SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1433/01

af Karl von Wogau (PPE-DE) til Kommissionen

(11. maj 2001)

Om: Afvigelser ved omregning af beløb i DM til beløb i euro

I lov om offentlig licitation vedrørende bygge- og anlægsarbejder (VOB) i Forbundsrepublikken Tyskland er kontrakten mellem kontraktgiver (bygherre) og kontrakttager (håndværker, byggefirma) baseret på enhedspriser, som er angivet i fortegnelsen over ydelser. Det er enhedsprisen, der er grundlag for den endelige betaling, idet der sker afregning på grundlag af det faktisk anvendte byggemateriale ganget med enhedspriserne. Ved den endelige afregning kan der opstå afvigelser mellem de enkelte beløb. I disse tilfælde opstår der et spørgsmål om, hvilket retsgrundlag der skal anvendes. Et eksempel til at tydeliggøre situationen.

Ved en licitation fremgår følgende elementer:

- Titel: Jordarbejder:

1. Afrydning af det øverste jordlag og oplagring i bunker - 250 000 m2 a 7,97 DM/m2 = 1 992 500,00 DM

2. Planering af terrænet - 250 000 m2 a 6,64 DM/m2 = 1 660 000,00 DM

3. Grusbelægning - 250 000 m2 a 19,04 DM/m2 = 4 760 000,00 DM

I alt: 8 412 500.00 DM = 4 301 242,90 EUR

- Titel: Jordarbejder:

1. Afrydning af det øverste jordlag og oplagring i bunker - 250 000 m2 a 4,07 EUR/m2 = 1 017 500,00 EUR

2. Planering af terrænet - 50 000 m2 a 3,39 EUR/m2 = 847 500,00 EUR

3. Grusbelægning - 250 000 m2 a 9,73 EUR/m2 = 2 432 500,00 EUR

I alt: 4 297 500,00 EUR

- Differencen er på: 3 742,90 EUR

Er Kommissionen klar over, at det kan komme til sådanne afvigelser, og hvilket retsgrundlag skal anvendes i sådanne tilfælde? Hvis kontrahenterne ikke i kontrakten har fastsat bestemmelser vedrørende sådanne afvigelser, hvilke regler skal da anvendes: udregningen på grundlag af enhedspriser eller udregningen på grundlag af den samlede sum?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(14. juni 2001)

Fællesskabsbestemmelser om afrunding af pengebeløb er indeholdt i Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen(1), særlig artikel 4 og 5. Med forordningen fastsættes blot en minimumsstandard, som skal sikre en vis grad af nøjagtighed i omregninger og afrundinger. Fællesskabsretten udelukker altså ikke anvendelsen af nationale afrundingsregler eller -praksis, der skal sikre en højere grad af nøjagtighed, når blot sådanne regler ikke er i strid med fællesskabsretten.

Kommissionen er bekendt med problemet med omregning af pengebeløb og af sammenlagte beløb, og emnet behandles indgående i Euro-Paper nr. 22, The introduction of the euro and the rounding of currency amounts(2), (navnlig punkt 4.1.2.).

Hvordan disse problemer bedst løses, afhænger således af omstændighederne i hvert enkelt tilfælde, og navnlig fortolkningen af den tilgrundliggende kontrakt er væsentlig. Det kan i den forbindelse være af betydning, om parterne er nået til enighed om en referenceenhed, eller om det af omstændighederne kan udledes, hvilken valutaenhed der skal være referenceenhed. Det kan ligeledes have betydning, om parterne ønsker at betragte en række forskellige transaktioner som særskilte kontrakter, som skal betales hver for sig, eller om hver enkelt delsum blot skal indgå i en intern beregning af det endelige beløb, der skal betales. I førstnævnte tilfælde skal hver enkelt delsum omregnes og afrundes, medens det i sidstnævnte tilfælde er det samlede fakturerede beløb, som er relevant.

Normalt kan man opnå større nøjagtighed ved at anvende flere decimaler i forbindelse med omregninger, således at sidstnævnte ikke resulterer i væsentlige afvigelser for parterne.

(1) EFT L 162 af 19.6.1997.

(2) http://europa.eu.int/comm/economy finance/document/europap/eup22de.htm.