SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2630/00

af Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Legetøj i fødevarer

Det fastsættes i niende betragtning i Rådets direktiv 88/378/EØF om sikkerhedskrav til legetøj(1), at alt legetøj, der sendes på markedet, skal opfylde væsentlige krav om sikkerhed og sundhed.

Direktivet omfatter navnlig risici, som skyldes legetøjet og dertil hørende dele samt den emballage, det er pakket ind i med henblik på salg i detailleddet, og det fastsættes, at dette ikke må udgøre nogen kværknings- eller kvælningsfare.

Det fastsættes i direktivet, at der bør tages hensyn til, hvad børn, der naturligvis ikke kan forventes at udvise samme påpasselighed som voksne, kan tænkes at anvende legetøjet til. En vurdering af risikoen set i forhold til forbrugerens alder bør derfor indgå i risikovurderingen af legetøj. Dette er navnlig tilfældet for legetøj, der sælges sammen med fødevarer, hvor der for de mindste børns vedkommende er den yderligere risiko, at de forveksler legetøj med mad.

Der har været ulykkestilfælde med børn i flere stater, navnlig hvor legetøjet er indeholdt i fødevarerne, som det f.eks. er tilfældet med chokoladeæggene. I Det Forenede Kongerige har der været tre ulykker med dødelig udgang, og undersøgelser foretaget i Grækenland og Tyskland viser, at der hvert år sker en lang række ulykker uden dødelig udgang, og hvor børnene ofte ikke kommer på hospitalet.

Alle de produkter, som forårsager disse ulykker, og som er mærket med symbolet ce, er forsynet med en advarsel om, at de ikke er egnet for børn under 36 måneder. Alle de ulykker, som har fundet sted, har imidlertid involveret børn over 36 måneder.

1. Mener Kommissionen på den baggrund, at den obligatoriske advarsel om, at et legetøj ikke er egnet for børn under en bestemt aldersgrænse, er tilstrækkelig til at sikre direktivets mål med hensyn til sundhed og sikkerhed?

2. Er Kommissionen enig i, at den formodning, som ligger til grund for fastsættelsen af grænsen på 36 måneder, nemlig at det ikke er sandsynligt, at børn over 36 måneder putter genstande i munden, bør tages op til fornyet overvejelse på baggrund af de dødsulykker, der har fundet sted?

3. Deler Kommissionen den opfattelse, at legetøj, som indlægges i fødevarer, og som følgelig er af lille størrelse eller sammensat af små bestanddele, udgør en særlig risiko for børn, navnlig på grund af muligheden for forveksling af mad og legetøj, og at denne risiko muligvis ikke er fuldt dækket af direktivet? Hvilke yderligere foranstaltninger agter Kommissionen i bekræftende fald at træffe?

4. Kan Kommissionen oplyse om, hvilke foranstaltninger fabrikanterne har truffet med henblik på at ændre udformning, emballage og markedsføring for legetøj i fødevarer på baggrund af alle de ulykker, der har fundet sted?

(1) EFT L 187 af 16.7.1988, s. 1.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-2630/00, E-2631/00 og E-2632/00

(19. oktober 2000)

Kombinationen af fødevarer med andre produkter blev drøftet under forskellige synsvinkler af Kommissionen i samarbejde med de myndigheder i medlemsstaterne, der har ansvaret for forbrugernes sikkerhed, på et møde i Udvalget for Hastende Produktsikkerhedsproblemer under Rådets direktiv 92/59/EØF af

29. juni 1992, om produktsikkerhed i almindelighed(1). Kommissionen meddelte den 23. maj 2000 i en mundtlig redegørelse Parlamentets udvalg for andragender de konklusioner, hasteudvalget nåede frem til med enstemmighed den 16. maj 2000. Den skriftlige bekræftelse af den mundtlige redegørelse fra Kommissionen blev oversendt den 20. juni 2000.

Når et fødevareprodukt ledsages af et andet produkt, drejer det sig generelt om slik med legetøj, som eventuelt skal sættes sammen, og som præsenteres i en adskilt indpakning. Fødevareprodukter i en direkte blanding med andre produkter markedsføres ikke længere, efter at medlemsstaterne traf foranstaltninger herom som følge af en hastemeddelelse i 1997 i henhold til artikel 8 i direktiv 92/59/EØF.

