ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2020/98

af Edith Mueller (V) til Kommissionen

(30. juni 1998)

Om: Priser vedroerende demokrati og det civile samfund

Den 18. maj 1998 bekendtgjorde EU og USA en raekke priser vedroerende demokrati og det civile samfund. 50 vindere, bl.a. sammenslutninger og enkeltpersoner fra 26 lande, modtog hver $ 20.000.

Hvem udpegede kandidaterne til disse priser, og hvem udvalgte vinderne? Hvor stor en del af det samlede praemiebeloeb paa $ 1 mio kom fra EU-budgettet, og fra hvilke budgetposter? Var dette et engangsinitiativ, eller vil det blive en regelmaessig tilbagevendende begivenhed?

Hvorfor var der ikke nogen vindere fra Kosovo?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan

(20. juli 1998)

Priserne vedroerende demokrati og det civile samfund er et synligt og meget vellykket eksempel paa det transatlantiske samarbejde til stoette for demokratiet og det civile samfund over hele verden.

Kandidaterne blev udpeget i faellesskab af USA og EU-medlemsstaternes ambassader samt Kommissionens delegationer i kandidatlandene. Kandidaturerne blev gennemgaaet af embedsmaend fra Europa-Kommissionen, medlemsstaterne og den amerikanske regering, hvorefter de blev droeftet og godkendt under moedet i gruppen af hoejtstaaende embedsmaend inden for rammerne af den nye transatlantiske agenda. Den officielle udvaelgelse af vinderne fandt sted under topmoedet mellem EU og USA den 18. maj 1998.

Halvdelen af praemiebeloebet kom fra EU-budgettet (209 510 ECU fra budgetpost B7-701 og 245 946 ECU fra budgetpost B7-700).

Der er ingen planer om at gentage begivenheden, eftersom idéen var at fejre nogle saerlige begivenheder, bl.a. 50-aarsdagen for Marshallplanen og 40-aarsdagen for EF-traktaten.

Der var en prisvinder fra Kosovo, og der var desuden ogsaa tre prisvindere fra Forbundsrepublikken Jugoslavien, bl.a. Gazmend Pula, der er en fremtraedende forkaemper for menneskerettighederne i Kosovo. Gazmend Pula har spillet en vaesentlig rolle i forsoeget paa at udvide debatten og skabe muligheder for en dialog mellem serberne og de etniske albanere, hvorved han har udsat sig selv for en reel risiko. Gazmend Pula deltog sammen med fem andre prisvindere i topmoedet den 18. maj 1998, hvor de fik overrakt deres priser af USA's praesident, formanden for Europa-Kommissionen samt den britiske premierminister.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1864/98

af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Eksport af oksekoed fra Nordirland og det oevrige Storbritannien

Kommissionen har til hensigt at foreslaa Raadet en delvis ophaevelse af forbudet mod eksport af oksekoed fra det samlede britiske territorium efter frigivelsen af eksport fra Nordirland, som gaelder fra 1. juni 1998. Spoergsmaalet er imidlertid saerdeles alvorligt som foelge af de vedvarende tilfaelde af kogalskab i Nordirland, hvor der allerede er konstateret 1769 tilfaelde, og fordi dette er et omraade, der tegner sig for over 12 % af den samlede britiske koedproduktion. Risikoen er saerlig stor for de lande, der er i underskud med hensyn til produktion af kvaegbrugsprodukter, og som importerer store maengder heraf (som f.eks. Graekenland), idet forurenet koed fra Storbritannien kan havne i disse via andre medlemsstater, fordi kontrollen ved de indre graenser i EU er blevet ophaevet.

