SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3754/98

af Marlies Mosiek-Urbahn (PPE) til Kommissionen

(11. december 1998)

Om: Tilbagebetaling af stoetten til den franske tekstilindustri

Under henvisning til skriftlig forespoergsel nr. E-2856/97(1) af 11.9.1997 af Werner Lange til Kommissionen og Van Mierts svar paa Kommissionens vegne af 4.11.1997 rejser der sig foelgende spoergsmaal:

1. Hvornaar vil efterbetalingen af de sociale sikringsbidrag ske? Hvilke betalingsmaader (renter, ratevis betaling) er der aftalt?

2. Hvorfor anvendte man bagatelgraensen (100.000 ecu) i forbindelse med denne uretmaessige stoette? Kun sociale sikringsbidrag, der overskrider dette beloeb, skal tilbagebetales. Tilskyndes andre medlemsstater dermed ikke til at misbruge bagatelgraensen som smuthul til fra tilfaelde til tilfaelde at subventionere enkelte brancher?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(26. januar 1999)

1. Den nye bestemmelse om nedsaettelse af de sociale sikringsbidrag, der omtales i svaret paa skriftlig forespoergsel E-2856/97 fra Langen, indfoertes ved lov af 13. juni 1998. Loven omhandler finansiel tilskyndelse i form af nedsaettelser af virksomhedernes sociale sikringsbidrag, hvis virksomhederne nedsaetter den ugentlige arbejdstid til 35 timer inden den 1. januar 2000.

Disse nedsaettelser er desto stoerre jo mere virksomhederne fremrykker nedsaettelsen af arbejdstiden i forhold til denne frist, og jo mere de nedsaetter arbejdstiden ud over det, loven kraever. De naermere bestemmelser om nedsaettelsen af arbejdstiden samt om jobskabelse som foelge af naevnte nedsaettelse fastsaettes gennem forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter.

Ifoelge oplysningerne fra de franske myndigheder til Kommissionen vil bestemmelsen blive udvidet til at gaelde hele det franske erhvervsliv.

For saa vidt angaar de naermere bestemmelser om tilbagesoegning af den stoette, der er ydet som led i tekstilplanen, og som Kommissionen erklaerede uforenelig med faellesmarkedet ved beslutning af 9. april 1997, er de franske myndigheder i faerd med at undersoege bestemmelserne for en hensigtsmaessig tilbagesoegning af denne stoette for ikke at skabe uoverstigelige finansielle vanskeligheder for de virksomheder, der har modtaget den. Myndighederne har saaledes foreslaaet Kommissionen at fordele den paagaeldende tilbagesoegning over et bestemt tidsrum. Kommissionen har over for dem angivet, paa hvilke betingelser den vil kunne godtage en kortere tidsmaessig spredning af tilbagesoegningen. Det indebaerer bl.a. betaling af renter fra det tidspunkt, stoetten blev bevilget, indtil tidspunktet for dens effektive tilbagesoegning.

2. I meddelelsen om "de minimis"-stoetten(2) har Kommissionen angivet, at den saakaldte "de minimis"-regel opstiller en overgraense, under hvilken EF-traktatens artikel 92, stk. 1, ikke finder anvendelse, som foelge af at stoettens virkning for samhandelen mellem medlemsstaterne vil vaere ganske ubetydelig.

Kommissionen mener ikke, at denne regel tilskynder medlemsstaterne til i smaa bidder at stoette visse erhvervsgrene, for saa vidt som den offentlige stoette, der skal tages i betragtning ved fastsaettelsen af overgraensen paa 100 000 EUR, er al stoette, der ydes af enhver offentlig myndighed, det vaere sig national, regional eller lokal, i et tidsrum af tre aar. En eventuel samfinansiering fra EF skal ligeledes tages i betragtning ved anvendelse af "de minimis"-reglen.

(1) EFT C 117 af 16.4.1998, s. 82.

(2) EFT C 68 af 6.3.1996.