ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2196/01

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(17. juli 2001)

Om: BSE

Den 5. juli i år blev der i Aosta-dalen konstateret et BSE-tilfælde på en 14-årig ko af den brogede kvægrace schweizisk kastanjebrun, som stammede fra Schweiz; det er ikke første gang, at der i Europa konstateres tilfælde af denne infektion på kvæg stammende fra Schweiz.

Kommissionen bedes følgelig oplyse, hvilke aftaler, der er indgået mellem Den Europæiske Union og Schweiz til sikring af, at alle foranstaltninger til kontrol og forebyggelse i forbindelse med kvæg i Schweiz opfylder de sikkerhedsstandarder, som gælder i Den Europæiske Union, og hvilke garantier de schweiziske myndigheder har givet herfor.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(2. oktober 2001)

Sektoraftalerne mellem Schweiz og Fællesskabet, der blev indgået den 21. juni 1999, omfatter en aftale om handel med landbrugsprodukter. Bilag 11 til denne aftale handler om anvendelse af sundheds- og zootekniske foranstaltninger i forbindelse med handel med levende dyr og animalske produkter. Tillæggene til

bilag 11 indeholder ikke for nærværende nogen særlige regler vedrørende bovin spongiform encephalopati (BSE). Det er blevet bestemt, at de skal integreres, ved beslutning truffet af Det Blandede Veterinærudvalg, der er blevet nedsat i henhold til artikel 19. Denne integration vil finde sted, så snart aftalerne er trådt i kraft.

De schweiziske myndigheder har imidlertid for at bekæmpe BSE siden 1990 haft et helt arsenal af meget vigtige foranstaltninger. Det blev i foråret 1999 kompletteret ved indførelsen af et aktivt BSE-overvågningssystem baseret på brugen af hurtige BSE-test. Dette system er i øvrigt atter blevet taget op på fællesskabsplan for at forbedre de overvågningssystemer, der allerede eksisterer i Fællesskabet. Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontor aflægger regelmæssige inspektionsbesøg i Schweiz for at gennemgå det system, der er etableret af de schweiziske myndigheder, og evaluere dets effektivitet.

Hvad angår import fra Schweiz, er denne ligesom import fra ethvert andet tredjeland styret af Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 af 22. maj 2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier(1). Denne forordning fastslår bl.a., at produkter af animalsk oprindelse i forbindelse med import skal være ledsaget af et sundhedscertifikat, der attesterer, at de ikke indeholder særligt risikomateriale eller kød, der er blevet adskilt fra drøvtyggeres knogler på mekanisk vis. På samme måde kræves det, at der ved import af levende kvæg forelægges et sundhedscertifikat, der attesterer, at anvendelsen af proteiner fra pattedyr i drøvtyggeres foder er genstand for et effektivt implementeret forbud, og at kvæget er identificeret ved hjælp af et permanent identifikationssystem og ikke er efterkommere efter hundyr, der er mistænkt for at været smittet med BSE.

(1) EFT L 147 af 31.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2046/01

af Caroline Jackson (PPE-DE) til Kommissionen

(13. juli 2001)

Om: Gennemførelse af EU's programmer for faglig bistand (Phare og Tacis) i Ukraine

Kan Kommissionen oplyse, hvad den har gjort for at rette sig efter de henstillinger, der blev fremsat i den i juli 1998 offentliggjorte rapport om Ukraine og evaluering af EF-landeprogrammet, og for at lære af eventuelle fejltagelser begået i forbindelse med Tacis- og Phare-interventionen i Ukraine?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(18. september 2001)

I 1998-evalueringen af programmet for Ukraine blev det konkluderet, at de faglige bistandsprojekter under Tacis ikke altid havde medført en reel forbedring i de ukrainske politikker, primært fordi der ikke var enighed om den retning, reformerne skulle følge. Virkningerne har været størst inden for uddannelse og opbygning af institutioner, hvor de enkelte projektpartnere har opnået et betydeligt udbytte; til gengæld har resultaterne af udviklingen af den private sektor været mere blandede, især hvad angår omstrukturering af virksomheder. I evalueringerne blev det anbefalet, at bistanden blev fokuseret på færre prioriterede områder og at programmet blev baseret på en politisk dialog med de ukrainske myndigheder.

