ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3516/00

af Werner Langen (PPE-DE) til Kommissionen

(13. november 2000)

Om: Firmaet Mitsubishi-Deutschlands leveringsrestriktioner for erhvervskøretøjer

Firmaet Mitsubishi-Deutschland (MMC Auto Deutschland GmbH i D-65488 Trebur) forsøger at gennemtvinge følgende undladelses- og forpligtelseserklæring over for deres forretningspartnere: Hermed forpligter XXX sig til at undlade at levere Mitsubishi-erhvervskøretøjer til ikke-autoriserede forhandlere i konkurrenceøjemed. Også erhvervskøretøjer, der indregistreres for et par dage, uden at de benyttes i trafikken efter deres bestemmelse, er omfattet heraf. Ved overtrædelse skal der erlægges en konventionalbod på 10 001 DEM.

1. Er Kommissionen af den opfattelse, at sådanne leveringsrestriktioner er forenelige med EF-traktaten?

2. Hvorledes vurderer Kommissionen dette konkrete tilfælde?

3. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(8. december 2000)

Ifølge gruppefritagelsesforordningen (Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af salgs- og service-aftaler vedrørende motorkøretøjer(1)) kan fabrikanter eller importører nægte deres forhandlere at sælge nye biler til videreforhandlere uden for salgsnettet. Videreforhandlere omfatter (tilsyneladende) endelige forbrugere, som køber nye biler med henblik på videresalg, d.v.s. i kommercielt øjemed(2). Forbuddet har til hensigt at sikre fabrikantens eller importørens valg af salgssystem.

Denne forpligtelse, som kræves af Mitsubishi Deutschland, har til formål at opretholde forbudet for autoriserede Mitsubishi-forhandlere mod at levere til videreforhandlere, hvilket er i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1475/95. Forpligtelsens ordlyd er derfor forenelig med forordning (EF) nr. 1475/95.

(1) EFT L 145 af 29.6.1995.

(2) Se også Kommissionens meddelelse (EFT C 17 af 18.1.1995) vedrørende (den tidligere) forordning (EØF) nr. 123 af 12. december 1984 (EFT L 15 af 18.1.1985), som i 1995 blev erstattet af forordning (EF) nr. 1475/95 (se fodnote 1). Denne meddelelse finder fortsat anvendelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3707/00

af John Cushnahan (PPE-DE) til Rådet

(30. november 2000)

Om: Ahmadiyya-trossamfundets belastende situation i Pakistan

Er Rådet bekendt med, at Ahmadiyya-trossamfundet i Pakistan udsættes for menneskerettighedskrænkelser? I 1974 blev der vedtaget flere love, som gør det strafbart for Ahmadier at bekende, udøve og videreformidle deres tro. Flere medlemmer af trossamfundet er blevet tiltalt for blasfemi efter lovens artikel 295 C, der medfører dødsstraf. For nylig har ortodokse muslimer begået religiøst begrundede drab på Ahmadier, uden at der er sket en efterforskning af disse overgreb. Hvad agter Rådet at gøre for at beskytte Ahmadiyya-trossamfundets grundlæggende rettigheder?

Svar

(12. marts 2001)

Rådet deler den bekymring, som det ærede parlamentsmedlem giver udtryk for i sit spørgsmål med hensyn til forskelsbehandling af religiøse mindretal i Pakistan. Da de regelmæssige møder som led i den politiske dialog mellem EU og Pakistan blev suspenderet efter det militære statskup i 1999, er det imidlertid vanskeligere end før for EU at give udtryk for sine betænkeligheder over for de pakistanske politiske ledere. Spørgsmålet om beskyttelse af religiøse mindretal er dog blevet taget op flere gange med forhandlingsparter på højt plan i administrationen og regeringen, især under trojkaens ad hoc-besøg i Islamabad i november 1999 og november 2000. Under det seneste besøg lagde trojkaen over for indenrigsministeren især vægt på, at der sikres en effektiv beskyttelse af de religiøse mindretal mod enhver vold mellem de forskellige trossamfund, at de hændelser, der har fundet sted, undersøges og at de ansvarlige for disse handlinger retsforfølges. Trojkaen rejste ligeledes spørgsmålet om den retlige forskelsbehandling, der fortsat finder anvendelse i Pakistan mod visse mindretal, herunder spørgsmålet om særskilte afstemninger.

