ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2984/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(23. oktober 2002)

Om: Foranstaltninger til begrænsning af ulykker i fiskeriet

Europa-Parlamentet vedtog den 5. april 2001 en beslutning om sikkerhed og ulykkesårsager i forbindelse med fiskeri(1), hvori det i punkt 3 opfordrede til, at man skulle arbejde for, at fiskerne i højere grad dækkes af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF, med henblik på at forbedre beskyttelsen af dem.

Har Kommissionen truffet nogen foranstaltninger i denne forbindelse?

(1) EFT C 21 E af 24.1.2002, s. 359.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. december 2002)

Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(1) finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter, med undtagelse af vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse (sektorer, som dette direktiv ikke finder anvendelse på).

De sektorer, som direktiv 93/104/EF ikke finder anvendelse på, dækkes fremover af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF af 22. juni 2000(2), der træder i kraft den 1. august 2003 (1. august 2004 for læger under uddannelse).

For så vidt angår arbejdstagere på havgående fiskerfartøjer, foreskriver direktiv 2000/34/EF bl.a., at det maksimale antal arbejdstimer eller det minimale antal hviletimer skal fastsættes ved lov eller administrative bestemmelser eller i kollektive aftaler eller i aftaler mellem arbejdsmarkedets parter inden for de grænser, der er fastsat i direktivet: antallet af arbejdstimer må ikke overstige 14 timer i en given 24-timers periode og 72 timer i en given 7-dages periode, eller det minimale antal hviletimer må ikke være under 10 timer i en given 24-timers periode og 77 timer i en given 7-dages periode.

Det fremgår af artikel 3 i direktivet, at Kommissionen senest den 1. august 2009 efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan skal undersøge, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, og navnlig efterprøve, hvorvidt disse bestemmelser fortsat er hensigtsmæssige, særlig hvad angår sundhed og sikkerhed, med henblik på at foreslå passende ændringer, hvis det er nødvendigt.

(1) EFT L 307 af 13.12.1993.

(2) EFT L 195 af 1.8.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2690/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(26. september 2002)

Om: En europæisk ordning for certifikater for endeligt bestemmelsessted

I den endelige rapport fra underudvalget om våbenhandel (doc. 614/4 95/96 af 28. april 1999) i det belgiske parlaments udenrigsudvalg hedder det i punkt 1.2.2.: Der er dog behov for en omfattende kontrol med disse handelsstrømme. På denne baggrund skal der navnlig henvises til behovet for en fælles, rigoristisk europæisk ordning for udstedelse og verificering af certifikater for endeligt bestemmelsessted.

Kan Rådet oplyse, om det har kendskab til denne anmodning, og om det kan tilslutte sig analysen fra de belgiske parlamentsmedlemmer?

1. Hvilke skridt har Rådet i bekræftende fald taget for at indføre en sådan ordning, og hvornår forventer det, at ordningen vil være funktionsdygtig?

2. Hvad er i benægtende fald grunden? Påtænker Rådet i påkommende tilfælde på ny at lade medlemmerne tage stilling hertil? Hvornår vil dette i bekræftende fald ske?

Svar

(18. februar 2003)

Rådet opfordrer det ærede medlem til at henholde sig til svaret på dennes tidligere forespørgsel E-2689/02. Endvidere understreger Rådet, at der i den tredje årsberetning i henhold til punkt 8 i de operative bestemmelser i adfærdskodeksen for våbeneksport i Den Europæiske Union, der blev offentliggjort i slutningen af 2001, er udstukket en række retningslinjer for de spørgsmål, hvor der i den nærmeste fremtid skal indledes overvejelser eller træffes afgørelser. Retningslinjerne vil give både medlemsstaterne og deres partnere i og uden for EU mulighed for at kontrollere og måle de fremskridt, der gøres med hensyn til gennemførelsen af kodeksen.

I den forbindelse har medlemsstaterne forpligtet sig til at fortsætte arbejdet med at standardisere de oplysninger der skal anføres i attesterne for det endelige bestemmelsessted.

I løbet af første halvår 2002 er medlemsstaterne nået til enighed om en fælles kerne af elementer, der skal anføres i en attest for endeligt bestemmelsessted, hvis en medlemsstat kræver en sådan, i forbindelse med eksport af varer, der er omfattet af den fælles liste over militært udstyr. De har også fastlagt et supplerende sæt elementer, der ligeledes kan kræves, i overensstemmelse med national lovgivning. Alle disse data er indeholdt i det kompendium over praksis, som medlemsstaterne har aftalt inden for rammerne af adfærdskodeksen, der vil blive knyttet til fjerde årsberetning, der efter planen skal være udarbejdet og offentliggjort inden slutningen af 2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2289/02

af Geoffrey Van Orden (PPE-DE) til Kommissionen

(25. juli 2002)

Om: Valg til Europa-Parlamentet i 2004

Vil den reducerede tildeling af pladser i Europa-Parlamentet (som vedtaget i Nice) blive indført i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet i 2004? Vil Det Forenede Kongeriges andel derfor blive reduceret fra 87 pladser til 72 pladser i juni 2004?

