspunkt, hvor levering af goderne eller tjenesteydelsen finder sted. Artikel 10, stk. 2, tredje afsnit, indeholder imidlertid en undtagelse fra dette princip, idet medlemsstaterne i forbindelse med visse transaktioner eller visse kategorier af afgiftspligtige personer kan udsaette tidspunktet for afgiftens forfald. Hvis der for eksempel er tale om udfoerelse af tjenesteydelser eller detailsalg, kan medlemsstaterne finde det mere hensigtsmaessigt at foreskrive, at momsen skal betales ved udstedelsen af faktura eller ved betalingen. En saadan praksis findes i en raekke medlemsstater og under forskellige omstaendigheder.

Standardmetoden for beregning af bruttoindtaegter, som blev indfoert i Det Forenede Kongerige paa grundlag af denne bestemmelse, gav detailhandlerne mulighed for at betale afgiften paa et senere tidspunkt, hvis de ikke modtog den fulde betaling ved leveringen. Denne "metode" kunne imidlertid kun anvendes, hvis leverandoeren selv finansierede gaelden og ikke, hvis betalingen blev foretaget af en tredjepart, f.eks. et finansieringsselskab.

Det Forenede Kongerige besluttede af forskellige aarsager at afskaffe "metoden" i forbindelse med det budget, der blev vedtaget i november 1996. For det foerste var begrundelsen for indfoerelsen af ordningen i 1978, nemlig at afhjaelpe de alvorlige gaeldsproblemer for detailhandlere, der finansierede deres egen kredit, stort set ikke laengere aktuel, efter at man i UK havde indfoert saerlige skattelettelser for moms paa uerholdelige fordringer. Der var endvidere frygt for, at "metoden" ville blive anvendt i forbindelse med skatteunddragelse.

Efter afskaffelsen af ovennaevnte "metode" er man i Det Forenede Kongerige vendt tilbage til hovedprincippet om, at afgiftspligten indtraeder ved leveringen.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2498/98

af Gerardo Fernández-Albor (PPE) til Kommissionen

(30. juli 1998)

Om: EU-stoette til turistvirksomheder, der investerer i udlandet

En af de maalsaetninger, der afspejler sig tydeligst i EU's turistsektor, er bestraebelserne paa internationalisering, baade med hensyn til at traekke turister til Den Europaeiske Union og med hensyn til at saelge tjenesteydelser eller drive turistvirksomhed i udlandet.

Man opnaar saaledes to ting samtidig ved at eksportere turistvirksomhedernes teknologiske kapacitet og drage fordel af udviklingen i talrige udviklingslande samt at yde stoette til turister fra EU, som besoeger disse lande.

Kommissionen bedes oplyse, hvilke faellesskabsprogrammer der yder bistand til de turistvirksomheder i EU, som investerer i udlandet, hvilke erfaringer man har opnaaet paa dette omraade, og hvilke aendringer der efter Kommissionens opfattelse er noedvendige for at styrke EU-turistvirksomhedernes tilstedevaerelse uden for EU's graenser, navnlig i udviklingslande.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(15. oktober 1998)

Kommissionen deler det aerede medlems synspunkt med hensyn til den voksende internationalisering af turismen i medlemsstaterne og turismens betydelige bidrag til den internationale samhandel, navnlig med tredjelande. Faktisk repraesenterer turismen for medlemslandene en tredjedel af importen og eksporten af tjenesteydelser, mens de direkte investeringer, som virksomheder i Faellesskabet foretager i tredjelande, i 1995 beloeb sig til 4 700 mio. ECU bare inden for hotel- og restaurationsbranchen(1).

Selv om Faellesskabet ikke raader over et turismeprogram, der specifikt er rettet mod at stoette europaeiske virksomheders turismeinvesteringer i tredjelande, findes der adskillige horisontale faellesskabsprogrammer og -initiativer, der goer det. Dette er for eksempel tilfaeldet med de aktioner, der er gennemfoert inden for rammerne af den nye europaeiske strategi til sikring af markedsadgang og en stoerre liberalisering af tjenesteydelserne.

