ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/560

(2004/C 78 E/0595)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3477/03

af Baroness Sarah Ludford (ELDR) til Kommissionen

(24. november 2003)

Om: Kvinder i fængsel

Kan Kommissionen give detaljerede oplysninger om, hvor mange kvinder der for tiden sidder i fængsel i hver af EU's medlemsstater?

Kan Kommissionen oplyse det samlede antal af mødre til uforsørgede børn, som sidder fængslet i hver af EU's medlemsstater?

Hvilken procentdel af den samlede fængselspopulation udgør kvinder i hver enkelt EU-medlemsstat?

Når det drejer sig om per capita af befolkningen, kan Kommissionen da oplyse, hvilke medlemsstater der har flest kvinder i fængsel i Den Europæiske Union?

Hvilken lovovertrædelse er den almindeligste for fængslede kvinder i hver af EU's medlemsstater?

Hvordan adskiller ovenstående sig fra den mandlige population i fængslerne i hver af EU's medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(27. januar 2004)

Kommissionen råder ikke over de statistikker, der skal til for at give et fyldestgørende svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel.

Kommissionen har — i forbindelse med forberedelsen af to grønbøger — opnået en række statistiske data om fængselspopulationen i medlemsstaterne og tiltrædelseslandene. Den ene af grønbøgerne drejer sig om mulige EU-foranstaltninger til sikring af de rettigheder, som tilkendes personer, der er varetægtsfængslet eller på anden måde tilbageholdt, den anden drejer sig om tilnærmelse, anerkendelse og håndhævelse af strafferetssanktioner i EU.

Kommissionen sendte, efter anmodning fra det italienske formandskab, et spørgeskema til medlemsstaterne, hvori disse opfordres til at indsende statistiske data om deres samlede fængselspopulation. De blev anmodet om at angive antallet af varetægtsfængslede henholdsvis dømte fængselsafsonere. De blev desuden bedt om — for hver af kategorierne — at angive tal for statsborgere og ikke-statsborgere, og blandt sidstnævnte: tal for personer fra andre medlemsstater, fra tiltrædelseslande og fra tredjelande. Spørgsmål om antallet af kvindelige fanger m.m. indgik ikke i spørgeskemaet (da det ikke er relevant for ovennævnte to grønbøger), og Kommissionen agter ikke at indsamle oplysninger om dette specielle emne.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/648

(2004/C 88 E/0664)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3391/03

af Luigi Vinci (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. november 2003)

Om: Forhandlinger mellem Tyrkiet og Kommissionen om retssagen mod Leyla Zana

I en artikel, der for nylig blev offentliggjort i det ansete tyrkiske dagblad Hurriyet og var forfattet af bladets Bruxelles-korrespondent, oplystes det, at der er forhandlinger i gang mellem Tyrkiet og Kommissionen med udgangspunkt i et tyrkisk forslag om en byttehandel, som skulle gå ud på, at der afsagdes en positiv dom som afslutning på retssagen mod Leyla Zana mod, at KADEK blev opført på EU's liste over terrororganisationer.

Kommissionen bedes oplyse, om denne oplysning er i overensstemmelse med sandheden og i benægtende fald at dementere den officielt.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(5. december 2003)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at den omtalte artikel er totalt grundløs. Der har ikke været forhandlinger mellem Kommissionen og den tyrkiske regering om det i forespørgslen nævnte anliggende.

Kommissionen har givet sin vurdering af den igangværende genoptagne retssag mod Sadak, Zana, Dicle og Dogan i sin periodiske rapport for 2003, som blev offentliggjort den 5. november 2003 (1), og vil fortsat følge situationen med opmærksomhed.

(1) KOM(2003) 676 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/150

(2004/C 88 E/0159)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3485/03

af Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(17. november 2003)

Om: EØS, Norge og beskatning af EU-arbejdstagere

Norge er som bekendt ikke med i EU, men deltager i det indre marked, hvor princippet om arbejdstageres fri bevægelighed og ligebehandling af alle borgere er gældende. Alligevel har den norske regering vedtaget med virkning fra 1. januar 2003, at bl.a. EU-borgere, der arbejder i Norge, skal beskattes af rejser mellem bopæl og udrejsested (i det konkrete tilfælde en helikopter-terminal/boreplatform). Norske statsborgere, der arbejder i Norge, vil ikke blive beskattet i denne sammenhæng.