Kan Kommissionen oplyse aarsagen til denne forhastede ophaevelse af forbudet mod import af koed fra Storbritannien, da der ikke kan gives garanti for, at koedet er fuldstaendig uskadeligt for Unionens borgere?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1896/98

af Freddy Blak (PSE) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Retshjaelp i det indre marked

I Danmark har man et system, hvor borgerne i en raekke tilfaelde kan faa retshjaelp til de juridiske tvister, de maatte blive inddraget i. Det drejer sig paa den ene side om, at man under saerlige omstaendigheder kan faa bevilget fri proces, og paa den anden side er der en raekke forsikringsordninger, som kan give oekonomisk stoette til eventuelle retssager. Disse ordninger gaelder imidlertid ikke, hvis man involveres i for eksempel et civilt soegsmaal uden for den medlemsstat, hvor man er statsborger. I den forbindelse bedes Kommissionen svare paa foelgende:

1. Er det korrekt, at privatpersoner i EU som udgangspunkt ikke kan faa retshjaelp til retlige tvister i andre af EU's medlemslande end dér, hvor de selv er statsborgere, og det endda kun, hvis der i det paagaeldende land er saerlige ordninger for denne type stoette?

2. Er Kommissionen enig i vurderingen af, at denne situation er skadelig for udviklingen af de frie bevaegeligheder under det indre marked?

3. Har Kommissionen mulighed for at tage nogen initiativer til at rette op paa situationen, og er saadanne initiativer blevet taget?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(29. juli 1998)

Spoergsmaalet om retshjaelp i sager for de nationale domstole er reguleret i medlemsstaternes lovgivninger. Domstolsadgang er imidlertid en pendant til de frihedsrettigheder, der er hjemlet ved EF-traktaten, og EF-traktatens artikel 6 forbyder forskelsbehandling paa grund af nationalitet. Foelgelig maa unionsborgere under udoevelsen af deres rettigheder i henhold til traktaten have adgang til domstolene, og herunder ogsaa til en retshjaelp uden nogen form for forskelsbehandling paa grund af deres nationalitet.

Divergenser hvad angaar den retshjaelp, der tilbydes i forskellige medlemsstater, kan ikke betragtes som forskelsbehandling i artikel 6's forstand, al den stund retshjaelp tilbydes paa grundlag af objektive kriterier og uden hensyntagen til nationalitet.

Som traktatens vogter maa Kommissionen gribe ind, hvis der er tale om forskelsbehandling, der er forbudt i henhold til artikel 6, eller andre overtraedelser af EF-lovgivningen. Kommissionen er dog ikke bekendt med, at nogen medlemsstater diskriminerer over for statsborgere fra andre medlemsstater i henseende til adgang til retshjaelp.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1501/98

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen

(13. maj 1998)

Om: Informationssamfundet og den oekonomiske og sociale samhoerighed

Paa et moede den 23.1.1997 i Europa-Parlamentets Udvalg om Regionalpolitik i forbindelse med Kommissionens forelaeggelse af "Samhoerighed og Informationssamfundet" (KOM(97) 7 endelig af 22.1.1997), henviste kommissaer Wulf-Mathies til, at der inden for rammerne af art. 6 i EUF var stillet budgetmidler til raadighed for visse regioner med henblik paa udarbejdelse af en strategi og et handlingsprogram for overgang til informationssamfundet.

Kan Kommissionen oplyse om alle projekter i forbindelse med informationssamfundet, som hidtil er blevet samfinansieret af Kommissionen inden for rammerne af artikel 6 i EUF, samt dem, som vil blive det inden udloebet af den nuvaerende programlaegningsperiode, med angivelse af de begunstigede regioner, de samlede omkostninger ved gennemfoerelsen og Faellesskabets samfinansiering?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(19. juni 1998)

I kraft af artikel 6 i forordning om den Europaeiske Socialfond(1) ydes der paa nuvaerende tidspunkt gennem RISI (regionale pilotprojekter vedroerende informationssamfundet) stoette til projekter, som er rettet mod informationssamfundet. ESF yder saaledes stoette til i alt 10 projekter gennem denne ordning. Otte af disse modtager stoette under RISI 1 (strategi og handlingsplan for informationssamfundet paa regionalt plan). De omfattede omraader er Bremen (Tyskland), Attika (Graekenland), Midi-Pyrénées (Frankrig), South West Region (Irland), det nordlige Karelien (Finland), Murcia (Spanien), Blekinge (Sverige) og Wales (Det Forenede Kongerige). Hvert projekt modtager op til ECU 250.000 paa samfinansieringsbasis (50 %) for udarbejdelse af strategi og handlingsplan rettet mod informationssamfundet. To projekter modtager stoette under RISI 2 (indfoerelse af informationssamfundet paa regionalt plan). Der er tale om multiregionale projekter, hvorigennem der udfoeres feasibility-undersoegelser inden ordningerne afproeves i praksis i de paagaeldende regioner. Disse to projekter vedroerer telearbejde paa tvaers af graenserne (Telecentres) samt biblioteker som informations- og uddannelsescentre (Istar). "Telecentres" modtager i alt ECU 2,4 mio. stoette paa samfinansieringsbasis (50 %), og Istar modtager ECU 1,1 mio. (50 %).

