ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2515/02

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Rådet

(10. september 2002)

Om: Ulovligt tunfiskeri med drivgarn

Tunfiskeri med drivgarn, på spansk kaldet dødens garn, har været forbudt i EU siden 1. januar 2002, i høj grad takket være initiativer taget af Europa-Parlamentet.

Ifølge underretning fra EU-fiskerne er det i indeværende sæson blevet observeret, at fartøjer med bekvemmelighedsflag har drevet ulovligt fikseri med drivgarn i internationalt farvand. Ifølge disse informationer blev fiskeriinspektionen gjort opmærksom herpå, og tilsyneladende opdagede man, at et fartøj ved navn Albatros, som sejlede under belizisk flag, fiskede ulovligt, og man fandt ulovligt udstyr, hvori hvaler og andre marine arter sad fanget.

Kan Kommissionen over for undertegnede bekræfte, at disse informationer er korrekte?

Kan Kommissionen ligeledes give undertegnede al eksisterende information om de lovovertrædelser, der indtil nu er blevet begået i indeværende tunfiskesæson?

Er Kommsionen bekendt med fartøjet Albatros' eksistens og ulovlige aktiviteter?

Kan Kommissionen gøre rede for, under hvilket flag dette fartøj sejler, hvorfra fartøjsejeren kommer, og hvor fartøjet lander sine fangster?

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger, den har truffet, eller har til hensigt at træffe, i forbindelse med dette fartøjs formodede ulovlige fiskeri?

Svar

(19. december 2002)

Rådet er ikke blevet formelt forelagt nogen sag om, at det skulle være blevet observeret, at fartøjet Albatros, som det ærede medlem henviser til, driver ulovlig fiskeri.

I overensstemmelse med Rådets forordning nr. 1936/2001 om visse kontrolforanstaltninger for fiskeri efter visse bestande af stærkt vandrende fiskearter er det medlemsstaternes ansvar dels at forbyde landing af ressourcer, der er omfattet af en gældende ICCAT-bevarelsesforanstaltning, og dels at underrette Kommissionen om inspektionsresultaterne. Kommissionen sender snarest muligt sådanne oplysninger til ICCAT's eksekutivsekretariat.

Med hensyn til anvendelsen af Rådets forordning nr. 1239/98 om forbud mod anvendelse af drivgarn sikrer Kommissionen generelt samordningen og overvågningen af medlemsstaternes overholdelse af disse forpligtelser.

Med hensyn til eventuelle yderligere foranstaltninger for at hindre ulovligt fiskeri behandler Rådet for øjeblikket Kommissionens meddelelse om EF-handlingsplanen for bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri og det agter at tage stilling til meddelelsen i nær fremtid.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0875/02

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(2. april 2002)

Om: Statslige lånegarantier

I begyndelsen af 2000 bremsede Kommissionen den svenske stats planer om at yde statslige lånegarantier til producenten af flymotorer, Volvo Aero i Trollhättan. Ifølge Kommissionen var der tale om ulovlig støtte. Den svenske regering og Volvo Aero måtte ændre deres planer og drøfte en ændring af lånegarantierne til almindelige lån.

I 1995 fik den britiske regering af Kommissionen tilladelse til at yde en lignende støtte til Rolls Royce på 200 mio. pund, så den kunne videreføre udviklingen af Trentprojektet.

Hvad var forskellen på de forskellige former for støtte? Hvorfor fik den britiske regering i 1995 godkendt sin støtte til Rolls Royce, når den svenske regering ikke i 2000 kunne få godkendt sin støtte til Volvo Aero?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(22. maj 2002)

Den eneste sag om statsstøtte til selskabet Volvo Aero, som Kommissionen har kendt til i de seneste fem år, er en sag fra 1997.

Den svenske regering havde dengang til Kommissionen anmeldt en påtænkt indførelse af en ordning for statsgarantier for lån til dette selskab. De svenske myndigheder trak anmeldelsen tilbage i oktober 1998. Kommissionen traf altså ingen beslutning, navnlig da ingen negativ beslutning desangående.

