ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2229/99

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. december 1999)

Om: Udviklingen i reklamer på Internettet

Hvor store beløb bruges der til reklamer på Internettet i de enkelte medlemsstater, og hvor meget blev der brugt for henholdsvis et, to og tre år siden?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen på skriftlige forespørgsler E-2226/99 og E-2229/99

(19. januar 2000)

Der findes ingen officielle konsoliderede EU-data om former for Internet-adgang eller Internet-reklameindtægter. Det skyldes den dramatiske vækst i brugen af Internettet og den hastighed, hvormed brugen af Nettet ændrer sig.

Der findes en række kilder med data, som giver et indtryk af væksten i Internettets brug og den geografiske fordeling. Kildernes skøn varierer imidlertid meget, selv når de vedrører det samme land, og selv tal fra den samme kilde er ikke sammenlignelige fra år til år fordi både metoden og det, der overvåges konstant ændrer sig.

ITU (www.itu.int) har udarbejdet tal, der viser den imponerende globale vækst:

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Nua Ltd. i Irland (www.unua.ie) har lavet en nyttig konsolidering af forskellige industriskøn vedrørende Internettet. Firmaet kan levere skøn over Internet-brug og reklameindtægter fra en række forskellige kilde.

Hos GlobalReach i Californien (glreach.com) kan man få oplysninger om Internet-brug opgjort på landebasis. Det er interessant, at firmaets analyser fremhæver sproggrupperinger frem for nationale grænser (dvs. fransktalende snarere end Frankrig, portugisisktalende frem for Portugal).

Hos GVU (www.gvu.gatech.edu) kan man indhente forskellige data om den vigtigste adgangsform til Internettet arbejde, hjem, etc. i Europa.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1926/99

af Laura González Álvarez (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. november 1999)

Om: Manglende opfyldelse af projektet til genopretning og forbedring af parken Casa de Campo i Madrid

Den 31. marts og den 20. november 1997 samt for nylig, den 1. oktober 1999, henvendte borgersammenslutningen til bevarelse af Casa de Campo, Salvemos la Casa de Campo, sig skriftligt til Kommissionens generaldirektorat XVI for at gøre opmærksom på den efter deres opfattelse manglende opfyldelse af projekt 95.11.61.021-E vedrørende genopretning af nedslidte områder og forbedring af miljøet i parken Casa de Campo, som finansieres af Samhørighedsfonden og udføres af Madrid kommunes miljøafdeling.

Borgersammenslutningen henviste specielt til opførelsen af to dæmninger ved bækken Meaques i projektets første fase, som senere blot blev til opstemmede ildelugtende damme med store mængder myg, ganske i modstrid med hovedformålet, nemlig en biologisk rensning af bækken som fastlagt i projektet. Disse to dæmninger er senere blevet ødelagt.

På den anden side vedtog Madrids byråd den 28. februar 1998 den anden samlede saneringsplan for Madrid, der også finansieres af Samhørighedsfonden. Denne plan omfatter bl.a. forskellige foranstaltninger i forbindelse med Meaques-bækken til et beløb af 388 millioner pesetas, herunder opførelse af fire andre dæmninger.

Kan Kommissionen undersøge, om ikke der er sket en fordobling af betalingerne i forbindelse med opførelse og ødelæggelse af disse dæmninger? Har der været forsinkelser i gennemførelsen af dette projekt, og hvad er årsagen hertil? Hvad er årsagen til, at projektet er blevet ændret, således at der etableres nye parkeringspladser i stedet for, at man bremser risikoen for tab af naturlige jordarealer og for erosion? Hvorfor er der endnu ikke blevet gjort forsøg på at bevare historiske og miljømæssige elementer som f.eks. den historiske mur fra det XVIII. århundrede? Hvorfor har man ikke begrænset trafikken på over 50.000 køretøjer, som dagligt kører gennem Casa de Campo og har en skadelig indvirkning på miljøet?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(19. april 2000)

I første fase af projektet medfinansierede Kommissionen to små dæmninger. På grundlag af nye hydrologiske undersøgelser mente de ansvarlige myndigheder, at disse dæmninger var utilstrækkelige, og de foreslog i anden fase anlæggelse af fem laguneområder som naturligt rensningssystem. Kommissionen skal ikke undlade at undersøge det videre forløb.

