SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0212/02

af Bruno Gollnisch (NI) til Kommissionen

(30. januar 2002)

Om: Fortsatte vekselomkostninger i euro-zonen

Det er nu to år siden, at euroen officielt blev indført i form af checks og anvisninger, og en måned siden, at den blev indført på EU's område i form af euromønter og -sedler. Alle vekselomkostninger mellem banker i euro-zonen burde være forsvundet, men det må konstateres, at dette slet ikke er tilfældet.

Checks, som er udstedt i ét euro-zoneland og indløses i et andet, er stadig omfattet af de samme bankomkostninger. Udtræk af kontanter eller betalinger pr. VISA-kort i et andet land end udstedelseslandet er belagt med afgift, og selv internationale overførsler mellem konti er stadig omfattet af betydelige bankomkostninger, som tidligere var berettiget på grund af valutatransaktioner, som ikke længere finder sted. Disse misbrug skader princippet om fri bevægelighed for kapital og tjenesteydelser, der er fastsat i Rom-traktaten, og finansmarkedets enhed, der blev forkyndt højlydt af Maastricht-traktaten.

De fjerner den væsentligste fordel, som fremføres af tilhængerne af den fælles valuta: vekselomkostningernes bortfald.

Agter Kommissionen at bringe disse åbenlyse overgreb mod den frie bevægelighed for kapital og tjenesteydelser og mod princippet om finansmarkedets enhed til ophør?

Udgør det forhold, at bankomkostningerne fortsat er så betydelige, selv om de ikke længere er betinget af usikkerheden i forbindelse med valutatransaktioner, ikke misbrug?

Lader en udbredt anvendelse af denne praksis ikke formode, at der eksisterer ulovlige underhåndsaftaler mellem de væsentligste aktører inden for det europæiske banksystem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(27. februar 2002)

Kommissionen har i mere end ti år beskæftiget sig med spørgsmålet om omkostningerne i forbindelse med grænseoverskridende transaktioner. Det er Kommissionens mål at få oprettet et fælles betalingsområde, hvor der ikke er nogen forskel mellem nationale og grænseoverskridende betalinger. Det er grunden til, at Kommissionen i juli 2001 fremsatte et forslag til forordning, hvori det blandt andet blev fastsat, at omkostningerne i forbindelse med grænseoverskridende betalinger i euro skal være identiske med omkostningerne for lignende transaktioner i oprindelsesstaten.

Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2560/2001 af 19. december 2001 vedrørende grænseoverskridende betalinger i euro(1) blev vedtaget den 19. december 2001, og visse bestemmelser trådte i kraft den 31. december 2001. Omkostningerne ved udtræk af kontanter i pengeautomater og ved brug af betalingskort skal fra 1. juli 2002 uanset om der er tale om nationale eller grænseoverskridende foranstaltninger være identiske, når beløbene er i euro. Indtil dette tidspunkt kan banker og kreditkortselskaber fastholde en forskellig prisstruktur for grænseoverskridende transaktioner i euro.

Samme princip om identiske priser for en helt og holden national betaling og en grænseoverskridende betaling i euro vil finde anvendelse for overførsler fra 1. juli 2003.

Til gengæld vil princippet om identiske priser ikke finde anvendelse for check (der henvises i den forbindelse til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-3681/01 af Mary Elizabeth Banotti(2)).

(1) EFT L 344 af 28.12.2001.

(2) Se side 2.