ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2582/01

af Hartmut Nassauer (PPE-DE) til Kommissionen

(18. september 2001)

Om: Konsekvenserne af Polens og Tjekkiets EU-tiltrædelse for den tyske forbundsregerings ydelse af tilskud til foreninger i de tidligere tyske østområder

Det er blevet hævdet, at det efter Polens og Tjekkiets tiltrædelse til EU ikke længere er muligt for den tyske forbundsregering at yde tilskud til foreninger i de tidligere tyske østområder.

1. Er det korrekt, at disse staters tiltrædelse til EU vil have de anførte konsekvenser for støtten til de nævnte foreninger? Hvad er i givet fald årsagerne til dette?

2. Hvilke muligheder ser Kommissionen for at gøre en indsats for at bevare af de dér boende tyske folkegruppers kultur?

3. Kan de nævnte foreninger støttes over Phare-programmet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(15. oktober 2001)

1. Med udgangspunkt i EU-retten beskæftiger Kommissionen sig ikke med medlemsstaternes bilaterale bistandsprogrammer, og derfor ville de nævnte landes tiltrædelse ikke have nogen virkning i denne retning. Hvad angår kultur drejer udvidelsen sig om at nedbryde grænser og fremme forståelse og samkvem mellem de forskellige befolkninger, der kommer til at udgøre det udvidede EU. Mange medlemsstater yder tilskud til netværk, der fremmer deres sprog og kultur internationalt, også inden for de andre medlemsstater, som f.eks. Goethe-instituttet og British Council, der begge er aktive i Polen og Tjekkiet. Tiltrædelse ændrer ikke noget ved dette.

2. Tyske kulturforeninger i Polen og Tjekkiet vil kunne deltage i Kultur 2000-programmet på samme betingelser som andre kulturforeninger.

3. Ikke-statslige organisationers (ngo'er) programmer får i øjeblikket tilskud fra Phare i forbindelse med udvikling og styrkelse af civilsamfundet, og det vil de fortsat få i fremtiden. Derfor kunne sådanne foreninger opnå tilskud fra disse programmer, afhængigt af hvilke kriterier der anvendes for tilskudsberettigelse og projektudvælgelse, og forudsat at Kommissionens budgetprocedure overholdes.

Derudover er Phare-programmet centreret om den institutionelle opbygning (f.eks. opbygning af national og regional administrationskapacitet) og investeringsprojekter (der skal bidrage til at opfylde EU-standarder på f.eks. miljøområdet). Programmeringen tager udgangspunkt i prioriteterne i tiltrædelsespartnerskabet. Der findes også grænseoverskridende samarbejdstiltag, hvor De Europæiske Regioner bidrager til programmeringen og heri efter behov inddrager tjekkiske, polske, tyske og østrigske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2015/01

af Chris Davies (ELDR) og Monica Frassoni (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. juli 2001)

Om: Lefke kobberminer, Cypern

Har Kommissionen gjort sig nogen tanker vedrørende eventuelle økologiske skader i fremtiden i Middelhavet som følge af udslip af blåsyre og andre forurenende stoffer fra de forladte kobberminer i Lefke i det besatte Nordcypern?

Vil Kommissionen overveje at anvende støtte, der er bevilliget til todelte projekter på Cypern, til at foretage en undersøgelse af dette spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(4. september 2001)

Kommissionen er vidende om tilstedeværelsen af kobberminer i Lefke på Nordcypern og den fare for miljøet, som i den forbindelse er blevet fremført fra visse sider. Kommissionen vil tage stilling til, om der vil være basis for et fællesskabsinitiativ på dette område med udgangspunkt i resultaterne af en konsekvensanalyse, der gennemføres af UNOPS (FN's Kontor for Projektimplementering).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2622/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(27. september 2001)

Om: Rådets møde af 27. og 28. juni 2001

Vil Kommissionen oplyse, om der er foretaget nogen afstemninger på Rådets (transport og telekommunikation) møde den 27. og 28. juni 2001, og i bekræftende fald, hvor mange og vedrørende hvilke emner?

