SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1453/99

af Christa Klaß (PPE-DE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Kommissionens indkøb af intern logistik

Kommissionen forsøger internt at nedsætte omkostningerne til anskaffelse af materiel. Dette sker hovedsagelig gennem en central udvælgelse af nogle store tilbudsgivere og gennem indgåelse af langfristede kontrakter.

Er Kommissionen klar over, at små og mellemstore virksomheder på denne måde er udelukket fra at få tildelt ordrer, og at nye virksomheder derved har mindre chancer for at komme i betragtning ved senere ordrer.

Hvilke kriterier anvender Kommissionen ved tildelingen af ordrer i forbindelse med interne indkøb af materiel, og sikrer disse kriterier den frie konkurrence?

Hvilke mekanismer sikrer ved tildelingen af ordrer, at der ikke sker nogen forfordeling af små og mellemstore virksomheder, der jo yder det største bidrag til skabelse af arbejdspladser, i forhold til de store tilbudsgivere? Hvilke foranstaltninger træffer Kommissionen for at sikre, at også andre virksomheder vil komme i betragtning ved senere behov for indkøb af materiel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(8. december 1999)

I henhold til finansforordningens artikel 56(1) skal Kommissionen følge bestemmelserne i direktiverne vedrørende offentlige aftaler, når kontraktværdien når op på eller overskrider de beløbsgrænser, der er fastsat i disse direktiver. Kontrakter, hvis værdi ligger under disse beløbsgrænser, indgås af Kommissionen ...efter indkaldelse af tilbud (artikel 58, stk. 1), under anvendelse af ...udvælgelses- og tildelingskriterier i analogi med kriterierne i de direktiver, der... (artikel 58, stk. 3). Under visse beløbsgrænser og under visse omstændigheder kan kontrakter indgås ved underhåndsaftale eller efter regning (artikel 59 og 60). Anvendelsen af disse bestemmelser og overholdelse af princippet om ikke at forskelsbehandle tilbudsgivere (nedfældet i artikel 62) kontrolleres af Det Rådgivende Udvalg for Indkøb og Kontrakter (for kontrakter, hvis værdi overstiger et beløb, som fastsættes i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen for tiden 46 000) og af Kommissionens finanskontrol.

De nævnte direktiver indeholder desuden obligatoriske bestemmelser om kumulation, som har til formål at undgå en kunstig opdeling af kontrakter.

Kommissionen forsøger ikke at indgå kontrakter med virksomheder af en given størrelse. Men den er forpligtet til at anvende de udvælgelseskriterier (vurdering af tilbudsgivernes finansielle og tekniske kapacitet), som er fastsat i direktiverne vedrørende offentlige aftaler af hensyn til forsyningssikkerheden. Derfor behandles alle tilbudsgivere på lige fod og skal fremlægge al nødvendig dokumentation, selv når det drejer sig om store selskaber, hvis formåen er offentligt kendt, eller når tilbudsgiverne allerede er kontrahenter med Kommissionen.

Kommissionens kriterium for tildeling af kontrakter er i de fleste tilfælde det økonomisk mest fordelagtige tilbud som defineret i direktiverne ud fra pris og kvalitet. De forskellige elementers vægtning ved vurdering af kvaliteten er desuden angivet i udbudsbekendtgørelsen eller i udbudsbetingelserne.

Alle kontrakter, hvis værdi når op på eller overskrider 50 000, udbydes gennem offentliggørelse i S-udgaven af De Europæiske Fællesskabers Tidende (udbudsbekendtgørelse eller indkaldelse af interessetilkendegivelse) for at sikre bedst mulig konkurrence. Dette kan også sikres gennem annoncering i fagblade.

For at sikre størst mulig deltagelse i udbudene, især af små og mellemstore virksomheder, kan Kommissionen gøre det nemmere for grupper af virksomheder at deltage og tillade underentrepriser. Endvidere stilles udbudsbetingelserne gratis til rådighed på det sprog, som tilbudsgiver ønsker, eller på sproget i det land, hvor virksomheden er etableret, for at spare denne for udgifter til oversættelse. Tilbudene kan naturligvis udformes på et af Fællesskabets elleve officielle sprog. Endelig forsøger Kommissionen at opdele kontrakter i mindst mulige partier under hensyntagen til principperne om god administrativ forvaltning og omkostningseffektivitet.

(1) EFT L 356 af 31.12.1977.