(1) EFT L 193 af 31.7.1993.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1052/98

af Jens-Peter Bonde (I-EDN) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Ophaevelse af graensekontrol og undtagelser

Hvordan skal artikel 14 og artikel 62 forstaas i forhold til hinanden, og hvorledes virker Schengen-aftalens koereplan for afskaffelse af graensekontrol i forhold til artikel 14 og 62?

Hvilken forskel er der paa den danske undtagelse og den britiske og irske undtagelse fra artikel 14?

Har Danmark ogsaa undtagelser fra bestemmelsen om ophaevelse af graensekontrol?

Daekker undtagelse fra artikel 14 ogsaa Kongeriget Danmark?

Supplerende svar

afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(28. juli 1998)

EF-traktatens artikel 7 A (som bliver til artikel 14, naar Amsterdam-traktaten traeder i kraft) omhandler oprettelsen af det indre marked, herunder fjernelse af personkontrol, uanset nationalt tilhoersforhold, ved de indre graenser senest den 31. december 1992. Da det ikke er muligt paa grundlag af den gaeldende traktat at opfylde maalsaetningen om at fjerne personkontrollen, foretages der med Amsterdam-traktaten en omfattende aendring af de paagaeldende traktatbestemmelser. Navnlig goeres flere omraader under afsnit VI i unionstraktaten til faellesskabsanliggender, ligesom en protokol integrerer Schengen-reglerne i Den Europaeiske Union, og andre protokoller omhandler Det Forenede Kongeriges, Irlands samt Danmarks saerlige stilling.

I EF-traktatens nye artikel 61 og 62 bekraeftes maalsaetningen om fjernelse af personkontrollen ved de indre graenser, og der opstilles en udtoemmelig liste over ledsageforanstaltninger, som skal ivaerksaettes sideloebende med fjernelsen af personkontrollen, ligesom der fastlaegges en ny tidsplan. Raadet skal vedtage disse foranstaltninger inden fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden.

Protokollen om anvendelse af visse aspekter af EF-traktatens artikel 7 A paa Det Forenede Kongerige og Irland saetter samtlige medlemsstater i stand til at opretholde personkontrollen med rejsende mellem disse to lande og de oevrige medlemsstater. Protokollen om Danmarks stilling indeholder ikke tilsvarende bestemmelser.

Selv om Danmark i overensstemmelse med protokollen ikke deltager i arbejdet inden for rammerne af det nye afsnit IV i EF-traktaten, som omfatter artikel 61 og 62, skal Danmark inden seks maaneder efter, at Raadet har vedtaget et forslag eller et initiativ med henblik paa at udbygge Schengen-reglerne i henhold til naevnte afsnit IV, traeffe beslutning om, hvorvidt Danmark vil gennemfoere afgoerelsen i dansk lovgivning. Uanset Danmarks stilling i forhold til bestemmelserne i EF-traktatens nye afsnit IV, er Danmark paa grund af sin deltagelse i Schengen, hvis regler integreres i Den Europaeiske Union, under alle omstaendigheder forpligtet til at medvirke til opfyldelsen af maalsaetningen om fjernelse af personkontrol ved de indre graenser.

Raadet traeffer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europaeiske Union beslutning om datoen for Danmarks gennemfoerelse af Schengen-reglerne i dansk lovgivning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1816/98

af Florus Wijsenbeek (ELDR) til Kommissionen

(11. juni 1998)

Om: Undersoegelse om anvendelse af fartskrivere

Er Kommissionen bekendt med en undersoegelse af det britiske Cambridge University, hvoraf det fremgaar, at den nye digitale fartskriver, som pr. 1. juli 2000 vil vaere obligatorisk for nye koeretoejer i Den Europaeiske Union, er modtagelig for svig?