Hvis tildelingen af pladser til Det Forenede Kongerige nedskæres, hvordan bliver så det regionale grundlag for omfordelingen af pladserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(9. oktober 2002)

I henhold til Nice-traktaten vil det højeste antal parlamentsmedlemmer fremover være 732. I henhold til artikel 2 i protokollen om udvidelsen af Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til Nice-traktaten, er antallet af repræsentanter, der vælges i Det Forenede Kongerige, fra 2004 fastsat til 72. Hvis det samlede antal repræsentanter er på under 732, korrigeres antallet af repræsentanter, der skal vælges i hver enkelt medlemsstat for valgperioden 2004-2009, dog forholdsmæssigt, således at det samlede antal kommer så tæt på 732 som muligt. Det præcise antal repræsentanter, der skal vælges i 2004 i hver medlemsstat i henhold til førnævnte bestemmelser, fastsættes af Rådet.

På nuværende tidspunkt er fordelingen af Europa-Parlamentets sæder på hver medlemsstat omfattet af nationale bestemmelser. Kommissionen gør opmærksom på, at Europa-Parlamentet den 12. juni 2002 afgav samstemmende udtalelse om udkastet til Rådets afgørelse om ændring af akt om almindelige direkte valg af repræsentanterne i Europa-Parlamentet (A5/0212/02), hvori det bl.a. fastsættes, at repræsentanterne skal vælges efter forholdstalsmetoden, men medlemsstaterne kan på grundlag af deres særlige nationale forhold oprette valgkredse [] eller foretage andre valgmæssige underopdelinger, uden at dette generelt berører valgmetodens forholdstalskarakter. Det er således op til den enkelte medlemsstat under hensyntagen til disse bestemmelser at beslutte, om der skal oprettes regionale valgkredse og i givet fald på hvilket grundlag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2165/02

af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen

(18. juli 2002)

Om: Ikke-lønnede arbejdstagere

Hvor mange ikke-lønnede arbejdstagere beskæftiger Kommissionen? Hvor mange af Kommissionens arbejdstagere tjener mindre end minimumslønnen i deres eget land?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(30. september 2002)

Kommissionen beskæftiger ingen ulønnede arbejdstagere. Tjenestemænd og andre kontraktansatte i Kommissionen tjener mere end minimumslønnen i deres eget land.

Kommissionen beskæftiger 17 særlige rådgivere på kontrakt, der er pensionerede højtstående embedsmænd, og som får pension og ikke løn.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2330/02

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(26. juli 2002)

Om: Svar på skriftlig forespørgsel E-1474/02 Direktiv om investeringstjenester

Svaret på min skriftlige forespørgsel E-1474/02(1) om direktivet om investeringstjenester tilskynder mig til at anmode om supplerende oplysninger:

1. Hvem skal certificere autorisationen til at udøve konsulenttjeneste?

2. Hvorfor påtænkes det, at den indledende autorisation kun skal gives til investeringsvirksomheder? Ville det ikke være hensigtsmæssigt at opretholde en klar skelnen mellem dem, der udøver investeringsrådgivning inden for en virksomhedsstruktur (banker, selskaber eller andet) og dem, der opererer ud fra en anden status? Eller er det formålet med direktivet af udelukke sidstnævnte?

3. Hvilke organer skulle regulere konsulentvirksomheden med portefølje og hvilke uden?

4. Hvilke barrierer (firewalls) agter Kommissionen at fastlægge for at forhindre interessekonflikter mellem konsulenttjenester og investment banking?

5. Hvorfor agter Kommissionen ikke også med henblik på at beskytte opsparerens interesser at pålægge forpligtelser til fysisk adskillelse mellem broker-strukturer (behandling af børsordrer) og forvaltningsstrukturer for ejendom? (Ville det ikke være hensigtsmæssigt at drage lære af front running-skandalerne i Knight Trading, en vigtig Nasdaq-brokervirksomhed?).

