ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/244

(2004/C 65 E/260)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2912/03

af Joan Vallvé (ELDR) til Kommissionen

(2. oktober 2003)

Om: Den Europæiske Unions samhørighedspolitik

Samhørighedspolitikken har i adskillige år været et grundlæggende element i EU's politiske virksomhed. De vigtigste solidaritetsinstrumenter, der indgår i denne politik, er de fire strukturfonde (EFRU, ESF, FIUF og EUGFL), Samhørighedsfonden og fællesskabsinitiativerne (Interreg III, Urban II, Leader+ og Equal).

Blandt de sidstnævnte har fællesskabsinitiativet Interreg III en egentlig europæisk dimension, idet det bidrager til at opveje de følger, som landegrænserne gennem århundreder har påført det europæiske kontinent. Der er her tale om et initiativ under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling til fremme af samarbejdet mellem regionerne i EU. Formålet med den nye fase af Interreg er at øge den økonomiske og sociale samhørighed i Den Europæiske Union gennem fremme af det grænseoverskridende, transnationale og interregionale samarbejde og en afbalanceret regional udvikling. EU iværksatte disse fire konkrete programmer, eller fællesskabsinitiativerne (hvortil 5,35 % af strukturfondsbevillingerne er afsat), for at finde fælles løsninger på problemer, som forekommer i hele EU.

Denne europæiske dimension kan dog ikke sammenlignes med den styrkelse af samhørigheden, der gennemføres ved hjælp af strukturfondene og Samhørighedsfonden. Sidstnævnte, der er en særlig solidaritetsfond, blev oprettet i 1993 for at yde støtte til de fire mindst velstillede medlemsstater, nemlig Grækenland, Portugal, Irland og Spanien. Støtten fra denne fond ydes overalt i disse lande til finansiering af store miljø- og transportprojekter. På samme måde fokuserer strukturfondene på klare, prioriterede mål: 70 % af bevillingerne går til at skabe fremgang i de mindst udviklede regioner, der omfatter 22 % af EU's befolkning (mål 1), 11,5 % af bevillingerne går til støtte til økonomisk og social omstilling i områder med strukturproblemer, der omfatter 18 % af EU's befolkning (mål 2), og 12,3 % af bevillingerne går til modernisering af uddannelsessystemerne og fremme af beskæftigelsen (mål 3).

Har Kommissionen overvejet at splitte de politikker, som henhører under strukturfondene og Samhørighedsfonden, og dem, der henhører under fællesskabsinitiativerne, op på forskellige programmer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(31. oktober 2003)

Interventionerne under Fællesskabsinitiativerne programmeres nu helt separat fra de programmer, der får støtte fra strukturfondene i henhold til mål 1 og 2, og fra de projekter, der får støtte fra Samhørighedsfonden.

Dette vil gælde indtil udløbet af de finansielle overslag for perioden 2000-2006. For den næste periode skal Kommissionen foreslå Parlamentet og Rådet nye finansielle overslag og en ny politik for støtte fra strukturfondene og Samhørighedsfonden. Disse forslag skal Kommissionen vedtage før udgangen af indeværende år. Derfor er det for tidligt allerede nu at spekulere over gennemførelsen af de nye politikker.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/180

(2004/C 65 E/196)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2583/03

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(8. august 2003)

Om: Vedtægten for Europaskolerne

Mener Kommissionen, at kontrakterne mellem Det Forenede Kongeriges regering og de britiske lærere på Europaskolerne i Bruxelles er i overensstemmelse med artikel 12 i vedtægten for Europaskolerne, som alle medlemsstater har underskrevet?

Hvad er Kommissionens holdning til de nye domme på dette område fra Det Forenede Kongeriges arbejdsret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(22. september 2003)

Som det ærede medlem ved, er Europaskolerne reguleret af en særlig mellemstatslig aftale, aftalen om vedtægten for Europaskolerne, hvoraf der trådte en ændret udgave i kraft den 1. oktober 2002. Lærerpersonale, der er udstationeret ved Europaskolerne, er omfattet af bestemmelserne om personale, der er udstationeret ved Europaskolerne, som trådte i kraft den 1. september 2000, men er fortsat ansat af myndighederne i den medlemsstat, der har udsendt dem.