Under alle omstændigheder har den form, under hvilken en statsstøtte ydes, ingen særlig indflydelse på Kommissionens analyse af en sag. Tidligere har Kommissionen således i flyfremstillingssektoren tilladt tilfælde, der drejede sig om såvel lån, der skulle tilbagebetales, f.eks. vedrørende selskabet Rolls-Royce (det lån, der skulle tilbagebetales, og som det ærede medlem omtaler, blev godkendt i 1998 under støttesagsnummer N 17/98), som statslige lånegarantier, f.eks. vedrørende selskabet Fairchild-Dornier (sag N 281/99).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2605/02

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(18. september 2002)

Om: Tilrettelæggelse af arbejdstiden for lastbilchauffører

Der henvises til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF(1) af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter.

Endvidere henvises der til de ophedede drøftelser i Rådet og uoverensstemmelsen mellem Rådet og Parlamentet i forbindelse med problemet med at inddrage selvstændige chauffører, som blev løst i Forligsudvalget med en foreløbig undtagelse for selvstændige chauffører fra det nævnte direktiv indtil 2009. Der henvises endvidere til, at fragtførere og transportvirksomheder i Europa allerede få måneder efter direktivets ikrafttræden kræver ligestilling i forbindelse med tilrettelæggelsen af arbejdstiden for alle chauffører hvad enten de er selvstændige eller ikke fordi denne ordning set ud fra et trafiksikkerhedssynspunkt forleder den selvstændige chauffør til endnu længere kørselstider hvilket giver anledning til betænkeligheder og til en ensidig anvendelse af en nedsættelse af arbejdstiden, hvilket ville føre til konkurrenceforvridning til fordel for mikrovirksomheder.

Kommissionen opfordres til

- at tage disse forhold til efterretning, særlig med henblik på den rapport, som den skal forelægge senest to år inden den 23. marts 2009;

- at forelægge sit nuværende standpunkt i dette spørgsmål, først og fremmest vedrørende forholdene inden for vejtrafik og konkurrencevilkårene.

(1) EFT L 80 af 23.3.2002, s. 35.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(15. oktober 2002)

Kommissionen er klar over, at anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter, på henholdsvis ansatte chauffører (2005) og selvstændige chauffører (2009) vil kunne resultere i konkurrenceforvridning mellem de to kategorier. Dette er imidlertid resultatet af en vanskelig forligsproces mellem Rådet og Europa-Parlamentet, som Kommissionen accepterer og respekterer.

Begge kategorier af chauffører er allerede genstand for fællesskabsbestemmelser om køretid og hvileperioder (Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport(1)), og træthed forårsaget af for lang arbejdstid gælder såvel for ansatte som for selvstændige chauffører.

Kommissionen erkender, at der består stærkt divergerende opfattelser vedrørende dette direktiv såvel blandt medlemsstaterne som inden for transporterhvervet, og at det er vanskeligt at nå frem til et kompromis. Endvidere vil den gerne minde det ærede medlem om, at dens oprindelige forslag(2) sigtede mod at anvende ensartede arbejdstidsbestemmelser for alle chauffører. Kommissionen vil undersøge virkningerne for sektoren af direktivets gennemførelse, inden den udarbejder sin rapport om, hvorvidt de selvstændige chauffører bør omfattes af arbejdstidsbestemmelserne, men vil på dette stadium ikke foregribe resultatet heraf.

(1) EFT L 370 af 31.12.1985.