Under disse samtaler forsikrede minister HAIDER trojkaen om, at administrationen ønsker alle mindretal inddraget i den politiske proces. Hr. HAIDER erkendte, at de første diskriminerende afgørelser, der er truffet i henhold til lovgivningen om blasfemi, har gjort de berørte grupper ængstelige, men understregede, at ingen af disse omstridte afgørelser blev godkendt under appelproceduren. Ministeren bekræftede ligeledes, at regeringen vil forpligte sig til at fortsætte den nødvendige reform af denne lovgivning. Hvad angår volden mellem trossamfundene erklærede regeringen, at den er klar over problemets omfang. Den vil fortsætte sin faste linje mod enhver vold og forpligte sig til at arrestere og retsforfølge de ansvarlige.

Trojkaen mindede ministeren om, at disse problemer giver anledning i til store betænkeligheder i Europa, og at de politisk ansvarlige, ngo'erne og de europæiske medier nøje vil følge udviklingen i situationen i Pakistan. Rådet vil fortsat regelmæssigt undersøge situationen og om nødvendigt tage disse problemer op på ny med de relevante forhandlingspartnere via de europæiske ambassadører i Islamabad.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4112/00

af Ioannis Theonas (GUE/NGL), Alexandros Alavanos (GUE/NGL) og Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Kommissionen

(11. januar 2001)

Om: Olympic Airways

Olympic Airways befinder sig i en vanskelig situation trods de tre saneringsprogrammer de seneste ti år og trods meddelelsen om, at der vil blive holdt licitation med henblik på nye ejere.

1. Vil Kommissionen sammen med den græske regering finde frem til løsninger, der ikke berører arbejdspladserne eller arbejdstagernes rettigheder med hensyn til social sikring og pension?

2. Hvad er efter Kommissionens mening grunden til, at saneringsprogrmmerne er slået fejl?

3. Er Kommissionen forpligtet til at følge disse saneringsprogrammer og identificere forsømmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(12. marts 2001)

Kommissionen har i flere år opmærksomt fulgt den foruroligende udvikling inden for luftfartsselskabet Olympic Airways.

Ved sin beslutning af 7. oktober 1994 tillod Kommissionen en betragtelig statsstøtte til Olympic Airways under hensyntagen til, at der fandtes en officiel omstruktureringsplan, der skulle sikre virksomhedens levedygtighed på længere sigt. Den 30. april 1996 åbnede Kommissionen igen proceduren i denne sag bl.a. i betragtning af, at genrejsningsplanen som foreslået af selskabet ikke udviklede sig tilfredsstillende. På grundlag af en ny omstruktureringsplan for virksomheden samt en række nye økonomiske forpligtelser fra de græske myndigheders side gav Kommissionen den 14. august 1998 på ny tilladelse til denne statsstøtte, som havde været genstand for dens tidligere beslutning af 7. oktober 1994.

Som følge af de vanskeligheder, man er stødt på som led i omstruktureringsplanen for selskabet, har de græske myndigheder besluttet at privatisere foretagendet.

Kommissionen er løbende i kontakt med de græske myndigheder og følger på nærmeste hold den igangværende proces med hensyn til privatisering af selskabet for at sikre sig, at denne proces stemmer overens med fællesskabslovgivningens krav, herunder navnlig bestemmelserne vedrørende statsstøtte.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3495/00

af Hubert Pirker (PPE-DE) til Rådet

(8. november 2000)

Om: Rådsafgørelse om forhøjelse af de ansattes lønninger i Europol

Ansattes motivation afhænger ikke mindst også af en passende betaling. Europols ansatte præsterer et glimrende arbejde under vanskelige forhold. Rådet har imidlertid endnu ikke truffet afgørelse om den lovede forhøjelse af lønningerne.

Hvorfor er løftet endnu ikke blevet opfyldt?

Hvornår og i hvilket omfang vil Rådet hæve de ansattes lønninger i Europol?