Ifølge artikel 12, stk. 4, litra a), i aftalen om vedtægten for Europaskolerne bevarer personalet de rettigheder med hensyn til forfremmelse og pension, de har i deres eget land, og ifølge artikel 49, stk. 2, litra a), i bestemmelserne om personale, der er udstationeret ved Europaskolerne, skal de kompetente nationale myndigheder betale de nationale godtgørelser til den ansatte og underrette direktøren om de pågældende beløb med angivelse af alle forhold, der er taget i betragtning ved beregningen.

Det Forenede Kongerige betaler, som det ærede medlem vil vide, et særligt tærskelbeløb (»threshold«) til lærere, der er ansat i England og Wales. Det britiske ministerium for undervisning og erhvervskompetencer mener, at der er tale om en foranstaltning, der tager sigte på ansættelse og fastholdelse af personale, og som ikke er relevant for lærere, der er udstationeret ved Europaskolerne. Employment Appeal Tribunal (EAT/0884/02) i Det Forenede Kongerige blev i en nylig sag anmodet om at fortolke ansættelseskontrakten mellem en gruppe britiske lærere ved Europaskolerne og deres arbejdsgiver, det britiske ministerium for undervisning og erhvervskompetencer. Domstolen nåede frem til, at lærerne ifølge kontrakten ikke er berettigede til visse ekstra trinvise lønstigninger fra det øjeblik, hvor de ansættes ved Europaskolerne. Domstolen blev imidlertid ikke anmodet om at tage stilling til, om ansættelseskontrakterne efter denne fortolkning er i overensstemmelse med artikel 12, stk. 4, litra a), i aftalen om vedtægten for Europaskolerne.

Kommissionen har bedt sin juridiske tjeneste vurdere, om betingelserne i Det Forenede Kongeriges kontrakt er i overensstemmelse med artikel 12, stk. 4, litra a), i aftalen om vedtægten for Europaskolerne.

Kommissionen vil forfølge sagen på passende vis og besvarer gerne yderligere forespørgsler fra det ærede medlem, når den retlige bedømmelse foreligger.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/223

(2004/C 65 E/237)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2818/03

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(19. september 2003)

Om: Forpligtelsesbevillinger for Grækenland under Samhørighedsfonden og udnyttelsen af disse

Kan Kommissionen oplyse, hvordan det indtil nu forholder sig med forpligtelsesbevillingerne for Grækenland under Samhørighedsfonden og udnyttelsen af disse for 2003? Finder Kommissionen, at situationen er tilfredsstillende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(21. oktober 2003)

Kommissionen kan meddele det ærede medlem, at forpligtelsesbevillingerne pr. 30. september 2003 under Samhørighedsfonden for Grækenland for 2003 udgjorde 167 mio.EUR, hvortil kan lægges 29 mio.EUR, som er under gennemførelse, og et ekstra beløb på 53 mio. EUR til nye projekter, som befinder sig i den endelige behandlingsfase.

Kommissionen har anmodet de græske myndigheder om så hurtigt som muligt at fremkomme med nye anmodninger om medfinansiering, således at der kan indgås forpligtelser for de 612 mio. EUR, der svarer til det vejledende beløb, som Grækenland skal disponere over på 2003-budgettet. De græske myndigheder har bekræftet, at de meget snart vil fremkomme med nye anmodninger af tilstrækkeligt omfang til, at beløbet på 612 mio. EUR vil kunne opbruges.
Udvidelse af FOS-systemet, så det også gælder for mindre fartøjer, indgår i den politiske aftale om en reform af den fælles fiskeripolitik, der blev indgået i december 2002. Udvidelsen har til formål at forbedre kontrollen og håndhævelsen af fiskeripolitikken.