Ligeledes spiller Faellesskabet inden for rammerne af handelsforhandlingerne i Verdenshandelsorganisationen og specielt GATS-aftalen om tjenesteydelser en aktiv rolle med henblik paa at opnaa tilsagn om en aabning af tredjelandes markeder og forbedre europaeisk erhvervslivs betingelser for at investere og operere i turistsektoren.

Som en del af politikkerne vedroerende udvikling og samarbejde med tredjelande kan de finansielle instrumenter som f.eks. ECIP, EBAS, AL-INVEST fremme de europaeiske turistvirksomheders internationalisering uden for Faellesskabet og goere det nemmere at eksportere deres knowhow.

I de seneste rapporter om faellesskabsforanstaltninger med indvirkning paa turismen(2) findes en oversigt over de vigtigste aktioner, der er gennemfoert paa dette omraade, og som turistvirksomheder har kunnet drage fordel af.

(1) Eurostat, Balance des Paiements - Statistiques trimestrielles 2 - 98, s. 70; European Union Direct Investment - Yearbook 1997, s. 73.

(2) KOM(97) 332 endelig udg. og SEK(97) 1419.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1693/98

af Kirsi Piha (PPE) til Kommissionen

(29. maj 1998)

Om: Den finske alkoholpolitik og EU

Finland har modtaget en anmaerkning fra Kommissionen om sin alkoholpolitik, hvad angaar begraensningerne om indfoersel. Samtidig har Finland faaet tildelt en overgangsperiode indtil 2003 for at bringe sin indfoerselsbegraensninger paa linje med de normale alkoholbegraensninger i EU.

Hvordan kontrollerer Kommissionen, at den finske regering forbereder den paagaeldende aendring af den finske alkoholpolitik hen imod den normale alkoholpolitik i EU?

Hvordan stiller Kommissionen sig i oevrigt til, at den finske alkoholpolitik ikke overholder de grundlaeggende principper i konkurrencelovgivningen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(14. juli 1998)

I 1996 indfoerte Finland ensidigt for rejsende fra tredjelande (blandt andet de baltiske lande og Rusland) begraensninger for, hvor store maengder alkoholiske drikke de kan bringe med sig, naar de ankommer til landet.

Faellesskabslovgivningen tillader imidlertid ikke saadanne begraensninger. Kommissionen er derfor enig med det aerede medlem i, at Finland ved at anvende disse nationale foranstaltninger ikke overholder faellesskabsretten paa omraadet, og at der er andre maader at bekaempe et misbrug paa, som ifoelge de finske myndigheder har en indvirkning paa lov og orden og sundhedsbeskyttelse.

Paa grundlag af den kompetence, som Kommissionen har faaet overdraget ved artikel 155 i EF-traktaten, har Kommissionen indledt en overtraedelsesprocedure, som fastsat i traktatens artikel 169, for at faa Finland til at overholde EF-retten og bringe denne situation til ophoer.

Hvad angaar begraensninger for alkoholiske drikke fra andre medlemsstater, som Raadet har tilladt en overgangsperiode for, som omtalt af det aerede medlem, saa vil Kommissionen foelge tilnaermelsesprocessen, som skal vaere afsluttet i 2003, paa naert hold og vil i givet fald paa det tidspunkt traeffe de foranstaltninger, der maatte vaere paakraevet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1429/98

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(11. maj 1998)

Om: Aflytning paa Internet

Ifoelge Europa-Parlamentets Udvalg om Borgerlige Frihedsrettigheder opfanger den amerikanske efterretningstjeneste i Europa rutinemaessigt alle e-mails, telefonsamtaler og faxer. De opfangede oplysninger sendes ifoelge udvalgets betaenkning pr. satellit til Fort Meade i Maryland (altsaa til efterretningstjenestens hovedkvarter). Ifoelge en reportage fra det tyske tv-selskab ARD aflyttes ogsaa telekommunikationsnettene i Den Europaeiske Union loebende af efterretningstjenesten (NSA).