(1) EFT C 92 E af 17.4.2003, s. 59.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(16. september 2002)

Efter at have modtaget en række henvendelser under det offentlige samråd og efter omhyggeligt at have gennemgået disse, er Kommissionen nu i færd med at lægge sidste hånd på forslaget til revision af investeringsservicedirektivet (Rådets direktiv 93/22/EØF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer(1)). Det forventes, at forslaget vedtages af Kommissionen inden årets udgang.

Kommissionen kan derfor ikke på nuværende tidspunkt udtale sig om sin endelige stillingtagen til forslaget, herunder især ikke med hensyn til regulering af investeringsrådgivning.

Den vil dog fremhæve følgende aspekter i det nuværende investeringsservicedirektiv, som Kommissionen ikke har foreslået ændret under den seneste konsultation:

- tilladelse til at udføre investeringsservice tildeles af de kompetente myndigheder, som udpeges af medlemsstaterne

- den nuværende definition af investeringsselskaber giver medlemsstaterne mulighed for under visse omstændigheder at overveje, at virksomheder, der ikke er juridiske personer, kan betragtes som investeringsselskaber

- der sondres klart mellem service i forbindelse med individuel porteføljepleje og service i forbindelse med investeringsrådgivning.

Kommissionen har udpeget forvaltning og forebyggelse af interessekonflikter som et vigtigt spørgsmål, som skal dækkes mere effektivt i det reviderede direktiv.

Kommissionen overvejer nu, hvorledes disse punkter skal behandles.

(1) EFT L 141 af 11.6.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2731/02

af Mary Honeyball (PSE) til Rådet

(30. september 2002)

Om: Den kommende Miss World konkurrence i Nigeria

Vil Rådet opfordre alle EU's medlemsstater og ansøgerlandene til at fordømme den dødsdom, der er afsagt over en ung nigeriansk kvinde, Amina Lawal, fordi hun fik et barn uden for ægteskab? Vil Rådet endvidere opfordre alle medlemsstaterne og ansøgerlandene til at boykotte Miss World konkurrencen, der skal holdes i Nigeria senere i år?

Svar

(18. februar 2003)

I sin erklæring af 21. august 2002 udtrykte formandskabet på Den Europæiske Unions vegne dyb bekymring over appelrettens afgørelse om at afvise den appel, som Amina Lawal havde indgivet mod sin dødsdom ved stening. Kandidatlandene tilsluttede sig denne erklæring.

Ligesom i et tidligere tilfælde(1) henviste EU til sin holdning til dødsstraf og opfordrede den nigerianske regering til fortsat at arbejde for en afskaffelse af dødsstraf for dermed at bidrage til fremme af menneskelig værdighed og fremadrettet udvikling af menneskerettighederne. Denne holdning blev gentaget i Rådets erklæring om dødsstraf og særlig grusomme former for henrettelse, der blev vedtaget den 30. september 2002.

Rådet har ikke drøftet spørgsmålet om boykot af Miss World-konkurrencen i Nigeria senere på året.

(1) Erklæring af 27. marts 2002, hvori der udtrykkes tilfredshed med frifindelsen af Safya Husseini.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1598/02

af Helena Torres Marques (PSE) til Kommissionen

(5. juni 2002)

Om: Bilafgifter

Gennemførelsen af den nye forordning om forhandling af biler og den heraf følgende konkurrence bør resultere i et fald i de priser, som forbrugerne skal betale for nye biler, og et større udbud. I betragtning af, at priserne på biler i nogle lande, bl.a. i Portugal, ifølge eksperter inden for sektoren kan stige med op til 25 %, bedes Kommissionen oplyse, hvilke afgifter, der pålægges ved køb af nye biler i hvert af EU's medlemslande.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. juli 2002)

Kommissionen oplyser det ærede medlem om de nuværende afgiftssatser, der anvendes på nye biler i Unionen. Kilden er en undersøgelse, der blev gennemført af COWI Consulting Engineers and Planners SA i november 2001. Undersøgelsen er tilgængelig på følgende netside: http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/taxation/car_taxes/co2_cars_study_25-02-2002.pdf

Desuden er tre tabeller over de forskellige afgifter, der pålægges ved køb af nye biler i hver af medlemsstaterne, blevet sendt direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3174/02

af Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(7. november 2002)

Om: Reformen af den fælles landbrugspolitik

Bæredygtig udvikling er en af EU's prioriteter. Beskyttelse af biodiversiteten er en global nødvendighed. Fuglene er blevet pårørt af intensivt landbrug. Inden for rammerne af Kommissionens forslag til en midtvejsrevision af den fælles landbrugspolitik har den tillagt biodiversitetsbeskyttelse og bevarelse af naturlige levesteder øget betydning.

