SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0837/99

af Heidi Hautala (V) til Kommissionen

(22. marts 1999)

Om: Gener for Natura-omraadet som foelge af havnebyggeriet i Vuosaari

Ifoelge de naturvidenskabelige undersoegelser, som er foretaget af Helsinki bys storhavneprojekt i Vuosaari, vil etableringen af landtransportforbindelser sandsynligvis medfoere betydelige negative virkninger for det Natura-omraade, der ligger op til projektet, vandomraadet for fugle med betegnelsen Mustavuori-OEstersundom. Ifoelge bestemmelserne skal der foretages en forudgaaende vurdering af projektets eventuelle negative virkninger for miljoeet.

Saafremt den samlede vurdering ikke foretages, og hvis vurderingen splittes op paa godkendelsesfaser, der gennemfoeres paa forskellige tidspunkter, og hvis der f.eks. i forbindelse med Vuosaari-projektet ikke foretages en samlet vurdering ved den foerste afgoerende vandtilladelsesfase, kan godkendelsesproceduren vaere fremskreden, uden at projektets samlede virkninger er blevet identificeret.

Anser Kommissionen det for vigtigt, at vurderingen af projektets virkninger virkelig koncentreres om det samlede projekt? Hvis etableringen af transportforbindelserne udgoer en vaesentlig del af planen for havnen, boer projektets virkninger for miljoeet da ikke vurderes udover selve havnebyggeriet ogsaa i forhold den samlede helhed, som udgoeres f.eks. af de noedvendige aendringsarbejder for vandomraadet og de transportsystemer, der direkte er tilknyttet havneomraadet, i form af jernbaner og veje, der foerer vaek fra havneomraadet?

Kan anvendelses- og forvaltningsplanerne for Natura-omraadet bruges som begrundelse for at omgaa forpligtelsen om en procedure for dispensationstilladelse ogsaa i det tilfaelde, naar projektet til trods herfor stadig i vaesentlig grad forringer de beskyttede vaerdier i Natura-omraadet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(26. april 1999)

Da det aerede medlem omtaler et specifikt projekt i tilknytning til den nye havn i Helsinki i Vuosaari, vil Kommissionen besvare spoergsmaalet i lyset af dette projekt. Havneprojektet beroerer omraadet Mustavuori-OEstersundom. Finland har udpeget dette omraade som saerligt beskyttelsesomraade (SPA) i medfoer af Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1), og har desuden foreslaaet det som omraade af faellesskabsbetydning i henhold til Raadets direktiv 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper og vilde dyr og planter(2) (Habitat-direktivet).

I artikel 6, stk. 3, i Habitat-direktivet hedder det, at alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller noedvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan paavirke en saadan lokalitet vaesentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger paa lokaliteten under hensyn til bevaringsmaalsaetningerne for denne. Denne bestemmelse gaelder allerede for de saerligt beskyttede omraader under fugledirektivet og derfor ogsaa i naervaerende tilfaelde.

Det er i sidste ende op til Domstolen at fortolke, hvad der skal forstaas med "vurderes", men Kommissionen mener, at det primaere krav i henhold til artikel 6, stk. 3, er at vurdere selve projektets virkninger. Det er imidlertid rimeligt at mene, at der i vurderingen som et sekundaert krav skal tages hensyn til virkningerne af andre hermed forbundne projekter.

Vuosaari-havnen omfatter flere planer og delprojekter, som beroerer selve havnen, soetransportforbindelsen og landtransportforbindelser. I Finland behandles disse i separate godkendelsesprocedurer. I henhold til Kommissionens oplysninger synes alle relevante projekter at have vaeret underkastet en miljoevurdering. Disse vurderinger synes at omfatte alle relevante aspekter af samtlige projekter, og havnens virkninger er blevet vurderet fyldestgoerende.

I vurderingen af soetransportforbindelsen konkluderes det, at skibsruten og opfyldningen af havomraadet ikke direkte har nogen negativ indvirkning paa det saerligt beskyttede omraade Mustavuori-OEstersundom. Det synes saaledes ikke at vaere paakraevet at anvende artikel 6, stk. 4, paa dette projekt. Det er imidlertid klart, at godkendelsen af dette ene delprojekt ikke paa nogen maade maa paavirke beslutningsproceduren for de andre dermed forbundne projekter. Hvis bygningen af selve havnen og af landtransportforbindelserne indvirker negativt paa det saerligt beskyttede omraade, skal medlemsstaten enten naegte at godkende projektet eller sikre, at proceduren i artikel 6, stk. 4, foelges. Ud fra de foreliggende vurderinger synes dette at vaere tilfaeldet for i hvert fald landtransportforbindelserne.

Hvad spoergsmaalet om forholdet mellem forvaltningsplanerne og dispensationsproceduren angaar, kan en medlemsstat efter Kommissionens mening ikke kan omgaa sine forpligtelser i medfoer af artikel 6, stk. 4, selv om den har udarbejdet en forvaltningsplan for omraadet i medfoer af artikel 6, stk. 1. Forbindelsen mellem disse to spoergsmaal findes i artikel 6, stk. 3, som medlemsstaten skal anvende selv paa forvaltningsplaner, hvis disse omfatter foranstaltninger, der paavirker lokaliteten, medmindre der er tale om 100 % positive bevaringsforanstaltninger. Saaledes skal i hvert fald foranstaltninger, som ikke tager sigte paa bevaring, vurderes i henhold til artikel 6, stk. 3, og afhaengigt af resultaterne af denne vurdering kan dispensationsproceduren i artikel 6, stk. 4, komme paa tale.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.