Vil Kommissionen ydermere registrere stemmerne fra alle dem, som stemte om hvert enkelt emne på mødet?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodipå skriftlige forespørgsler E-2620/01, E-2622/01, E-2624/01, E-2626/01 og E-2628/01

(15. oktober 2001)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at det i henhold til artikel 9 i Rådets forretningsorden er Rådets opgave at offentliggøre resultaterne af rådsmedlemmernes afstemninger og deres stemmeforklaringer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2814/01

af Rijk van Dam (EDD) til Kommissionen

(10. oktober 2001)

Om: Arbejdsforhold for ansatte inden for skibsfart ad indre vandveje

Blandt andet som følge af manglende arbejdskraft på arbejdsmarkedet ansætter virksomheder inden for skibsfart ad indre vandveje personale fra lande uden for EU. Det lader imidlertid til, at ikke alle virksomheder ansætter disse arbejdstagere til i EU-forstand acceptable betingelser. Denne praksis har alvorlige virkninger for virksomhederne i sektoren (konkurrencefordrejning), for arbejdstagerne fra EU (social dumping) og for sikkerheden på og omkring vandvejene.

1. Er Kommissionen klar over dette forhold, og i bekræftende fald, hvor omfangsrigt er dette fænomen? Kan Kommissionen give en oversigt over dette?

2. Kan Kommissionen give en oversigt over lakunerne i medlemsstaternes lovgivning på dette område, som gør denne form for praksis mulig?

3. En virksomhed i Bayern inden for indre skibsfart firmaet Meier benytter sig i stor stil af arbejdstagere fra lande uden for EU. Kan Kommissionen oplyse, om dette sker i overensstemmelse med de i den pågældende medlemsstat gældende bestemmelser med hensyn til beskæftigelse af arbejdstagere fra lande uden for EU og til normale (sociale) arbejdsbetingelser?

4. Kan Kommissionen oplyse, om den mener, at indførelsen af en førerattest, således som det foreslås for vejgodstransport(1) kan bidrage til at forhindre og løse de anførte problemer? Hvis den mener dette, er den så rede til at tage initiativer i denne retning?

(1) Jf. betænkning af Van Dam om ensartet førerattest for vejgodstransport (PE 286 659; KOM(2000) 751). Med attesten erklæres, at den pågældende fører opfylder alle de sociale krav, der stilles i udstedelsesmedlemsstaten. Således kan der ved en kontrol på et hvilket som helst sted i EU konstateres, om der er sket en overtrædelse af den sociale lovgivning eller ej.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(14. november 2001)

Kommissionen er klar over, at der inden for skibsfart ad indre vandveje er en vis mangel på arbejdskraft, bl.a. med hensyn til besætninger, og at de virksomheder, der driver denne form for skibsfart, derfor ligeledes forsøger at ansætte personale fra lande uden for EU.

Imidlertid har Kommissionen hidtil hverken fået forelagt klager fra den pågældende sektor eller fra medlemsstaterne eller anmodninger om at gribe ind på markedet som følge af social dumping.

Kommissionen råder derfor ikke over tilstrækkelige oplysninger til at kunne begrunde indførelsen af foranstaltninger svarende til dem, der er truffet for vejstransportsektoren, såsom en førerattest.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1267/01

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Rådet

(27. april 2001)

Om: Beskyttelse af kulturarven i Tyrkiet

Tyrkiet blev i december 1999 i Helsinki anerkendt som ansøgerland til EU. Ikke desto mindre er situationen følgende: Til trods for, at der i dette

land lever millioner af borgere, der føler sig som kurdere, anerkendes kurdernes kulturarv ikke af den moderne, verdslige, tyrkiske stat, og tusindvis af kristne (grækere, armeniere, romersk katolske, syrisk kristne m.fl.) støder hele tiden på forhindringer under udøvelsen af deres religion. Et karakteristisk eksempel herpå er den forfølgelse, som de ortodokse kristne udsættes for i Tyrkiet, idet det teologiske akademi på Halki ved en ensidig og vilkårlig afgørelse for næsten tredive år siden blev lukket af de tyrkiske myndigheder, og forfølgelserne af de kristne, der er tilbage i Istanbul, Imvros og Tenedos stadig fortsætter.