Alle betalinger fra Kommissionen er baseret på de fysiske elementer, der er anført i beslutningen. Der ydes således ikke dobbelt støtte til en og samme udgift. Første fase af projektet blev afsluttet efter den tidsplan, der blev fastlagt i forbindelse med beslutningen om medfinansiering.

Parkeringspladserne var medtaget i den oprindelige beslutning for at forhindre parkering i de beskyttede områder. Genopbygningen af muren omkring parken indgår i projektets anden fase. Denne restaurering er for en stor dels vedkommende afsluttet. Der er ikke i projektets to faser foreslået forbud mod kørsel på vejene gennem Casa de Campo-parken.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2650/99

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Støjforurening i via Peccioli/via Chiusi

Via Peccioli og via Chiusi i Rom ligger i nærheden af en jernbanelinje (strækningen Rom-Chiusi fra 9 km til 10 km og lokaltog til Fiumicino), hvor der ofte passerer vogntog, som er meget støjende og følgelig skaber støjforurening i et tæt bebygget område.

Kan Kommissionen derfor oplyse:

1. om ikke den mener, at dette er i strid med direktiv 85/337/EØF(1) om miljøindvirkningsvurderinger?

2. om ikke den finder det på sin plads at henvende sig til de italienske myndigheder for at få disse til at sikre, at de nødvendige støjværn opføres?

3. hvad dens generelle syn på sagen er?

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(13. marts 2000)

Direktiverne om støj vedrører grænseværdier for støj fra udstyr og kan ikke betragtes som relevante for den situation, som det ærede medlem nævner. Kommissionen er derfor ikke i stand til af gribe ind.

Forholdet er hverken omfattet af Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet eller af direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(1), om ændring af direktiv 85/337/EØF. Disse direktiver dækker kun projekter. Det fremgår klart af artikel 1 i begge direktiver, at ordningen med vurdering af virkningerne på miljøet vedrører vurderingen af indvirkningen på miljøet af projekter, der er af en sådan beskaffenhed, at de vil kunne påvirke miljøet væsentligt. Navnlig hedder det i artikel 1 i direktiv 97/11/EF, at: medlemsstaterne træffer de nødvendige

foranstaltninger med henblik på, at projekter, der bl. a. på grund af deres art, dimensioner eller placering kan få væsentlig indvirkning på miljøet, undergives et krav om tilladelse og en vurdering af denne indvirkning, inden der gives tilladelse. Den jernbanelinje, som det ærede medlem henviser til, er ikke længere noget projekt, og derfor kan ovennævnte direktiver ikke komme i betragtning.

(1) EFT L 73 af 14.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1890/99

af Pietro-Paolo Mennea (ELDR) til Kommissionen

(14. oktober 1999)

Om: Opførelse af faciliteter i nærheden af Castel del Monte

Byrådet i Andria (BA) i Italien har vedtaget et projekt, der indebærer, at der i nærheden af det ottekantede slot, som Frederik II af Schwaben lod opføre mellem 1240 og 1250, og som er kendt som Castel del Monte, skal etableres et område med forskellige faciliteter såsom et billetkontor, en boghandel, et restaurationscenter, diverse andre faciliteter og en parkeringsplads.

Det forhold, at slottet er klassificeret som et kunstnerisk monument, viser, at slottet og bjerget tilsammen udgør ét enkelt kulturgode, som Unesco i øvrigt har opført på sin ansete liste over verdens mest værdifulde kulturarv.

Det er helt klart, at hvis projektet gennemføres i sin nuværende form, ville det ændre dette historiske steds og det omgivende landskabs integritet og påføre det uacceptabel skade.

