ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0630/96 af Angela Billingham (PSE) til Kommissionen (13. marts 1996)

Om: Akut laegebehandling

Er Kommissionen klar over, at ikke EU-borgere med bopael i Det Forenede Kongerige, som betaler fuld skat og socialsikringsbidrag, ikke er berettiget til at faa E111-formularen, der sikrer gratis akut laegebehandling under rejse i udlandet?

Mener Kommissionen, at dette er rimeligt i betragtning af, at disse borgere betaler det samme til Faellesskabet som alle andre britiske borgere?

Vil Kommissionen undersoege dette skaeve forhold naermere og forsoege at faa den britiske regering til at aendre det?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (15. april 1996)

E111-formularen fungerer som en garanti for, at indehaveren er omfattet af sygesikringen i den medlemsstat, der har udstedt den, for at sikre indehaveren akut laegebehandling under korte ophold i en anden medlemsstat. Denne ordning falder ind under faellesskabsforordning (EOEF) 1408/71 ((EFT L 149 af 5.7.1971 - konsolideret udgave EFT C 325 af 10.12.1992. )) og (EOEF) 574/72 ((EFT L 74 af 27.3.1972 - konsolideret udgave EFT C 325 af 10.12.1992. )) om koordinering af de sociale sikringsordninger i landene i Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade (EOES).

Koordineringsbestemmelserne gaelder imidlertid kun for statsborgere i et af landene i EOES og for statsloese og flygtninge. Derfor kan en person, som ikke har statsborgerskab i et af EOES-landene (»statsborgere fra tredjelande«) ikke anvende E111-systemet, som er fastlagt i artikel 22 i forordning (EOEF) 1408/71, selv naar de betaler socialsikringsbidrag og skat i en af medlemsstaterne.

Det Forenede Kongerige handler derfor helt i overensstemmelse med de gaeldende faellesskabsregler.

Kommissionen har i nogen tid vaeret opmaerksom paa de problemer, der skabes af den nuvaerende situation, og derfor blev der fremsat et forslag den 26. juni 1995 ((KOM(95) 284 endelig udgave - EFT C 242 af 19.9.1995. )) for at udvide anvendelsesomraadet for artikel 22 i forordning (EOEF) 1408/71 til ogsaa at gaelde for statsborgere fra tredjelande, saa de kunne anvende E111-systemet.

Desvaerre blev dette forslag om aendring ikke godkendt i Raadet, fordi alle aendringer i socialsikringsbestemmelserne skal godkendes enstemmigt. Men som Kommissionen har meddelt i sit socialpolitiske handlingsprogram paa mellemlang sigt ((KOM(95) 134 endelig udgave. )), 1995-1997, er det dens hensigt at fremsaette et nyt forslag i andet halvaar af 1996 for at lade statsborgere fra tredjelande omfatte af bestemmelserne om akut laegebehandling og andre begraensede fordele.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1735/96 af Gijs de Vries (ELDR) til Kommissionen (3. juli 1996)

Om: Suspension af Lomé-konventionen

I svaret paa min skriftlige forespoergsel nr. 670/96 ((EFT C 280 af 25.9.1996, s. 60. )) naevner Kommissionen, at det finansielle og faglige samarbejde med AEkvatorialguinea, Liberia, Rwanda, Togo, Uganda, Gambia, Niger, Nigeria, Sudan og Zaire har vaeret suspenderet af menneskerettighedsaarsager.

1. Er denne liste udtoemmende? Hvilke andre lande har der i benaegtende fald vaeret tale om?

2. Hvornaar er hver af disse afgoerelser om at suspendere udviklingssamarbejdet blevet truffet af Kommissionen, og hvornaar har Kommissionen besluttet sig til at ophaeve suspensionen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (26. juli 1996)

Kommissionen har helt eller delvist suspenderet det finansielle og faglige samarbejde med foelgende lande p.g.a. borgerkrig eller kraenkelse af menneskerettighederne:

>TABLE>
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0816/96 af Caroline Jackson (PPE) til Kommissionen (3. april 1996)

Om: Rapport om gennemfoerelsen af rammedirektivet om affald (75/442/EOEF)