Kommissionen har siden evalueringen arbejdet på at forbedre fokuseringen af Tacis-støtten til Ukraine ved i stadig højere grad at styrke dialogen med de ukrainske myndigheder inden for rammerne af vores partnerskabs- og samarbejdsaftale. Målet om at opnå en bedre fokusering af Tacis er også centralt i den

nye rådsforordning, der blev vedtaget i 2000, og i det vejledende program for 2000-2003, hvor der er indkredset tre prioriterede indsatsområder: Institutionel, retlig og administrativ reform, udvikling af den private sektor og afhjælpning af de sociale konsekvenser af overgangen. På grundlag af denne nye flerårige landestrategi kan Kommissionen koncentrere EF-bistanden om en række nøgleområder af gensidig interesse, hvor der er klar vilje til at gennemføre reformer, f.eks. for perioden 2002-2003 opgradering af grænseforvaltningen på baggrund af EU's udvidelse, de retlige og administrative erhvervsrammer og reformen af retsvæsenet. Sideløbende hermed er koordinationen med andre EF-finansierede programmer og samarbejdet med andre donorer blevet styrket både med hensyn til programmering og gennemførelse. Dette berører især vores samarbejde med de internationale finansielle institutioner og programmer til fremme af investeringerne i små og mellemstore virksomheder (SMV) og kommunale forsyningsværker.

Ukraine er ikke berettiget til bistand under Phare-programmet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1873/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(27. juni 2001)

Om: Præmier for markafgrøder (Finland)

På området dyrepræmier agter Kommissionen i fremtiden at indføre en maksimumgrænse for støtte til dyr pr. bedrift og aldersklasse. Ville det ikke være hensigtsmæssigt også at indføre en sådan maksimumgrænse, f.eks. 50 ha, for støtte til markafgrøder, således at landbrugsbedrifterne kun kan modtage støtte inden for denne størrelsesorden?

Kan Kommissionen oplyse:

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Finland omfatter over 50 ha,

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Finland omfatter mindre 50 ha,

- hvilke besparelser en sådan foranstaltning ville medføre for området markafgrøder med hensyn til budgettet målt i absolutte tal og i procenter?

Samlet supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischlerpå skriftlige forespørgsler E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01,E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01,E-1882/01, E-1883/01 og E-1884/01

(18. september 2001)

Til at bestemme, hvor mange landbrugsbedrifter der har korn-, oliefrø- og proteinafgrødearealer (kop-arealer) på under eller over 50 ha, benyttes databasen for Informationsnettet for Landøkonomisk Bogføring (INLB). Selv om denne database vægtes med resultaterne af strukturundersøgelsen af landbrugsbedrifter (Eurostat), er der bred enighed om, at de store bedrifter er overrepræsenteret. Nedennævnte tal kan derfor betragtes som maksimumstal. Tallene er for 1997, som er det sidste år, for hvilket der foreligger tal for alle medlemsstater i INLB's database.

Kolonne A og C i nedenstående tal angiver pr. medlemsstat den procentdel bedrifter, der har kop-arealer på henholdsvis under og over 50 ha.

Tabellens kolonne B og D angiver pr. medlemsstat procentdelen af kop-arealer på bedrifter med kop-arealer på henholdsvis under og over 50 ha.

Alt andet lige angiver kolonne F pr. medlemsstat den procentdel af kop-arealerne, der ville blive udelukket, hvis der blev anvendt en grænse på 50 ha.

Alt andet lige angiver kolonne I pr. medlemsstat besparelserne i mio. EUR, hvis der blev anvendt en grænse på 50 ha kop-arealer. De udbytter, der anvendes, er de af medlemsstaterne meddelte referenceudbytter. De samlede besparelser for EF ville være på 4 mia. EUR.

>TABELPOSITION>
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2139/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(20. juli 2001)

Om: Massakrer på civile i Tjetjenien

To år efter de russiske troppers invasion af Tjetjenien, hvormed et helt folks og dets lovligt valgte regerings ønsker blev negligeret, fortsætter 80 000 russiske soldater med at begå massakrer på civile tjetjenere, og 200 000 tjetjenske flygtninge opholder sig fortsat i naborepublikken Ingusjetien, hvor de må udholde alskens lidelser.