Fra begyndelsen har Rådet valgt at anvende FOS-systemet for alt fiskeri. FOS menes at være mere acceptabel for fiskerierhvervet, hvis denne type overvågning gælder på samme måde for alle fiskerfartøjer, der opfylder et bestemt længdekriterium, som har den fordel, at det er let at se og er gennemskueligt. Det er derfor et vigtigt skridt på vejen mod etablering af ensartede betingelser for fiskeriet på EU-plan.

Dette tiltag er i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om reformen af den fælles fiskeripolitik (den såkaldte »vejviser«). Deri bebudede Kommissionen, at de gældende undtagelser skulle bortfalde, og at systemet skulle udvides til at omfatte alle fiskerfartøjer af en længde på over 10 meter.

For at gøre det mindre byrdefuldt for fiskerne, kan medlemsstaterne ansøge EU om finansielt tilskud til satellitsporingsudstyr. For fartøjer, der allerede er omfattet af FOS, har Kommissionen udbetalt et EU-tilskud svarende til en bestemt andel af udgifterne til anskaffelsen af udstyret. Kommissionen vil inden for de gældende budgetmæssige rammer yde tilskud til fartøjer på mindre end 24 meter på samme måde, som den tidligere har gjort til de store fartøjer.
4.

I EU-støtterammen for Grækenland for 2000-2006 udvælger de græske myndigheder de projekter, der foreslås optaget i EU-programmerne og medfinansieret af EU's strukturfonde, efter procedurerne som fastsat i EU-støtterammen for Grækenland og de enkelte operationelle programmer (aftalt med medlemsstaten og vedtaget af Kommissionen), og procedurerne som fastsat i det supplerende programmerings-dokument og kriterierne for udvælgelse af projekter (vedtaget udelukkende af medlemsstaten).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/121

(2004/C 65 E/133)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2232/03

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Rådet

(3. juli 2003)

Om: Placering af Euro-Middelhavs-banken på Sicilien

Efter anmodning fra Det Europæiske Råd i Laeken i december 2001 vurderede Kommissionen og Rådet muligheden for at oprette en Euro-Middelhavs-bank. Det Europæiske Råd i Barcelona den 15.-16. marts 2002 godkendte oprettelsen af en styrket Euro-Middelhavs-investeringsfacilitet i EIB-regi suppleret med Euro-Middelhavs-partnerskabsordningen og et EIB-repræsentationskontor i området.

Kan Rådet på denne baggrund oplyse:

1. hvilke kriterier der vil blive fulgt ved udvælgelsen af det land, der skal være vært for EIB's Euro-Middelhavs-filial?

2. om ikke det mener, at Sicilien på grund af sin politiske og geografiske placering mellem Europa, Afrika og Asien og sin tusindårige historiske, kulturelle og religiøse tradition ville være det mest velegnede sted at placere ovennævnte bank?

Svar

(17. november 2003)

Som anført i det ærede parlamentsmedlems forespørgsel godkendte Det Europæiske Råd den 15.-16. marts 2002 i nr. 52 i sine konklusioner Økonfin-Rådets beslutning om oprettelsen af en styrket Euro-Middelhavsinvesteringsfacilitet i EIB-regi. Denne facilitet blev af Den Europæiske Investeringsbank i overensstemmelse med Rådets beslutning oprettet som »Euro-Middelhavs-investeringsfaciliteten og -partnerskabet« eller »FEMIP«.

Under hensyn til alle de elementer, som det ærede parlamentsmedlem nævner i sin forespørgsel, blev FEMIP oprettet med en finansiel facilitet, der blev suppleret med Euro-Middelhavs-partnerskabsordningen, der tilstræber samarbejde i området gennem sit udvalg for politisk dialog, idet samarbejdet yderligere styrkes ved oprettelsen af et EIB-repræsentationskontor i Euro-Middelhavsområdet.

Et sådant regionalt kontor blev åbnet i juli 2003 i Kairo.