(2) EFT C 43 af 17.2.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2773/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(3. oktober 2002)

Om: Sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, klage nr. 00/4404, SG (2000) A 3828/2

I de senere dage har man i Grækenland igen måttet opleve den sorg, at mennesker er blevet ofre for arbejdsulykker. Erhvervssygdommene registreres ganske enkelt ikke. Klagerne til Kommissionen omfatter dossier nr. 00/4404, SG(2000) A/3828/2, som indeholder en dokumenteret klage i et konkret tilfælde, hvor man har nægtet at overholde lovgivningen om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Det græske arbejderforbund (GSEE) har tilføjet en mængde oplysninger om massevis af tilfælde af lignende art. Samtidig indkommer der stadig flere klager, og der hersker i Grækenland generelt den overbevisning, at de myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af direktivet om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, ikke gør deres arbejde ordentligt. Kommissionen har til trods for mine gentagne forespørgsler (E-0014/00(1), E-3049/01(2), E-3050/01, E-0906/01(3)) og sine forsikringer om, at den vil undersøge oplysningerne, endnu ikke gjort dette.

1. Hvilke muligheder har Kommissionen for at lægge pres på de græske kontrolmyndigheder for at få dem til at føre mere effektiv kontrol inden for rammerne af deres kompetencer?

2. Undersøger Kommissionen, om det vil være muligt at undersøge det konkrete tilfælde på stedet samt undersøge alle de oplysninger, der er fremsendt af det græske arbejderforbund (GSEE)?

(1) EFT C 280 E af 3.10.2000, s. 158.

(2) EFT C 134 E af 6.6.2002, s. 187.

(3) EFT C 340 E af 4.12.2001, s. 119.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(31. oktober 2002)

1. Det påhviler medlemsstaterne at sikre fyldestgørende kontrol og tilsyn i forbindelse med de nationale gennemførelsesbestemmelser til fællesskabsdirektiverne om arbejdstagernes sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen (jf. artikel 4 i direktiv 89/391/EØF om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(1)).

Kommissionen kan imidlertid, hvis der er konkrete eksempler på, at de nationale gennemførelsesbestemmelser til fællesskabsdirektiverne generelt ikke overholdes, bruge de muligheder, den har fået i EF-traktaten, herunder navnlig dem i artikel 226, og indlede en overtrædelsesprocedure mod den medlemsstat, som ikke har overholdt en af de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktaten.

2. Kommissionen er i øjeblikket i færd med at gennemgå alt det materiale, den har fået tilsendt i forbindelse med klage nr. 00/4404. Kommissionen tager i lyset af resultaterne heraf stilling til, hvilke foranstaltninger der skal iværksættes, og følger om nødvendigt op på kontakten til de græske myndigheder og/eller klageren med henblik på at modtage supplerende information til belysning af den konkrete sag.

(1) EFT L 183 af 29.6.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1874/02

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(28. juni 2002)

Om: Gabón

Kan Kommissionen udarbejde en opstilling over de projekter, som var godkendt til finansiering over Den Europæiske Unions budget i 2001 og angive størrelsen af det samlede investerede beløb i det pågældende år?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-1867/02, E-1868/02, E-1869/02, E-1870/02,E-1871/02, E-1872/02, E-1873/02, E-1874/02, E-1875/02, E-1876/02, E-1877/02, E-1878/02,E-1879/02, E-1880/02, E-1881/02, E-1882/02, E-1883/02, E-1884/02, E-1908/02, E-1909/02,E-1996/02, E-1997/02, E-1998/02, E-1999/02, E-2000/02, E-2001/02, E-2002/02, E-2003/02,E-2004/02, E-2005/02, E-2006/02, E-2007/02, E-2008/02, E-2009/02, E-2134/02, E-2135/02,E-2136/02, E-2137/02, E-2138/02, E-2139/02, E-2140/02, E-2141/02, E-2142/02, E-2143/02,E-2144/02, E-2145/02, E-2146/02, E-2147/02, E-2148/02, E-2149/02, E-2150/02, E-2151/02,E-2152/02, E-2153/02, E-2154/02 og E-2155/02

(23. september 2002)

På grund af svarets længde vil Kommissionen sende en tabel med de ønskede oplysninger direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

Tallene i tabellen for hvert enkelt land findes også i de finansielle tabeller i årsberetningen om gennemførelsen af EF's bistand til tredjelande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1426/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Anvendelse af euroen

Hvilke lande uden for de tolv eurolande har fået tilladelse til at udstede euromønter, og hvilken procedure kræves til opnåelse af en sådan tilladelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(1. juli 2002)

Ud over de 12 deltagende medlemsstater har tre lande, der ikke er medlem af EU, fået tilladelse til at udstede euromønter: Fyrstendømmet Monaco, Republikken San Maríno og Vatikanstaten.