Kan Rådet oplyse, om det over for ansøgerlandet Tyrkiet har rejst spørgsmålet om respekt for den kulturelle mangfoldighed og religionsfriheden for de millioner af borgere af ikke-tyrkisk oprindelse, der lever i Tyrkiet? Hvordan begrunder man fra tyrkisk side den manglende respekt for de kurdiske kulturelle særpræg? Hvilke konkrete eksempler har vist, at det officielle Tyrkiet har ændret holdning over for de kristne, der lever i landet, siden Tyrkiet fik status som ansøgerland?

Svar

(20. november 2001)

I afgørelsen om tiltrædelsespartnerskabet med Tyrkiet(1) har Rådet identificeret følgende prioriteter, der særligt vedrører religionsfrihed og kulturel mangfoldighed:

Garanti for at alle, uden forskelsbehandling og uanset sprog, race, hudfarve, køn, politiske synspunkter, filosofiske anskuelser og religion, kan udøve samtlige menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder uden indskrænkninger; yderligere forbedring af vilkårene for udøvelse af tanke-, samvittigheds- og religionsfrihed.

Sikring af kulturel mangfoldighed og de kulturelle rettigheder for alle borgere uanset oprindelse; alle retsforskrifter, der hindrer udøvelsen af disse rettigheder, herunder også på uddannelsesområdet, skal afskaffes.

Det giver sig selv, at dette gælder for alle minoriteter, der lever i Tyrkiet, uanset om de er kristne eller ej, og disse minoriteters rettigheder bør i praksis respekteres fuldt ud. Genåbningen af det teologiske akademi i Heybeliada (Halki) skal ses i denne kontekst.

Som følge af tiltrædelsespartnerskabet vedtog Tyrkiet i marts 2001 et nationalt program for vedtagelse af gældende fællesskabsret. Kommissionen er ved at gennemgå indholdet af dette program og dets forenelighed med tiltrædelsespartnerskabet. I den forbindelse minder Rådet om, at indarbejdelsen af gældende EU-ret i den tyrkiske lovgivning ikke i sig selv er tilstrækkeligt. Tyrkiet skal også sikre, at den faktisk anvendes. Gennemførelsen af tiltrædelsespartnerskabet vil blive nøje overvåget af organerne under associeringsaftalen og gennem de kompetente rådsorganer, som Kommissionen regelmæssigt rapporterer til.

(1) EFT L 85 af 24.3.2001, s. 13.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2171/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Rådet

(20. juli 2001)

Om: Bistandspolitik i forhold til landbrugspolitik

Under en konference den 20. og 21. juni 2001 om EU's bistandspolitik kritiserede bl.a. de svenske og nederlandske ministre med ansvar for bistandsanliggender EU's landbrugspolitik og gav udtryk for den opfattelse, at den var i uoverensstemmelse med den fælles udviklingspolitik.

Unionens toldafgifter og tilskud til fordel for landbruget bevirker, at udviklingslandene har vanskeligt ved at eksportere deres vigtigste produkter til EU, samtidig med at EU-produkter til kunstigt lave priser dumpes på udviklingslandenes hjemmemarkeder, hvorved de lokale produkter fortrænges. Dertil kommer, at hygiejne- og sundhedskrav til fødevarer importeret til EU af rent protektionistiske årsager er meget høje, hvilket den nederlandske minister for udviklingsbistand, Herfkens, også påpegede (Dagens Nyheter den 22. juni 2001).

