DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/539

(2004/C 88 E/0551)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0815/04

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(15. marts 2004)

Om: Massetilbageholdelse af evangeliske kristne i Eritrea

Er Kommissionen klar over den forfølgelse af evangeliske kristne, som finder sted i Eritrea? Ved en aktion af de eritreiske myndigheder for nylig blev 51 evangeliske kristne arresteret, hvilket bringer det samlede skønsmæssige antal op på 347 arresterede og fængslede borgere ni forskellige steder i Eritrea på grund af deres religiøse overbevisning.

I Eritrea anerkendes kun den ortodokse, katolske, evangelisk lutherske og muslimske tro som officielle religioner, alle andre er »ulovlige«. Følgelig er alle eritreiske evangeliske kirker siden maj 2002 blevet tvunget til at lukke, og det er blevet forbudt at mødes til bøn på offentlige steder og endda i private hjem. I overensstemmelse med Den Europæiske Unions tro på, at friheden til at praktisere sin religion fredeligt uden at blive forfulgt er en universel menneskerettighed, står det klart, at den eritreiske regering udøver et groft brud på disse menneskerettigheder.

Hvilke tiltag foreslår Kommissionen for at sikre frigivelsen af alle 347 eritreiske religiøse fanger? Hvilke tiltag kan den derudover gøre for at skabe større tolerance over for forskellige religioner i Eritrea og ophævelsen af forbuddet mod alle såkaldte uofficielle religioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(22. april 2004)

Kommissionen er vidende om, at der foregår religionsforfølgelse i Eritrea. Den skal erindre om, at der i henhold til den eritreiske forfatning findes religionsfrihed i landet. Imidlertid lægger regeringen i praksis hindringer i vejen for denne ret. Kun de fire regeringsgodkendte religiøse grupper — ortodokse kristne, muslimer, katolikker og medlemmer af den evangeliske kirke i Eritrea (som er tilknyttet Den Lutheranske Verdensorganisation) — får lov til at mødes frit.

I maj 2002 udstedte informationsministeren et dekret om, at alle religiøse grupper skulle registreres; dette gjaldt imidlertid ikke for de fire godkendte grupper. Andre grupper blev advaret om, at så længe deres registreringsansøgninger ikke var blevet godkendt, kunne de ikke afholde religiøse aktiviteter eller forsamlinger. Indtil dato er der ikke blevet udstedt nogen tilladelser.

Siden da er forfølgelsen ifølge forskellige rapporter blevet forværret. Regeringen har forulempet, arresteret og tilbageholdt medlemmer af ikke-godkendte protestantiske religiøse grupper, som lokalt går under den kollektive betegnelse »Pentes«, der omfatter bevægelser udgået fra og inden for den koptiske kirke, Jehovas vidner og tilhængere af Baha'i trosretningen. Rapporterne nævner, at politiet ved enkelte lejligheder har mishandlet de tilbageholdte fysisk, og at man har krævet af visse tilbageholdte at afsværge deres tro og acceptere ikke at udøve den som en betingelse for løsladelse. Angiveligt har disse forhold omfattet hundredvis af enkeltpersoner.

Medlemmer af Jehovas vidner forekommer at være særlig forfulgt, fordi de nægter at udføre militærtjeneste. Mange af dem er blevet sat ud af deres boliger eller er blevet nægtet tilladelse til at bo i regeringsejede boliger; endvidere har man nægtet at udstede pas og udrejsevisa til dem, og en række personer er blevet nægtet identitetskort eller har fået dem inddraget. Det formodes, at omkring 11 medlemmer af Jehovas vidner fortsat var tilbageholdt uden sigtelse ved udgangen af 2003. Der er tvungen værnepligt i Eritrea for alle mænd mellem 18 og 45 år og for alle kvinder mellem 18 og 28 år, og regeringen tilbyder ikke nogen ikke-militære alternativer.

Kommissionen er enig i, at ovenstående forhold udgør en overtrædelse af de grundlæggende menneskerettigheder og følger derfor udviklingen nøje i samarbejde med medlemsstaterne. Spørgsmålet vil blive drøftet inden for rammerne af den politiske dialog, som er anført i artikel 8 i Cotonou-aftalen. Denne dialog blev genoptaget i 2003 efter en periode med afbrydelse som følge af nedkæmpelse af den politiske opposition og medierne i slutningen af 2001. I første omgang viste det sig at være vanskeligt at fremlægge disse følsomme politiske spørgsmål med henblik på en nærmere drøftelse. Inden længe begynder en ny runde drøftelser. Den Europæiske Union har modtaget forsikringer om, at det vil blive muligt at drøfte civile, politiske, religiøse, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder.