SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0026/03

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(13. januar 2003)

Om: Begrænsning af fiskeriindsatsen i farvandene under Portugals jurisdiktion omkring Azorerne i henhold til forordning (EF) nr. 685/95 og 2027/95

I præamblet til forslag til forordning KOM(2002) 739 af 16. december 2002 om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93(1) anfører Kommissionen, at den er bekymret over den juridiske usikkerhed med hensyn til gyldigheden af forordning (EF) nr. 685/95(2) og 2027/95(3). Denne bekymring gør sig særlig stærkt gældende på Azorerne.

Foranstaltningerne til begrænsning af fiskeriindsatsen i farvandene omkring Azorerne skyldes den følsomme biologiske situation i dette område og ikke overgangsbestemmelser i forbindelse med Portugals og Spaniens tiltrædelse af Fællesskaberne. I betragtning af, at dette fuldt ud anerkendes i Kommissionens forslag, mener Kommissionen da ikke, at det er nødvendigt og presserende, at den præciserer sin holdning til gyldigheden af disse forordninger, inden de erstattes af en ny rådsforordning, eller gyldigheden af de bestemmelser i disse forordninger, som vedrører fiskeriindsatsen i farvande under Portugals og Spaniens jurisdiktion?

Hvordan forholder Kommissionen sig til dette spørgsmål?

(1) EFT L 261 af 20.10.1993, s. 1.

(2) EFT L 71 af 31.3.1995, s. 5.

(3) EFT L 199 af 24.8.1995, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. februar 2003)

Kommissionen har en klar opfattelse af gyldigheden af Rådets forordning (EF) nr. 685/95 af 27. marts 1995 om forvaltning af fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeriressourcer i Fællesskabet, og Rådets forordning (EF) nr. 2027/95 af 15. juni 1995 om indførelse af en forvaltningsordning for fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeriressourcer. Kommissionen mener, at eftersom disse forordninger ikke indeholder nogen angivelse af en tidsgrænse for gyldigheden (som det eksempelvis er tilfældet med 12-milezonen i Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur(1) og Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeriressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik(2)), medfører udløbet af den overgangsperiode, der blev fastsat i tiltrædelsesakten af 1985, ikke i sig selv, at Rådets forordning (EF) nr. 685/95 og (EF) nr. 2027/95 bliver ugyldige. Domstolen har faktisk eneret til at beslutte, hvorvidt fællesskabsretten er ugyldig(3). Indtil de regler, der er fastsat i forordningerne, ændres eller ophæves af EF-lovgiveren, vil de fortsat finde anvendelse med forbehold af en eventuel afgørelse truffet af Domstolen om reglernes forenelighed med de generelle principper i fællesskabsretten.

For at undgå juridisk usikkerhed og tage højde for udløbet af den overgangsperiode, der blev fastsat i tiltrædelsesakten, har Kommissionen foreslået en ny rådsforordning(4) på dette område, der skal:

a) tilpasse forordningerne om fiskeriindsatsordningen for de vestlige farvande og kontrollere den nye juridiske situation efter udløbet af den overgangsperiode, der blev fastsat i Spaniens og Portugals tiltrædelsesakt (31. december 2002)

b) bibeholde de øvrige bestemmelser i disse forordninger, hvorigennem der kan indføres et generelt system til forvaltningen af fiskeriindsatsen med henblik på at forhindre en stigning i den fiskeriindsats, der ikke er relateret til Spaniens og Portugals tiltrædelsesakt. Disse bestemmelser er vigtige for fiskeriforvaltningen og bør bibeholdes.

Foranstaltninger til begrænsning af fiskeriindsatsen i farvandene omkring Azorerne begrundes med denne regions særlige situation. Derfor indgår de eksisterende begrænsninger i det nuværende forslag, indtil de bliver vurderet af Kommissionen i løbet af 2003. Kommissionen vil om nødvendigt udarbejde et forslag til nye tiltrædelsesbestemmelser.

(1) EFT L 389 af 31.12.1992.

(2) EFT L 358 af 31.12.2002.

(3) Jf. domstolens dom af 13. februar 1979, sag 101/78, Sml. 1979, s. 623, stk. 4; dom af 22. oktober 1987, sag 314/85, Sml. 1987, s. 4199, stk. 17-19; dom af 9. november 1995, sag C-465/93, Sml. 1995, s. 3761, stk. 21 ff.

(4) KOM(2002) 739 endelig udg.