Er det korrekt, som det forlyder i undersoegelsen, at man paa det sorte marked let kan faa kort med rigtige koerselsoplysninger, som uden videre kan benyttes til at udskifte de kort, som viser overtraedelserne?

Hvilke initiativer agter Kommissionen i bekraeftende fald at tage for at sikre, at koerselsoplysningerne ikke kan forfalskes?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(24. juli 1998)

Den undersoegelse, det aerede medlem omtaler, er udfoert i henhold til Raadets politiske overenskomst af 17. juni 1997. Heri er nedfaeldet de generelle rammer for en digital fartskriver. Paa dette stadium var de tekniske specifikationer med hensyn til den digitale fartskriver og koerselsblade endnu ikke fastlagt i alle enkeltheder. Dette gaelder her navnlig sikkerhedsaspekterne. Enhver rapport, som bygger paa den paagaeldende tekst, kan derfor kun foere til den konklusion, at de tekniske krav var ufuldstaendige.

Undersoegelsen har sine positive sider, om end snarere som en nyttig kontrolliste for det igangvaerende arbejde med at definere tekniske specifikationer, end som en gyldig vurdering af en ordning, som stadig er under udarbejdelse.

I den mellemliggende tid er arbejdet gaaet sin gang med erhvervslivet og en raekke programmeleksperter for at fastsaette de endelige detaljerede tekniske specifikationer med henblik paa at sikre, at det bliver vanskeligere at bryde den elektroniske sikkerhed ved registreringsudstyret og koerselsbladene og at sikre, at ethvert forsoeg paa at manipulere systemet lettere kan spores.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0256/98

af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen

(5. februar 1998)

Om: Europaeiske virksomheders betaling for udbudsmateriale i forbindelse med udbudsprocedurer i Tyrkiet

Er Kommissionen bekendt med, at Europaeiske virksomheder, som deltager i udbudsprocedurer i Tyrkiet, skal betale for at faa tilsendt udbudsmateriale?

Er det normalt, at virksomheder i EU skal betale for at for tilsendt udbudsmateriale i en udbudsprocedure?

Er Tyrkiets krav om, at europaeiske virksomheder skal betale for at faa tilsendt udbudsmateriale, i overensstemmelse med handelsaftalen mellem EU og Tyrkiet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(8. maj 1998)

EF-lovgivningen er ikke til hinder for, at kontraherende parter i Faellesskabet kan kraeve et finansielt bidrag fra interesserede kandidater som betingelse for udlevering af udbudsmateriale i forbindelse med udbudsprocedurer, forudsat at et saadant bidrag er af rimelig stoerrelse, og at det er begraenset til de omkostninger, som er forbundet med tilvejebringelsen af materialet.

Kommissionen er taknemmelig for det aerede medlems oplysninger om de tyrkiske myndigheders adfaerd. Der er intet i artikel 48 i beslutning nr. 1/95, som blev truffet af Faellesskabets og Tyrkiets associeringsraad af 22. december 1995 om gennemfoerelsen af den sidste fase af toldunionen, der er til hinder for, at de tyrkiske myndigheder kan kraeve et finansielt bidrag af interesserede kandidater som betingelse for at udlevere udbudsmateriale. Kommissionen vil imidlertid soege at faa tilsagn fra de tyrkiske myndigheder om, at de vil udvise samme tilbageholdenhed som de kontraherende parter i Faellesskabet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2021/98

af Gary Titley (PSE) til Raadet

(29. juni 1998)

Om: Forfoelgelse af kristne i Pakistan

Den 27. april 1998 doemte en underret i Punjab den kristne pakistaner Ayub Masih til doeden for blasfemi paa grund af nogle bemaerkninger, han havde fremsat om "De sataniske vers" af Salman Rushdie. Over 100 kristne, ogsaa boern, er for oejeblikket doemt til doeden for blasfemi.

I betragtning af de talrige og ofte daarligt underbyggede sigtelser for blasfemi mod kristne i Pakistan vil Raadet forny presset paa Pakistans regering for at faa den til at beskaeftige sig med problemet vedroerende misbrug af blasfemiloven, afskaffe doedsstraffen og genoprette det faelles valgsystem, i henhold til hvilket en mere retfaerdig repraesentation for samtlige religioese grupper vil vaere mulig?