Kommissionen anfoerer i sit svar paa min skriftlige forespoergsel E-2414/95 ((EFT C 9 af 15.1.1996, s. 40. )), at den »agter at udarbejde en... beretning« om gennemfoerelsen af direktiv 75/442/EOEF ((EFT L 194 af 25.7.1975, s. 47. )) »inden udgangen af 1995«. Er denne rapport blevet offentliggjort? Hvis det ikke er tilfaeldet, hvornaar vil det da ske? Saafremt den er blevet offentliggjort, hvorfor har de faste og stedfortraedende medlemmer af Parlamentets Miljoeudvalg da ikke modtaget kopier heraf?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (8. maj 1996)

Den rapport, der naevnes i Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel nr. E-2414/95 ((EFT C 9 af 15.1.1996, s. 40. )), er endnu ikke blevet offentliggjort.

I betragtning af oversaettelsesfristerne regner Kommissionen med at vedtage denne rapport i loebet af efteraaret 1996 (der skal udarbejdes rapporter om fire forskellige direktiver, som sammenlagt kommer til at udgoere over hundrede sider).

Den vil da omgaaende tilgaa saavel Europa-Parlamentet som Raadet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1445/96 af Christine Oddy (PSE) til Kommissionen (12. juni 1996)

Om: Medicinsk og videnskabelig bistand til Vietnam, Laos og Cambodja

Har Kommissionen kendskab til »Tam Diep-rehabilitationscentret«, som den britisk registrerede velgoerende institution »Medical & Scientific Aid for Vietnam, Laos & Cambodia« har oprettet i Ninh Binh-provinsen for at hjaelpe ofre for landminer, og at det navnlig har forsynet flere hundrede amputationspatienter med saakaldte Jaipur-proteser?

Institutionen har nu planer om at oprette endnu et center i byen Quang Tri. Vil Kommissionen deltage med bistand til ofrene for landminer og isaer amputationspatienter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín (11. juli 1996)

Kommissionen er kraftigt engageret i de praktiske og politiske foranstaltninger der er ivaerksat for at afhjaelpe den tragedie som landminerne har forvoldt i mange haardt ramte omraader rundt om i verden idet den gennem de sidste fem aar har taget flere omfattende initiativer for at mindske de katastrofale virkninger som landminerne har paafoert civilbefolkningen i Sydoestasien. Det meste af stoetten gaar til fjernelse af miner og til genoptraeningscentre, foerst og fremmest i Cambodia.

Kommissionen har i Cambodia gennem flere aar finansieret et program for ortopaedisk udstyr. Det er ivaerksat i provinsen Kompong Thom og tager ikke kun sigte paa patienter i denne provins, men ogsaa i naboprovinsen Preah Vihear, der er blevet haardt ramt af Khmer Rouge's krigsfoerelse. I et andet center, beliggende i Takeo, fremstilles foerst og fremmest koerestole.

Kommissionen har foerst for nylig faaet kendskab til genoptraeningscentret i Tam Diep i Hihn Binh provinsen. Kommissionen har ikke modtaget informationsmateriale herom.

Stoette til finansiering af arbejde af denne art kan stilles til raadighed via en saerlig NGO-budgetkonto for Vietnam (B7-6004), via den saedvanlige konto for medfinansiering af NGO'er (B7-6000) og via Kommissionens Kontor for Humanitaer Bistand (ECHO).

Kommissionen er villig til at tage etablering af endnu et center i Quang Tri op til overvejelse hvis den institution der omtales af det aerede medlem, indsender forslag herom.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1033/96 af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen (3. maj 1996)

Om: Helios II

Hvornaar agter Kommissionen at udstede et officielt dokument til Det Europaeiske Handicapforum vedroerende initiativet til opfoelgning af Helios II og naermere bestemt vedroerende:

1. forslag om eventuelle interimsaktioner indtil vedtagelsen af et nyt program og

2. forslag om et nyt program?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (8. juli 1996)

Kommissionen har i overensstemmelse med sit sociale handlingsprogram indledt en lang raekke hoeringer om de mest hensigtsmaessige faellesskabsinitiativer til gennemfoerelse efter HELIOS II-programmets afslutning. Dette emne droeftes ligeledes regelmaessigt i det raadgivende HELIOS-udvalg og Det Europaeiske Handicapforum, selv om disse organers raadgivningsrolle formelt indskraenker sig til gennemfoerelse af det nuvaerende program.