1. Er Kommissionen enig i, at der inden for rammerne af anden søjle er behov for at prioritere støtte til de landbrugere, som tilrettelægger deres dyrkningsmetoder på en sådan måde, at de tilgodeser arter og områder, der er omhandlet af direktiverne om vilde fugle og levesteder?

2. Hvorledes vil Kommissionen anspore medlemsstaterne til inden for rammerne af anden søjle at prioritere de landbrugere, som tilrettelægger deres dyrkningsmetoder på en sådan måde, at de tilgodeser særligt beskyttede områder, der er omhandlet af direktiverne om vilde fugle og levesteder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. december 2002)

Kommissionen er af den opfattelse, at man bør udvide medlemsstaternes deltagelse for at tilskynde dem til at oprette miljøtjenester som led i landbrugsmiljøordninger i forbindelse med landdistrikternes udvikling, der udgør anden søjle af den fælles landbrugspolitik. Beskyttelse af biodiversitet og bevaring af naturlige levesteder udgør en vigtig del af de ydelser, som landbrugerne kan tilføre samfundet.

Kommissionen har derfor i sin meddelelse om midtvejsrevision(1) fremsat forslag om en række foranstaltninger, der skal fremme støtten til disse aktiviteter under den fælles landbrugspolitik. Den har således foreslået at øge finansieringen af landdistrikternes udvikling, at anvende en højere støttesats for miljøforanstaltninger i landbruget og at gennemføre en langfristet jordudtagning til miljøformål.

Det er op til medlemsstaterne at afgøre, hvor den større støtte skal placeres i forhold til deres prioriteter og behov. Hvad Natura 2000-områder angår, er det medlemsstaternes ansvar at gennemføre en gunstig forvaltning af bevaringsforanstaltningerne, og de skal afgøre, hvordan de forhåndenværende EU-midler bedst kan bidrage til at opfylde målene. Kommissionen vil som tidligere undersøge alle forslag til ændringer af programmer for landdistrikternes udvikling inden for rammerne af hver medlemsstats retsforpligtelser.

Finansieringsbehovene for forvaltningen af Natura 2000-netværket er for tiden ved at blive vurderet af en ekspertgruppe, som Kommissionen har indkaldt. Kommissionen har i sit arbejdsprogram for 2003 forpligtet sig til at forelægge Parlamentet og Rådet en meddelelse om dette spørgsmål. Meddelelsen vil danne grundlaget for yderligere drøftelser om de langfristede strukturer for EU's medfinansiering.

(1) KOM(2002) 394 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3118/02

af Marie-Thérèse Hermange (PPE-DE) til Kommissionen

(30. oktober 2002)

Om: EU's finansiering inden for vandsektoren

På FN's verdenstopmøde om bæredygtig udvikling, som blev afsluttet i Johannesburg den 4. september 2002, understregede Europa-Kommissionen i en pressemeddelelse dateret den 3. december, at EU allerede investerer 1,4 mia. EUR om året til videnskabelig udviklings- og samarbejdsstøtte inden for vandsektoren (kilde: pressemeddelelse IP/02/1265).

Kan Kommissionen derfor præcisere følgende:

- Fra hvilke af Fællesskabets finansieringsinstrumenter er denne investering på 1,4 mia. EUR blevet mobiliseret?

- Hvorledes fordeles denne investering hvert år mellem de berørte europæiske finansieringsprogrammer?

- Hvor store er de respektive årlige beløb?

- Hvilke vandprojekter har EU finansieret land for land inden for rammerne af hvert enkelt af disse programmer?

På topmødet i Johannesburg blev der vedtaget et europæisk vandinitiativ. Kan Kommissionen oplyse, hvorledes den har til hensigt at udvikle og gennemføre dette initiativ? Kan Kommissionen i givet fald præcisere, om der vil blive mobiliseret yderligere europæiske midler som supplement til dem, der allerede er blevet investeret, og, for så vidt dette er tilfældet, ved hjælp af hvilke finansieringsprogrammer, samt til hvilke projekttyper støtten kan blive ydet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(25. november 2002)

Kommissionen skal henvise det ærede medlem til sit svar på mundtlig forespørgsel H 969/02 i spørgetiden under Parlamentets samling i oktober 2002(1) og kan tilføje følgende elementer som svar på det rejste spørgsmål:

- Beløbet 1,4 mia. EUR er et gennemsnit af Unionens (Fællesskabets og medlemsstaternes) bistand på vandområdet. Tallet bygger på oplysninger fra medlemsstaterne om tildelingerne for 2002 suppleret med oplysninger fra rapporter fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling/Komitéen for Udviklingsbistand (OECD/DAC).