Hvad agter Rådet at gøre for at afhjælpe ovennævnte problem, således at udviklingslandene får mulighed for at eksportere landbrugsvarer til Unionen og slipper for at konkurrere med landbrugsvarer til dumpingpriser på deres egne hjemmemarkeder?

Svar

(6. december 2001)

Rådet kommenterer ikke synspunkter, som de enkelte ministre fra medlemsstaterne har givet udtryk for, navnlig ikke, når bemærkningerne er fremsat uden for Rådets rammer.

Rådet erkender imidlertid generelt, at der er behov for større sammenhæng mellem de forskellige politikker, Fællesskabet fører. I Rådets og Kommissionens fælles erklæring om Fællesskabets udviklingspolitik, som blev vedtaget i november 2000, understreges vigtigheden af en sådan sammenhæng.

Rådet mener, at der bør gøres en indsats for at sikre, at der tages hensyn til målene for Fællesskabets udviklingspolitik i forbindelse med udformningen og gennemførelsen af andre politikker, der berører udviklingslandene, ved hjælp af en systematisk og grundig analyse af foreslåede foranstaltningers indirekte virkninger bl.a. inden for landbrugspolitikken.

Rådet har tilskyndet Kommissionen til at tage hensyn til udviklingsproblemer, når den udøver sine beføjelser. Efter anmodning fra Rådet vil Kommissionens årsrapport om udviklingspolitik, som forventes at foreligge i oktober 2001, indeholde et kapitel om de problemer med manglende sammenhæng, som har vist sig i det foregående år, og de bestræbelser, der er gjort for at afhjælpe dem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1982/01

af Guido Podestà (PPE-DE) til Rådet

(12. juli 2001)

Om: Ulvebørn

Der forekommer ikke ret ofte tilfælde med ulvebørn, dvs. børn, som er forladt eller er flygtet fra deres forældre og lever i skoven sammen med dyr, som sikrer deres overlevelse.

Det seneste tilfælde drejer sig om et barn i Chile, som var blevet forladt af sine forældre og blev fundet efter at have levet ti år i en flok omstrejfende hunde, der havde reddet det ved at lade barnet die hunnerne.

Eftersom der er tale om sjældne tilfælde, har videnskabsmænd og politikere tilsyneladende ikke været tilstrækkeligt opmærksomme på fænomenet.

Sådanne episoder burde under ingen omstændigheder kunne optræde, lige som barnets rettigheder er garanteret i EU's charter om grundlæggende rettigheder (artikel 24). Rådet bedes derfor oplyse, om det har været opmærksom på denne episode, og hvilken humanitær og økonomisk støtte, det yder til lande, hvor sådanne fænomener forekommer, så det kan påtage sig sit ansvar og undgå, at der forekommer gentagelsestilfælde?

Svar

(26. november 2001)

1. Rådet har ikke haft lejlighed til at behandle det spørgsmål, det ærede medlem rejser.

2. Rådet har som led i sin politik for udviklingssamarbejde og i snævert samarbejde med de mindst udviklede lande i årevis gennemført en række politikker og instrumenter med henblik på at bidrage til udviklingen i disse lande, således at forhold som det, det ærede medlem nævner, ikke gentager sig.

3. Hvad angår specielt Chile har EU inden for rammerne af forordningen om finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med udviklingslandene i Asien og Latinamerika indført en samarbejdsmekanisme, der dækker både de finansielle og faglige aspekter og økonomisk samarbejde. Denne bistand tager hovedsagelig sigte på de dårligst stillede befolkningsgrupper i Chile. Den tager navnlig sigte på udvikling af landdistrikterne og forbedring af fødevaresikkerheden samt styrkelse af den private sektor (små og mellemstore virksomheder), beskyttelse af miljøet og naturressourcerne og tropeskovene, narkotikabekæmpelse, demokratisering, en effektiv offentlig forvaltning, beskyttelse af menneskerettighederne, beskyttelse af kvinder og børn, bistand til etniske mindretalsgrupper, samarbejde i den økonomiske sektor af betydning for de økonomiske strukturer, udvikling af sektorpolitikker og udvikling af de nationale institutioner.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1816/01

af Antonio Di Pietro (ELDR) til Rådet

(21. juni 2001)