Udlændinge i Norge har et fradrag på 15 % af bundskatten fordi de ikke anvender kulturelle og offentlige sociale tilbud i samme omfang som nordmænd. Til gengæld er renter på lån ikke fradragsberettigede etc.

I den forbindelse bedes Kommissionen oplyse, i hvilket omfang Norge tillades at vedtage forskellige beskatningsregler for henholdsvis en borger fra et EU-land, der arbejder i Norge, og en nordmand, der arbejder i Norge. Ydermere bedes Kommissionen oplyse, om reglerne for beskatning af rejser er i overensstemmelse med landets aftaler med EU, og om de diskriminerer arbejdstagere fra EU. Endelig bedes Kommissionen oplyse, hvilke aktioner den påtænker at gennemføre, såfremt Norge har indført diskriminerende regler.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. december 2003)

Kommissionen er ikke bekendt med det problem, som det ærede medlem beskriver. Uden at have den gældende lovgivning kan Kommissionen kun henvise til, at det i forbindelse med beskatning ikke er usædvanligt at skelne mellem bosiddende og ikke-bosiddende, og at det er ifølge domstolens dom af 14. februar 1995 (sag C-279/93 — Schumacker) heller ikke principielt er i strid med EU-retten. Hvis ikke-bosiddende er i en situation, der svarer til de bosiddendes, kan de dog ikke beskattes højere end disse.

Da det er EFTA-Tilsynsmyndighedens opgave at føre tilsyn med, at aftalen om det europæiske økonomiske område anvendes af EØS-/EFTA-landene, vil Kommissionen gøre den opmærksom på problemet og bede den se nærmere på sagen.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/138

(2004/C 88 E/0146)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3263/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. november 2003)

Om: Regionen Walloniets beføjelser til at give tilladelse til våbeneksport og anvendelse af disse våben til undertrykkelse af befolkningen i Nepal

1. Har Kommissionen kendskab til, at finansieringen af 5 500 maskingeværer, som staten Nepal har købt hos den belgiske våbenfabrik FN Herstal, sker på bekostning af bekæmpelsen af fattigdom, undervisning, sundhedspleje og tilrettelæggelse af valg, og at disse våben kan tages i brug omkring et år efter ordreafgivelsen?

2. Har Kommissionen ligeledes kendskab til, at Kongeriget Nepals regering og hær siden leveringen af disse våben har afsluttet den dialog med oppositionen, der blev indledt i første halvår af 2003, og at våbnene anvendes massivt i det vestlige Nepal til drab på ubevæbnede borger, som mistænkes for eventuelt at ville tilslutte sig modstanden mod den ikke ligeværdige behandling af mennesker, der er en tradition i dette land?

3. Mener Kommissionen, at leveringen af sådanne våben til et konfliktområde som Nepal er forenelig med målene i EU's adfærdskodeks for våbeneksport?

4. Er det kun EU's medlemsstater, der er bundet af denne adfærdskodeks, eller er disses delstater også, som f.eks. regionen Walloniet, som af den belgiske centralregering har fået overdraget beføjelser til at give tilladelse til våbeneksport, og som i den forbindelse primært foretager en vurdering ud fra de beskæftigelsesmuligheder, som våbenproduktionen giver?

5. Hvorledes kan man forhindre en gentagelse af denne beklagelige fremgangsmåde, således at der ikke er endnu flere våben, der finder vej til Nepal til interne udryddelseskampagner og henrettelser ved standret eller til andre tilsvarende regioner?

Kilde: Det belgiske dagblad »De Morgen« af 17. oktober 2003.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(4. december 2003)

Kommissionen er fuldt bekendt med den igangværende konflikt i Nepal og beklager dybt, at fredsforhandlingerne blev afbrudt den 27. august 2003, og at der siden er sket en stigning i voldshandlingerne og tab af menneskeliv.

Spørgsmålet om våbenhandel behandles i øjeblikket inden for rammerne af Den Fælles Udenrigs- og Sikkerhedspolitik (FUSP), og Kommissionen er med i arbejdet. I juni 1998 vedtog EU adfærdskodeksen vedrørende våbeneksport under FUSP på grundlag af kriterier, som medlemsstaterne har forpligtet sig til at overholde.

Kommissionen deler det ærede medlems bekymring, men har hverken myndighed eller midler til at føre tilsyn med våbeneksport. Udstedelse af tilladelser til våbeneksport er et internt anliggende, som medlemsstaterne har det fulde ansvar for, og de kan organisere sig som de vil med hensyn til at opfylde de forpligtelser, de har indgået i henhold til adfærdskodeksen.
—

Mener det ikke, at der hermed direkte er rejst tvivl om EU-institutionernes stabilitet og troværdighed? Vil det tage affære i denne sag og over for Kommissionens formand, som har handlet på en måde, der uden videre kan betragtes som værende et indgreb i en medlemsstats interne politik?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/60

(2004/C 78 E/0060)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1961/03

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(5. juni 2003)

Om: Møde i Ispra om Spaniens nationale vandplan

Kan Kommissionen i fortsættelse af spørgsmål nr. 39 af Alexander de Roo (H-0211/03), besvaret af Kommissionen under spørgetiden den 8. april 2003, give yderligere oplysninger om det foreslåede møde i Ispra med tekniske og videnskabelige eksperter om Spaniens nationale vandplan?

Hvornår vil mødet finde sted?

Hvilke tekniske og videnskabelige eksperter vil blive inddraget?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(24. juli 2003)

Kommissionen har på nuværende tidspunkt planer om at afholde ekspertmødet om visse aspekter af Ebro-vandoverførselsprojektet i september 2003 på en endnu ikke fastsat dato.

Kommissionen forventer, at der på dette møde vil være objektiv og sagkyndig viden til rådighed.

Kommissionen opfordrer de spanske myndigheder til at sende de nødvendige tekniske eksperter til mødet. Også Det Europæiske Miljøkontor (EEB), Verdensnaturfonden (WWF) (Bruxelles), WWF (Spanien) og »Foundation for a New Water Culture, Platform for the Defence of the Ebro and the Region of Aragon« opfordres til at sende repræsentanter til mødet.

Alle mødedeltagere forventes at have en passende teknisk baggrund og en detaljeret viden om Ebro-floden og dennes delta.
2.

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen — i betragtning af at det ikke er muligt at forsikre et køretøj hos et forsikringsselskab, der er beliggende uden for den medlemsstat bilejeren har bopæl i — træffe for at rette op på denne urimelige situation?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/365

(2004/C 88 E/0371)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1677/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(19. maj 2003)

Om: Cuba – Cotonou

På grund af de seneste ugers tragiske begivenheder har Kommissionen meddelt, at behandlingen af Cubas anmodning om tilslutning til Cotonou-aftalen er blevet suspenderet på ubestemt tid. Denne afgørelse må hilses velkommen, selv om den burde have været taget tidligere umiddelbart efter de åbenlyse tegn på den meget alvorlige forværring af menneskerettighedssituationen.

Der skal mindes om, at da Kommissionens repræsentation i Havana blev indviet, udtalte medlem af Kommissionen, Poul Nielson, at han ikke kunne se, at der skulle være noget til hinder for Cubas tiltrædelse af Cotonou-aftalen.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende:

— rådede Kommissionen, inden de seneste begivenheder indtraf, over informationer om den reelle situation i Cuba?

— udgør den viden, som man rådede over den dag, da repræsentationen blev åbnet – især klagerne fra Oswaldo Payá i anledning af tildelingen af Sakharov-prisen (se min skriftlige forespørgsel af 12. marts 2003) – ikke allerede over tilstrækkelige foruroligende oplysninger om karakteren af det cubanske styre?

— hvilke mindstekrav skal den cubanske regering opfylde (indstilling af den politiske forfølgelse, ubetinget frigivelse af alle politiske fanger, demokratisering af de politiske strukturer og processer) for igen at genvinde Kommissionens tillid?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(15. juli 2003)

Kommissionen har hele tiden nøje fulgt situationen på Cuba og er endnu bedre udrustet til at gøre det, siden EU åbnede et delegationskontor i Havana.

