SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2031/99

af Lennart Sacrédeus (PPE-DE) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Reprimande til Paul van Buitenen

Lige siden van Buitenen udleverede de papirer, der afslørede uregelmæssigheder i Kommissionen, er hans sag blevet diskuteret over hele Europa. Samtidig med at van Buitenen modtager hædersbevisninger fra organisationer som Skatteydernes Forening for sit mod, har han fået en reprimande fra Kommissionens Disciplinærudvalg. Kommissær Kinnock har, ligesom udvalget der gav ham reprimanden, selv erkendt, at reglerne var uklare og utilstrækkelige på det tidspunkt, hvor det skete.

Når det betænkes, hvor nyttig van Buitenens optræden har været for at få ændret reglerne og desuden for alvor få gjort noget ved problemerne med bedragerier, er reprimanden da virkelig berettiget? Mener Kommissionen, at de ændringer, der nu er foretaget i bestemmelserne for ansatte i Kommissionen, er tilstrækkelige, eller overvejer man yderligere at undersøge mulighederne for at indføre oplysningsfrihed (meddelarfrihet) efter den model, der findes bl.a. i Sverige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(3. marts 2000)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at det Disciplinærråd, der er nævnt i vedtægten, kan anmodes om at afgive udtalelse til ansættelsesmyndigheden om disciplinære sanktioner, der eventuelt skal træffes. Ansættelsesmyndigheden kan dog give en skriftlig advarsel eller irettesættelse uden at have indhentet udtalelse fra Disciplinærrådet. I den sag, det ærede medlem omtaler, blev der ikke indhentet udtalelse fra Disciplinærrådet.

Paul van Buitenen fik en formel irettesættelse, fordi han uretmæssigt havde overtrådt de regler, der gælder for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber. Han videregav til personer uden for Kommissionen dokumenter vedrørende sager, som retsmyndighederne var i færd med at undersøge, og som også var genstand for disciplinærsager. Han overtrådte derved princippet om, at tiltalte er uskyldig, indtil det modsatte er bevist. Da ansættelsesmyndigheden traf sin beslutning, tog den hensyn til, at oplysningerne var blevet videregivet til et medlem af Europa-Parlamentet, og den erkendte, at en streng håndhævelse af de pågældende regler formentlig ikke svarede til den passende grad af åbenhed. Det var på den baggrund, at Kommissionen gav Paul van Buitenen en formel irettesættelse, som er den næstmildeste straf ved overtrædelse af vedtægten.

Kommissionen skal henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at enhver tjenestemand, der får kendskab til forhold, der lader formode, at der kunne foreligge uregelmæssigheder, i henhold til Kommissionens afgørelse af 14. juli 1998 om undersøgelser, der foretages af Taskforcen for Koordinering af Svigbekæmpelse, skal underrette sin generaldirektør eller kontorchef eller, hvis han finder det hensigtsmæssigt, taskforcen direkte. Siden Kommissionens afgørelse 1999/396/EF om betingelser og regler for interne undersøgelser i forbindelse med bekæmpelse af svig, korruption og alle andre ulovlige aktiviteter til

skade for Fællesskabernes interesser(1) trådte i kraft, skal han underrette sin kontorchef eller generaldirektør eller, hvis han finder det hensigtsmæssigt, Kommissionens generalsekretær eller OLAF direkte. Tjenestemænd, der har videregivet eller videregiver sådanne oplysninger på denne måde, havde og har garanti for, at de i intet tilfælde vil blive udsat for en urimelig eller diskriminerende behandling som følge af, at de har videregivet sådanne oplysninger. I forbindelse med den administrative reform er Kommissionen i gang med at udarbejde et forbedret system, der som supplement til de gældende bestemmelser skal sikre, at tjenestemænd, der opfylder deres pligt til at indberette angivelig ukorrekt adfærd, har mere hensigtsmæssige og effektive indberetningsmetoder til rådighed og opnår en konkret og tilfredsstillende reaktion på de sager, de indberetter.

(1) EFT L 149 af 16.6.1999.