Svar

(24. september 1998)

Blasfemiloven i Pakistan og den vilkaarlige anvendelse af den har i de seneste aar vaeret et spoergsmaal, der har bekymret Raadet alvorligt. Den Europaeiske Union har foretaget en raekke henvendelser for at goere noget ved sagen og har systematisk taget spoergsmaalet op under dens konsultationer med den pakistanske regering inden for rammerne af den institutionaliserede politiske dialog.

Raadet maa erkende, at de seneste begivenheder viser, at de grundlaeggende problemer fortsat er de samme, og at religioes intolerance beklageligvis synes at gribe om sig i Pakistan paa trods af de pakistanske myndigheders tidligere forsikringer om, at blasfemiloven vil blive aendret, saa den ikke laengere kan misbruges. EU vil derfor i de kompetente raadsorganer overveje, hvordan man bedst kan tage fat paa dette problem i naermeste fremtid. Europa-Parlamentet vil blive underrettet om resultatet af Raadets beslutninger. I den sammenhaeng vil ogsaa spoergsmaalene om doedsstraffen og genoprettelsen af det faelles valgsystem blive taget op i de relevante raadsorganer i begyndelsen af september 1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1590/98

af Klaus Lukas (NI) til Kommissionen

(25. maj 1998)

Om: Sprogdiskriminering i delegationer

Kan Kommissionen forklare, hvorfor de periodiske publikationer, pressemeddelelser osv., der udgives af dens delegationer i Moskva, Warszawa, Prag, Budapest, Ljubljana osv., ud over det paagaeldende lands sprog udelukkende indeholder tekster paa engelsk eller fransk?

Denne informationspolitik forekommer saa meget mere uforstaaelig, som tysk i disse lande, ofte foer engelsk, er det vestlige fremmedsprog, der tales og forstaas af flest mennesker. Ydermere, findes der i de fleste reformstater ogsaa forholdsvis store tysktalende mindretal, som via tysksprogede publikationer kunne informeres om EU's politikker.

Hvornaar vil Kommissionen paalaegge sine delegationer at opgive deres sprogdiskriminerende praksis og tage ligeberettiget hensyn til tysk ved siden af engelsk?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek

(30. juni 1998)

Tysk er et af Faellesskabets officielle sprog, der uden forskelsbehandling kan benyttes af enhver person i kontakten med Kommissionen. Det gaelder uden begraensninger ogsaa for delegationerne i de central- og oesteuropaeiske lande.

Oplysende materiale fremstilles altid kun med henblik paa formidling af information til bestemte modtagerkredse, hvis sprogkundskaber er bestemmende for, hvilke sproglige versioner der udarbejdes. Det generelle informationsmateriale udarbejdes paa alle Faellesskabets officielle sprog og kan paa forespoergsel ogsaa rekvireres hos delegationerne paa tysk.

I det omfang, delegationerne udfolder en ekstra, selvstaendig informationsvirksomhed, er denne stilet til et lokalt publikum paa dettes nationale sprog og kraever ikke noedvendigvis oversaettelse til et, flere eller samtlige officielle sprog i Faellesskabet. Dette indebaerer imidlertid ikke, hverken bevidst eller indirekte, nogen forskelsbehandling af tysksprogede befolkningsgrupper i udlandet. Normalt behersker de det paagaeldende lands sprog, og for befolkningsgrupper fra andre medlemsstater foretages der heller ikke saadanne oversaettelser. I tilfaelde af, at der specielt rettes henvendelse til en tysksproget befolkningsgruppe, affattes det paagaeldende informationsmateriale paa tysk.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1700/98

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(29. maj 1998)

Om: Told paa bananer

Hjertelig tak for svaret paa min skriftlige forespoergsel E 0896/98(1). Da svaret ikke var saerligt tilfredsstillende, er jeg tvunget til at stille mine spoergsmaal vedroerende forslaget til reform af den faelles markedsordning for bananer endnu en gang. Jeg anmoder om et noejagtigt og detaljeret svar paa mine spoergsmaal, hvilket ogsaa vil vaere i overensstemmelse med en aaben og borgervenlig informationspolitik fra Kommissionens side.