Agter Rådet i betragtning af Ruslands åbenlyst grusomme og kolonialistiske optræden at følge det danske Folketings eksempel og indgive en klage over Rusland til Europarådets menneskerettighedsdomstol?

Svar

(29. november 2001)

Rådet har lige siden konfliktens start fulgt situationen i Tjetjenien med den største opmærksomhed. Det har åbent og på det skarpeste fordømt de krænkelser af menneskerettighederne, der er begået i regionen. Rådet har gentagne gange anmodet om, at der kastes fuldt lys over disse hændelser. EU har for nylig rettet en henvendelse til de russiske myndigheder på grund af de russiske troppers alvorlige overgreb mod civilbefolkningen i begyndelsen af juli.

Derudover har Rådet kraftigt slået til lyd for, at situationen i Tjetjenien drøftes på alle relevante møder på alle niveauer mellem EU og Rusland. Topmødet mellem EU og Rusland den 3. oktober i Bruxelles bliver den næste lejlighed til på højeste niveau at bekræfte EU's bekymringer med hensyn til Tjetjenien og tilskynde Rusland til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en hurtig og effektiv efterforskning af krænkelserne af menneskerettighederne.

EU har desuden givet sin støtte til de internationale organisationers indsats i forbindelse med konflikten i Tjetjenien. På 57. møde i FN's Menneskerettighedskommission vedtog EU en resolution, og den har støttet en tilbagevenden af OSCE's assistancegruppe og udsendelse af tre eksperter fra Europarådet til Tjetjenien i Vladimir Kalamanovs gruppe. Af juridiske grunde kan Rådet som sådant ikke indgive klage over Rusland til Europarådets menneskerettighedsdomstol, idet det udelukkende er Unionens medlemsstater, der har beføjelser i så henseende.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1807/01

af Christos Zacharakis (PPE-DE) til Rådet

(21. juni 2001)

Om: Tyrkiets ødelæggelse af den assyriske og syriske kulturarv og forbud mod adgang til assyriske og syriske landsbyer

Med en lovændring, som er fremsat af det tyrkiske indenrigsministerium, vil Tyrkiet i direkte modstrid med de grundlæggende menneskerettigheder forbyde europæere af assyrisk og syrisk afstamning at besøge deres oprindelsessteder og deres familier i det sydlige Tyrkiet. Samtidig fortsættes den systematiske ødelæggelse af den assyriske og syriske kulturarv, idet man nedriver klostre og kirker og omdanner dem til moskeer og stalde.

Tyrkiet tilsidesætter således endnu en gang sine internationale forpligtelser og griber til foranstaltninger i lighed med dem, der er iværksat over for kurderne, græsk-cyprioterne osv. Tyrkiets ovennævnte adfærd har givet anledning til internationale reaktioner, bl.a. fra det svenske parlament. Kan Rådet derfor give følgende oplysninger:

1. Hvilke foranstaltninger har det til hensigt at iværksætte med henblik på at beskytte den umistelige ret, som europæiske borgere af assyrisk og syrisk afstamning har til at besøge deres fødested og deres familier?

2. Hvilke følger mener Rådet, at Tyrkiets ovennævnte seneste overtrædelse af menneskerettighederne vil have for dets mulighed for eventuelt medlemskab af Den Europæiske Union?

Svar

(27. november 2001)

Rådet har i tiltrædelsespartnerskabet for Tyrkiet fastsat prioriteter for især religionsfrihed og kulturel mangfoldighed, jf. nedenstående:

Garanti for at alle, uden forskelsbehandling og uanset sprog, race, hudfarve, køn, politiske synspunkter, filosofiske anskuelser og religion, kan udøve samtlige menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder uden indskrænkninger; yderligere forbedring af vilkårene for udøvelse af tanke-, samvittigheds- og religionsfrihed.