Indtil resultaterne af den endelige evaluering af programmet (i foerste halvdel af 1997) foreligger, vil Kommissionen fortsaette arbejdet med de vigtigste maal, den har sat sig inden for rammerne af sit sociale handlingsprogram, herunder paa omraaderne lige muligheder, beskaeftigelse og dialog med handicaporganisationerne. I denne sammenhaeng vil Det Europaeiske Handicapforum fortsat modtage en stadig stroem af oplysninger, og det vil endvidere deltage i disse initiativer, saa snart de er formelt vedtaget.

Kommissionen forbereder endvidere i oejeblikket en meddelelse, som vil fastsaette dens generelle strategi paa handicapomraadet. Denne tekst vil blive forelagt for de andre faellesskabsinstitutioner og blive stillet til raadighed for alle andre interesserede organer, blandt andet og isaer Det Europaeiske Handicapforum.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0987/96 af Magda Aelvoet (V) til Kommissionen (26. april 1996)

Om: L.IJ.N.-projektet (Sint-Joris-Weert/Neerijse) i et fugledirektivomraade

Vlaamse Maatschappij voor Watervoorziening (det flamske vandforsyningsselskab) har planer om at gennemfoere det saakaldte »L.IJ.N.-projekt« midt i Dijle-dalen i Sint-Joris-Weert/Neerijse. Det drejer sig om et drikkevandsbaekken, der skal opsamle vand fra floderne Laan, Ijse og Nethen. Projektet omfatter 43 ha midt i den oekologisk yderst vaerdifulde Dijle-dal. Dette omraade er i lokalplanen opfoert som »naturomraade«. EF opfoerte i 1989 Dijle-dalen som et omraade, der var daekket af fugledirektivet. Paa foranledning af den flamske miljoeforvaltning er der med henblik paa dette projekt gennemfoert en baeredygtigheds-VVM og en projekt-VVM. I denne VVM er der kun blevet undersoegt forskellige lokaliteter, der alle befinder sig i det samme naturomraade. Et saa omfattende projekt vil givetvis faa stor indvirkning paa et naturomraade, som stadig er uberoert, aabent og i oekologisk henseende yderst vaerdifuldt. Der findes imidlertid alternative placeringsmuligheder uden for naturomraadet Dijle-dalen.

1. Har Kommissionen kendskab til dette projekt?

2. Mener Kommissionen, at et saadant projekt kan gennemfoeres i et fugledirektivomraade?

3. Er Kommissionen overbevist om, at man i tilstraekkeligt omfang har undersoegt alternative muligheder uden for naturomraadet Dijle-dalen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (29. maj 1996)

1. Kommissionen har hidtil ikke vidst besked om det paagaeldende projekt.

2. I henhold til Raadets direktiv nr. 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter ((EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7. )) ('habitat-direktivet') er de saerligt beskyttede omraader, der er udpeget i medfoer af Raadets direktiv nr. 79/409/EOEF om beskyttelse af vilde fugle ((EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1, senest aendret ved Raadets direktiv nr. 94/24/EF af 8. juni 1994 (EFT L 164 af 30.6.1994, s. 9). )) ('fugledirektivet'), omfattet af alle de forpligtelser, der foelger af habitat-direktivets artikel 6.

Ifoelge direktivets artikel 6, stk. 3, vurderes alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller noedvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan paavirke en saadan lokalitet vaesentligt. Landets kompetente nationale myndigheder giver foerst deres tilslutning, naar de har sikret sig, at projektet ikke skader lokalitetens integritet, ligesom de boer undersoege muligheden for evt. alternative loesninger (artikel 6, stk. 4)).