Om: Erklæring fra Rådet den 2. og 3. maj 1998 om det offentlige underskud i Italien

Siden 1993 er der i Italien fra forskellige kvalificerede kilders side som f.eks. Osservatorio Immobiliare Nomisma (Bologna), Scenari Immobiliare og Reddy's Group (Milano) konstateret et vedvarende og omfattende tab i markedsværdien for anlægsaktiver i industriel og privat fast ejendom.

Det fjerde direktiv 78/660/EØF(1) fastlægger ganske vist ikke en specifik metode til beregning af ejendomsværdi, men det fastsætter dog, som nævnt af kommissær Bolkestein i svaret på skriftlig forespørgsel P-0729/01(2), en forpligtelse til værdiregulering af den første opførelse i regnskaberne af grunde og bygninger, hvis ejendomsværdien ved regnskabsafslutningen er lavere end den værdi, der først opføres som afskrivningsnettobeløb.

I Italien er der i modsætning til andre medlemsstater som f.eks. Det Forenede Kongerige og Irland gennem RICS ikke vedtaget nogen officiel metode, og der findes ikke noget selvstændigt institut, som kan levere oplysninger til de enkelte virksomheder om den ajourførte og skattemæssigt gyldige værdi af de grunde og bygninger, de er i besiddelse af. Det værditab, der er konstateret af ovennævnte observationsorganer, kan ikke registreres i driftsregnskabet under andre nedskrivninger af ejendomsværdi, da det ikke anerkendes som beskatningsgrundlag. Det viser sig således, at det fjerde direktiv (EØF) ikke er gennemført i Italien.

Siden 1993 er den skattemæssige indkomst for italienske virksomheder, der ejer grunde og bygninger, uden nogen form for kontinuitet blevet fastsat på en måde, der ikke var i overensstemmelse med de gældende bestemmelser (artikel 2426 i den borgerlige lov) og værdien heraf er tilsyneladende højere end værdien i faste priser.

Dette betyder, at den italienske stats skatteopkrævning i løbende værdi over for de nationale virksomheder siden 1993 til dels har været ulovlig, og at det samlede skatteprovenu, som ville kunne gennemføres ved en fornyet anvendelse af lovbestemmelserne, ville ligge langt lavere end det nuværende, og således ville vise et endnu større offentligt underskud.

Kan Rådet påvise, at den erklæring, der blev afgivet i forbindelse med mødet i Rådet (Økofin) og Rådet for De Europæiske Fællesskaber den 2. og 3. maj 1998, ifølge hvilken Italien ikke har et uforholdsmæssigt stort underskud, er blevet afgivet i fuld bevidsthed om og kendskab til ovennævnte forhold?

(1) EFT C 235 E af 21.8.2001, s. 243.

(2) EFT L 222 af 14.8.1978, s. 11.

Svar

(26. november 2001)

Rådet vedtog sin beslutning af 3. maj 1998 i overensstemmelse med traktatens artikel 109 J, stk. 4, (98/317/EF) og erklærede, at Italien ikke var omfattet af en rådsafgørelse om et uforholdsmæssigt stort underskud. Beslutningen blev vedtaget under hensyntagen til bl.a. beretningen fra Kommissionen, beretningen fra Det Europæiske Monetære Institut og udtalelsen fra Europa-Parlamentet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0005/01

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(17. januar 2001)

Om: Fordeling og udnyttelse af fællesskabsstøtte i regionen Auvergne

Clermont-Ferrand og regionen Auvergne har i programmeringsperioden 1994-2000 modtaget fællesskabsstøtte via strukturfondene samt støtte til små og mellemstore virksomheder over forskellige EU-programmer vedrørende kultur, uddannelse, forskning og miljø.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvilke programmer Clermont-Ferrand og regionen Auvergne har modtaget støtte over i programmeringsperioden 1994-2000?