- For Kommissionens vedkommende blev der i 2002 bevilget 135 mio. EUR fra Fællesskabets budget og Den Europæiske Udviklingsfond (EUF). I beregningen er ikke medtaget aktiviteter med relation til vand inden for andre sektorer såsom sundhed, miljø, udvikling af landdistrikter og byer samt forskningsprogrammer.

- Der en opgørelse i gang inden for rammerne af Unionens vandinitiativ, som vil give et mere detaljeret indblik i Fællesskabets og medlemsstaternes bilaterale projekter i vandsektoren.

(1) Skriftligt svar af 22.10.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2533/02

af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen

(11. september 2002)

Om: Kontrol med oprindelsesregler for import af AVS-sukker

Inden for rammerne af den såkaldte sukkerprotokol kan visse AVS-lande eksportere sukker til EU til priser, der er attraktive for disse.

1. Kan Kommissionen bekræfte, at der udelukkende er tale om sukker, der er produceret i de pågældende AVS-lande?

2. Kan Kommissionen bekræfte, at det her drejer sig om overskud af sukker, der er produceret i AVS-landene, og ikke om overskud, der er opstået ved, at de pågældende AVS-lande også har importeret sukker fra verdensmarkedet?

3. Kan Kommissionen meddele, på hvilke måde dette bliver kontrolleret, og i givet fald antallet af kontrolmissioner fra Bruxelles?

4. Kan Kommissionen oplyse, om der i den seneste tid er anstillet undersøgelser, hvoraf man tydeligere kan identificere de befolkningsgrupper i AVS-landene, der nyder godt af sukkerprotokollen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(16. oktober 2002)

1. Kommissionen har ingen grund til at tro, at sukker, der importeres inden for rammerne af sukkerprotokollen, ikke udelukkende har oprindelse i de pågældende lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene).

2. Sukkerprotokollen er ikke til hinder for, at AVS-landene importerer sukker fra andre lande, samtidig med at de eksporterer deres egen produktion til EF.

3. AVS-sukkerets oprindelse certificeres og kontrolleres i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i protokol 1 til bilag V til Cotonou-aftalen, særlig afsnit IV om bevis for oprindelse og afsnit V om ordninger for administrativt samarbejde. Der kan gennemføres kontrolmissioner for at fastslå og forebygge omgåelser af bestemmelserne i protokol 1, men det har ikke været tilfældet med hensyn til oprindelsen af sukker, der importeres inden for rammerne af sukkerprotokollen.

4. Kommissionen er ikke bekendt med nogen nylige undersøgelser af, hvilke samfundsgrupper i AVS-landene der nyder fordel af sukkerprotokollen. Kommissionen holdes dog jævnligt underrettet gennem en årsrapport (fra de AVS-stater, der har undertegnet sukkerprotokollen) om AVS-landenes bestræbelser for at øge effektiviteten og konkurrenceevnen og sukkerets store betydning for deres økonomier og samfund.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1679/02

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. juni 2002)

Om: Vold i Kisangani

På baggrund af voldshandlingerne i Kisangani den 14. maj 2002 regner kilder i FN med, at der også bliver uro i andre byer, der kontrolleres af RCD/Goma. I befolkningen vokser utilfredsheden med, at oprørsbevægelsen under pres fra Rwanda fortsat afviser den politiske aftale mellem præsident Joseph Kabila og oprørsbevægelsen MLC.

Det internationale samfund er meget tolerant over for Rwanda, der gør sig skyldig i alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i Congo.

Hvornår vil Kommissionen begynde at gennemføre det internationale samfunds afgørelser: demilitarisering af Kisangani, genåbning af Congo-floden, genforening af landet og tilbagetrækning af fremmede tropper?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(1. juli 2002)

Gennemførelse af det internationale samfunds afgørelser er grundlæggende et anliggende for parterne i konflikten.

Kommissionen støtter FN fuldt ud, men kan ikke gennemføre foranstaltninger såsom demilitarisering af Kisangani, genåbning af Congo-floden eller tilbagetrækning af fremmede tropper.

Med hensyn til genåbningen af Congo-floden for erhvervsmæssig transport i løbet af april underskrev repræsentanter for Congos regering, Regionalt Samarbejde for Udvikling (RSD)-Goma og Bevægelsen til Befrielse af Congo en aftale fremlagt af FN's Organisations Mission i Den Demokratiske Republik Congo (MONUC). Den første konvoj er allerede kommet til Kisangani ledsaget af flodenheder fra MONUC.