Svar

(12. februar 2001)

Jeg kan herved meddele det ærede parlamentsmedlem, at Europol indledte sit arbejde den 1. juli 1999, hvor også den vedtægt, der gælder for Europols personale(1), trådte i kraft. Det nøjagtige lønniveau for Europols personale er fastlagt i en tabel i denne personalevedtægt.

Ved afgørelse af 2. december 1999(2) vedtog Rådet at forhøje lønningerne i denne personalevedtægt med 8,5 %. Denne forhøjelse gælder med tilbagevirkende kraft fra den 1. juli 1999.

Med hensyn til yderligere Europol-lønforhøjelser gøres det ærede parlamentsmedlem opmærksomt på, at disse i henhold til personalevedtægtens artikel 44 skal vedtages af Rådet, der træffer enstemmig afgørelse efter proceduren i afsnit VI i TEU. Det er fastsat, at ethvert initiativ, der tages for at forhøje Europol-personalets lønninger, vil blive forelagt Europa-Parlamentet til høring.

(1) EFT C 26 af 30.1.1999.

(2) EFT C 364 af 17.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3684/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Finansieringsrammen for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) og dennes udnyttelse

Kan Kommissionen oplyse om den samlede finansieringsramme for EFRU fordelt på hver enkelt medlemsstat for programmeringsperioden 1994-1999 samt om udnyttelsesgraden i de enkelte medlemsstater?

Kan Kommissionen oplyse om den samlede finansieringsramme for EFRU i 2000 fordelt på hver enkelt medlemsstat samt om udnyttelsesgraden (pr. dags dato) i de enkelte medlemsstater?

Hvorledes vurderer Kommissionen udnyttelsesgraden af de midler, som hver enkelt medlemsstat har modtaget fra EFRU i programmeringsperioden 1994-1999?

Hvorledes vurderer Kommissionen udnyttelsesgraden (pr. dags dato) af de midler, som hver enkelt medlemsstat har modtaget fra EFRU i 2000.

Har Kommissionen nogen mulighed for at korrigere udnyttelsen af midlerne fra EFRU i de medlemsstater, der hverken udnytter dem korrekt eller fuldt ud?

Er der nogen mulighed for at overføre ikke udnyttede midler til de støtteberettigede medlemsstater, der udnytter de tildelte midler effektivt og fuldt ud?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(15. februar 2001)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3668/00

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(27. november 2000)

Om: Udbygning af jernbanenettet i Grækenland

Udbygningen af det nuværende jernbanenet prioriteres stærkt i udviklingsprogrammerne i hele den Europæiske Union og især i de programmer, som

vedrører Grækenland, og dette skyldes klart økonomiske, regionale og økologiske årsager. I mellemtiden kan der især for Grækenlands vedkommende konstateres uacceptable forsinkelser og omfattende overskridelser af udgifterne til de projekter, som var blevet planlagt (tunneler, stationer i området Thriasio, jernbanelinjen Athen-Korinth, osv.).

Hvorledes agter Kommissionen at imødegå disse konstante overskridelser af tidsplanen og udgifterne på et tidspunkt, hvor sidstnævnte ikke synes at være i overensstemmelse med den gældende fællesskabslovgivning for offentlige kontrakter og licitationer? Hvorledes agter Kommissionen at gribe ind, således at programmet for udbygningen af jernbanerne i Grækenland kan forøges i overensstemmelse med de prioriteter, som man er er nået til enighed om med den græske regering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(28. februar 2001)

Kommissionen prioriterer udbygningen af et moderne jernbanenet i Grækenland højt. I løbet af perioden 1989-2006 er der planlagt en investering på 3 mia. EUR i denne sektor i form af EU-støtte, hvortil kommer det nationale bidrag på omkring 2 mia. EUR.

De græske myndigheder og Kommissionen er klar over de problemer, man er stødt på dels under gennemførelsen af omstruktureringen og forbedringen af de tjenesteydelser, der ydes af de græske jernbaner (OSE), dels under iværksættelsen af de infrastrukturprojekter, som datterselskabet, der blev oprettet i 1977 med henblik på at forvalte disse projekter (Ergose), har stået for. På grund af disse problemer har det ikke været muligt at opnå de forventede resultater inden for jernbanetransport i Grækenland.

