SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3065/00

af Sergio Berlato (UEN) til Kommissionen

(2. oktober 2000)

Om: Oliepressere

Olivensektoren gennemlever en alvorlig krise. Allerede sidste år var situationen i Italien alvorlig, idet 30 % af afgrøden ikke blev høstet, og olivenolie fra tredjelande af ringere kvalitet blev solgt til meget lave priser, hvilket havde ødelæggende virkninger for hele den italienske olivensektor.

Indvirkningen af forordning (EF) nr. 2366/98(1), som pålægger olivenpressere bekostelige forpligtelser til indkøb af elektroniske vejesystemer, tilpasning af ENEL-målere, obligatorisk førelse af påfyldnings- og tømningsregistre, udstedelse af attester for hver enkelt presning og standardisering af udbyttet (hvilket er uigennemførligt, eftersom olivenudbyttet varierer i henhold til områdets karakteristika), vil forværre krisen inden for olivensektoren.

Vil Kommissionen på baggrund af ovennævnte:

1. forberede de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at oliepressere inden for rammerne af reformen af den fælles markedsordning for støtte til olivenolieproduktion kan få adgang til særlige skatte- og kreditfaciliteter?

2. bestræbe sig på at fremme retableringen af kreditgivning til landbruget på et toårigt grundlag?

3. undersøge muligheden af at indrømme en forlængelse på et år for at gøre det muligt for oliepressere at erhverve det udstyr, som er fastsat i forordning (EF) nr. 2366/98?

(1) EFT L 293 af 31.10.1998, s. 50.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. november 2000)

Kommissionen mener, at det nuværende prisniveau for olivenolie i Fællesskabet hænger sammen med produktionsoverskuddet, og at en import på under 2,5 % af denne produktion generelt ikke kan påvirke situationen på Fællesskabets marked.

I lyset af produktionsniveauet i Italien for 1999/2000 er Kommissionen overordentlig overrasket over det ærede medlems udsagn om, at 30 % af olivenafgrøden ikke blev høstet i Italien.

Skatte- og kreditpolitiske foranstaltninger hører under medlemsstaternes ansvarsområde, og den fælles landbrugspolitik kan ikke omfatte skattelettelser og kreditordninger for møllerne. Hvis en medlemsstat desuden besluttede at vedtage mere gunstige kreditfaciliteter eller skattemæssige foranstaltninger, ville disse kunne betragtes som statsstøtte, som ikke er forenelig med EF-traktaten. Hver gang en medlemsstat indfører særlige skatte- eller kreditordninger for virksomheder eller producenter, skal den underrette Kommissionen, så denne kan kontrollere, om støtten er i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 87-89 (tidl. 92-94). Kommissionen ved ganske vist, at oliepresserne i medfør af den fælles markedsordning for fedtstoffer pålægges administrative begrænsninger og skal afholde udgifter og også eventuelle sanktioner, som kontrollen måtte afføde, men samtidig drager de stor fordel af den fælles markedsordning, fordi den gør det muligt for dem at bevare, øge og forbedre produktionen og dermed øge deres indtægter.

For så vidt angår spørgsmålet om en eventuel forlængelse på et år af bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 2366/98 af 30. oktober 1998 om gennemførelsesbestemmelser for ordningen for produktionsstøtte til olivenolie i produktionsårene 1998/99(1), finder det ærede medlem svaret på sit spørgsmål i et nyligt svar fra Kommissionen på skriftlig forespørgsel fra hr. Musotto, P-3026/2000(2).

(1) EFT L 293 af 31.10.1998.

(2) EFT C 136 E af 8.5.2001, s. 161.