Der er afsat EU-støtte til projektet, som indgår i den række af projekter, hvortil der vil blive ydet støtte med henblik på at udvikle og fremme turismen i mål 1-områder (multiregional operationel plan for Mezzogiorno).

Kan Kommissionen oplyse om projektet har været genstand for de foreskrevne udtalelser fra de kompetente myndigheder, især fra Bari-kontoret for miljøarv, arkitektonisk arv og kunstarv og fra Ministeriet for Kulturgoder og Kulturaktiviteter?

Kan Kommissionen oplyse om den agter at træffe foranstaltninger for at blokere den støtte, som Den Europæiske Union har afsat, for at sikre, at gennemførelsen af projektet udsættes i overensstemmelse med den gældende italienske bevaringslov og med gældende europæiske bestemmelser på dette område?

Kan Kommissionen endelig oplyse, om den agter at gøre EU-støtten afhængig af en passende ændring af projektet, således at det område, hvor faciliteterne skal opføres, og parkeringspladsen flyttes længere ned ad bjergsiden for at bevare det omkringliggende landskabs naturlige karakteristika samt monumentets historiske værdi og kunstneriske skønhed?

Supplerende svar på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(18. februar 2000)

Ifølge oplysningerne fra de italienske myndigheder blev det pågældende projekt indsendt af Soprintendenza per i beni Ambientali, Architettonici, Artistici e Storici della Puglia og ikke af Andria kommune (Bari). Ifølge projektet, der kaldes Circuito dei Castelli, skal der anlægges et udstillingsområde, en restaurant, et billetkontor og en boghandel, ligesom der skal opsættes skilte. Der er imidlertid ikke planlagt en parkeringsplads.

Denne er blevet medfinansieret af strukturfondene som led i mål 1-programmerne, specielt foranstaltning 5a under program I Turismo culturale, der indgår i det operative multiregionale program for turisme. Fællesskabets medfinansiering under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling andrager 899 mio. Lit., dvs. 50 % af de samlede udgifter.

Kommissionen kan ikke på grundlag af de pågældende oplysninger tage strukturfondenes finansiering af det nævnte projekt op til fornyet overvejelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2250/99

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(1. december 1999)

Om: Flyforsinkelser

Der forekommer med en hyppighed, der er usædvanlig og som af og til ligger på grænsen til det skandaløse, utallige forsinkelser i flyafgangstider, og følgelig også i ankomsttider, for afgange, der udgår fra forskellige lufthavne i EU.

Kan Kommissionen i betragtning af, at disse forsinkelser forvolder stor skade af såvel økonomisk som social, familiemæssig og anden karakter, oplyse, hvad der er de egentlige årsager til disse forsinkelser og eventuelt, hvilke foranstaltninger den agter at træffe for én gang for alle at normalisere dette forhold inden for flytrafikken?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(24. januar 2000)

Kommissionen er enig i, at situationen med hensyn til forsinkelser i lufttrafikken og overbelastning af luftrummet er blevet så uholdbar, at der meget snart må træffes drastiske forholdsregler.

Derfor vedtog Kommissionen den 1. december 1999 en meddelelse(1) om skabelse af et fælles europæisk luftrum, hvori den analyserer årsagerne til denne situation og anbefaler en række foranstaltninger på såvel nationalt som EU-plan. Det ærede medlems spørgsmål er besvaret i den nævnte meddelelse.

Desuden påtænker Kommissionen at foretage en mere dybtgående undersøgelse af forsinkelsernes virkninger for de rejsende i forbindelse med en bred høring om beskyttelse af flypassagerer, som skal finde sted i nær fremtid.

