SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1302/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(19. april 2001)

Om: Støtte til fåreavl og flytning af dyr

Kan Kommissionen give en detaljeret redegørelse for den metode, hvormed den kontrollerer udbetalinger under de forskellige støtteordninger til fåreavlere i Det Forenede Kongerige, og om dette system varierer i de enkelte medlemsstater?

Er der nogen grund til at tro, at dette betalingssystem eller kontrollen heraf har givet anledning til de såkaldte bed and breakfast-får, dvs. at får lånes for en periode til en bestemt landbrugsvirksomhed for at gøre antallet komplet? Har dette system i givet fald bidraget til antallet af flytninger af dyr og i hvor vid udstrækning?

Har det også bidraget til spredningen af mund- og klovsyge, og vil Kommissionen i givet fald foreslå straks at suspendere eller ændre kontrolsystemet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(1. juni 2001)

De støtteordninger, der indbefatter direkte støtte til landbrugerne, som fx moderfårspræmien, falder ind under det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem. Det blev indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger(1) og indeholder klare kontrolbestemmelser, der gælder i alle medlemsstaterne. Myndighederne skal

foretage administrativ kontrol af støtteansøgninger, og denne kontrol suppleres med kontrol på stedet af et udsnit af landbrugsbedrifterne. Mindst 10 % af ansøgningerne om husdyrpræmier skal kontrolleres på stedet. Det sker hovedsagelig ved, at de dyr, som der ansøges om præmie for, tælles, og ved, at det undersøges, om dyrene er støtteberettigede, og om oplysningerne i det register, som opbevares på bedriften, er rigtige.

Kommissionen aflægger med regelmæssige mellemrum systemkontrolbesøg i medlemsstaterne for at sikre sig, at reglerne anvendes korrekt og ensartet i hele EU.

Der er altid risiko for svig, når der udbetales støtte. Det er op til medlemsstaternes kontrolmyndigheder at sørge for, at systemet ikke misbruges. For at mindske risikoen, skal der ifølge systemet gives meddelelse om kontrolbesøg så kort tid som muligt i forvejen, så landbrugerne fx kan nå at samle deres dyr sammen. Endvidere kan kontrolmyndighederne inspicere bedrifter i det samme område samtidig for at forhindre, at dyrene flyttes fra den ene nabobedrift til den anden. Der iværksættes sanktioner over for landbrugere, der misbruger systemet.

I forbindelse med fåreordningen er landbrugerne berettiget til moderfårspræmie, hvis de holder det antal præmieberettigede dyr, som de har ansøgt om præmie for, i en periode på 100 dage. Endvidere begrænses det antal dyr, som der kan ansøges om præmie for, af producenternes individuelle kvotarettigheder. Det kan ske, at en landbruger køber eller endog lejer får for at nå op på det ønskede antal, men hvis dyrene er holdt i hele den krævede periode, opfylder han betingelserne for at modtage præmie.

I Det Forenede Kongerige begyndte den periode, hvor dyrene skal holdes i 2001, den 5. februar 2001, to uger før udbruddet af mund- og klovesyge blev opdaget. Ifølge de britiske myndigheder skulle det virus, der forårsagede det primære udbrud af mund- og klovesyge på en svinebedrift i det nordvestlige England, tidligst være indslæbt den 4. februar 2001. Derfor er det højst usandsynligt, at flytninger af får før den 5. februar 2001 skulle have bidraget til sygdommens spredning, når man tager i betragtning, at et inficeret svin tidligst begynder at udskille virus 2-3 dage efter at være blevet smittet.

Det er vigtigt ikke at forveksle legale flytninger af får fra bedrifter med svigagtig praksis, der tager sigte på at opnå moderfårspræmie. Der er normalt at lade fårene overvintre på bedrifter i lavlandet, fordi græsningsmulighederne er dårlige på bedrifterne i højlandet på den tid af året. Det er også legal praksis at samle får sammen, før de skal eksporteres eller sendes til slagtning. I de fleste tilfælde drejer det sig om lam, der alligevel ikke er berettiget til moderfårspræmie.

Det store antal flytninger af får, der finder sted i Det Forenede Kongerige og især i Irland, er et vigtigt kendetegn ved afsætningssystemet i de medlemsstater. Det er klart, at der er forekommet misbrug, som skal undersøges yderligere af myndighederne, men der er ikke grund til at tro, at fåreordningen eller kontrolsystemet i sig selv har givet anledning til ulovlige flytninger af dyr med henblik på svigagtig opnåelse af moderfårspræmie og dermed har hjulpet med til at sprede sygdommen. For størstedelens vedkommende var de omfattende flytninger af dyr, der medvirkede til at sprede mund- og klovesygen, led i det normale handelsmønster.

(1) EFT L 355 af 5.12.1992.