1. Er Kommissionen bekendt med, at NSA infiltrerer EU's datanet og dermed har opfanget fortrolige oplysninger om GATT-forhandlingerne?

2. Hvilke tekniske foranstaltninger og aktiviteter er der i bekraeftende fald gennemfoert for at hindre adgangen til fortrolige data?

3. Er Kommissionen bekendt med, hvilke yderligere data, hhv. hvilke datanet, US-efterretningstjenesten har skaffet sig adgang til?

4. Raader Kommissionen over oplysninger om, hvorvidt Europa-Parlamentet direkte eller indirekte er beroert af saadanne aktiviteter fra den amerikanske efterretningstjenestes side?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer

(25. juni 1998)

1. Bortset fra forlydender i pressen har Kommissionen ingen beviser for rigtigheden af nogen af disse paastande.

2. Kommissionen forsvarer dog til stadighed Faellesskabets interesser og vil fortsat goere en maalrettet indsats for at oege sikkerheden i forbindelse med datanettene, saerlig kommunikationen via e-mail. Kommissionen fordoemmer ethvert forsoeg paa at bryde fortroligheden af oplysninger, som ligger hos eller overfoeres af faellesskabsinstitutionerne.

3. og 4. Det aerede medlem henvises til ovenstaaende svar.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2586/98

af Riccardo Garosci (PPE) til Kommissionen

(29. juli 1998)

Om: Drabet paa Lehrer: den manglende udleveringsaftale mellem Sri Lanka og Italien forhindrer en retsbehandling

En italiensk statsborger, Erika Lehrer Grego, blev den 21. marts i aar draebt i Italien af en statsborger fra Sri Lanka. Drabsmanden, Pereira Nishantha Sudath, forlod straks Italien og soegte tilflugt i sit hjemland efter i oevrigt at have tilstaaet forbrydelsen.

Da der ikke findes bilaterale udleveringsaftaler med Sri Lanka, kan det italienske retsvaesen ikke fremsaette krav om udlevering af drabsmanden, som i oejeblikket lever og arbejder uforstyrret i sit hjemland.

Denne mangel paa diplomatiske ordninger skaber en graverende og uretfaerdig situation.

Dette viser paa ny noedvendigheden af en faelles diplomatisk repraesentation for faellesskabsborgernes interesser (saaledes som Parlamentet allerede har anfoert det i sin betaenkning A4-0193/97).

Kan Kommissionen oplyse, hvilke fremskridt der er sket i forslaget om en faelles diplomatisk repraesentation?

Kommissionen opfordres desuden til, gennem sin delegation i Sri Lanka, at udoeve den pression, som omstaendighederne kraever, for at denne alvorlige situation med et tilstaaet mord kan afsluttes paa en retslig korrekt maade.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans van den Broek

(4. september 1998)

Forespoergselens genstand ligger uden for Kommissionens kompetence (og den beklager ikke at vaere i besiddelse af de oenskede oplysninger).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1157/98

af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Konflikt i Postal Market

I slutningen af februar 1998 offentliggjorde den italienske presse meddelelsen om den eventuelle lukning af fem telefonsalgssteder i Bari, Cagliari, Napoli, Catania og Rom tilhoerende det tyske selskab "Otto Versand", der ejer postordrefirmaet Postal Market, i forbindelse med en omstruktureringsplan, som sigter imod at centralisere ydelserne. Dette kan medfoere direkte fyring af over 100 kvindelige ansatte, hvorved omraader som f.eks. Syditalien, hvor beskaeftigelseskrisen, isaer for kvinderne, er meget alvorlig, vil blive haardt ramt.