De græske myndigheder undersøger i øjeblikket de foranstaltninger, som de to agenturer hver især skal træffe for at afhjælpe situationen. Foranstaltningerne bør omfatte såvel omstruktureringen og forbedringen af effektiviteten i Ergose og OSE som overholdelsen af EU-lovgivningen samt den nationale lovgivning for offentlige kontrakter. Det er desuden klart fastlagt, at i tilfælde af, at den gældende lovgivning ikke overholdes, vil de dermed forbundne udgifter ikke være støtteberettigede.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3896/00

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(13. december 2000)

Om: Supplerende spørgsmål i forbindelse med forsinkede betalinger fra Kommissionen

Jeg henviser til min forespørgsel E-2571/00(1) om forsinkede betalinger fra Kommissionens side. Det tog ikke blot kommissæren tre måneder at afgive et svar, men dette var også efter min mening ufuldstændigt og inkonsekvent.

Kan Kommissionen redegøre for grundene til, at den fastsætter en maksimal frist på 60 dage for dens egne transaktioner, mens den i direktiv 2000/35/EF(2) har foreslået, at betalingsfristen for alle handelstransaktioner fastsættes til 30 dage? Hvorledes begrunder Kommissionen, at den giver sig selv et sådant privilegium i forhold til den private sektor?

(1) EFT C 136 E af 8.5.2001.

(2) EFT L 200 af 8.8.2000, s. 35.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(14. februar 2001)

I Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner er der ikke fastsat en betalingsfrist på tredive dage for alle handelstransaktioner i den private sektor. Derimod har offentlige myndigheder og den private sektor fortsat ret til at forhandle betalingsfrister i deres handelsforhold. Der gælder kun en betalingsfrist på tredive dage, hvis aftalen ikke indeholder nogen bestemmelse herom. Kommissionen har således ikke bevilget sig et privilegium i forhold til den private sektor ved at fastsætte en længste betalingsfrist på 60 dage i sine egne aftaler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3791/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(7. december 2000)

Om: Renovering af kirker

Vil Kommissionen overveje at yde støtte til renovering af domkirker og kirker af væsentlig historisk betydning i hele Den Europæiske Union i lyset af den rolle, disse bygninger har spillet i forbindelse med udviklingen af en fælles europæisk arv, deres arkitektoniske værdi og den rolle, som de fortsat spiller i mange samfunds dagligliv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(8. februar 2001)

Kommissionen kan eventuelt støtte initiativer inden for den kulturelle sektor, herunder beskyttelse, bevaring og forbedring af kendskabet til kulturarven inden for rammerne af og efter kriterierne i Kultur 2000-programmet, der er det foretrukne finansierings- og programmeringsinstrument, når det gælder det kulturelle samarbejde i Fællesskabet.

I denne sammenhæng vil Kommissionen gerne henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at en indkaldelse af forslag til projekter, der skal indledes i 2001, blev offentliggjort i EF-Tidende i januar 2001(1). Følgelig står det de kulturelle aktører frit for at foreslå projekter med henblik på en eventuel finansiering.

Aktørerne kan finde information på følgende websted: Http://europe.eu.int/comm/culture/index_en.html

Desuden kan kulturelle projekter opnå fællesskabsstøtte inden for rammerne af strukturfondsstøtten til støtteberettigede regioner. Sådanne projekter vil imidlertid kun kunne opnå støtte, hvis det klart påvises, at de bidrager direkte til regionens økonomiske og sociale udvikling.