Ved samme lejlighed noterede Det Europæiske Råd i nr. 52 i sine konklusioner, at »på grundlag af en evaluering af facilitetens resultater og under hensyntagen til udfaldet af konsultationerne med vore partnere i Barcelona-processen vil en beslutning om at oprette et datterselskab med EIB som hovedaktionær, som specielt skal være rettet mod vore Middelhavspartnerlande, blive overvejet og truffet et år efter facilitetens indførelse«. Eftersom FEMIP blev indført i oktober 2002, forventes evalueringen af det første års drift at være afsluttet i efteråret i år sammen med den dermed forbundne beslutning om oprettelse af et datterselskab, der skal træffes i lyset af evalueringen.

Rådet forventes at drøfte evalueringen og resultatet af konsultationerne med partnerne i Barcelonaprocessen i november, hvor det kan overveje spørgsmålet om oprettelse af et datterselskab med EIB som hovedaktionær.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/226

(2004/C 33 E/231)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2148/03

af Giovanni Pittella (PSE) til Kommissionen

(27. juni 2003)

Om: Ikke-udbyttegivende foreninger

Ikke-udbyttegivende foreninger, og særlig dem, der grundlægges af de unge, og som gør en indsats på det kulturelle område, udgør en uvurderlig rigdom for det europæiske samfund og en vigtig drivkraft til udvikling og integration på det kulturelle og sociale område.

Disse foreningers adgang til programmer, der samfinansieres af EU, er problematisk som følge af de proceduremæssige krav, herunder særlig den krævede forudbetaling af udgifterne til gennemførelse af projekterne. Det er imidlertid vigtigt, at netop de ikke-udbyttegivende foreninger går ind for og forvalter europæiske projekter.

Agter Kommissionen at foreslå et system med forudbetaling af midlerne efter en forudgående kvalitativ og kvantitativ kontrol med de pågældende foreningers strukturer og vedtægter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(1. september 2003)

Kommissionen er enig med det ærede medlem i, at foreninger, der er aktive på europæisk plan inden for ungdomsområdet, har stor betydning for den sociale og kulturelle udvikling af det europæiske samfund. Derfor mener Kommissionen, at de unge bør opfordres til engagere sig i civilsamfundet. Generelt sagt giver Kommissionens administrative og finansielle bestemmelser, i overensstemmelse med finansforordningen og det relevante retsgrundlag, mulighed for at støtte ungdomsgrupper gennem relevante støtteordninger og betalingsmekanismer (f.eks. forenklede ansøgningsskemaer, forfinansieringsbeløb på op til 80 %, udbetaling af engangsbeløb).

EF-handlingsprogrammet for unge har fem frister for indsendelse af ansøgninger pr. år med det formål at udbetale støtten, inden de pågældende projekter indledes.

Hvad angår støtte til driftsomkostninger til foreninger, der er aktive på europæisk plan inden for ungdomsområdet, udbetales der regelmæssigt forfinansieringsbeløb. Kommissionen bestræber sig endvidere på at sikre, at disse organisationer modtager støttebeløbet hurtigst muligt i det år, hvor de afholder udgifterne. I 2003 udbetaltes alle forfinansieringsbeløb til ungdoms-ngo'er før april måned.
—

Det er et faktum, at EU har meget høje normer for dyrevelfærd. For at kunne beskytte EU-producenternes interesser foreslår EU, at kompensation for yderligere omkostninger ved opfyldelse af normer for dyrevelfærd skal fritages fra reduktionsforpligtelser inden for rammerne af den kommende WTO-runde, i de tilfælde hvor det klart kan bevises, at omkostningerne direkte kan tilskrives, at der er vedtaget højere normer, og at de derfor ikke, eller kun i ringe grad, er handelsforvridende.
—

Kommissionen mener, at indførelsen af et fællesskabsregister bl.a. ville have bidraget til søfarendes frie bevægelighed inden for Fællesskabet. Dens tilsvarende forslag om etablering af Euros-registret for søgående skibe (3) blev dog ikke godkendt af medlemsstaterne og blev derefter opgivet. Siden da har Kommissionen foreslået andre måder at fremme det europæiske søfartserhvervs konkurrenceevne på, især EF-retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren, som er ved at blive revideret.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/122

(2004/C 65 E/135)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2270/03

af Adriana Poli Bortone (UEN) til Kommissionen

(7. juli 2003)

Om: Bari som hjemsted for Euro-Middelhavsbanken

På grund af sine menneskelige ressourcers voksende faglige ekspertise bliver Syditalien i stadig større grad smeltedigel for udviklingsprojekter.