Sikring af kulturel mangfoldighed og de kulturelle rettigheder for alle borgere uanset oprindelse; alle retsforskrifter, der hindrer udøvelsen af disse rettigheder, herunder også på uddannelsesområdet, skal afskaffes.

Rådet noterer sig, at flere EU-medlemsstater over for de tyrkiske myndigheder har peget på, at folk i Europa af assyrisk og syrisk oprindelse har vanskeligheder med at besøge deres fødested og familier i Tyrkiet. Det tyrkiske udenrigsministerium har sagt, at de kompetente lokale myndigheder i Tyrkiet er blevet instrueret om at ophæve restriktionerne for sådanne besøg. Den tyrkiske premierminister, Bülent Ecevit, har fremsat en pressemeddelelse med samme indhold. Rådet ser frem til hurtig gennemførelse af de således bebudede foranstaltninger og vil fortsat nøje overvåge situationen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1887/01

af Ilka Schröder (GUE/NGL) til Rådet

(21. juni 2001)

Om: Enfopol 29-planer om opbevaring af kommunikationsdata

En artikel, der for nylig blev offentliggjort af den London-baserede ikke-statslige organisation Statewatch (http://www.statewatch.org/news/2001/may/03Benfopol.htm), såvel som en artikel i Guardian (18. maj 2001) omhandler de øgede krav til udbydere af tjenester og netværk inden for telekommunikation om at dække mobiltelefoner, satellittelefoner og Internettet. Øjensynlig vil de planer, der omtales som Enfopol 29, også indebære, at de mod forevisning af et aflytningspålæg skal forsyne politimyndighederne med detaljerede personlige oplysninger vedrørende brugernes e-mail-konti, passwords, adresser og kreditkort. I henhold til Guardian forsøger Den Europæiske Unions myndigheder at slække på de strenge databeskyttelsesbestemmelser for at give politiet og de retshåndhævende myndigheder adgang til private telefonsamtaler og e-mails.

Eftersom et sådant krav vil være i fuldstændig modstrid med bestemmelserne i direktiv 95/46/EF(1) og 97/66/EF(2) såvel som artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og artikel 8 i det europæiske charter om grundlæggende rettigheder bedes Rådet oplyse følgende:

1. Er det sandt, at Politisamarbejdsgruppen arbejder med planer vedrørende aflytning og indsamling af data, som, hvis de blev gennemført, ville være i modstrid med gældende EU-lovgivning?

2. Hvordan forholder medlemsstaterne sig til en slækkelse af lovgivningen for at tilvejebringe en lovgivningsmæssig ramme for øget aflytning og opbevaring af sådanne data?

3. Et dokument, som Statewatch har afsløret, kræver, at alle telefonsamtaler, alle samtaler over mobiltelefoner, alle fax-meddelelser, alle e-mails, alle websteder, alle internetanvendelser, uanset afsender og modtager, skal optages, arkiveres og være tilgængelige for politimyndighederne. Hvordan forholder Rådet sig til dette krav?

(1) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

(2) EFT L 24 af 30.1.1998, s. 1.

Svar

(29. november 2001)

1. Rådet vedtog i januar 1995 en resolution om lovlig aflytning af telekommunikation(1).

2. Rådets forberedende instanser har drøftet et udkast til Rådets resolution om de retshåndhævende myndigheders operationelle behov med hensyn til offentlige telekommunikationsnet og -tjenester, men som ikke er vedtaget af Rådet.

(1) EFT C 329 af 4.11.1996, s.1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2258/01

af Mikko Pesälä (ELDR) og Samuli Pohjamo (ELDR) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Korrekte oplysninger om antallet af rovdyr og årsagerne til omkomne rensdyrkalve

Vi har modtaget adskillige meddelelser fra rensdyrområdet i Lapland i Finland, om at der i dette område er for mange rovdyr af hensyn til rensdyrerhvervet. Situationen er blevet påvirket af, at elgbestanden på den russiske side af grænsen er mindsket, hvilket tilskynder rovdyrene til at bevæge sig til Finland for at jage elge. Tilsvarende meddelelser er kommet fra Kainuu-området.