(1) KOM(1999) 614 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2574/99

af Bill Miller (PSE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Reklameregler i Italien

Ifølge mine oplysninger stiller den italienske regering strengere krav til reklamer for rygeafvænningsplastre end andre medlemsstater. Følgelig må reklamer for rygeafvænningsplastre, der er udformet

med henblik på hele det europæiske marked, og som tager sigte på at oplyse rygere, der ønsker at holde op med at ryge, om tobaksafvænningsmetoder, omformes for at overholde de italienske regler. Men reklamer, der udsendes i Italien via satellit eller kabel, og som har sin oprindelse i andre medlemsstater end Italien, skal ikke opfylde de samme krav. Følgelig er der tale om, at man begrænser reklamer i Italien for rygeafvænningsplastre (der er til gavn for folkesundheden) sammenlignet med reklamer for samme produkt i andre medlemsstater. Dette er til hinder for den frie strøm af informationer til rygere i Italien om de sundhedsfremmende virkninger af brug af rygeafvænningsplastre.

Mener Kommissionen, at de italienske reklameregler er i modstrid med det mål, man dermed forsøger at nå, nemlig beskyttelse af folkesundheden? Vil Kommissionen i så fald overveje at indlede overtrædelsesprocedure mod Italien i forbindelse med disse regler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(11. februar 2000)

De produkter, der anvendes til tobaksafvænning af personer, der er nikotinafhængige, er lægemidler. Hvad angår krav om lægerecept, har medlemsstaterne valgt forskellige holdninger: i nogle medlemsstater kræves der ingen lægerecept, medens der i andre gør. Hvad reklame angår, er produkterne dog undtaget fra reglen om, at lægemidler på recept normalt ikke må være genstand for offentlig reklame på grund af deres sundhedsfremmende mål med tobaksafvænning. Derfor er det i de fleste medlemsstater tilladt at reklamere offentligt herfor.

Reklame henvendt til offentligheden generelt for lægemidler er omfattet af Rådets direktiv 92/28/EØF af 31. marts 1992 om reklame for humanmedicinske lægemidler(1), der harmoniserer kravene. Artikel 4, stk. b, præciserer, at reklame i det mindste skal indeholde: lægemidlets benævnelse samt fællesnavnet, hvis lægemidlet kun indeholder én virksom bestanddel; de oplysninger, der er nødvendige for korrekt brug af lægemidlet; en udtrykkelig og letlæselig opfordring til omhyggeligt at læse den vejledning, der alt efter omstændighederne er anført på indlægssedlen eller på den udvendige emballage.

For at beskytte folkesundheden kontrolleres reklame for lægemidler meget nøje i alle medlemsstaterne. Medens lovrammerne overholdes, er det muligt, at de budskaber, der udsendes i de forskellige medlemsstater, tager forskellige former hvad indhold og længde angår.

Eftersom Kommissionen ikke råder over tilstrækkelige oplysninger til at afgøre, om den italienske lovgivning modvirker målene for beskyttelse af folkesundheden og varers frie bevægelser i dette tilfælde af reklamer, vil den kontakte de italienske myndigheder for at indhente supplerende oplysninger.

(1) EFT L 113 af 30.4.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2345/99

af Salvador Jové Peres (GUE/NGL) og Pedro Marset Campos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Indførsel af tomater med oprindelse i Marokko

Marokko har overtrådt artikel 3 i protokollen om ordningen for indførsel i Fællesskabet af landbrugsprodukter med oprindelse i Marokko, som fastsætter den månedlige fordeling af kontingentet og en margen på 20 % for den tilladte månedlige overskridelse. Hermed har Marokko forårsaget et sammenbrud på markedet og betydelige tab i sektoren i november og januar i sidste produktionsår.

Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen at træffe for i fremtiden at sikre overholdelse af protokollen? Hvordan vil den yde kompensation til de EF-producenter, som har lidt et økonomisk tab som følge af den manglende overholdelse af protokollen?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-2344/99, E-2345/99, E-2346/99, E-2347/99, E-2348/99 og P-2483/99

(20. januar 2000)

Kommissionen følger nøje udviklingen i importen af friske tomater fra Marokko.