Dette har sit udspring i Maastricht-forhandlingerne, hvor det blev vedtaget (erklæring nr. 6, knyttet som bilag til traktaten) at de nuværende monetære forbindelser mellem Italien og San Maríno og Vatikanstaten samt mellem Frankrig og Monaco forbliver uberørt af [traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab] Fællesskabet forpligter sig til at lette de genforhandlinger af nuværende ordninger, der kan blive nødvendige . DEn 31. december 1998 gav rådet hhv. Frankrig og Italien mandat til at forhandle på Fællesskabets vegne (Rådets beslutning 1999/96/EØF, 1999/97/EØF og 1999/98/EØF af 31. december 1998 om Fællesskabets holdning til en aftale om de monetære relationer med Fyrstendømmet Monaco, Republikken San Maríno og Vatikanstaten(1)). I 2001 indgik Den Italienske Republik på Fællesskabets vegne monetære konventioner med Republikken San Maríno(2) og Vatikanstaten, og på dennes vegne, Pavestolen(3). Samme år indgik Den Franske Republiks regering på Det Europæiske Fællesskabs vegne en tilsvarende monetær konvention med Fyrstendømmet Monacos regering(4). Alle tre konventioner indeholder bestemmelser om, at der kan udstedes et begrænset antal euromønter i de pågældende stater.

(1) EFT L 30 af 4.2.1999.

(2) EFT C 209 af 25.10.2001.

(3) EFT C 299 af 25.10.2001.

(4) EFT L 142 af 31.5.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2815/02

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Kommissionen

(7. oktober 2002)

Om: Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet

På Det Europæiske Råd i Laeken i december 2001 blev det besluttet, at Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet skulle påbegynde sit arbejde i Bruxelles. Bruxelles skulle fungere som midlertidigt arbejdssted for Fødevaresikkerhedsautoriteten, da det var umuligt at nå til et politisk kompromis om den endelige placering. En af kandidaterne som hjemsted for Fødevaresikkerhedsautoriteten var Barcelona.

Ifølge en artikel i ugeavisen European Voice (16.-22. september 2002) har Spanien opgivet sin anmodning om at få placeret Fødevaresikkerhedsautoriteten i Barcelona.

Er Kommissionen orienteret om dette?

Har de spanske myndigheder i bekræftende fald begrundet deres beslutning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(6. november 2002)

Kommissionen kan bekræfte, at den i overensstemmelse med den beslutning, der blev truffet af Det Europæiske Råd i Laeken, har truffet de nødvendige foranstaltninger til at give Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) mulighed for midlertidigt at påbegynde sit arbejde i Bruxelles.

Kommissionen har ikke modtaget nogen meddelelse fra de spanske myndigheder om, at de har tilbagetrukket deres anmodning om at få placeret Fødevaresikkerhedsautoriteten i Barcelona.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1520/02

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Rådet

(27. maj 2002)

Om: Afbildning af Cypern på euro-pengesedlerne

Det ansete tidsskrift European Voice beskæftigede sig i sin udgave af 2.-8. maj 2002 indgående med et prisværdigt initiativ fra det britiske medlem af Europa-Parlamentet, Chris Davies, som gjorde medlem af Kommissionen, Pedro Solbes Mira, opmærksom på, at det er nødvendigt, at Cypern også fremtræder i afbildningen af Europa på den nye fælles europæiske valuta, euroens, pengesedler.

I artiklen står der, at den britiske kollega har henvist til, at Cypern ikke er afbildet på pengesedlerne, selv om landet forventes at blive medlem af Unionen i 2004, og han har opfordret til, at afbildningen af Europa på pengesedlerne ændres således, at Republikken Cypern også er medtaget. Det bør nævnes, at der ikke er afbildet ansøgerlande på euro-mønterne, medens de lande, som endnu ikke har indført euroen, dvs. Storbritannien, Danmark og Sverige, er afbildet.

Rådet bedes oplyse, hvornår afbildningerne på euro-mønterne og -pengesedlerne bliver ændret således, at de giver så nøjagtigt et billede af vores kontinent som muligt?

Svar

(16.-19. december 2002)

I henhold til traktaten henhører udformningen af europengesedler under ECB's kompetenceområde.

Med hensyn til euromønterne er det blevet vedtaget, at disse skal have en fælles og en national side. Den fælles side er efter en europæisk konkurrence blevet udvalgt af de deltagende medlemsstaters stats- og regeringschefer på Det Europæiske Råds møde i juni 1997 i Amsterdam.

Det er derfor ECB og de deltagende medlemsstaters stats- og regeringschefer, der skal træffe beslutning om den fremtidige udformning af europengesedlerne og den fælles side af mønterne efter udvidelsen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2580/02

af Joaquim Miranda (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. september 2002)

Om: Bevis for faglige kvalifikationer for kabinebesætninger i den civile luftfart

I 1997 fremsatte Kommissionen et forslag til direktiv KOM(97) 382(1) om bevis for faglige kvalifikationer for kabinebesætninger i den civile luftfart, som Europa-Parlamentet afgav udtalelse til under førstebehandlingen den 19. februar 1998.

Dette forslag er indtil dato ikke blevet færdigbehandlet, og den faglige uddannelse af kabinebesætninger i den civile luftfart og udstedelse af bevis herfor er fortsat overdraget til luftfartsselskaberne, idet det endnu ikke er blevet fastsat, at den faglige uddannelse skal varetages af officielt anerkendte organisationer, og udstedelsen af bevis herfor foretages af uafhængige enheder, navnlig af medlemsstaterne.

I mellemtiden er der ifølge oplysninger fra kabinebesætningernes fagforeninger flere og flere luftfartsselskaber, der ansætter besætningsmedlemmer midlertidigt og sæsonbestemt, således at nogle selskaber endog har beskåret grunduddannelsestiden.

I betragtning af den bekymring, der i øjeblikket eksisterer i forbindelse med sikkerhedsspørgsmål inden for flytransporten og kabinebesætningsmedlemmernes betydning og ansvar i så henseende, bedes Kommissionen oplyse, hvorfor forslaget til direktiv endnu ikke har fået den nødvendige opfølgning, samt hvornår dette forslag ventes endelig vedtaget.

(1) EFT C 263 af 29.8.1997, s. 5.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(21. oktober 2002)

Kommissionen har forelagt et forslag til Rådets direktiv om kabinebesætninger inden for civil luftfart: sikkerhedskrav og bevis for faglige kvalifikationer(1), som har fået støtte fra Europa-Parlamentet. Denne tekst er blevet behandlet af Rådet ved flere lejligheder, uden at der dog har kunnet opnås kvalificeret flertal i forbindelse med forslaget.

Forslaget behandles fremover sideløbende med det ændrede forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart(2).

Det er nu op til Rådet at træffe afgørelse om disse to tekster.

(1) EFT C 263 af 29.8.1997, ændret ved EFT C 109 af 20.4.1999.

(2) EFT L 373 af 31.12.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2137/02

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(18. juli 2002)

