SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0312/03

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Kommissionen

(10. februar 2003)

Om: Efterslæb i gennemførelsen af direktiver i Grækenland

Ifølge oplysningerne fra Kommissionens publikation Internal Marked Scoreboard (resultattavle for det indre marked) (nr. 11 fra november 2002) har nogle EU-lande et betydeligt efterslæb i gennemførelsen af de direktiver, der vedrører Unionens indre marked, mens der i nogle af disse medlemsstater i de senere år har kunnet konstateres en yderligere afmatning i gennemførelsesprocessen.

På side 1 i dette dokument nævnes det, at gennemførelsesefterslæbet på EU-plan er faldet fra 21,4 % i 1992 til 2,1 % i november 2002, men at tre medlemsstater (Frankrig, Portugal og Grækenland) har et efterslæb på mere end det dobbelt af det mål, der blev fastsat af Det Europæiske Råd, nemlig inden foråret 2003 at nå ned på et gennemførelsesefterslæb, der ikke oversteg 1,5 %. Af tabel 4 i samme dokument fremgår det, at Grækenland inden næste forår skal have gennemført i alt 86 direktiver, hvis det ønsker at komme af med det gennemførelsesefterslæb, det har i dag.

Hvad vil følgerne være for de lande, for hvem det ikke lykkes at nå det fastsatte mål med 1,5 % inden foråret 2003? Hvilke begrundelser har myndighederne i de lande, der har efterslæb, fremført? Har man beregnet de omkostninger, som efterslæbet i gennemførelsen af direktiverne om det indre marked vil medføre for virksomhederne i EU-landene? Forventes det, at der vil blive indledt en procedure ved Domstolen imod de lande, der har efterslæb i gennemførelsen af de ovennævnte direktiver? Hvilke lande kan komme på tale, og hvilke direktiver eller sektorer drejer det sig om?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(17. marts 2003)

Kommissionen finder det ligesom det ærede medlem betænkeligt, at nogle medlemsstater ikke gennemfører direktiverne om det indre marked inden for fristen. Det var med skuffelse, at den i november 2002 konstaterede, at kun fem medlemsstater (Danmark, Nederlandene, Sverige, Finland og Det Forenede Kongerige) havde nået det mål, Det Europæiske Råd havde fastsat, nemlig at nå ned på et gennemførelsesefterslæb på højst 1,5 %. Grækenlands, Frankrigs og Portugals efterslæb var mindst dobbelt så høje som Det Europæiske Råds mål. Medlemsstaternes resultater vil naturligvis også fremover blive kortlagt i resultattavlen for det indre marked. Den næste resultattavle offentliggøres i maj 2003.

Når en medlemsstat ikke overholder en gennemførelsesfrist, indleder Kommissionen en overtrædelsessag efter EF-traktatens artikel 226. Er det ikke muligt at løse sagen, indbringes den for EF-Domstolen. Truslen om retlige efterspil er ganske vist vigtig for at sikre, at forskrifterne overholdes, men Kommissionen forsøger også at få medlemsstaterne til at sætte skub i sagerne ved at lægge pres på dem. Kommissionens praksis med under mottoet name and shame i resultattavlen at give de lande, der har gjort de dårligste resultater, stor omtale, har båret frugt og bidraget til at forbedre medlemsstaternes resultater. Dette fremgår af, at det gennemsnitlige efterslæb i gennemførelsen er faldet fra 21,4 % for ti år siden til hen ved 2 % i dag. Derudover er Kommissionen begyndt at afholde såkaldte pakkemøder med medlemsstaterne for at undgå, at der overhovedet opstår problemer, og drøfte, hvordan man bedst sikrer, at forskrifterne bliver gennemført i national ret. Kommissionen er sikker på, at sådanne møder ikke bare fremmer en hurtigere gennemførelse, men også giver færre sager om en ukorrekt gennemførelse.

Hvorfor forskrifterne ikke bliver gennemført eller først bliver gennemført sent, er ikke altid klart, og årsagerne kan variere fra sag til sag. Ifølge de oplysninger, Kommissionen ligger inde med, skyldes de fleste forsinkelser dårlig planlægning og mangelfuld koordinering hos de nationale forvaltninger. Forvaltningerne sætter ofte den nationale gennemførelsesproces i gang for sent. Ved større forsinkelser stikker årsagerne ofte dybere, idet de kan være et symptom på alvorlige politiske vanskeligheder eller endog modvilje mod at gennemføre forskrifterne.

Hvilke omkostninger det har for erhvervslivet, at forskrifter ikke er gennemført i national ret, kan Kommissionen kun opgøre ud fra konkrete enkeltsager. At omkostningerne kan være enorme, er dog klart. Som svar på en nylig anmodning fra Europa-Parlamentet (Harbour-betænkningen af 13. februar 2003 om evalueringen af strategien for det indre marked 2002) vil Kommissionen nu se på dette spørgsmål igen. Det bør dog påpeges, at det løbende ændrer sig, hvilke foranstaltninger der udgør de enkelte medlemsstaters efterslæb, efterhånden som de direktiver, der allerede burde have været gennemført, bliver gennemført, og fristerne for nye direktiver ikke bliver overholdt. Gennemføres forskrifter ikke i national ret, skabes der desuden retsusikkerhed, og det er altid vanskeligt at opgøre, hvilken effekt retsusikkerhed har på virksomhedernes og borgernes adfærd. Begge forhold er en stor udfordring, når der skal findes en metode til at opgøre, hvilke omkostninger det har, at forskrifter ikke er gennemført i national ret.