Efter at Kommissionen ved udgangen af produktionsåret 1998/1999 havde konstateret en overskridelse af de aftalte mængder, gjorde den de marokkanske myndigheder opmærksom på, at det var vigtigt at overholde disse mængder af hensyn til ligevægten på EU-markedet.

Hvad angår det indeværende produktionsår, anmodede Kommissionen de marokkanske myndigheder om hastekonsultationer på baggrund af udviklingen i importen i oktober 1999. Disse konsultationer, der fandt sted i Rabat den 22. december 1999, gjorde det ikke muligt at finde en løsning, som kunne sikre, at det aftalte kontingent ikke blev overskredet. I betragtning heraf og uden at dette berører senere konsultationer, har Kommissionen ved forordning (EF) nr. 2767/1999 indført en ordning med importlicenser i overensstemmelse med brevvekslingen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko af 22. december 1994.

Kommissionen erindrer om, at det påhviler medlemsstaterne at anvende de gældende bestemmelser korrekt ved import og navnlig at fastsætte de relevante toldsatser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2587/99

af Marialiese Flemming (PPE-DE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Jagt på trækfugle i Italien

Med Rådets direktiv 79/409/EØF(1) om beskyttelsen af vilde fugle er Den Europæiske Union gået ind for at bevare samtlige vildtlevende fuglearter, der er hjemmehørende på medlemsstaternes europæiske område.

Italien har, så vidt jeg ved, ikke iværksat direktivet om fuglebeskyttelse. I nogle regioner i Italien er det tilladt at jage fuglearter, der er opført som ikke-jagtbare i bilag II i direktiv 79/409/EØF (f.eks. bogfinke, skovspurv, stær, solsort). Endvidere jages der for eksempelvis med net, selvom artikel 8 i direktivet forbyder anvendelsen af ikke-selektive jagtmetoder.

Har Kommissionen kendskab til dette forhold?

I bekræftende fald: hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet eller vil den træffe for at opnå en gennemførelse af direktiv 79/409/EØF i Italien?

Overvejer Kommissionen at indlede en traktatovertrædelsesprocedure mod Italien?

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(24. januar 2000)

Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle er i Italien gennemført ved lov nr. 157 af 11. februar 1992 om beskyttelse af varmblodede vilde dyr og om jagt. Loven er en rammelov, og regionerne vedtager detaljerede regler på grundlag af principperne i denne. Ifølge lovens artikel 13 må jægere kun anvende haglgeværer, buer og pile eller falke. Der er forbud mod alle jagtmetoder og -våben, som ikke udtrykkeligt er tilladt i nævnte artikel. I artikel 21 underbygges forbudet med nærmere angivelse af, hvilke aktiviteter og metoder heriblandt jagt med net der er forbud mod. I lighed med de vildtlevende fuglearter er det kun arterne nævnt i direktivets bilag II, der må jages ifølge den ovennævnte italienske lovgivning. Det er derfor forbudt at indfange beskyttede, vildtlevende fuglearter og at bruge net.

Der findes dog undtagelsesbestemmelser i systemet til beskyttelse af vilde fugle, som opstilles i direktivet. I direktivets artikel 9 opstilles krav og betingelser for, i hvilke tilfælde der kan fraviges fra direktivets bestemmelser. Kommissionen er klar over, at disse betingelser ikke fuldt ud efterleves i den italienske lovgivning. Den måde, hvorpå den ovennævnte undtagelsesbestemmelse gennemføres i Italien, opfylder ikke bestemmelserne i direktivets artikel 9. Derfor besluttede Kommissionen i 1998 at indbringe sagen for EF-Domstolen. Kommissionen var af den opfattelse, at Italien har undladt at sikre, at alle ordningens betingelser opfyldes i visse situationer, hvor undtagelsesbestemmelser gøres gældende, og på korrekt vis at regulere indfangningen af tre vildtlevende fuglearter til brug som lokkefugle. Sagen foreligger nu til afgørelse hos Domstolen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2628/99

af Francesco Speroni (TDI), Umberto Bossi (TDI) og Gian Gobbo (TDI) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Kommissionsformand Romano Prodis deltagelse i valgkampen i Italien

Fredag den 26. november 1999 deltog kommissionsformand Romano Prodi i det vælgermøde, der i Bologna afholdtes for at markere afslutningen på centrumvenstrekandidatens valgkampagne i forbindelse med suppleringsvalget til Deputeretkammeret.

