SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1793/99

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(11. oktober 1999)

Om: Forbud mod kobberholdig maling til hindring af tilgroning af skibskrog

Med afgørelse af 31. august 1999 har den nederlandske minister for folkesundhed, velfærd og sport (men i praksis den nederlandske styrelse for godkendelse af bekæmpelsesmidler) pr. 1. september 1999 forbudt anvendelse (dvs. påmaling) i Nederlandene af kobberholdig begroningshindrende maling til fritidsfartøjer. Sejlads i nederlandsk farvand med kobberholdige anti-foulings er imidlertid ikke forbudt. Forbuddet gælder heller ikke kobberholdige anti-foulings, der er anvendt i Nederlandene før den 1. september 1999.

Hvorledes stiller Kommissionen sig til påstanden om, at den nederlandske foranstaltning kan betragtes som en handelshindring, der er forbudt i henhold til EF-traktatens artikel 30?

Har de nederlandske myndigheder kompetence til at udstede et sådant forbud inden udløbet af implementeringsperioden for i dette tilfælde direktiv 98/8/EF(1) (biocid-direktivet)?

Hvilke pligter har de nederlandske myndigheder, for så vidt angår information om dette forbud i henhold til direktiv 98/8/EF og til det generelle informationsdirektiv om tekniske standarder og forskrifter (direktiv 98/34/EF)(2), inden de gennemfører dette forbud?

Har Nederlandene opfyldt sin generelle informationspligt, jf. ovenstående?

I bekræftende fald: I hvilken udstrækning?

I benægtende fald: Hvilke foranstaltninger har Kommissionen i givet fald til hensigt at træffe?

(1) EFT L 123 af 24.4.1998, s. 1.

(2) EFT L 204 af 21.7.1998, s. 37.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. december 1999)

Kommissionen kan ikke udtale sig herom, da den ikke har fået meddelt de pågældende nationale bestemmelser.

Hvis bestemmelserne udgør tekniske forskrifter som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, har man fra nederlandsk side ikke opfyldt sine forpligtelser, da Kommissionen, så vidt det er den bekendt, ikke har fået bestemmelserne tilsendt.

Hvis der virkelig er tale om tekniske forskrifter, som der ikke er givet meddelelse om i henhold til proceduren i det nævnte direktiv, vil Kommissionen i sin egenskab af EF-traktatens vogter træffe de nødvendige foranstaltninger. En mere fuldstændig undersøgelse er dog nødvendig, før Kommissionen kan tage endelig stilling sagen.

I henhold til artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter opereres der med en overgangsperiode på 10 år. I løbet af denne overgangsperiode opretholdes meddelelsesforpligtelsen i medfør af direktiv 98/34/EF fortsat (jf. artikel 16, stk. 5).

Indtil datoen for obligatorisk omsætning i national ret af biociddirektivet den 13. maj 2000 har de nederlandske myndigheder ret til at vedtage sådanne nationale bestemmelser, under forudsætning af at disse bestemmelser, ud over den ovennævnte meddelelsespligt, i øvrigt er forenelige med EF-traktatens artikel 28 (fhv. art. 30) til 30 (fhv. art. 36) i. Kommissionen vil undersøge, om dette er tilfældet på grundlag af de tekster, den får tilsendt.