SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1716/00

af Olivier Dupuis (TDI) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Bestikkelse og Unionens politik, hvad angår forvridning af konkurrencereglerne og bekæmpelse af korruption

I Kommissionens svar af 8. november 1999 på skriftlig forespørgsel P-1844/99(1) tilkendegav den sin vilje til på baggrund af sin meddelelse af 21. maj 1997 om EU's politik mod korruption over for medlemsstaterne (at) rejse spørgsmålet om fradrag for bestikkelse i de rette instanser, med henblik på at nå frem til en aftale om en aktion, der tager sigte på afskaffelse af denne fradragsmulighed.

I Kommissionens svar i april måned (fælles svar på spørgsmål nr. 59 (H-0257/00)(2) og forespørgsel E-2012/99(3)) erklærede den, at den lå inde med oplysninger om, at samtlige medlemsstater, som stadig tillod virksomheder at indtægtsfradrage provision til udenlandske embedsmænd, allerede havde ændret deres lovgivning eller stod i begreb hermed med henblik på at gennemføre principperne i dels OECD's henstilling fra april 1996, dels Kommissionens meddelelse af 21. maj 1997.

Kan Kommissionen helt nøjagtigt præcisere, hvilke medlemsstater der er tale om, og på hvilket præcist tidspunkt der sker en ændring af lovgivningen i hver enkelt stat?

Desuden erklærede Kommissionen, at den ikke på det tidspunkt agtede at foreslå nogen harmonisering af betingelserne for fradrag af provision til personer eller private virksomheder. At udbetaling af denne form for provision indebærer en forvridning af konkurrencereglerne, må stå helt klart for enhver, men er Kommissionen også klar over, at en væsentlig del af de beløb, der efter sigende bevilges til operationer, som skal åbne mulighed for markedsandele i tredjelande via betaling af provision til personer eller private virksomheder, i virkeligheden i sidste ende havner hos mellemmænd og virksomhedsledere i oprindelseslandet, dvs. et unionsmedlemsland?

Mener Kommissionen ikke på den baggrund, at den er nødt til aldeles omgående at tage alle fornødne skridt til hurtigst muligt at gøre en ende på denne praksis med fradragsret for provision til såvel personer som både offentlige og private virksomheder?

(1) EFT C 219 E af 1.8.2000, s. 32.

(2) Europa-Parlamentets forhandlinger (april 2000).

(3) EFT C 219 E af 1.8.2000, s. 67.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(12. juli 2000)

Som supplement til de tidligere svar fra Kommissionen, som det ærede medlem nævner, kan den meddele, at i henhold til de oplysninger, som Fællesskabets medlemsstater har tilstilet Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), har alle de lande bortset fra Luxembourg der endnu tillod virksomhederne at fradrage de provisioner, de udbetalte til udenlandske embedsmænd, allerede ændret deres lovgivning med henblik på at afskaffe denne fradragsmulighed og således gennemføre de principper, der er indeholdt i OECD's henstilling fra april 1996 og i Kommissionens meddelelse af 21. maj 1997(1) om Unionens politik til bekæmpelse af korruption.

Hvad angår Luxembourg, har denne medlemsstat i henhold til de oplysninger, den har givet OECD, allerede forelagt sit parlament et lovforslag om afskaffelse af muligheden for at fradrage sådanne provisioner. Landet har oplyst, at dette lovforslag forventes vedtaget inden udgangen af år 2000.

Angående korruptionen i den private sektor vedtog Rådet den 22. december 1998(2) en fælles aktion på grundlag af artikel 31 i traktaten om Den Europæiske Union (den tidligere artikel K.3). I henhold til artikel 8 i den fælles aktion skal hver medlemsstat senest to år efter aktionens ikrafttræden (den 31. december 1998) forelægge passende forslag af strafferetlig karakter til gennemførelse af aktionen, således at de kan behandles af myndighederne med henblik på vedtagelse. Rådet skal senest tre år efter aktionens ikrafttræden vurdere resultaterne heraf. Det er først på grundlag af disse resultater, at det vil være muligt at afgøre, om den således gennemførte aktion af strafferetlig karakter bør suppleres med endnu en aktion på det fiskale område.

(1) KOM(97) 192 endelig udg.

(2) EFT L 358 af 31.12.1998.