Finland er et ekstraordinært land i EU med hensyn til udbredelsen af rovdyrbestanden og også med hensyn til, at landet har en fælles grænse med Rusland. Der er derfor behov for en grundig undersøgelse af antallet af rovdyr, f. eks. ved at anvende undersøgelser, hvor man ved hjælp af helikoptere og radiosendere kan klarlægge, hvorfor kalvene er omkommet. Sådanne typer af undersøgelser er imidlertid dyre.

Et betydeligt antal rensdyrkalve omkommer af uforklarlige årsager, og derfor bør spørgsmålet om de omkomne rensdyrkalve undersøges også af hensyn til rensdyrerhvervets retssikkerhed.

Sagen aktualiseres som følge af Kommissionens bemærkninger om beskyttelse af ulve, bjørne og losser i Finland. Kommissionen har skriftligt anmodet om, at Finland i sin lovgivning indarbejder en bestemmelse svarende til naturdirektivets målsætning.

Vi anmoder om oplysninger. Hvad agter Kommissionen at gøre for, at der findes tidstro oplysninger om det faktiske antal af rovdyr, og for at de faktiske skader, som rensdyrerhvervet er blevet udsat for, kan klarlægges?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(12. oktober 2001)

Kommissionen vil i denne sammenhæng gerne påpege, at de arter (ulv, bjørn og los), det ærede medlem omtaler, er beskyttet i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1).

Derfor er det Kommissionens opgave i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 211 (tidl. artikel 155) at sikre, at Finlands beskyttelse af disse arter fuldt ud er i overensstemmelse med kravene i det pågældende direktiv(2), herunder især, at disse arters bevarelsesmæssige status fremdeles er gunstig. I henhold til direktivets artikel 11 har Finland selv overvåget beskyttelsen af de pågældende arter.

Kommissionen har modtaget informationer herom fra Finland og er for øjeblikket i gang med nærmere at undersøge disse. I forbindelse hermed støtter Kommissionen sig til alle pålidelige og ajourførte oplysninger om individantallet i populationerne og til andre relevante karakteristika for de ovennævnte arters vedkommende i Finland.

Kompensation for skader, der er forårsaget af disse arter, er ikke omfattet af direktivets bestemmelser, men falder ind under den nationale lovgivning.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992. Se også Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-1295/01 fra hr. Virrankoski, EFT C 350 E af 11.12.2001, s. 113.

(2) Særlig artikel 11, 12, 14, 15 og 16.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0226/01

af Olivier Dupuis (TDI) til Rådet

(1. februar 2001)

Om: Retsgrundlag for stabiliserings- og associeringsaftalerne

På trods af de tilsagn, Den Europæiske Union har givet, og de erklæringer den gentagne gange har fremsat med hensyn til Balkanstaterne disse tilsagn blev for nylig gentaget på topmødet i Zagreb risikerer proceduren for fastlæggelse af stabiliserings- og associeringsaftalen EU-Makedonien der skal danne grundlag for alle fremtidige aftaler at blive lammet, hvis det skulle vise sig, at Rådssekretariatet agter at forelægge et specifikt retsgrundlag for stabiliserings- og associeringsaftalerne på grundlag af artiklerne om RIA og FUSP i traktaten om Den Europæiske Union. En sådan holdning vil, hvis dette bekræftes, få alvorlige konsekvenser. Den vil navnlig betyde en udsættelse på ubestemt tid af indgåelse af aftalen, med de konsekvenser dette kan tænkes at få for Makedonien. I den offentlige mening i Makedonien og i de andre lande, der senere vil underskrive en sådan aftale, vil denne holdning desuden kun kunne tolkes som et nyt udtryk for Unionens manglende reelle interesse for regionen. Endelig vil den markere en ny fase i de skridt, der i øjeblikket tages, med henblik på at begrænse Kommissionens beføjelser.

Er Rådet klar over de alvorlige konsekvenser af etableringen af et specifikt retsgrundlag for stabiliserings- og associeringsaftalerne og omfanget af disse? Er Rådet desuden klar over, at formaliseringen af et sådant forslag risikerer at starte en interinstitutionel konflikt, der vil kunne bringes for EF-Domstolen i Luxembourg?