Vil Kommissionen paa baggrund af ovenstaaende oplyse foelgende:

1. Anser den det ikke for hensigtsmaessigt - naturligvis under hensyntagen til den frie konkurrence - at anmode den italienske regering om at gribe ind og traeffe alle de noedvendige foranstaltninger for at faa gennemfoert en strukturomlaegning, der tager hensyn til beskyttelsen af beskaeftigelsen i omraader med alvorlig oekonomisk tilbagegang?

2. Hvilken form for hjaelpeforanstaltninger er fastsat af Den Europaeiske Union og kan de eventuelt anvendes i ovenstaaende tilfaelde for at beskytte de 100 kvindelige arbejdstagere, som er i fare for at blive fyret?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(6. juli 1998)

Hvad angaar de kollektive afskedigelser, der vil kunne blive resultatet af en omstrukturering af firmaet Postal Market, skal det bemaerkes, at det fremgaar af artikel 2, stk. 1, i Raadets direktiv 75/129/EOEF af 17. februar 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende kollektive afskedigelser(1), aendret ved Raadets direktiv 92/56/EOEF af 24. juni 1992(2), at arbejdsgiveren, naar han paataenker at foretage kollektive afskedigelser, er forpligtet til i tilstraekkelig god tid at indlede konsultationer med arbejdstagernes repraesentanter med henblik paa at naa frem til en aftale.

I henhold til ovennaevnte artikel, stk. 2, skal konsultationerne i det mindste dreje sig om mulighederne for at undgaa eller begraense de kollektive afskedigelser samt for at afboede foelgerne af disse ved hjaelp af sociale ledsageforanstaltninger, der navnlig tager sigte paa stoette til omplacering eller omskoling af de afskedigede arbejdstagere.

(1) EFT L 48 af 22.2.1975.

(2) EFT L 245 af 26.8.1992.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1728/98

af Joaquín Sisó Cruellas (PPE) til Kommissionen

(5. juni 1998)

Om: Delt brug af bil

Som Kommissionen ved, er systemet med at dele brugen af bil et alternativ, der kan nedsaette antallet af koeretoejer i byernes gader, spare penge og beskytte miljoeet, samtidig med at det er mere behageligt.

Paa denne maade at bevaege sig rundt i byerne i biler med flere ejere, der forvaltes af kooperativer, har allerede tilslutning fra 37.000 personer i Europa, der raader over 1.800 koeretoejer paa 800 parkeringspladser i 300 byer i Tyskland, Schweiz, OEstrig og Nederlandene og antallet af tilknyttede medlemmer stiger stadig.

Kan Kommissionen oplyse, om der foreligger et EU-initiativ, der skal fremme delt brug af bil?

Hvilke resultater kommer der i bekraeftende fald ud af en saadan anvendelse? Overvejer Kommissionen i modsat fald at stoette denne form for mobilitet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(17. juli 1998)

Kommissionen gaar ind for initiativer til fremme af formindskelse af saavel luftforurening som trafikpropper. Samkoersel kan vaere en effektiv metode til at naa dette maal, og Kommissionen har i de seneste aar ydet stoette til fremme af samkoersel i Faellesskabet ved hjaelp af nettet bilfrie byer.

Som foelge af det arbejde, der udfoeres af den saerlige "task force" vedroerende intermodal transport, agter Kommissionen, via programmerne for forskning og teknologisk udvikling (FTU) om transport og anvendelse af telematik i trafikken, at yde finansiel stoette til et projekt vedroerende samkoersel i Bremen. Dette projekt kommer til at vare to aar, og man vil herunder udvikle, demonstrere og evaluere et integreret betalingssystem for samkoersel samt andre transportmetoder.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1439/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(11. maj 1998)

Om: Euro 1999

Den franske regering har bebudet, at den vil nedsaette arbejdstiden til 35 timer om ugen.

