SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2405/02

af Jean Lambert (Verts/ALE) til Kommissionen

(7. august 2002)

Om: Sporbarhed af genetisk modificerede organismer i importerede produkter

Europa-Parlamentet stemte for nylig om sporbarhed og mærkning af genetisk modificerede organismer og sporbarhed af fødevarer og foder fremstillet af genetisk modificerede organismer.

Parlamentet gik i den forbindelse ind for, at alle GM-fødevarer og alt GM-foder skulle mærkes og være sporbare uanset indhold af modificeret DNA/protein eller ej.

- Tester alle EU-landene fødevarer og råstoffer for ikke-godkendte genetisk modificerede organismer ved importen? Har told- og skattekontorerne i medlemsstaterne f.eks. DNA-prøver på alle de GM-afgrøder, der ikke er godkendt i EU?

- Vil toldkontorerne i EU modtage relevante prøver og oplysninger om, hvordan man sporer GMO'er, der ikke er godkendt i EU (men dyrkes andetsteds)?

- Hvis tredjelande eller bioteknologiske virksomheder (på grund af forretningshemmeligheder og intellektuel ophavsret) ikke er rede til at give nogen oplysninger om GMO'er, der er dyrket uden for EU og ikke er godkendt i EU, vil EU da indføre importforbud mod alle disse produkter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(24. september 2002)

Udviklingen og valideringen af detektionsmetoder for genetisk modificerede organismer (GMO) og produkter afledt af genmodificerede organismer betragtes af Kommissionen som et vigtigt element for gennemførelsen i medlemsstaterne af en fællesskabslovgivning, som sikrer en sikker anvendelse og hensigtsmæssig mærkning af disse produkter. Som bestemt i EF-traktaten bærer hver enkelt medlemsstat ansvaret for håndhævelsen og kontrollen.

Det Fælles Forskningscenter (FFC) under Kommissionen koordinerer et netværk bestående af kompetente myndigheder og laboratorier fra medlemsstaterne. Hovedformålet med netværket er at forsyne kontrollaboratorierne med hensigtsmæssige referenceprøver og validerede testprotokoller med henblik på at forbedre de eksisterende protokoller og fremme harmonisering i udviklingen af testmetoder og i fortolkningen af de data, som fremkommer ved anvendelsen heraf.

Medlemsstaterne har test til rådighed, med hvilke man skelne mellem EU-godkendte og ikke-godkendte GMO'er (jf. svaret på skriftlig forespørgsel P-1446/2001 fra Hiltrud Breyer(1)). Adgangen til DNA-prøver og referencematerialer vedrørende GMO'er, som ikke er godkendt af Fællesskabet, er vanskeligere.

Derfor har Kommissionen i høj grad gjort sig til talsmand for, at der udvikles og udveksles testmetoder og referencematerialer på internationalt plan.

Som led i gennemførelsen af Cartagena-protokollen om biosikkerhed (som kun omfatter levende GMO'er (LMO'er), der bruges som råvarer, men ikke forarbejdede fødevarer eller foderstoffer) vil der blive indført endnu en ordning for udveksling af sådanne oplysninger. Den mellemstatslige CODEX-Ad Hoc taskforce for fødevarer fremstillet ved hjælp af bioteknologi anbefalede at etablere et verdensomspændende register eller arkiv med relevante oplysninger om metoder til detektion og identifikation af fødevarer eller fødevareingredienser fremstillet ved hjælp af bioteknologi, samt at tilvejebringe adgang til referencematerialer. I mellemtiden har man udarbejdet en liste over metoder, som er blevet valideret ved hjælp af sammenlignende laboratorieprøvninger, som følge af en undersøgelse foretaget af en arbejdsgruppe om analytiske metoder under det tyske formandskab. Ydermere har FFC besluttet at forvalte en database over alle metoder (herunder også ikke-validerede metoder) til detektion og identifikation af GMO, som man har fået meddelelse om fra Codex-medlemslandene, med henblik på at give alle interesserede parter adgang til disse oplysninger via FN's Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisations (FAO) og Verdenssundhedsorganisationens (WHO) biosikkerhedsportal.

Derudover er FFC ved at forhandle aftaler om overførsel af materialer med de større virksomheder med henblik på at tilvejebringe validerede metoder vedrørende GMO-varianter, som henholdsvis er godkendt og ikke er godkendt af Fællesskabet, for alle kontrolmyndigheder samt at tilvejebringe certificerede referencematerialer ikke kun for kontrolmyndighederne, men også for alle operatører i fødevarekæden som f.eks. importører af frø, fødevarer og foderstoffer.

Man kan ikke på forhånd afvise sendinger, hvad enten de er importerede eller produceret i Fællesskabet, på grundlag af mistanke. Det er medlemsstaternes ansvar at gennemføre kontrol i hver enkelt tilfælde og at følge op herpå i fornødent omfang. Medlemsstaterne har meddelt, at man har taget prøver fra importerede GMO'er, og hvor man har fundet ikke-godkendte GMO'er, er sendingerne blevet afvist.

(1) EFT C 340 E af 4.12.2001.