(1) EFT C 21 af 24.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3897/00

af Robert Goebbels (PSE) til Rådet

(20. december 2000)

Om: Forhåndsleverance af pengesedler på 5 og 10 euro

Ifølge en nyligt udarbejdet rapport fra styrelsesgruppen for indførelsen af euro har man opdaget, at de fleste pengeautomater i EU-landene ikke vil kunne omstilles til udbetaling af pengesedler på 5 euro og i visse lande heller ikke til udbetaling af sedler på 10 euro. Pengeautomaterne vil med andre ord generelt kun kunne udbetale sedler på 20, 50 eller 100 euro. Dette vil medføre et stort problem for detailhandelen, som efter den 1. januar 2002 vil modtage betalinger med store sedler og skulle give tilbage i sedler på 5 og 10 euro, som hurtigt vil blive meget sjældne. Som følge af denne tilsyneladende uforudsete situation, bør man da ikke på ny overveje spørgsmålet med forhåndsleverancer, særlig af sedler på 5 og 10 euro? I visse lande kan offentligheden fra den 15. december 2001 købe et kit, som indeholder alle euromønter, for at de kan vænne sig til disse. Bør man ikke gøre det muligt for europæerne i ugen inden den 1. januar 2002 ligeledes at købe sedler på 5 og 10 euro, for herved at lette overgangen til euroen?

Svar

(12. marts 2001)

På samlingen den 8. november 1999 noterede Rådet sig, at det efter de deltagende medlemsstaters opfattelse vil være hensigtsmæssigt, at finansielle institutioner og forskellige andre grupper, navnlig pengetransportfirmaer og detailhandlende, får leveret sedler og mønter et stykke tid før den 1. januar 2002. Medlemsstaterne understregede, at dette ikke må føre til, at eurosedler og euromønter bringes i omløb før den 1. januar 2002.

Kommissionen giver i sin rapport af 18. juli 2000 til Europa-Parlamentet, Rådet og navnlig ECB (KOM(2000) 443 endelig) et sammendrag af medlemsstaternes nærmere planer for overgangen til eurosedler og euromønter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4054/00

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Rådet

(15. januar 2001)

Om: ECB chefernes løn

Der er flere gange stillet forespørgsler med det formål at få oplysninger om Den Europæiske Banks cheflønninger (for 1999, 2000 og 2001).

Hver gang er Rådet gledet af på spørgsmålet og har forskanset sig bag abstrakte vendinger og temmelig uforståelige parametre.

Denne gang kræves der et klart svar: Hvor meget tjente de i 1999 (alle poster uden undtagelse) og i 2000? Der udbedes tal og ikke ord.

Svar

(12. marts 2001)

Det tilkommer ikke Rådet at fastsætte ansættelsesvilkårene for medlemmerne af ECB's direktion. I overensstemmelse med artikel 11, stk. 3, i protokollen om statutten for ESCB og ECB aftales disse i kontrakter med ECB og fastsættes af bankens Styrelsesråd.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3867/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(8. december 2000)

Om: WEEE forslag om elektronisk affald adgang til reservedele

For så vidt angår forslagene om affald af elektronisk udstyr (WEEE) og begrænsninger af farlige stoffer, kan Kommissionen redegøre for, om elektroniske produkter, som er kommet på markedet før den foreslåede dato (2008) for erstatning af flere forskellige farlige stoffer, bliver nødt til at blive kasseret før tiden på grund af mangel på de rigtige reservedele? Kan Kommissionen garantere, at forslagene ikke får en negativ indvirkning på forbrugerne?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-3867/00, E-3868/00 og E-3869/00

(23. februar 2001)

I henhold til artikel 4 i forslaget til Rådets direktiv om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr(1) skal der findes stoffer til erstatning for visse tungmetaller og bromholdige flammehæmmere i dette udstyr med virkning fra den 1. januar 2008. Det er klart, at dette krav kun vedrører nyt udstyr, som er sendt på markedet efter den 1. januar 2008, og ikke kommer til at berøre udstyr, som allerede var i handelen før denne dato.

Det er ikke hensigten at forbyde brugen af reservedele, som indeholder ét eller flere af de stoffer, der er omfattet af forslaget, hvis det elektriske og elektroniske udstyr, der er sendt i handelen for første gang inden 2008, dermed risikerer ikke længere at kunne fungere uden sådanne reservedele. Kommissionen er enig i, at elektrisk og elektronisk udstyr ellers måtte kasseres unødigt.