Også kendte repræsentanter for den italienske regeringskoalition, f.eks. Venstredemokraternes sekretær, Walter Veltroni, deltog i dette politiske arrangement, som havde karakter af et vælgermøde. På mødet udtalte Romano Prodi sig til fordel for oliventrævalgforbundets kandidat, Parisi.

1. Finder Kommissionen det ikke uhensigtsmæssigt, at dens repræsentanter (og især dens formand, Romano Prodi) deltager i arrangementer, der helt tydeligt har karakter af vælgermøde således som i ovennævnte tilfælde?

2. Mener den ikke, at en sådan adfærd er i strid med bestemmelserne og ånden i Amsterdam-traktatens artikel 213, især stk. 2, hvori det hedder, at Kommissionens medlemmer udfører deres hverv i fuldkommen uafhængighed og i Fællesskabets almene interesse?

3. Regner kommissionens formand, Romano Prodi, med at deltage i lignende valgmøder i Italien, måske i de to andre valgforbund?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi på skriftlige forespørgsler E-2459/99, E-2600/99 og E-2628/99

(7. februar 2000)

Som Kommissionen gentagne gange har haft lejlighed til at gøre opmærksom på i sine svar på skriftlige eller mundtlige forespørgsler fra medlemmer af Parlamentet(1), er medlemmerne af Kommissionen politikere med en politisk funktion, som, hvis de overholder de forpligtelser, der er forbundet med denne funktion, fortsat er frit stillet til på eget ansvar at give udtryk for deres personlige mening.

(1) Se bl.a. svaret fra Jean Rey på mundtlig forespørgsel nr. 10/68 fra Habib-Deloncle og Kommissionens svar på skriftlige forespørgsler nr. 44/83 fra Paul-Henri Gendebien EFT C 197 af 25.7.1983, nr. 1682/85 fra Jaak Vandemeulebroucke EFT C 55 af 10.3.1986, E-1404/97 fra Jean-Claude Pasty EFT C 391 af 23.12.1997 og E-2617/98 fra Sören Wibe EFT C 96 af 8.4.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2835/99 af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen. Indkaldelse af forskningsforslag for områder under det femte rammeprogram.



EF-Tidende nr. 303 E af 24/10/2000 s. 0118 - 0118



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2835/99 af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen (18. januar 2000) Om: Indkaldelse af forskningsforslag for områder under det femte rammeprogram Begrænser Kommissionen områder under det femte rammeprogram, som er omfattet af indkaldelser af forskningsforslag, til hvert enkelt år, og på hvilket grundlag sker dette i givet fald , sker dette f.eks. af administrative bekvemmelighedsgrunde, sker det på grund af begrænsede ressourcer, eller sker det, fordi Kommissionen mener, at forskningsprojekter med EU-støtte er tilstrækkelige til at sikre den omfattende forståelse, der er behov for med hensyn til alle relevante områder for klimaforandringer? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin (11. februar 2000) De områder under det femte rammeprogram, hvor der er åbnet for indkaldelse af forskningsforslag, drøftes med den rådgivende ekspertgruppe og programforvaltningsudvalget under hensyn til de disponible budgetmidler og emnernes forskningspolititiske relevans. F. eks. er underemnet Afbødning af og tilpasning til de globale forandringer for ikke at spilde tid i post-Kyotoprocessen blevet genåbnet under den aktuelle indkaldelse af forslag.