Der findes ikke en specifik fællesskabslovgivning om de omtalte produkter. Men det pågældende legetøj (overraskelsen) dækkes af Rådets direktiv 88/378/EØF af 3. maj 1988 om sikkerhedskrav til legetøj. Man går ud fra, at fabrikantens overholdelse af de tekniske specifikationer for sikkerhed i den frivillige standard EN 71-1 for legetøj til børn under 36 måneder svarer til overholdelse af direktivets krav.

I de sidste 15 år har tre dødsulykker involveret produkter i adskilt indpakning. To af disse ulykker (1985, Nordirland Roddy Breslin og 1989, Det Forenede Kongerige Jennifer Ashton) vedrørte legetøj i et slikæg med overraskelse, mens den tredje (1991, Det Forenede Kongerige Caren Day) drejede sig om indpakningen fra et sådant æg. Andre ulykker har fundet sted i forbindelse med legetøj, der var direkte iblandet fødevareprodukter af en type, der ikke længere må markedsføres i Fællesskabet.

De tre nævnte ulykker ramte børn, der var ældre end aldersgrænsen på 36 måneder som fastsat i direktiv 88/378/EØF, hvis adgang til denne form for legetøj i direktivet anses for at være sikker. De to ulykker, som skyldtes legetøjet, skete før direktivets ikrafttræden pr. 1. januar 1990.

Kommissionen har i samråd med hasteudvalget drøftet, om tilstedeværelsen af slik i forbindelse med legetøj indebærer en specifik forøgelse af risikoen i forhold til den risiko, der er forbundet med legetøj alene (større sandsynlighed for, at barnet putter små dele i munden og eventuelt sluger dem). Hasteudvalget er på grundlag af den forhåndenværende viden nået til den konklusion, at de pågældende produkter kan indebære en risiko, som dog ikke er væsensforskellig fra den risiko, der er forbundet med mindre legetøj eller legetøj, der omfatter smådele, i almindelighed. Et samlet salg af slik og legetøj i to forskellige indpakninger kan ikke vurderes som en specifik risikofaktor, for det har ikke været muligt at fastslå en klar forbindelse mellem det samlede salg af de to produkter i hver sin indpakning og risikoen for en ulykke.

Risikoen synes at afhænge af legetøjs eller andre produkters egenskaber i sig selv, herunder størrelsen af produktet eller dets enkelte dele og i givet fald indpakningen.

Der har ikke indtil dato været udsendt meddelelser efter proceduren i artikel 8 i direktiv 92/59/EØF om behov for hurtig indgriben mod de pågældende produkter. Der findes ikke i øjeblikket andre informationer fra medlemsstaterne, som giver hasteudvalget grund til at drage den slutning, at der fra sådanne produkter skulle udgå en alvorlig og umiddelbar risiko, som kræver en indgriben på fællesskabsplan i henhold til artikel 9 ff.

Som det bekræftes af de tre ulykker, der omtales i forespørgslen, er disse produkter og småt legetøj i almindelighed dog ikke risikofrit. For at imødegå risikoen konkluderede hasteudvalget, at det er nødvendigt for det første at sørge for, at den gældende lovgivning anvendes i praksis. For det andet bør overvejelserne om en eventuel styrkelse af de gældende bestemmelser videreføres inden for rammerne af direktiv 88/378/EØF og standard EN 71-1.

Overvejelserne bør bl.a. dreje sig om den foreskrevne aldersgrænse for anvendelse af restriktioner i forbindelse med småt legetøj og legetøj, der omfatter smådele, den anvendte afprøvning af småt legetøj samt bestemmelserne om advarsel af forbrugerne.

Endelig er det hasteudvalgets opfattelse, at man bør være særlig opmærksom på enhver ny udvikling og enhver ny oplysning, der måtte give mulighed for på en mere præcis måde at vurdere den eventuelle specifikke risiko i forbindelse med samlet salg af fødevarer og andre produkter i særskilt indpakning.

I denne sammenhæng bør ethvert nyt relevant element følges op af specifikke overvejelser i et forsøg på at afgøre, om der kan etableres europæiske regler, der specifikt tager sigte på fødevarer, der ledsages af andre produkter i en separat indpakning.

Det er Kommissionens hensigt at følge disse konklusioner op hurtigst muligt i de relevante gremier.

(1) EFT L 228 af 11.8.1992.