(1) EFT C 365 E af 19.12.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3876/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. december 2000)

Om: Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (kemiske våben i Tyrkiet)

I svaret på skriftlig forespørgsel P-2910/00 oplyser Rådet, at enhver medlemsstat eller Kommissionen i henhold til EU-traktatens artikel 22 kan forelægge Rådet alle spørgsmål vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og fremsætte forslag for Rådet. Netop i betragtning af betydningen af de specifikke punkter i skriftlig forespørgsel E-1203/00, E-1204/00 og E-1205/00 for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik forekommer det hensigtsmæssigt, at Kommissionen gør brug af denne mulighed.

1. Vil Kommissionen jf. EU-traktatens artikel 22 fremsætte forslag for Rådet for at få oplysninger fra Universitetet i München om den tyske oprindelse (Buck og Depyfag) af de sprænghoveder, den tyrkiske hær anvendte under et kemisk angreb på den kurdiske PKK-bevægelse den 11. maj 1999? Hvorfor afviser Kommissionen i benægtende fald at fremsætte et forslag, jf. EU-traktatens artikel 22, på trods af dette spørgsmåls betydning for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik?

2. Vil Kommissionen jf. EU-traktatens artikel 22 fremsætte forslag for Rådet for at få oplysninger fra det tyske Forsvarsministerium om dette ministeriums bistand til bygning af et nyt militært kemisk laboratorium i Tyrkiet? Hvorfor afviser Kommissionen i benægtende fald at fremsætte et forslag, jf. EU-traktatens artikel 22, på trods af dette spørgsmåls betydning for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. februar 2001)

Ifølge artikel 22 i traktaten om Den Europæiske Union kan enhver medlemsstat eller Kommissionen forelægge Rådet alle spørgsmål vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og fremsætte forslag for Rådet. Men den pågældende sag vedrører den angivelige udførsel af produkter med dobbelt anvendelse eller muligvis militære produkter fra en medlemsstat til Tyrkiet. I den forbindelse skal det bemærkes, at al lovgivning om udførsel af produkter med dobbelt anvendelse hører under Fællesskabets kompetence (jf. Rådets forordning (EF) nr. 1334/2000 af 22. juni 2000 om en fællesskabsordning for kontrol med udførslen af produkter og teknologi med dobbelt anvendelse(1)), men implementeringen hører stadig under medlemsstaternes kompetence. Det er derfor op til den medlemsstat, hvor eksportøren er etableret, at træffe afgørelse om anmodninger om tilladelser og overvåge implementeringen heraf.

(1) EFT L 159 af 30.6.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4153/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(16. januar 2001)

Om: EU-ret

Hr. Grantham, som bor i Bristol, Det Forenede Kongerige, blev ansat hos GEA Canzler som repræsentant i juni 1997. Eftersom GEA Canzler ikke har noget operativt firma i Det Forenede Kongerige, sørgede hr. Grantham selv for sin skat, socialsikring, pension osv.

I oktober 2000 hævede GEA hr. Granthams kontrakt med omgående virkning. Dette skete til trods for, at begge parter havde en opsigelsesfrist på 3 år. Endvidere har GEA Canzler ikke opfyldt mange af sine forpligtelser over for hr. Grantham, og det skylder hr. Grantham et samlet beløb på næsten £ 20 000 i ubetalt provision og udgifter.

Vil Kommissionen oplyse, om denne summariske ophævelse af hr. Granthams kontrakt og manglende opfyldelse af forpligtelser strider imod EU-ret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(6. marts 2001)

Det er ikke Kommissionens opgave at intervenere i personlige stridigheder mellem arbejdstagere og deres arbejdsgivere. Kommissionen har dog i en årrække overvejet spørgsmålet om udløbet af beskæftigelsesforhold. I 1997 offentliggjorde Kommissionen en rapport med titlen Termination of employment relationships legal situation in the Member States of the European Union (Udløbet af beskæftigelsesforhold juridiske forhold i medlemslandene inden for Den Europæiske Union). En kopi af denne rapport vil blive sendt direkte til det ærede medlem og til Parlamentets Generalsekretariat. Hvad angår afskedigelser af enkeltpersoner findes der på dette område imidlertid ingen europæisk lovgivning. Den sag, som det ærede medlem henviser til, skal derfor analyseres og afgøres af den kompetente nationale myndighed i lyset af den pågældende nationale lovgivning.