Under sit besøg i Havana fra den 9. til den 15. marts 2003 mødte kommissæren for udvikling og humanitær bistand en gruppe dissidenter og fik et førstehåndsindtryk af, hvad de mener om menneskerettighederne på Cuba. Nogle af repræsentanterne fra det cubanske civilsamfund gav udtryk for deres bekymring over Cubas medlemskab af Cotonou-aftalen. Andre, bl.a. Osvaldo Payá, beskrev det som en historisk lejlighed og muligvis den eneste aftale med bindende bestemmelser om demokratisering og menneskerettigheder, undertegnet af den cubanske regering i 44 år.

Formandskabets erklæring af den 26. marts 2003 og Rådets konklusioner af den 14. april 2000 samt Parlamentets resolution af 10. april 2003 har fordømt disse aktioner og erklæret, at de vil berøre EU's forhold til Cuba og mulighederne for et voksende samarbejde. På sit møde den 30. april 2003 gentog Kommissionen sin absolutte fordømmelse af situationen, og den mener, at det er nødvendigt at udskyde undersøgelsen af Cubas anmodning om medlemskab af Cotonou-aftalen. Efter at have erfaret, at Cuba blev genvalgt til FN's kommission for menneskerettigheder, mener den, at spørgsmålet om betingelserne for at sidde i denne kommission bør tages op til alvorlig overvejelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/442

(2004/C 88 E/0450)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2956/03

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. oktober 2003)

Om: Forhøjelse af støtte til De Forenede Nationers Befolkningsfond (UNFPA)

På trods af at det amerikanske udenrigsministerium frikendte FN's befolkningsfond UNFPA for at udføre abort og tvungne sterilisationer, besluttede Repræsentanternes Hus i USA tirsdag den 23. juli ikke længere at støtte denne fond økonomisk. Som følge heraf mister fonden i 2004 og 2005 omkring 100 mio. USD.

Fonden hjælper udviklingslandene ved at opbygge et godt sundhedssystem for reproduktiv sundhed og er et vigtigt organ i kampen mod befolkningseksplosionen og andre demografiske tendenser, som fører til fattigdom. Fonden beskæftiger sig i den forbindelse bl.a. med (oplysning om) prævention. Fjernelsen af det amerikanske bidrag betyder, at to millioner uønskede graviditeter og 800 000 aborter ikke kan forhindres. Overslag indikerer, at tusindvis af børn og mødre vil dø i barselsseng, fordi der mangler midler.

Hvad er Kommissionens holdning til denne amerikanske foranstaltning, og har Kommissionen meddelt sin holdning til myndighederne i USA?

Er Kommissionen villig til (i fremtiden) at yde ekstra økonomisk støtte til De Forenede Nationers Befolkningsfond, så utallige menneskeliv kan reddes?

Hvis ja, hvor meget ekstra støtte vil Kommissionen yde?

Hvis nej, hvorfor ikke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(19. november 2003)

Kommissionen er meget skuffet over afgørelsen i Repræsentanternes Hus i USA om ikke længere at støtte FN's befolkningsfond UNFPA økonomisk. Kommissionen støtter fuldt ud den politik, der er forelagt i det handlingsprogram, der blev vedtaget i 1994 på den internationale konference om befolkning og udvikling i Kairo. Kommissionen mener, at den nylige afgørelse i Repræsentanternes Hus i USA vil indebære, at programmets gennemførelse kommer i fare.

Kommissionen har støttet UNFPA's projekter gentagne gange. Forrige år finansierede Kommissionen et projekt til støtte for UNFPA på 20 mio. EUR som del af en pakke på 32 mio. EUR til seksuel og reproduktiv sundhed, der var godkendt efter tidligere nedskæringer i støtten fra USA. Til udvidelsen af dette program er der reserveret yderligere 12 mio. EUR. Kommissionen er også parat til at genbehandle eventuelle forslag fra UNFPA i forbindelse med indkaldelsen af forslag i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1567/2003 af 15. juli 2003 om bistand til politikker og aktioner vedrørende reproduktiv og seksuel sundhed og dermed forbundne rettigheder i udviklingslande (1). I udkastet til budgettet for 2004 er denne budgetpost øget med 17,8 mio. EUR for at imødekomme det stigende behov på dette område.

