SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3096/02

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(28. oktober 2002)

Om: Kontrol med finansiel forvaltning

Enron-skandalen har bragt den skrøbelige finansielle stabilitet og dennes indbyrdes afhængighed med revisionsfirmaerne i De Forenede Stater og Europa frem i lyset.

I de senere år er antallet af store revisionsfirmaer faldet støt. Denne struturelle ændring betyder, at de store virksomheder og multinationale selskaber, som har brug for et revisionsfirma, har et begrænset udvalg.

Følgelig er valget af et pålideligt revisionsfirma idag særdeles betydningsfuldt. Revisionsfirmaernes begrænsede antal der er kun fire i USA er foruroligende, fordi det, som i Enrons tilfælde, risikerer at nedbryde stabiliteten af de finansielle markeder, der allerede har gennemgået talrige kriser.

Over 80 % af de 100 største EU-virksomheder i Belgien, Frankrig, Italien, Det Forenede Kongerige og Nederlandene benytter sig af kun fire revisionsfirmaer. Denne tendens er klart uheldig ud fra en konkurrencemæssig synsvinkel og medfører, at nogle få store firmaer får monopolstilling på verdensmarkedet.

Agter Kommissionen at gribe ind over for denne negative udvikling, som i høj grad bringer stabiliteten på de finansielle markeder i fare, og hvilke foranstaltninger foreslår den på grundlag af EF-traktatens artikel 81 og 82?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(16. december 2002)

Efter Enron-skandalen ophørte Andersen med at drive global virksomhed, og Andersens partnere i Unionen forsøgte at slutte sig sammen med et af de andre fire store revisionsfirmaer (f.eks. KPMG, PricewaterhouseCoopers, Deloitte & Touche Tomatsu og Ernst & Young). De aftaler, der blev forhandlet, varierede fra medlemsstat til medlemsstat.

Kun tre af de nye fusioner i Fællesskabet er omfattet af Fællesskabets fusionsforordning(1). Det drejer sig om transaktionerne i Tyskland, Frankrig og Det Forenede Kongerige. Undersøgelsen af disse sager bekræftede, at de fem store revisionsfirmaer betjente et klart marked for store internationale virksomheder, som under alle omstændigheder kun ville benytte de store revisionsfirmaer med et internationalt netværk. De lokale Andersen-firmaer, der havde mistet deres netværk, ville derfor ikke længere være i stand til selv at beholde deres store kunder, og fusionerne ville derfor ikke i sig selv bidrage til at forværre konkurrencen som følge af, at ét af de fem store revisionsfirmaer forsvandt. Under undersøgelsen gav kunderne ikke udtryk for særlig bekymring med hensyn til konkurrencesituationen på markedet. De tre transaktioner blev derfor godkendt af Kommissionen(2). De nationale konkurrencemyndigheder i medlemsstaterne behandlede de øvrige transaktioner, som ligeledes blev godkendt.

Kommissionen ser ingen anledning til at intervenere i denne sektor på basis af EF-traktatens artikel 81 og 82. Kommissionen deler det ærede medlems opfattelse af strukturen inden for denne sektor og vil fortsat nøje følge udviklingen på dette område, herunder især udviklingen på lovgivningsområdet som følge af den seneste tids skandaler.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med virksomhedssammenslutninger, EFT L 395 af 30.12.1989.

(2) M.2819 Deloitte & Touche/Andersen UK, artikel 6, stk. 1, litra b), afgørelse af 1. juli 2002 M.2824 Ernst & Young/Andersen Germany, artikel 6, stk. 1, litra b), afgørelse af 27. august 2002M.2816 Ernst & Young/Andersen France, artikel 6, stk. 1, litra b), afgørelse af 5. september 2002; http://europa.eu.int/comm/competition/mergers/cases/index/by_cy_a.html

an_.