SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2065/02

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(5. juli 2002)

Om: Radhia Nasraouis sultestrejke

Siden den 26. juni 2002 har den tunesiske statsborger Radhia Nasraoui sultestrejket for at protestere imod fængslingen af og dommen mod hendes mand, Hamma Hammami, der er talsmand for det ulovlige kommunistiske arbejderparti i Tunesien (PCOT) og direktør for den forbudte avis Al Badil. Hamma Hammami blev i en parodisk proces idømt en fængselsstraf på tre år og 2 måneder og har siden den 2. februar 2002 været tilbageholdt i det civile fængsel i Tunis på grund af sit tilhørsforhold til PCOT. Siden fængslingen har Hammami, der er offer for mishandlinger, og hvis rettigheder flere gange er blevet krænket, befundet sig i en isolationscelle i afdelingen for dødsdømte. Han har gennemført en sultestrejke for at blive flyttet til en anden afdeling. Han har praktisk talt ikke kunnet mødes med sine advokater siden fængslingen. Hans kone, Radhia Nasraoui, har ikke måttet besøge ham siden den 6. april. De få besøg fra hans familie har fundet sted under særdeles strenge omstændigheder, således at der er to gitre imellem ham og hans familie, og besøget overvåges af flere opsynsmænd. Han har endnu ikke kunnet se sin datter, Sarra, som blev født, mens han var gået under jorden. Hans familie har i flere år været udsat for vedvarende og brutal chikane fra myndighedernes side; hans datter Radhia har været offer for et kidnapningsforsøg, mens hans datter Oussaima flere gange er blevet terroriseret af det politiske politis agenter. Den sidstfødte datter, Sarra, fik ret til politivagt foran vuggestuen! Familien Hammamis bolig er flere gange blevet ransaget og undersøgt af ordensmagten. Ingen af de klager, Radhia Nasraoui har indgivet i denne forbindelse, er blevet fulgt op. Radhia Nasraoui ønsker gennem sin aktion at anmode om løsladelse af sin mand og at gøre indsigelse imod den fysiske og psykiske tortur, han har lidt, samt den psykologiske tortur, hendes børn er blevet udsat for.

Hvilke oplysninger råder Kommissionen over vedrørende fængslingsvilkårene for Hamma Hammami? Hvilke konkrete initiativer har Kommissionen truffet eller agter at træffe for at få de tunesiske myndigheder til fuldt ud at respektere de grundlæggende rettigheder for Hamma Hammami, hans familie og alle samvittighedsfanger i Tunesien?

Mener Kommissionen ikke, at den som følge af de mange alvorlige overtrædelser af de grundlæggende rettigheder, der sker under diktatoren Ben Alis regime, bør bekræfte den betydning, den tillægger overholdelsen af de demokratiske principper, der er nævnt i artikel 2 i associeringsaftalen med Tunesien, og utvetydigt gøre indsigelse imod det tunesiske diktatur?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Christopher Pattenpå skriftlige forespørgsler E-1845/02 og P-2065/02

(26. juli 2002)

Kommissionen holdes gennem flere kilder underrettet om overtrædelser af menneskerettighederne i Tunesien, navnlig i sagerne vedrørende Zouhair Yahyaoui og Radhia Nashraoui. I juli 2002 rejste Kommissionen i meget tydelige vendinger spørgsmålet om respekten for de grundlæggende menneskerettigheder over for flere tunesiske ministre og højt placerede tjenestemænd, herunder statssekretæren i det tunesiske udenrigsministerium Youssef Mokaddem.

Kommissionen har også til hensigt at undersøge andre samarbejdsmuligheder med andre medlemsstater.

Ud over de mere traditionelle diplomatiske kontakter råder Kommissionen over yderligere et hjælpemiddel, d.v.s. det økonomiske samarbejde med de tunesiske myndigheder, som i stigende grad er orienteret mod fremme af menneskerettighederne, demokrati og retsstatsprincippet. Særlig vigtig i denne sammenhæng er et program til modernisering af det tunesiske retsvæsen, som er under udarbejdelse, og som vil få en betydelig virkning på lang sigt.

Samtidig er Tunesien et af 29 mållande for det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder i perioden 2002-2004. En af de to hovedprioriteter, som er fastsat for Tunesien, er retsvæsenets uafhængighed og adgangen til domstolene (indkaldelse af forslag, som er åben for uafhængige, ikke-statslige organisationer (ngo'er) vil blive gennemført i 2002).

Endelig vil Kommissionen på det kommende møde i associeringsudvalget (i Tunis den 24. september 2002) få lejlighed til at fortsætte sin permanente politiske dialog med den tunesiske regering, bl.a. om menneskerettigheder og demokrati.