(1) EFT L 224 af 6.9.2003.
2.

Generaldirektøren for DG Sundhed og Forbrugerbeskyttelse påpegede i sin skrivelse af 28. juli 2003 til udvalgsformanden og ordførerne, at Kommissionen erkender, at foranstaltningerne skal være på et rimeligt niveau. Kommissionen bedes forklare, hvorledes dette stemmer overens med de vidtrækkende ændringer, der foreslås, og som vil påvirke al national kredit samt grænseoverskridende forbrugerkredit, navnlig i lyset af generaldirektørens udtalelse om, at et radikalt alternativ ville være at afholde sig fra EU-regulering af kredit-dørsalg, eftersom det grænseoverskridende aspekt her mangler eller er yderst begrænset (grænseregioner), hvis tilgrundliggende logik kunne anvendes på yderligere dele af forslaget. På hvilket grundlag har Kommissionen fastslået, at der er et behov for direktivet i dets foreliggende form?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/625

(2004/C 88 E/0643)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2527/03

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(29. juli 2003)

Om: Rom

EU har anerkendt romsektorens betydning for den økonomiske og sociale udvikling i visse AVS-lande. Aftalen om hvid spiritus mellem EU og USA understreger denne anerkendelse ved at indeholde særlige bestemmelser om rom. Det særlige memorandum om rom, som er vedlagt denne aftale om gensidig afgiftsfritagelse, skaber en resttold, som giver både AVS-romproducenter og EU-romproducenter i de franske oversøiske departementer en lille fordel på det europæiske marked, indtil de traditionelle leverandører ændrer deres produktion af billig rom til kvalitetsprodukter, som sætter dem i stand til at konkurrere med store og ofte statsstøttede producenter i tredjelande.

Vil Kommissionen derfor oplyse, hvilke foranstaltninger den påtænker at træffe under den kommende revision af den generelle præferenceordning for at sikre, at dens forpligtelser over for AVS-romproducenter overholdes? Vil Kommissionen bekræfte, at rom ikke vil være omfattet af revisionen af den generelle præferenceordning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(22. august 2003)

Fælleserklæringen om rom (erklæring XXV) i partnerskabsaftalen mellem AVS-landene (Afrika, Vestindien og Stillehavet) og EU anerkender romsektorens betydning for den økonomiske og sociale udvikling i flere AVS-stater og -regioner og de udfordringer, den står over for, bl.a. på grund af liberaliseringen af det europæiske rommarked.

Med sigte på at opfylde erklæringen og yde støtte, så AVS-romeksportørerne kan øge deres konkurrencedygtighed, og AVS-romindustrien især kan bistås med at omstille sig fra massevareproduktion til rommærkevarer med høj værditilvækst, har EU godkendt et program til 70 mio. EUR. Dette program er nu i fuld gang, da den regionale sammenslutning af vestindiske romproducenter, Wirspa, er blevet forstærket, så den kan varetage ledelsen af de forskellige programaktiviteter.

Rom er ikke omfattet af de almindelige arrangementer under EU's generelle præferenceordning, der udløber den 31. december 2004, selv om den indgår i den generelle præferenceordning for de mindst udviklede lande, for hvilke import af alle varer med undtagelse af våben og ammunition er afgiftsfri (ifølge det såkaldte »alt undtagen våben«-initiativ). Kommissionen planlægger ikke at ændre noget ved romsituationen, heller ikke efter revisionen af den nuværende generelle præferenceordning.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/21

(2004/C 88 E/0021)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1282/03

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(4. april 2003)

Om: Rød dieselolie i landbrugskøretøjer

Nederlandske landbrugere og maskinstationer, som udøver landbrugsvirksomhed i både Nederlandene og Tyskland, støder på problemer i Tyskland, hvis de har rød dieselolie i brændstoftanken på deres landbrugskøretøjer. De tyske skattemyndigheder har allerede flere gange idømt nederlandske maskinstationer bøde herfor.