Den offentlige forvaltning i Syditalien har helt klart udviklet sig og er i stand til at imødekomme kravet om mindre bureaukrati og fremskyndelse af procedurerne.

Først og fremmest har regionen Puglia vist sig i stand til effektivt at integrere sig i de europæiske målsætninger.

Kan Kommissionen derfor oplyse, om den i lyset af Puglias strategiske geopolitiske beliggenhed i middelhavsregionen har til hensigt at støtte Baris kandidatur som hjemsted for Euro-Middelhavsbanken?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(30. juli 2003)

Den 14-15 marts 2002 vedtog Økofin-Rådet og Det Europæiske Råd at oprette en investeringsfacilitet med det formål at øge Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) aktiviteter i partnerlandene i Middelhavsområdet med særligt henblik på udvikling af den private sektor. De vedtog endvidere, at der et år efter oprettelsen af faciliteten skulle iværksættes en undersøgelse af, hvorvidt den skulle inkorporeres i et majoritetsejet datterselskab under EIB.

Faciliteten blev oprettet i efteråret 2002, og beslutningen om, hvorvidt der skal oprettes et majoritetsejet datterselskab under EIB, vil formodentlig blive truffet i efteråret 2003 af Rådet i samarbejde med Kommissionen og EIB og efter høring af partnerlandene i Middelhavsområdet.

Kommissionen forstår det ærede medlems interesse for denne sag og for en placering af en sådan bank i Bari. Det er dog på nuværende tidspunkt for tidligt at påbegynde sådanne overvejelser, men skulle en beslutning om at oprette et datterselskab blive truffet i efteråret 2003, vil placeringen af dette blive valgt på grundlag af de respektive fordele ved de forskellige mulige placeringer.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/189

(2004/C 33 E/192)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1909/03

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(2. juni 2003)

Om: Natura 2000

Finder Kommissionen, at den strikse politik, som den flamske forvaltning fører for Natura 2000-områder beliggende i det flamske økologiske netværk VEN er forenelig med Natura 2000-direktivet?

Den flamske politik er baseret på en lang række påbud og forbud, som på den ene side savner tilstrækkelig og tilpasset kompensation, og som på den anden side ikke tager hensyn til de samfundsøkonomiske funktioner.

Etableringen af to parallelt eksisterende netværksstrukturer i Flandern — en flamsk og en europæisk — giver anledning til en del nytteløs forvirring og flere formålsløse komplikationer. I praksis har det vist sig, at langt størsteparten indgår i det økologiske netværk VEN og naturbeskyttelsesnetværket IVON eller i naturforbindelsesområderne. De flamske myndigheder har da også ved tilpasningen af naturdekretet i slutningen af 1997 været meget omhyggelige med så vidt muligt at få de to områder til at overlappe hinanden. Er det acceptabelt, at der føres to forskellige former for politik på områder, hvor der forekommer overlapninger?

Der hersker derfor forvirring blandt de flamske borgere og stor utilfredshed i landdistrikternes befolkning, som identificerer Natura 2000 med de flamske myndigheders smålige politik.

Hvad er Kommissionens holdning med hensyn til foreneligheden mellem den flamske politik for økologiske netværk og bestemmelserne i Natura 2000-direktivet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(2. juli 2003)

Både Rådets direktiv 92/43/EF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1) (»habitatdirektivet«) og Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (2) (»fugledirektivet«) sigter mod bevaring af naturtyper og arter på europæisk plan. Oprettelsen af »Natura 2000«, et sammenhængende europæisk økologisk net af særlige bevaringsområder, er et vigtigt redskab til opfyldelse af dette mål.

