SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2659/01

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(1. oktober 2001)

Om: Afrikanske børn, der er forældreløse som følge af aids

Kommissionen har naturligvis kendskab til det voksende problem med, at børn i Afrika bliver forældreløse som følge af aids.

Hvad har Kommissionen gjort specielt med henblik på at bidrage til at løse dette problem?

Vil Kommissionen overveje at bede en gruppe eksperter i nødhjælp og barnepleje om at beskæftige sig indgående med nødhjælp til forældreløse børn og pege på den bedste praksis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(12. november 2001)

Kommissionen søger at afhjælpe problemet med et stigende antal afrikanske og andre børn, der mister deres forældre på grund af erhvervet immundefekt syndrom (aids), gennem en omfattende, konsekvent strategi, idet den for at afhjælpe aids-, malaria- og tuberkuloseepidemierne på nationalt, regionalt og globalt plan har iværksat en række foranstaltninger, der skal forbedre virkningerne af allerede igangværende tiltag, herunder styrkelse af sundhedssystemerne, større investering i medicin, varer og forsyninger til overkommelige priser og større investering i vacciner og antimikrobielle midler. Denne vidtspændende strategi er indgående beskrevet i EU's handlingsprogram for hurtigt indgreb mod hiv/aids, malaria og tuberkulose inden for rammerne af fattigdomslempelse(1), som Kommissionen vedtog den 21. februar 2001. Derudover forsøger Kommissionen at afhjælpe problemet med børn, der bliver forældreløse på grund af aids, gennem bedre adgang til kvalitetsundervisning og oplysning om seksual og reproduktiv sundhed. Bibringelse af livskundskaber udgør en særlig vigtig del af denne indsats.

Kommissionen har erklæret, at human immundefekt virus (hiv)/aids udgør en global krise. Den sætter fortsat Afrika øverst på sin dagsorden for udviklingsbistand. Kommissionen ønsker at sikre, at hiv/aids-problemet prioriteres i forbindelse med fattigdomslempelse gennem gældslettelse, dvs. at fattigdomsbekæmpelsesstrategierne omfatter betydelige bidrag til bekæmpelse af hiv/aids og andre større overførbare sygdomme, herunder behandlingstilbud til forældreløse og andre børn, der rammes af pandemien. Kommissionen prioriterer også hiv/aids-problemet i sektorrelaterede udviklingsstrategier.

Hele Kommissionens indsats vil tage udgangspunkt i bedste praksis. Men Kommissionen har ikke til hensigt specielt at give en ekspertgruppe til opgave at foretage en undersøgelse med sigte på nødhjælp til forældreløse børn, således som det nævnes af det ærede medlem. Der er brug for en langsigtet, omfattende og vidtspændende indsats mod den nye barske realitet, vi står over for med de børn, der har mistet deres forældre på grund af aids.

Kommissionen har heller ikke til hensigt specifikt at koncentrere sig om børn, der har mistet deres forældre på grund af aids. Arbejdet og indsatsen for at mobilisere lokalsamfundene bør koncentreres om de samfund, hvor børn og unge er blevet mere sårbare på grund af hiv/aids. Almindeligvis er det de mennesker, der lever i disse samfund, der bedst er i stand til at vurdere, hvem der er mest udsat, og hvilke faktorer der skal lægges til grund for en hensigtsmæssig behandling og afhjælpning af problemerne.

(1) KOM(2001) 96 endelig udg.