3. Ud fra de foreliggende oplysninger er det ikke muligt for Kommissionen at afgive nogen endelig udtalelse om dette saerlige projekt. Kommissionen har allerede rettet skriftlig henvendelse til de belgiske myndigheder med anmodning om naermere oplysninger vedroerende dette projekt samt overholdelsen af de forpligtelser, der foelger af artikel 6 i habitat-direktivet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0457/96 af Gianni Tamino (V) til Raadet (29. februar 1996)

Om: Jagtlovgivningen paa Malta

Den Europaeiske Union skal i de kommende aar forberede sig paa at optage Republikken Malta blandt sine medlemmer. Malta skal derfor tilpasse sin lovgivning til faellesskabsbestemmelserne.

Blandt de problemer, der skal loeses paa dette omraade, er der jagtlovgivningen, som er meget tolerant paa denne middelhavsoe, og som allerede er blevet omtalt meget kritisk af Kommissionen.

Parlamentet og Kommissionen er netop i oejeblikket ved at foretage yderligere forbedringer af faellesskabsdirektivet om beskyttelse af vilde fugle. Disse fugle rammes desvaerre alt for ofte netop under deres migrationer af de maltesiske skarpladte jagtgevaerer, saa snart de kommer uden for den beskyttelse, der gives i det europaeiske luftrum. Efter at den maltesiske regering til dels havde tilpasset lovgivningen til faellesskabsbestemmelserne, er den i oejeblikket paa grund af de forestaaende nationale valg og under pression fra den jagtglade lobby ved at liberalisere sin lovgivning, saerlig hvad angaar jagtperioden og de tilladte metoder, hvilket vaekker alvorlig bekymring blandt de oekologiske foreninger. Man kan derfor frygte, at Maltas forventede tiltraedelse af EU kan blive staerkt bremset af de ovennaevnte problemer.

Hvilke skridt har Raadet taget for at tilskynde de maltesiske myndigheder til rettidigt at tilpasse deres lovgivning, ogsaa vedroerende jagt, til faellesskabsbestemmelserne?

Svar (8. august 1996)

Som det aerede medlem saa rigtigt minder om, er de enkelte faellesskabsinstitutioner hver paa deres omraade optaget af beskyttelsen af vilde fugle. Ud fra et noedvendigt oenske om konsekvens giver Raadet udtryk for samme holdning baade i sin optraeden indadtil i Faellesskabet og udadtil, specielt over for de tredjelande, der er inde i en proces henimod tiltraedelse af Den Europaeiske Union.

Som det er det aerede medlem bekendt, deltager disse lande i den strukturerede dialog, der skal goere det lettere for dem at forberede tiltraedelsen. Der foretages i forbindelse med denne dialog en vurdering af, i hvorhoej grad deres lovgivning er tilnaermet Faellesskabets lovgivning paa alle omraader, herunder miljoeomraadet. Der vil under det italienske formandskab finde en dialog sted specielt om miljoe, og formandskabet vil ikke undlade at goere sine maltesiske kolleger opmaerksom paa de betaenkeligheder, som Maltas jagtlovgivning maa give anledning til.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1394/96 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (6. juni 1996)

Om: Ivaerksaettelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet

Hvordan kan Kommissionen henfoere begrebet virksomhed til princippet om fri konkurrence, naar formaalet med direktiv 89/391/EOEF ((EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1. )) er at goere beskyttelse af sundheden paa arbejdspladserne til en af de opgaver, der paahviler en arbejdsgiver, der er indehaver af en virksomhed, og foelgelig at identificere arbejdspladsen med dette sted?

Hvordan kan Kommissionen haevde, at medlemsstaterne kan slaekke lidt paa nogle af de foranstaltninger, der paahviler arbejdsgiverne, alt efter virksomhedernes art og stoerrelse, naar Domstolen i sin retspraksis har fastslaaet, at EU-direktiverne kun er korrekt gennemfoert, naar de gennemfoeres til punkt og prikke, og altsaa ikke giver medlemsstaterne mulighed for at fastsaette krav, der ligger under de mindstekrav, der er fastsat i direktiverne?

Hvordan kan Kommissionen haevde, at medlemsstaterne ikke er forpligtet til at paalaegge de liberale erhverv strenge beskyttelses- og forebyggelsesforanstaltninger, naar den tidligere har fastslaaet, at de omtalte direktiver fuldt ud finder anvendelse paa fysiske personer, der udoever liberale erhverv, herunder ogsaa erhverv af intellektuel art?