Svar

(20. november 2001)

Stabiliserings- og associeringsaftalen med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien blev undertegnet på samlingen i Rådet (almindelige anliggender) den 9. april. Retsgrundlaget for afgørelsen om undertegnelse svarede til det, Kommissionen havde foreslået, dvs. EF-traktaten, særlig artikel 310 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit.

Hvad angår Kommissionens forslag til Rådets og Kommissionens afgørelse om indgåelse af stabiliserings- og associeringsaftalen er det retsgrundlag, Kommissionen har foreslået, EF-traktaten, særlig artikel 310 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, og artikel 300, stk. 3, andet afsnit, samt traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 95, og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 101, stk. 2. Rådet er nået frem til en fælles indstilling på basis af dette retsgrundlag som foreslået af Kommissionen, og det var ligeledes på basis heraf, at Rådet anmodede om Europa-Parlamentets samstemmende udtalelse. Denne blev afgivet den 2. maj 2001.

Medlemsstaterne har påbegyndt ratificeringen af stabiliserings- og associeringsaftalen på nationalt plan. Så snart ratifikationsprocedurerne er afsluttet, kan Rådets og Kommissionens afgørelse om indgåelse af aftalen træffes. I mellemtiden vil en interimsaftale dække de handelsmæssige afsnit af stabiliserings- og associeringsaftalen. Interimsaftalen træder i kraft den 1. juni 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2244/01

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. juli 2001)

Om: Anlæg af hovedvej A73 syd

Det omstridte anlæg af hovedvej A73's østlige forløb skal være blevet forsinket på grund af beskyttelsesforanstaltninger, som skyldes tilstedeværelsen af beskyttede

dyre- og plantearter. Der optræder i de nederlandske medier beretninger om, at det overvejes at give dispensation med henblik på at fremskynde anlægget af vejen på en enklere og billigere måde. Disse planer vil kunne udgøre en direkte trussel mod eksistensen i området af bl.a. blåhals, isfugl, hvepsevåge, springfrø og skeblad.

Er det korrekt, at Nederlandene samtidig er ved at undersøge, om det er muligt i henhold til lovgivningen om naturbeskyttelse at tillade ødelæggelse af levesteder for arter på den røde liste langs den østlige strækning ved hjælp af en dispensation?

I hvilket omfang er anlægget af denne motortrafikvej i strid med EF-direktivet om levesteder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. oktober 2001)

Kommissionen er netop i gang med at undersøge de forhold, det ærede medlem har bragt på bane, som følge af en klage, som sætter spørgsmålstegn ved, om A73-motorvejsprojektet på østbredden af Maas-floden mellem byerne Roermond og Venlo er foreneligt med det såkaldte habitatdirektiv, nemlig Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1).

Klagen vedrører spørgsmålet om, i hvilket omfang de arter, der er opført i bilag II og IV til habitatdirektivet, Rådets direktiv 92/43/EØF, og bilag I til fugledirektivet, Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(2), vil blive berørt af den foreslåede A73-motorvejs linjeforing på den østlige bred.

Den 9. juli 2001 aflagde en delegation af embedsmænd fra en række nederlandske institutioner og offentlige forvaltninger, som har berøring med A73-projektet, besøg i Generaldirektoratet for Miljø med henblik på at orientere Kommissionens tjenestegrene om status for projektets indvirkning på de berørte naturinteresser og om de foreslåede afbødnings- og kompensationsforanstaltninger. Ved disse samtaler erfarede Kommissionen, at beslutningen om linjeføringen blev truffet efter en debat i det nederlandske parlament i 1995, og at en række velkendte miljørådgivningsfirmaer siden har gennemført en række undersøgelser af følgevirkningerne af A73-projektet på områdets naturinteresser.

Kommissionen følger klagesagen op med en anmodning til den nederlandske regering om at afgive et formelt svar på en række spørgsmål vedrørende A73-projektets forventede følger for den bevarelsesmæssige status med hensyn til de arter og naturtyper, der er opført i de to førnævnte fællesskabsdirektiver om naturbeskyttelse, og give nærmere enkeltheder om planlagte kompensationsforanstaltninger.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) EFT L 103 af 25.4.1979.