DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/243

(2004/C 70 E/263)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3241/03

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(3. november 2003)

Om: Nedbrydelse af bureaukratiske barrierer

Efter fem år med bureaukratiske bryderier og efter at have henvendt sig til ombudsmanden lykkedes det en italiensk statsborger bosiddende i Spanien at få anerkendt sit italienske eksamensbevis og sidestilllet sin uddannelse i fremmedsprog og litteratur med den tilsvarende uddannelse i Spanien i spansk filologi (Filologia Hispanica). Da uddannelsesministeriet under den baskiske regionalregering i Bilbao i september 2001 indledte procedurerne med henblik på opstilling af en liste over vikarer til undervisning i italiensk på »Escuela de Idiomas« (sprogskole), blev den italienske statsborger ikke godkendt på samme vilkår som spanske statsborgere med universitetseksamen i romansk filologi med speciale i italiensk, på trods af at hun havde vedlagt sit bevis på afsluttet eksamen i italiensk fra overbygningen på ovennævnte sprogskole, og på trods af at hun fik godkendt sin erfaring som folkeskolelærer i Italien fra 1980 til 1989 og som lærer i italiensk sprog og kultur for udlændinge fra og med 1990. For at få samme rettigheder som sine spanske kolleger var hun nødsaget til — endnu en gang — at tage eksamen i italiensk filologi i Salamanca. Imidlertid blev hun fjernet fra listen med den begrundelse, at hun ikke havde arbejdet under det pågældende uddannelsesministerium i skoleåret 2001-2002, på trods af at hun i dette tidsrum havde været ansat som vikarierende universitetslærer i italiensk sprog og litteratur ved Baskerlandets universitet, der netop henhører under nævnte samme forvaltning »Departamento de Educacion, Universidades e Investigacion« i Baskerlandet. For igen at blive opført på det pågældende ministeriums liste over vikarer skulle hun forelægge et eksamensbevis i baskisk, hvilket hun gjorde i indeværende år. Den italienske sproglærer står nu over for nye problemer. Hun kan ikke blive opført på listen over vikarer til undervisning på »Escuela de Idiomas« i regionen Navarra, da hendes erfaring som folkeskolelærer i Italien ikke kan anerkendes (oversættelsen fra konsulatet betragtes ikke som en autoriseret oversættelse). Desuden anerkendes den italienske universitetseksamen, som er godkendt som værende sidestillet med den tilsvarende spanske universitetseksamen, ikke som endnu en universitetseksamen, men som et nødvendigt bevis på hendes kendskab til det spanske sprog, på trods af at hun ligeledes har taget en universitets-eksamen i værtslandet.

1. Mener Kommissionen ikke, at behandlingen af denne unionsborger er et tydeligt udtryk for indirekte diskriminering?

2. Hvilke beføjelser har Kommissionen til at forhindre sådanne forhold, som kun kan betragtes som foragtelige, og som dels er udtryk for bureaukratisk dumhed og dels værtslandets manglende vilje til at afskaffe en sådan form for diskriminering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(9. december 2003)

Den italienske statsborger, som det ærede medlem nævner, har sendt to breve til Kommissionen. De oplysninger, der indtil videre er modtaget af Kommissionen, viser ingen klare brud på fællesskabsretten i hendes tilfælde. Følgende analyse blev fremsendt til hende i august 2003. Procedurer for akademisk anerkendelse er underlagt national lovgivning, idet medlemsstaterne ifølge EF-traktatens artikel 149 er ansvarlige for undervisningsindholdet og opbygningen af deres uddannelsessystemer. Det er kun forbuddet mod enhver form for diskrimination på grund af nationalitet, der finder anvendelse. Der er intet bevis for, at en sådan diskrimination har fundet sted i den pågældende borgers sag. På den anden side synes den anderledes behandling af den pågældende i forhold til spanske kandidater med en eksamen i romansk filologi ikke at være diskriminerende, idet hendes eksamen ikke er blevet anerkendt som svarende til denne eksamen, men til spansk filologi. For så vidt angår kendskab til baskisk har de spanske myndigheder, hvis baskisk er et officielt sprog, ret til at forlange tilstrækkeligt kendskab til dette sprog til at kunne undervise. Dette er i overensstemmelse med de af EF-Domstolen fastlagte principper i sagerne »Groener« (sag C-379/87) og »Angonese« (sag C-281/98).

Vedrørende anerkendelse af tidligere erhvervserfaring er det Kommissionens standpunkt, at medlemsstaternes myndigheder i forbindelse med spørgsmål om, hvorvidt der skal gives adgang til ansættelse i den offentlige sektor, skal tage hensyn til de perioder med tilsvarende beskæftigelse, som vandrende arbejdstagere har haft i en anden medlemsstat, ligesom det er tilfældet for erfaring erhvervet i deres eget system. Kommissionen har anmodet klageren om at specificere, om hendes erhvervserfaring generelt ikke anerkendes, eller om det kun skyldes oversættelsesproblemer.

Endelig er det i forbindelse med anerkendelsen af klagerens italienske eksamen som endnu en eksamen nødvendigt med yderligere oplysninger om betingelserne for optagelse på listen over vikarer for at kunne evaluere hendes situation. Hun er blevet anmodet om at fremsende disse oplysninger.