Selv om medlemsstaterne i en række nærmere fastsatte tilfælde selv kan beslutte, om de tillader brug af rød dieselolie, tager artikel 8 a, stk. 1, i direktiv 92/81/EØF (1) sigte på at undgå dobbeltbeskatning. Som følge heraf må medlemsstaterne ikke opkræve punktafgift af brændstof, som er tanket i en anden medlemsstat.

Denne problematik er ifølge meddelelse fra den nederlandske statssekretær for finansielle anliggender blevet drøftet i Kommissionens punktafgiftsudvalg. Kommissionen har lovet at fremsætte et forslag til løsning af de nævnte problemer.

Kan Kommissionen oplyse, hvor langt man er nået med udarbejdelsen af forslaget til løsning af de nævnte problemer, og hvornår den mener at kunne forelægge dette forslag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. maj 2003)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-0904/03 (2) fra Jan Mulder.

(1) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 12.

(2) Se side 17.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/119

(2004/C 84 E/0155)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3931/03

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(16. december 2003)

Om: Genopretning af de områder i Portugal, der blev ødelagt af brand i sommeren 2003

Brandene i Portugal i sommeren 2003 lagde 410 000 hektar øde, dvs. 5 % af Portugals samlede areal og 12 % af landets skovareal, og tilintetgjorde talrige områder, der indgår i Natura 2000-nettet, adskillige skove af korkeg, steneg og eg, krævede menneskeliv, ødelagde huse, dræbte dyr og tilintetgjorde afgrøder i nogle af de mest følsomme og dårligst stillede landområder i Portugal.

Den støtte, der blev ydet fra Solidaritetsfonden, var meget nyttig, men kunne langt fra dække de enorme udfordringer med at genoprette et område med en uvurderlig naturarv og en landøkonomi, der var i fare for at forsvinde fuldstændigt.

På mødet i Budgetudvalget, hvor Solidaritetsfondens bidrag til Portugal blev drøftet, blev det bekræftet, at man ville omprogrammere en bevilling på 180 mio. EUR fra portugisiske strukturfondsmidler til dette formål.

Kan Kommissionen gøre rede for følgende:

1. Hvorfor kan de bevillinger, der blev afsat som strukturfondsmidler fra 2000-2003 og endnu ikke er blevet anvendt, ikke omprogrammeres til dette formål?

2. Har de portugisiske myndigheder allerede fremsat konkrete forslag til omprogrammering af disse 180 mio. EUR, og vil disse bevillinger blive anvendt til genopretning af naturarven og landøkonomien i de katastroferamte områder?

3. På hvilke andre måder mener Kommissionen at kunne bidrage til denne genopretning, der er af direkte interesse for Portugal, men alligevel ikke er af mindre interesse for Europa?

Supplerende svar på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(25. februar 2004)

Genopbygningen af infrastrukturerne — ud over de nødforanstaltninger, som Solidaritetsfonden finansierede med et beløb på 48,5 mio. EUR — og genopretningen af det skov- og landbrugspotentiale, der blev ødelagt ved brandene i sommeren 2003 i Portugal, kan medfinansieres ved omprogrammering af strukturfondene eller via Samhørighedsfonden. Det er op til de myndigheder, der forvalter programmerne i de ramte områder, at fremsætte forslag herom. I forbindelse med midtvejsrevisionen af EU-støtterammen for Portugal har de portugisiske myndigheder i øvrigt bekræftet, at de har til hensigt at afsætte ca. 180 mio. EUR fra resultatreserven til udbedring af de skader, brandene har forårsaget, og styrkelse af de forebyggende foranstaltninger.

Forhandlingerne herom med de portugisiske myndigheder er nu i gang. Kommissionen kan derfor ikke på dette stadium give fuldstændige oplysninger om de pågældende programmer og foranstaltninger.

Kommissionen lægger i den forbindelse stor vægt på aktionerne vedrørende forebyggelse af naturkatastrofer. Når det gælder forebyggelse af brande, er der mulighed for at støtte forskellige foranstaltninger: styrkelse af kapaciteten til at sætte ind mod brande, indførelse af midler til at opdage og forebygge brande, bekæmpelse af erosion, skovrejsning i overensstemmelse med normerne for forebyggelse af brande osv.