Hvordan ville det efter Kommissionens skoen influere paa konkurrenceevnen, hvis alle EU-landene gjorde det samme?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(24. juni 1998)

I groenbogen "Partnerskab - vejen til en ny tilrettelaeggelse af arbejdet"(1) undersoeges mulighederne for at forbedre konkurrenceevnen og beskaeftigelsen gennem en bedre tilrettelaeggelse af arbejdet paa arbejdsstedet. AEndringer i arbejdstiden boer overvejes i den forbindelse.

I retningslinjerne for beskaeftigelsen i 1998(2) opfordres arbejdsmarkedets parter til "paa de relevante niveauer, navnlig paa sektor- og virksomhedsniveau, at forhandle aftaler om modernisering af arbejdets tilrettelaeggelse, herunder smidige arbejdsformer, for at goere virksomhederne produktive og konkurrencedygtige og opnaa den noedvendige ligevaegt mellem fleksibilitet og sikkerhed. Disse aftaler kan f.eks. omfatte en arbejdstid paa aarsbasis, arbejdstidsnedsaettelse, nedbringelse af overarbejde, stoerre udbredelse af deltidsarbejde, livslang uddannelse og orlovsordninger".

Spoergsmaalet om arbejdstid beroeres ogsaa i Kommissionens meddelelse om "Vaekst og beskaeftigelse i en stabilitetsorienteret OEMU"(3). Her foretages der en vigtig sondring mellem tvungen og frivillig nedsaettelse af arbejdstiden. Mens foerstnaevnte giver anledning til en raekke spoergsmaal, giver sidstnaevnte mulighed for at oege vaekstens arbejdskraftindhold.

Derfor kan saerforanstaltninger vedroerende arbejdstidsnedsaettelse paa det mikrooekonomiske plan, dersom de forhandles af arbejdsmarkedets parter, spille en positiv rolle for beskaeftigelsen, under forudsaetning af at visse betingelser opfyldes.

(1) KOM(97) 128.

(2) EFT C 30 af 28.1.1998.

(3) KOM(98) 103.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1883/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Smaa og mellemstore virksomheder

Paa side 30 i Kommissionens beretning til Europa-Parlamentet, Raadet, Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om koordineringen af aktiviteterne til fordel for smaa og mellemstore virksomheder (SMV) og haandvaerksfagene (KOM(97) 0610) fremgaar det, at der i 1997 gennemfoertes en reform af Udvalget for Handel og Distributions (CCD) funktion. I oejeblikket eksisterer der ligeledes en tvaerpolitisk parlamentarisk gruppe om handel og distribution.

Foregaar der nogen form for koordinering mellem de to fora, for saa vidt angaar de emner, der behandles hver maaned?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(22. juli 1998)

Udvalget for Handel og Distribution (CCD), som blev oprettet ved Kommissionens afgoerelse 81/428/EOEF af den 20. maj 1981(1), er et raadgivende organ for Kommissionen, hvis medlemmer er virksomhedsledere, som repraesenterer alle handelssektorer. Dets vigtigste formaal er at raadgive Kommissionen om politiske anliggender vedroerende handel. CCD moedes som regel i mindre arbejdsgrupper for at droefte specifikke emner. Moederne planlaegges afhaengig af sagernes hastende karakter og behovet for droeftelse og raadgivning. Reformen af Udvalgets funktion i 1997 vedroerte interne arbejdsprocedurer.

Der er ingen formelle forbindelser mellem CCD og den tvaerpolitiske parlamentariske gruppe om handel og distribution, som bestaar af medlemmer af Parlamentet, som er interesseret i anliggender vedroerende handel. Imidlertid indbydes disse medlemmer af Parlamentet til den aarlige CCD-konference, hvor formanden for den tvaerpolitiske gruppe tager ordet. I de tilfaelde, hvor Kommissionen er blevet inviteret til at deltage i den tvaerpolitiske gruppes moeder, har den deltaget og rapporteret om CCD's aktiviteter. Kommissionen vil opretholde forbindelserne med den tvaerpolitiske parlamentariske gruppe og dennes medlemmer.

(1) EFT L 165 af 23.6.1981.