Kan Kommissionen oplyse, om nogle medlemsstater - og i givet fald hvilke - har anvendt direktiv 89/391/EOEF paa fysiske personer, der udoever intellektuelle erhverv, og som er beskyttet ved at vaere optaget i erhvervsregistre?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (2. juli 1996)

Ved begrebet »virksomhed« forstaas i direktivets (89/391/EOEF) betydning ikke saerlige kategorier af arbejdspladser, og direktivets bestemmelser gaelder enhver fysisk eller juridisk person, som er ansvarlig for et arbejdsforhold med arbejdstageren, og som har ansvaret for virksomheden eller firmaet.

Denne fleksibilitet er et direkte resultat af indholdet i de paa EF-traktatens artikel 118a baserede direktiver, som indeholder minimumskrav, der giver medlemsstaterne mulighed for at vedtage strengere krav paa det paagaeldende omraade. Dertil kommer, at visse bestemmelser i rammedirektivet, for eksempel artikel 7 stk. 7 om beskyttelses- og forebyggelsestjenester og artikel 9 stk. 2 om forskellige arbejdsgiverens forpligtelser, giver medlemsstaterne mulighed for at tilpasse implementeringen til forskellige kriterier, som f.eks. virksomhedens stoerrelse og dens aktivitetsomraade.

Den kendsgerning, at direktivernes bestemmelser om sundhed og sikkerhed paa arbejdspladsen gaelder fuldt ud for arbejdstagere, der er ansat af arbejdsgivere, som udoever et liberalt erhverv medfoerer at disse erhverv ogsaa kan drage fordel af den ovenfor beskrevne fleksibilitet.

Saavidt Kommissionen er orienteret, har intet medlemsland undladt at medtage arbejdstagere, der er ansat af arbejdsgivere, som udoever et liberalt erhverv fra de nationale foranstaltninger, hvorved rammerne og de individuelle direktiver inkorporeres i den nationale lovgivning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1126/96 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (13. maj 1996)

Om: Typegodkendelse af motorkoeretoejer

Behovet for at harmonisere procedurerne for typegodkendelse af motorkoeretoejer samt for at saenke niveauerne for stoej og forurenende emissioner og bekaempe faenomenet med ulovlige indgreb danner grundlag for direktivforslag KOM(93)0449 ((EFT C 177 af 29.6.1994, s. 1. )).

Tohjulede koeretoejer synes et middel, der afgjort vil kunne vaere med til at bekaempe den alt for hoeje trafiktaethed, der plager de europaeiske byer, men de forslag, Kommissionen fremsaetter i direktivforslaget traekker i modsat retning.

Vil Kommissionen - eftersom stadig flere borgere, efterhaanden som produktionen af motorcykler og knallerter bliver mere og mere vanskelig i oekonomisk henseende, i hoejere grad vaelger bilen - gribe ind og aendre naevnte direktiv for saa vidt angaar de foreslaaede vaerdier for stoej og emissioner, som er alt for lave for de modeller, der i oejeblikket er i handelen, og som saaledes ville kraeve store aendringer af produktionsprocesserne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (3. juni 1996)

Som det aerede medlem har konstateret, er forslaget til direktiv om visse dele eller egenskaber ved to- og trehjulede motordrevne koeretoejer - som der endnu mangler bestemmelser om, med henblik paa typegodkendelsesproceduren - noedvendigt for dels at harmonisere de indbyrdes afvigende lovgivninger i de forskellige medlemsstater, dels at sikre en tilstraekkeligt miljoebeskyttelse, for saa vidt angaar baade luft- og stoejforurening.

Forslaget er generelt godt modtaget af medlemsstaternes eksperter og industrien, da de teknologiske muligheder for at overholde de foreslaaede forskrifter vil vaere til stede paa de fastsatte datoer, og cost-benefit-forholdet er gunstigt.

