SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1080/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(9. april 2001)

Om: Langvarige behandlingsprocedurer ved (trafik)ulykker i Schweiz

Fredag den 16. februar drøftede det svenske EU-formandskab retten til hurtig og rimelig erstatning til europæiske trafikofre i Schweiz med landets præsident. Initiativet er et led i et forsøg på at finde en løsning på den langsommelige konflikt om skadeserstatningskrav mellem EU-ofre og schweiziske forsikringsselskaber, idet det fjerde direktiv om motorkøretøjsforsikringer ikke indeholder en løsning af problemet.

Mangler i den schweiziske lovgivning giver forsikringsselskaberne mulighed for at udsætte udbetalingen af skadeserstatninger som følge af civilt ansvar i meget lang tid. Denne retsusikkerhed rammer også EU-borgere, som kommer ud for en (trafik)ulykke i Schweiz. De ender i en juridisk procedurekamp uden udsigt til erstatning inden for en rimelig periode. Et af ofrene er en belgisk borger, som i årevis har ventet på en hurtig, retfærdig og rimelig erstatning.

Der er allerede stillet spørgsmål om denne sag til Kommissionen, Rådet og den belgiske udenrigsminister Louis Michel. I svaret på et af de første spørgsmål meddelte Rådet, at Unionens institutioner erkender problemet med langvarige behandlingsprocedurer ved trafikulykker i tredjelande og er villig til at tage problemet op i forslaget om det fjerde direktiv om motorkøretøjsforsikringer. Det fjerde direktiv indeholder imidlertid ingen løsning for de løbende behandlingsprocedurer.

1. Hvilke resultater og/eller aftaler har drøftelsen med den schweiziske præsident ført til?

2. Vil der ifølge Rådet på kort sigt blive fundet en hurtig, retfærdig og rimelig løsning for ofrene for de løbende langvarige behandlingsprocedurer i forbindelse med trafikulykker i Schweiz? Hvilke supplerende skridt vil Rådet i benægtende fald tage på kort sigt for at finde en hurtig, retfærdig og rimelig løsning for ofrene for de løbende langvarige behandlingsprocedurer i forbindelse med trafikulykker i Schweiz?

Svar

(27. september 2001)

Formålet med fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv(1), hvortil der henvises i den skriftlige forespørgsel og i Rådets svar på tidligere forespørgsler vedrørende behandlingsprocedurer efter trafikulykker, som Europa-Parlamentet og Rådet vedtog i 2000, er at afkorte og forenkle behandlingsprocedurerne efter trafikulykker, som har en transnational dimension, inden for de i direktivet fastsatte grænser.

Fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv gælder i et vist omfang for behandlingsprocedurer i forbindelse med ulykker i Schweiz. Det er, fordi direktivet også finder anvendelse på skadelidte, som har bopæl i en fællesskabsmedlemsstat, og som er berettiget til erstatning for tab eller skade som følge af uheld i tredjelande, hvis nationale forsikringsbureau, som defineret i artikel 1, stk. 3, i direktiv 72/166/EØF, har tilsluttet sig ordningen med grønne kort, når sådanne uheld forvoldes af køretøjer, der er forsikret og hjemmehørende i en medlemsstat.

Imidlertid falder ulykker i Schweiz, som f.eks. indtræffer mellem et køretøj, der er forsikret i Schweiz, og et køretøj, der er forsikret i en fællesskabsmedlemsstat, ikke ind under direktivets anvendelsesområde. En forbedring af behandlingsprocedurerne i sådanne tilfælde skal forhandles mellem Fællesskabet og Schweiz' præsident.

Eftersom denne sag henhører under Fællesskabets kompetence må initiativet til sådanne forhandlinger komme fra Kommissionen i form af en henstilling, jf. traktatens artikel 300. Rådet har ikke fået forelagt en sådan henstilling.

Indholdet af de drøftelser, som efter det ærede medlem fandt sted den 16. februar mellem formandskabet og Schweiz, er ikke bragt til Rådets opmærksomhed.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 om indbyrdes tilnærnmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv).