SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2349/00

af Véronique Mathieu (EDD) til Kommissionen

(13. juli 2000)

Om: Civilbeskyttelse og beskyttelse mod naturkatastrofer og teknologiske katastrofer

Det er nødvendigt med en hensigtsmæssig reaktion fra EU i tilfælde af naturkatastrofer eller teknologiske katastrofer. Der er nu imidlertid gået flere måneder siden stormene i december 1999 og Erikas forlis, og først nu har Kommissionen givet tilsagn om inden udgangen af juli 2000 at fremsætte et forslag for Rådet, som skal supplere EF-handlingsprogrammet for civilbeskyttelse, som vedtoges ved Rådets afgørelse af 9. december 1999.

1. Hvordan forklarer Kommissionen, at der ikke skete nogen samordning på europæisk plan under katastroferne i december sidste år inden for rammerne af dette program, selv om det trådte i kraft den 1. januar 2000?

2. Hvordan har Kommissionen til hensigt at forbedre kommunikationen ikke blot mellem medlemsstaterne og civilbeskyttelsesmyndighederne, men også mellem medlemsstaterne og Kommissionen og mellem Kommissionens forskellige tjenestegrene?

3. Har Kommissionen etableret en oversigt over de eksisterende operationelle ressourcer til civilbeskyttelse i medlemsstaterne?

4. Hvordan har Kommissionen til hensigt at koordinere sine nye forslag om civilbeskyttelse med Rådets resolution af 8. juli 1991 om forbedring af medlemsstaternes gensidige bistand i tilfælde af naturkatastrofer og teknologiske katastrofer(1), navnlig for så vidt angår katastrofernes miljøvirkninger?

5. Hvordan har Kommissionen til hensigt at sikre en samordnet og konsekvent indsats fra en eventuel europæisk beredskabsstyrke, som kommer oven i de mange krisecentre og kriseforvaltningsenheder og -komitéer, der opererer under Unionens ansvar?

6. Kan Kommissionen oplyse, hvordan den regner med at opnå de nødvendige politiske garantier fra medlemsstaterne om, at de vil samarbejde med den om de nye forslag?

(1) EFT C 198 af 27.7.1991, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. september 2000)

1. Det EF-handlingsprogram, det ærede medlem nævner, drejer sig kun marginalt om indsats i katastrofetilfælde. Dets hovedformål er at udvikle og finansiere foranstaltninger til forebyggelse, forberedelse af indsatsaktørerne og oplysning af offentligheden. Hvis der skulle have været foretaget en fællesskabskoordination i forbindelse med december-stormene i 1999, skulle den have fundet sted inden for rammerne af resolutionen af 8. juli 1991 om gensidig bistand, som det ærede medlem ligeledes nævner.

2. Hvad angår kommunikationen mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og Kommissionen, har Kommissionen allerede lanceret et projekt inden for rammerne af IDA (Interchange Data between Administrations), der tager sigte på at etablere et pålideligt og effektivt fællesskabsnetværk. Hvad angår kommunikation mellem Kommissionens tjenestegrene, er der blevet oprettet en tværtjenstlig gruppe for bl.a. bedre at forberede det forslag, som det ærede medlem nævner i pkt. 4 i sin forespørgsel.

3. Der er blevet foretaget en foreløbig fortegnelse over de indsatskapaciteter, der er til rådighed medlemsstaterne mellem i forbindelse med iværksættelsen af resolutionen af 8. juli 1991. En mere nøjagtig bestemmelse af de disponible indsatshold og indførelse af et uddannelsesprogram for disse hold, hvor de lærer at arbejde sammen og blive indbyrdes komplementære, vil blive en af hjørnestenene i det forslag, der er under udarbejdelse.

4. Det kommende forslag består faktisk i en udbygning af bestemmelserne i resolutionen af 8. juli 1991. Det sigter mod en betydelig kvalitativ forbedring i forhold til resolutionen. Med hensyn til spørgsmålene om katastrofernes miljøvirkninger vil de udgøre en integrerende del af hele Kommissionens foranstaltning inden for civilbeskyttelse. Udbedring af miljøvirkningerne efter perioden med styring af nødsituationen indgår imidlertid ikke i civilbeskyttelsesforanstaltningen.

5. Det forslag, der er under udarbejdelse, sigter mod at indføre et effektivt værktøj, der vil kunne udnyttes af medlemsstaterne og Kommissionen til indsatser i Fællesskabet. Dette værktøj vil ligeledes være til rådighed for Kommissionen til indsatser uden for Fællesskabet.

6. Medlemsstaternes politiske forpligtelse til at anvende den foreslåede ordning er imidlertid den væsentligste forudsætning for, at ordningen kan fungere efter hensigten. Denne forpligtelse skal bekræftes formelt på ministerplan.