Kommissionen minder om, at stoerstedelen af de aendringsforslag, der blev fremsat af Europa-Parlamentet ved foerstebehandlingen, er blevet godkendt af baade Kommissionen og Raadet og medtaget i den faelles holdning af 23. november 1995.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1369/96 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (22. maj 1996)

Om: Athens Akropolis

Athens Akropolis anses for at vaere et af de mest karakteristiske mindesmaerker for graesk og europaeisk kultur. Samtidig er byen Athen et af de mest besoegte turistmaal. Dette antikke mindesmaerke er nu i fare for at blive oedelagt paa grund af aelde og miljoeforurening. Restaureringsarbejdet skrider meget langsomt frem paa grund af manglende oekonomiske midler. Kan Kommissionen give oplysninger om muligheden for saerlig oekonomisk hjaelp samt de procedurer, Graekenland skal foelge i forbindelse med dette vigtige spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja (26. juni 1996)

Kommissionen kan oplyse det aerede medlem om, at paa grund af den meget vigtige historiske, kulturelle og arkitektoniske rolle, som Akropolis har spillet, har Faellesskaberne siden 1983 bidraget til de graeske myndigheders konserverings- og restaureringsarbejde med 400.000 ECU om aaret i de senere aar.

Grunden til, at arbejdet skrider meget langsomt frem, er snarere, at projektet er meget kompliceret og kraever stor omhu, end at der mangler oekonomiske midler.

Ud over Kommissionens bidrag, er der oprettet et operationelt program (OP) for turisme og kultur med henblik paa restaurering af historiske mindesmaerker i forbindelse med udvikling af turisme.

Strukturfondene er villige til at tage stilling til et forslag om at restaurere Akropolis, dersom de graeske myndigheder forelaegger en saadan plan, og dersom den falder inden for rammerne af kultur-delen af det operationelle program for turisme og kultur.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1341/96 af Per Gahrton (V) til Kommissionen (3. juni 1996)

Om: Aldersgraense paa 35 aar for tolke og oversaettere

Ifoelge oplysninger i den svenske presse kan personer over 35 aar ikke ansaettes som tolke og oversaettere i Kommissionen. Er dette korrekt? Paa grundlag af hvilke forskrifter foretages i bekraeftende fald en saa flagrant forskelsbehandling af erfarne personer i deres bedste alder? Er en saadan aldersdiskriminering virkelig i overensstemmelse med EU's bestemmelser og generelle principper paa menneskerettighedsomraadet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (27. juni 1996)

Det er rigtigt, at Kommissionen har fastsat en oevre aldersgraense paa 35 aar i udvaelgelsesproeverne for ansaettelse i de laveste loenklasser. Disse udvaelgelsesproever gaelder ogsaa ved ansaettelse af tolke og oversaettere.

I enkelte tilfaelde er aldersgraensen dog blevet forhoejet til 40 aar, for eksempel i forbindelse med ansaettelse af finsk- og svensksprogede oversaettere i LA7/LA6. Ved ansaettelse af tolke og oversaettere i LA5/LA4 gaelder der ligeledes en hoejere aldersgraense (normalt 55 aar).

Bilag III, art. I (g) i Vedtaegten giver Kommissionen og de andre institutioner mulighed for at fastsaette aldersgraenser i deres udvaelgelsesproever. Kommissionen har for nylig i flere svar paa skriftlige forespoergsler forklaret sin holdning til spoergsmaalet om aldersgraenser, for eksempel i svar paa E-1051/96 til Susan Waddington ((EFT C 297 af 8.10.1996, s. 77. )), E-355/96 til Jesús Cabezón Alonso og Juan Colino Salamanca ((EFT C 137, 8.5.1996. )), E-3526/95 til Ian White ((EFT C 109, 15.4.1996. )), E-2404/95 til Marjatta Stenius-Kaukonen ((EFT C 40, 12.2.1996. )), E-1194/95 til Thomas Megahy ((EFT C 222, 28.8.1995. )), E-984/95 til Thomas Megahy ((EFT C 202, 7.8.1995. )), E-2214/94 til Graham Mather ((EFT C 75, 27.3.1995. )), E-1966/94 til Christine M. Oddy ((EFT C 55, 6.3.1995. )), E-3611/93 til Bird ((EFT C 6, 9.1.1995. )), E-3542/93 til Christine M. Oddy og E-3491/93 Alex Smith ((EFT C 296, 24.10.1994. )) og E-394/92 til Seligman ((EFT C 296, 24.10.1994. )).