Om: Haiti

Kan Kommissionen udarbejde en opgørelse over de projekter i Haiti, der godkendtes til finansiering over Den Europæiske Unions budget i 2001, og oplyse om størrelsen af den samlede investering det pågældende år?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-1867/02, E-1868/02, E-1869/02, E-1870/02,E-1871/02, E-1872/02, E-1873/02, E-1874/02, E-1875/02, E-1876/02, E-1877/02, E-1878/02,E-1879/02, E-1880/02, E-1881/02, E-1882/02, E-1883/02, E-1884/02, E-1908/02, E-1909/02,E-1996/02, E-1997/02, E-1998/02, E-1999/02, E-2000/02, E-2001/02, E-2002/02, E-2003/02,E-2004/02, E-2005/02, E-2006/02, E-2007/02, E-2008/02, E-2009/02, E-2134/02, E-2135/02,E-2136/02, E-2137/02, E-2138/02, E-2139/02, E-2140/02, E-2141/02, E-2142/02, E-2143/02,E-2144/02, E-2145/02, E-2146/02, E-2147/02, E-2148/02, E-2149/02, E-2150/02, E-2151/02,E-2152/02, E-2153/02, E-2154/02 og E-2155/02

(23. september 2002)

På grund af svarets længde vil Kommissionen sende en tabel med de ønskede oplysninger direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

Tallene i tabellen for hvert enkelt land findes også i de finansielle tabeller i årsberetningen om gennemførelsen af EF's bistand til tredjelande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0671/02

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. marts 2002)

Om: Fængsler i Tyrkiet

Ud af de 50 000 personer, som i dag sidder fængslet i Tyrkiet, er 10 000 politiske fanger, der er anklaget for terrorisme og for tilhørsforhold til en illegal politisk organisation.

Disse fængslede holdes i isolation i enkeltceller eller i grupper på tre. Varetægtsfængslingen forud for domsafsigelse varer gennemsnitlig fire år.

I over et år er der kommet stadig flere protester mod dette styre navnlig i form af sultestrejke blandt de indsatte. Disse strejker risikerer at medføre døden for 50 af dem. 130 personer deltager i dag heri.

Europarådet har kaldt denne isoleringspraksis for en slags tortur. Formændene for landets fire største advokatsammenslutninger har foreslået en kompromisløsning, som har fået navnet 3 nøgler, 3 porte. Den går ud på at lade de indsatte i 3 naboceller kommunikere indbyrdes i otte timer om dagen.

Denne løsning har de tyrkiske myndigheder afvist.

Mener Kommissionen under henvisning til, at Tyrkiet insisterer på at blive medlem af Den Europæiske Union, at de tyrkiske myndigheders holdning i denne sag fremmer landets tiltræden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günther Verheugen

(16. april 2002)

Kommissionen er opmærksom på forholdene i tyrkiske fængsler, som det ærede medlem henviser til i sin forespørgsel, og deler medlemmets bekymring over sultestrejker blandt de indsatte. Antallet af indsatte, der er døde som følge af sultestrejker, er nu oppe på 48. Kommissionen anser ud fra en humanitær synsvinkel situationen for at være uacceptabel, uanset hvilke motiver de indsatte, som organiserer sultestrejkerne, måtte have.

Kommissionen følger spørgsmålet om en reform af det tyrkiske fængselssystem meget nøje og har noteret, at kompromisløsningen 3 nøgler, 3 døre er blevet afvist af justitsministeren med den begrundelse, at den er i strid med artikel 16 i anti-terrorloven.

Justitsministeriet har forsøgt at finde alternative løsninger, og i et cirkulære af 10. januar 2002 blev det foreslået, at fængslerne skulle kunne tillade grupper på op til 10 indsatte at mødes socialt 5 timer om ugen. Forslaget er imidlertid endnu ikke blevet en realitet, da ministeriet insisterer på, at foranstaltningen først kan blive gennemført, når sultestrejken er bragt til ophør.

Kommissionen er enig med det ærede medlem i, at situationen i tyrkiske fængsler ikke bidrager positivt til landets forberedelser til medlemskab af EU. Kommissæren med ansvar for udvidelsen rejste spørgsmålet om fængselsreformer under sit besøg i Ankara den 14. og 15. februar 2002. Kommissionen håber, at der vil ske forbedringer på dette område, og at Tyrkiet, som angivet i prioriteter på mellemlang sigt i tiltrædelsespartnerskab, vil tilpasse forvaringsforhold i fængslerne til FN's regler om minimumstandarder for behandling af indsatte og andre internationale normer.