1. Paa grundlag af hvilke metoder, beregninger og erfaringer har man fastsat det autonome toldkontingent for Finland, Sverige og OEstrig?

2. Hvordan forklarer man regneteknisk og finanspolitisk forskellen i toldtarifferne, der er paa 300 ecu/t for det autonome toldkontingent og 75 ecu/t for det resterende kontingent?

3. Har Kommissionen stillet forslag om indfoerelse af en toldordning uden licenser og en ensartet toldsats?

4. Hvor hoej vil denne toldsats i givet fald blive?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. juli 1998)

Der findes ikke noget autonomt toldkontingent specielt for OEstrig, Finland og Sverige. Kontingentet fastsaettes for import til hele EF og ikke til individuelle medlemsstater.

De supplerende 353 000 tons, der er foreslaaet, gaelder for EF som helhed, selv om kontingentet er foreslaaet for at tage hensyn til det udvidede EF efter OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse. Det svarer til den gennemsnitlige nettoimport til disse tre medlemsstater i perioden 1991-1993.

Den 26. juni 1998 naaede Raadet frem til en politisk aftale om at fastsaette tolden for det autonome kontingent paa 353 000 tons til 75 ECU/t. Tallet, som Kommissionen tidligere havde foreslaaet, var 300 ECU/t, men Raadet aendrede det til 75 ECU/t. Det nye tal betyder, at satsen for det autonome toldkontingent bliver den samme som for basistoldkontingentet paa 2 200 000 tons.

Kommissionen har ikke udarbejdet noget forslag om indfoerelse af en toldordning uden licenser og med en ensartet toldsats, da den ikke er forpligtet hertil ifoelge Verdensorganisationens (WTO) regler og heller ikke mener, at den derved ville overholde sine forpligtelser over for EF-producenterne og landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS).

(1) EFT C 354 af 19.11.1998, s. 36.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1880/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Smaa og mellemstore virksomheder

Paa side 55-57 i Kommissionens beretning til Europa-Parlamentet, Raadet, Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om koordineringen af aktiviteterne til fordel for smaa og mellemstore virksomheder (SMV) og haandvaerksfagene (KOM(97) 0610) beskrives kort partnerskabsprogrammerne Europartenariat og Interprise, som stimulerer det internationale samarbejde mellem smaa og mellemstore virksomheder.

Foreligger der statistikker over de regioner, der har opnaaet de bedste resultater med hensyn til muligheder for associeringsaftaler, potentielle deltagere inden for begge programtyper?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(3. september 1998)

I gennemsnit deltager ca. 400 selskaber fra en vaertsregion og ca. 1600 besoegende selskaber fra andre regioner i et Europartenariat-arrangement. Kommissionen skoenner, at gennemsnitligt ca. 30-40 % af selskaberne i vaertsregionen indgaar aftaler med de besoegende selskaber.

Hvad angaar Interprise-programmet afholdes der hvert aar ca. 30 arrangementer, og i hvert af disse deltager i gennemsnit 100 selskaber. Med andre ord deltager ca. 3 000 smaa og mellemstore virksomheder (SMV'er) i programmet hvert aar. Paa grundlag af spoergeskemaer, der tilsendes arrangoererne, skoenner Kommissionen, at over 10 % af de deltagende selskaber indgaar aftaler som en direkte foelge af disse arrangementer.

Alle arrangoererne skal indsende evalueringsrapporter om arrangementerne, men arten af disse rapporter og de statistiske oplysninger, de indeholder, goer det ikke muligt at foretage en direkte sammenligning mellem regionerne for saa vidt angaar resultaterne af programmet.

Kommissionen agter at ivaerksaette en omfattende evalueringsundersoegelse af Europartenariat-programmet senere paa aaret. Formaalet med denne undersoegelse er at soerge for bedre oplysning om programmets kvalitative og kvantitative resultater og bedre forstaaelse af de faktorer (regionale og nationale politikker, geografisk beliggenhed, oekonomisk situation), der indvirker positivt eller negativt paa disse resultater.