SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1539/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. maj 2001)

Om: Betydningen af det voksende behov for grundstoffet coltan til mobiltelefoner for fortsættelsen af borgerkrigen i Congo-Kinshasa

1. Mineralet coltan bruges til elektronik til mobiltelefoner, beepere og computere, samt flymotorer, kirurgisk apparatur og i den kemiske forarbejdningsindustri. Den afrikanske stat Congo-Kinshasa ejer formodentlig 70 % af de samlede coltanressourcer på verdensplan. Er Kommissionen bekendt med rapporten i New Scientist af 7.4.2001 om sammenhængen mellem udvinding af metallet Colombo-Tantalit (coltan) og den vedvarende borgerkrig i Congo?

2. Er Kommissionen bekendt med, at den vigtigste mine i nærheden af Kivu ifølge den i punkt 1 anførte rapport er i hænderne på RCD (Congolese Rally for Democracy), en væbnet gruppering, som støttes af Rwanda?

3. Er Kommissionen endvidere bekendt med, at RCD delvis finansieres ved udbyttet fra coltanudvindingen, da RCD ejer den største aktiepart i SOMIGL, som er den virksomhed, der forvalter minen?

4. Blandt storforbrugerne af coltan er der mindst en virksomhed med sæde i EU, H.C. Starck, van Glossar, som igen udgør en del af Bayer-gruppen i Tyskland. Hvad kan Kommissionen gøre mod, at storforbrugerne af coltan påberåber sig at være uvidende om den politiske situation i Congo og om oprindelsen af det råstof de køber, under henvisning til, at handlen med coltan sker via mellemmænd?

5. Den stadig stigende efterspørgsel efter coltan som følge af det voksende marked for mobiltelefoner har sat de traditionelle coltanproducenter, herunder Australien og USA, under tryk og industrien har som følge heraf en stigende interesse i levering af dette mineral fra det østlige Congo. Ser Kommissionen muligheder for at forhindre import via Rwanda eller Uganda til EU?

6. Hvilke muligheder ser Kommissionen for at medvirke til, at udvinding af coltan ikke længere - ud over etniske og politiske tvistigheder - kan være en selvstændig grund til fortsættelsen af borgerkrigen i Congo, eller i det mindste at bringe EU-virksomheders meddelagtighed i denne krig, der føres af økonomisk grunde, til ophør? Er Kommissionen rede til at anvende disse midler?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson på skriftlige forespørgsler E-1539/01 og E-1540/01

(3. september 2001)

Kommissionen er bekendt med de af det ærede medlem nævnte oplysninger, som i pressen er offentliggjort vedrørende udvindelsen af coltan i Den Demokratiske Republik Congo. Disse oplysninger bekræftes i øvrigt for en stor dels vedkommende af Kommissionens forhandlingspartnere på stedet (ikke-statslige organisationer og internationale organer) og behandles i en interimsrapport fra De Forenede Nationer.

Rapporten vedrører den illegale udvinding af naturressourcer og andre rigdomme i Den Demokratiske Republik Congo. Den blev den 14. april 2001 forelagt for Sikkerhedsrådet af generalsekretær Kofi Annan og gav anledning til en livlig debat. For at følge kritikken op har FN's generalsekretær forlænget mandatet for de eksperter, der har udarbejdet rapporten, i yderligere 3 måneder for at supplere de allerede meddelte oplysninger. Eksperterne får derved mulighed for at uddybe spørgsmålet om betingelserne for udvindelsen af såvel coltan som andre naturrigdomme og for at foretage en bedømmelse af de andre økonomiske følger af konflikten, som f.eks. aftalerne med de styrker, som siges at være indbudt af Den Demokratiske Republik Congo til gengæld for deres militære støtte til regeringen i Kinshasa. Rapporten vil være et vigtigt udgangspunkt for det internationale samfund, der vil blive anmodet om at tage stilling hertil.

Den endelige version af rapporten vil være et nyttigt bidrag ved bedømmelsen af muligheden for at forhindre virksomheder i Europa i at få adgang til coltan, som illegalt er udvundet i Congo. En sådan embargo er imidlertid hverken tænkelig eller effektiv uden en beslutning herom i FN's Sikkerhedsråd. Rapporten vil ligeledes bidrage til at skabe mere klarhed over spørgsmålet om anvendelsen af tvangsarbejde og børnearbejde i minerne. I versionen af 13. april 2001 nævnes anvendelsen af fanger (punkt 60) eller af børn som arbejdskraft i miner (punkt 69) på grundlag af oplysninger fra panelet eller i henhold til vidneudsagn.

Det faktum, at de krigsførende parter i Den Demokratiske Republik Congo har en økonomisk interesse i udvindelsen af coltan og andre ressourcer, forværrer blot ødelæggelsen af Kivu yderligere. Regionens forfald er begyndt under præsident Mobutus regime og skyldes forskellige faktorer, af hvilke de etniske konflikter er mest afgørende.

Situationen blev kraftigt forværret efter folkemordet i Rwanda og dette lands indblanding i de to krige i Den Demokratiske Republik Congo, der oprindeligt skyldtes sikkerheden ved de ydre grænser.

Det internationale samfund er bekendt med forbindelsen mellem de økonomiske interesser og fortsættelsen af krigen i Kivu.

Ifølge Kommissionen er den eneste holdbare løsning at fortsætte fredsprocessen og at styrke de legitime institutioner, som udøver kontrol med udvindelsen af ressourcerne og arbejdsvilkårene i minerne. Det er dette mål, som Kommissionen og medlemsstaterne tilstræber via oprettelsen af en række organer med finansielle, politiske og diplomatiske funktioner, der er nødvendige for at støtte den fredsproces, som synes at være indledt efter undertegnelsen af våbenhvileaftalen i Lusaka.