SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0524/00

af Giovanni Pittella (PSE), Joan Colom i Naval (PSE), Paulo Casaca (PSE), Vincenzo Lavarra (PSE) og Georges Garot (PSE) til Kommissionen

(28. februar 2000)

Om: Beskyttelse af den europæiske nøddeproduktion

Med udgangen af 1999 afsluttedes den foreskrevne overgangsperiode mellem udløbet af de gamle bestemmelser vedrørende nødder (forordning EØF 2159/89(1) og 790/89(2)) og ikrafttrædelsen af den almindelige reform af bestemmelserne for frugt- og grønsagssektoren (artikel 55 i forordning EØF 2200/96(3)), hvorefter nødder (dvs. mandler, hasselnødder, kastanier og valnødder) medtages i den nye fælles markedsordning.

Den nye forordning fastslår hermed, at de særlige støtteforanstaltninger ophører. De var ganske vist begrænsede (kun fast støtte til hasselnødder), men viste dog, at Fællesskabet var interesseret i et område, som ikke blot er af stor betydning set ud fra et produktionssynspunkt, men også spiller en afgørende rolle i ligevægten mellem landbrug miljø og landskabet i forskellige regioner i Unionen. Forsømmelser på dette område har i de seneste år skabt gode betingelser for forskellige naturkatastrofer i Europa. Endvidere var formålet med disse foranstaltninger at give de landbrugsbedrifter, som helt eller delvis beskæftiger sig med dyrkning af disse produkter på grund af deres produktionsområders marginale karakter, kompensation for deres vanskelige forhold. Endelig tilsidesættes denne sektor i forbindelse med forhandlingerne om frihandelsaftaler med tredjelandene. Følgelig opgives dyrkningen af disse produkter gradvis, selv om efterspørgslen er stabil, hvorved underskuddet på den europæiske handelsbalance for nødder øges.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe i forbindelse med den nye ordning for at sikre, at der tages tilstrækkelig hensyn til denne sektor, som først og fremmest berører forskellige tilbagestående områder? Anser Kommissionen det ikke for nødvendigt at foretage en revision af den finansielle forpligtelse og støtteforanstaltningernes art ved at samordne alle strategierne i den nye fælles markedsordning med de strategier, der er nødvendige for at beskytte en ustabil socioøkonomisk situation og for at bevare landbrugsarealer og miljøer, der er typiske for meget følsomme områder?

Kan Kommissionen undersøge, om det er muligt i et bestemt tidsrum at fastlægge en fast støtte til hasselnødder og indføre støtteforanstaltninger pr. ha alt efter de vigtigste arter og betinget af, at der vedtages bindende forskrifter for beskyttelsen af området i forbindelse med de nye bestemmelser om udvikling af landdistrikter?

(1) EFT L 207 af 19.7.1989, s. 19.

(2) EFT L 85 af 30.3.1989, s. 6.

(3) EFT L 297 af 21.11.1996, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. marts 2000)

Kommissionen er vel bekendt med de vanskeligheder, der tidligere ramte nøddesektoren, herunder struktursvagheder, som medførte lav produktivitet og høje omkostninger. Det var i direkte erkendelse af disse vanskeligheder, at der blev fastsat støtte til denne sektor i medfør af afsnit IIa i Rådets forordning (EØF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (specifikke

foranstaltninger for nødder og johannesbrød). En række vigtige foranstaltninger blev indført til fordel for producenter af mandler, hasselnødder, valnødder, pistacienødder og johannesbrød, som afsætter deres produkter gennem en anerkendt producentsammenslutning. Den vigtigste foranstaltning har været planerne for forbedring af kvalitet og afsætning, som Fællesskabet har finansieret over en periode på højst 10 år pr. plan.

Ordningen udgør en betydelig finansiel forpligtelse for Fællesskabet i forhold til nøddesektorens specifikke karakter. Fra 1990 til 1999 var Fællesskabets samlede udgifter på 725 mio. EUR (inkl. salgsfremmende foranstaltninger). Udgifterne fortsætter, indtil de sidste planer udløber i 2006.

Forbedringsplanerne har været en stor succes, idet de har samlet udbuddet, ydet landbrugerne indkomststøtte og medført strukturforbedringer.

Det har dog altid været fastsat, at støtten til forbedringsplanerne skulle være midlertidig og gradvis aftagende, så det finansielle ansvar gradvis lægges over på producenterne. Hvis hektarstøtten fortsatte, ville det underminere de sidste ti års indsats. Den samme filosofi gælder også for den faste støtte til hasselnødder, der blev indført i 1997 for at hjælpe hasselnødproducenterne til at overvinde deres midlertidigt vanskelige økonomiske situation. De producentorganisationer, der i over ti år har nydt godt af foranstaltninger som f.eks. forbedringsplanerne, skulle nu have opbygget en tilstrækkelig konkurrenceevne til at kunne videreføre driften. Desuden kan de fortsat modtage finansiering fra de driftsfonde, der blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager(1).

På denne baggrund er der fra et markedssynspunkt ingen begrundelse for at yde hektarstøtte for nøddeproduktionen eller videreføre den faste støtte for hasselnødder.

Kommissionen ser dog positivt på foranstaltninger, der støtter de sociale og miljømæssige aspekter af nøddeproduktionen. De kunne bidrage til at bevare beskæftigelsen i landdistrikterne og plantager i ugunstigt stillede områder og på marginaljorde og især i områder, hvor der er en reel risiko for erosion. Støtte til denne form for foranstaltninger vil bedst kunne gennemføres som led i ordninger for udvikling af landdistrikterne.

(1) EFT L 118 af 20.5.1972.