SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1247/96 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (23. maj 1996)

Om: Industripolitik

Med hensyn til moderniseringen af de offentlige myndigheders rolle er det prisvaerdigt, at Kommissionen har taget initiativ til i de retlige bestemmelser og i praksis at definere, hvilke opgaver der paahviler de offentlige myndigheder. Dette omfatter ogsaa en formaalsbestemt udvikling af samtlige de midler, staten raader over til loesning af sine mange organisatoriske opgaver.

Soeger man imidlertid konkrete forslag i Kommissionens dokumenter om konkurrencepolitikken, skuffes man, og det er isaer tydeligt, at Kommissionen kun behandler den generelle oekonomiske ramme sporadisk, selv om det med henblik paa industriens konkurrenceevne flere gange er blevet tydeliggjort, hvor stor betydning en stabil og forudsigelig makrooekonomisk ramme har. Hvorfor har Kommissionen kun behandlet den generelle oekonomiske ramme sporadisk?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann paa skriftlige forespoergsler E-1244/96, E-1245/96, E-1246/96, E-1247/96 og E-1248/96 (4. juli 1996)

De foranstaltninger, der omtales i meddelelsen »En politik til forbedring af industriens konkurrenceevne i Den Europaeiske Union« ((KOM(94) 319. )) og i handlingsprogrammet for ivaerksaettelse af de initiativer, der var anfoert i denne meddelelse ((KOM(95) 87. )), er baseret paa industripolitikkens 4 prioritetsomraader: fremme af immaterielle investeringer, udvikling af det industrielle samarbejde, styrkelse af konkurrencen og modernisering af de offentlige myndigheders engagement i erhvervslivet.

Af EF-traktatens bestemmelser og isaer traktatens artikel 130 fremgaar det, hvordan ansvarsfordelingen mellem EF og medlemsstaterne er, naar det gaelder at skabe sammenhaeng i alle de foranstaltninger, der kan oeve positiv indflydelse paa industriens effektivitet.

Det understreges i ovennaevnte meddelelse, at det er noedvendigt i hoejere grad at integrere EF-erhversuddannelsesforanstaltningerne i de oevrige politikker og ligeledes omtales fordelene ved faellesskabsprogrammet Leonardo og PME-initiativet.

Styrkelsen af konkurrenceevnen, som er et af de prioriterede omraader i EF's industripolitik, skal ske baade indadtil og udadtil. Indadtil gaelder konkurrencepolitikken hele det indre marked, hvor kontrollen med statsstoetten, der ganske vist er vigtig, ikke udgoer det eneste vaerktoej. Udadtil er hovedformaalet med konkurrencepolitikken at forbedre markedernes situation, navnlig den europaeiske industris adgang til verdensmarkederne. Meddelelsen og handlingsprogrammet indeholder en raekke initiativer, der skal saettes i vaerk for at naa dette.

Kommissionen deler fuldt ud det aerede medlems opfattelse af, at en styrkelse af samarbejdet med tredjelandenes skal prioriteres, ogsaa naar der ikke foreligger multilaterale konkurrenceregler. Paa baggrund af erfaringer har Kommissionen kunnet konstatere, at et saadant samarbejde ofte foerer til, at konkurrencemyndigheders foranstaltninger konvergerer, hvor konkurrencereglerne ikke er ens. En styrkelse af forbindelserne (isaer de bilaterale) med trejdelandenes konkurrencemyndigheder skal ske sideloebende med et multilateralt arbejde, der skal sikre, at de vigtigste handelspartnere i verden hver raader over et saet konkurrenceregler og vaerktoejer, der garanterer anvendelsen af disse, og at disse lande paa denne baggrund foerer politikker med henblik paa at imoedegaa restriktioner, der hindrer adgang til markederne.

Det understreges ligeledes i meddelelsen, at et stabilt og forudsigeligt makro-oekonomisk miljoe er en vaesentlig betingelse for at styrke industriens konkurrenceevne. Kommissionen udarbejder hvert aar retningslinjer til forbedring af den makro-oekonomiske ramme.

I Kommissionens aarlige program fastsaettes, at man i 1996 vil behandle et revideret handlingsprogram til ivaerksaettelse af industripolitikken, som omfatter nye foranstaltninger til forbedring af den europaeiske industris konkurrenceevne.