SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0876/00

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Diskriminering i forbindelse med ekstensiv dyreopdræt i den autonome region Azorerne i medfør af forordning (EF) nr. 1254/1999

Kommissionens svar på min forespørgsel E-0039/00(1) er i sandhed overraskende. Skal jeg forstå svaret således, at Kommissionen mener, at de lande, der har store græsningsarealer, foretager systematisk kastrering af kvæget?

I den autonome region Azorerne, som har en af de mest ekstensive former for kvægopdræt i Europa, netop fordi regionen har store græsningsarealer, der sikkert er et mere permanent islæt end i Frankrig eller Det Forenede Kongerige eller endog i Irland, er der ikke tradition for denne praksis på grund af den traditionelle, individuelle form for kvægopdræt på Azorerne i modsætning til den mere moderne form for kvægopdræt med fællesdrift, der praktiseres i ovennævnte lande.

I Rådets forordning nr. 1254/1999(2) tages det i betragtning 5 for givet, at betingelserne for produktion af stude normalt afviger fra betingelserne for produktion af tyre, hvilket forklarer den skelnen, der foretages i artikel 4. Dette synspunkt er fuldstændig forkert, i det mindste hvad angår den autonome region Azorerne. Vil Kommissionen på baggrund heraf overveje snarest at ændre disse bestemmelser for dermed at gøre dem mere virkelighedstro?

(1) EFT C 303 E af 24.10.2000, s. 134.

(2) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 21.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. april 2000)

I sin besvarelse af det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-0039/00(1) ønskede Kommissionen at understrege, at produktionsforholdene og kødkvaliteten var forskellig, afhængig af om der var tale om ikke-kastrerede dyr (tyre) eller kastrerede dyr (stude). Referencen til medlemsstater, der har store græsningsarealer, var kun at betragte som en konstatering.

Kommissionen er udmærket bekendt med kvægproduktionen på Azorerne, da den i slutningen af 1993 gennemførte et særligt besøg i forbindelse med tilsynet med støtten til den animalske produktion, som er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 af 15. juni 1992 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for Azorerne og Madeira(2) (Poseima-programmet).

Det grundlæggende problem er, at Rådet har erkendt, at der på verdensplan findes to opdrætsmetoder for hankvæg, og at der i forbindelse med opdræt af stude skal betales to trancher. Med hensyn til opdræt af tyre oplyste Rådet allerede i 1996, at udbetaling af den anden tranche af præmien førte til, at der blev produceret nogle meget tunge dyr, og at man burde ændre på denne situation ved at afskaffe den anden tranche, men at der dog burde være en overgangsperiode, så det blev muligt at tilpasse sig i de tilfælde, hvor tyreproduktionen fandt sted i regioner med en traditionelt ekstensiv produktion. Overgangsperioden sluttede i 1999.

Hvis de nationale myndigheder mener, at tyreproduktionen på Azorerne har behov for særlig støtte, udgør Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød(3) imidlertid en fleksibel ramme for EU-betalingerne, som det er op til de berørte medlemsstater at fastsætte.

Endelig skal det understreges, at betragtning nr. 5 i forordning(EF) nr. 1254/1999 kun gengiver denne situation, og at den ikke på nogen måde har til hensigt at lede EU-produktionen i den ene eller den anden retning.

(1) EFT C 303 E af 24.10.2000, s. 134.

(2) EFT L 173 af 27.6.1992.

(3) EFT L 160 af 26.6.1999.