Nationale eller regionale net af beskyttede områder, som f.eks. det flamske miljønet, er vigtige supplementer til det europæiske »Natura 2000«-net, da flere lokale og regionale naturbevaringsaspekter herved integreres i det større hele. Hverken habitatdirektivet eller fugledirektivet begrænser medlemsstaternes ret til at indføre strengere beskyttelsesforanstaltninger end fastsat i direktiverne selv.

Efter habitatdirektivet har medlemsstaterne klart ansvaret for at forvalte Natura 2000-områder. Forvaltningen af regionale og nationale net henhører derfor klart under national eller regional kompetence.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) EFT L 103 af 25.4.1979.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/78

(2004/C 65 E/087)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1405/03

af Herbert Bösch (PSE) til Kommissionen

(23. april 2003)

Om: Kommissionens personalepolitik

For godt to år siden vakte Kommissionens repræsentation i Wien opmærksomhed på grund af dens ansættelsesmetoder. Folk blev ansat på kontraktbasis med henblik på at udføre forskellige opgaver, uden at Kommissionen i Bruxelles havde kendskab til det. Under Kommissionens kontrolbesøg måtte disse arbejdstagere »gå under jorden«, det vil sige, at de blev bedt om på disse dage at arbejde hjemme i stedet for på repræsentationen. Kommissionen er imidlertid allerede blevet dømt i en retssag ved den østrigske arbejds- og socialdomstol, og OLAF foretager for øjeblikket undersøgelser.

Den daværende stedfortræder ved Kommissionens repræsentation i Wien, Hatto Käfer, blev for nylig ansat som talsmand ved Domstolen og er hermed blevet forfremmet fra en A5-stilling til en A3-stilling. Käfer var den person, der i tilfælde af kontrol fra Kommissionens side skriftligt anmodede alle kontraktansatte om at arbejde videre hjemme og ikke vise sig på Kommissionens repræsentation.

Alberto Hasson, der i sin tid var ansvarlig for repræsentationerne i medlemslandene, leder nu midlertidigt forvaltningen af hele Generaldirektoratet for Presse og Kommunikation og bliver snart udnævnt til direktør for denne institution. Hasson var en af de hovedansvarlige for Kommissionens repræsentation i Wien og er blandt andet ansvarlig for uden varsel at afskedige repræsentationens tillidskvinde.

Plejer Kommissionen at forfremme tjenestemænd, som er genstand for igangværende undersøgelser?

Hvis ja: I hvilke tilfælde har Kommissionen benyttet en sådan fremgangsmåde?

Hvis nej: Hvilke foranstaltninger træffer Kommissionen i sådanne tilfælde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(15. juli 2003)

Ovennævnte forespørgsel omhandler navngivne tjenestemænd i Kommissionen og indeholder påstande om, at de skulle have gjort sig skyldige i visse forhold. Disse påstande skader de pågældendes omdømme, er i modstrid med princippet om forhåndsformodning om manglende skyld, der gælder for alle personer, og vil desuden også kunne skade de pågældende tjenestemænds administrative og retlige stilling.

Kommissionen ønsker at foretage følgende berigtigelser i forhold til visse af de punkter, det ærede medlem anfører:

— For så vidt angår besættelsen af stillingen som Direktør i Generaldirektoratet for Presse og Kommunikation (DG PRESS), er ansættelsesproceduren endnu ikke afsluttet.

— Den anden tjenestemand, der nævnes i den omhandlede forespørgsel, var ansvarlig for personale og administration i DG PRESS (hjemsted og repræsentationer), og ikke specifikt for Kommissionens repræsentationer i medlemsstaterne.

— Afgørelsen om at afskedige en lokalt ansat uden varsel blev truffet af myndigheden, der har kompetence til at indgå ansættelseskontrakten, idet den nøje overholdt de gældende bestemmelser. Den pågældende lokalt ansatte havde på ingen måde status som »tillidskvinde« (Betriebsrätin).