2. Kan Kommissionen give præcise oplysninger om de beløb, der er tildelt Clermont-Ferrand og regionen Auverge, og om støttemodtagerne for hvert enkelt år i perioden 1994-2000, og i givet fald oplyse om fordelingen på forpligtelses- og betalingsbevillinger?

3. Er Kommissionen tilfreds med gennemførelsen af bevillinger, der er ydet Clermont-Ferrand og regionen Auverge over de forskellige fællesskabsprogrammer i perioden 1994-2000?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(28. november 2001)

I forlængelse af sit svar af 29. januar 2001(1) fremsender Kommissionen nu de ønskede oplysninger direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat

(1) EFT C 151 E af 22.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2767/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(9. oktober 2001)

Om: Kommissionens holdning i sygeforsikringsspørgsmål ved Domstolen

I sagen Vanbraekel ved Domstolen har Sveriges, Islands, Norges og yderligere ni EU-medlemsstaters regeringer interveneret og argumenteret for, at de nederlandske patienter efter deres mening ikke skal have ret til refusion fra deres nationale sygesikring for behandling i et andet land.

Kommissionen har ved Domstolen kæmpet for det modsatte.

Anser Kommissionen det for rimeligt aktivt at gå direkte imod et flertal af EU's medlemsstater i et så brændende politisk spørgsmål? Bør Kommissionen ikke holde en lav profil og indtage en mere tjenestemandsmæssig holdning og afstå fra at drive politisk betydningsfuld socialpolitik i overstatslig retning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(12. november 2001)

I forbindelse med anmodninger om præjudicielle afgørelser som f.eks. i sagen Vanbraekel (C-368/98)(1) forelægger Kommissionen i sin egenskab af traktatens vogter i medfør af EF-traktatens artikel 211 (tidl. artikel 155) Domstolen de elementer til fortolkning af fællesskabsretten, som den finder relevante med henblik på en afgørelse af retstvisten.

De bemærkninger, som Kommissionen forelægger Domstolen, har til formål at understøtte Fællesskabets målsætninger som defineret i EF-traktaten og må kun være baseret på de principper, der er fastlagt i fællesskabsretten og i den primære og afledte lovgivning, som Domstolen har fortolket gennem dens retspraksis, især når det drejer sig om udøvelsen af de grundlæggende friheder, der garanteres gennem EF-traktaten.

(1) Domstolens dom af 12. juli 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2314/01

af Dominique Vlasto (PPE-DE) til Rådet

(3. august 2001)

Om: EF-turistministrenes møde i Lille

Kan Rådet oplyse, hvilke initiativer der er truffet som opfølgning af mødet mellem EF's turistministre, der fandt sted i Lille den 22. november 2000 på initiativ af det franske formandskab for Den Europæiske Union?

Svar

(6. december 2001)

På samlingen den 30. november 2000 gav det franske formandskab Rådet en redegørelse for resultaterne af seminaret Turisme og bæredygtig udvikling, som blev afholdt den 22. november 2000 i Lille. Endvidere påhørte Rådet kommissær Liikanens præsentation af Kommissionens rapport om opfølgning af konklusionerne fra Rådets samling den 21. juni 1999 om Turisme og beskæftigelse.

Formandskabet gjorde ved samme lejlighed status i denne sag.

Den 1. og 2. juli 2001 afholdt det belgiske formandskab den europæiske ministerkonference i Brugge. Ministrene på denne konference påhørte Kommissionens præsentation af de foreløbige resultater af hver af de fem arbejdsgrupper inden for turisme (information, uddannelse, kvalitet, bæredygtig udvikling samt informations- og kommunikationsteknologi) og drøftede opfølgningen af Rådets konklusioner af 21. juni 1999 samt temaet turisme for alle. Rådet fik på samlingen den 27. september 2001 forelagt resultaterne af denne konference.