SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0172/03

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2003)

Om: Equitable Life

1. Har Kommissionen foretaget en komplet undersøgelse af den rolle, som den britiske regering spillede i Equitable Life's fald? I benægtende fald hvorfor ikke, og i bekræftende fald hvad var resultatet heraf?

2. Mener Kommissionen, at den britiske regering har overtrådt EU's forordninger om livsforsikring ved at behandle skandalen omkring Equitable Life på den måde, den har gjort?

3. Hvis det fastslås, at den britiske regering har overtrådt EU's lovgivning om livsforsikring agter Kommissionen da at lægge pres på den britiske regering for at få den til at udbetale erstatning til Equitable Life's kunder? Hvilken frist (tidsfrist for indgivelse af juridiske fordringer) vil blive fastsat for indgivelse af krav om godtgørelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(6. marts 2003)

1. Som Kommissionen har meddelt i sit svar på skriftlig forespørgsel E-2415/01 fra Glyn Ford(1), er den bekendt med de problemer, som forsikringstagere i Equitable Life står overfor. Kommissionen har ikke foretaget nogen undersøgelse af den britiske regerings rolle. Den er orienteret om den britiske regerings meddelelse om, at der vil blive gennemført en komplet uafhængig undersøgelse under ledelse af Lord Penrose for at afdække de tilgrundliggende årsager.

2. På dette stadium foreligger der intet om, hvorvidt EU's forsikringsdirektiver er overtrådt i forbindelse med Equitable Life.

3. Kommissionen har ikke nogen direkte rolle i forbindelse med tilsyn med forsikringsselskaber i medlemsstaterne. Der er hverken i EU-traktaten eller EU's forsikringsdirektiver pålagt Kommissionen nogen tilsynsmæssige beføjelser, og Kommissionen har heller ikke til opgave at godkende og føre tilsyn med virksomheder, der ønsker at drive forsikringsvirksomhed.

Ansvaret for det finansielle tilsyn med forsikringsselskaber henhører udelukkende under hjemlandets kompetence (se artikel 8 i det såkaldte tredje livsforsikringsdirektiv, dvs. Rådets direktiv 92/96/EØF af 19. november 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF(2), og artikel 16, 17, 18 og 23 i Rådets direktiv 79/267/EØF af 5. marts 1979 om samordning af de administrativt og ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udøvelse af direkte livsforsikringsvirksomhed(3)).

Hvis skadelidte finder, at de nationale tilsynsmyndigheder ikke korrekt har overholdt kravene i de relevante EU-direktiver, kan sagen indbringes for de nationale domstole. De nationale domstole har kompetence til at undersøge, om en national tilsynsmyndighed ved udførelsen af sine tilsynsopgaver har overholdt tilsynsbestemmelserne. De kan også træffe passende foranstaltninger for at sikre, at loven overholdes. I sådanne tilfælde er det den enkelte medlemsstats interne retsorden, der udpeger de kompetente domstole og fastlægger de nærmere procedureregler for den retssag, der skal sikre, at privates rettigheder ifølge fællesskabslovgivningen fuldt ud tilgodeses(4). I en sådan situation er tidsfristen for anlæggelse af erstatningssag fastlagt i den nationale lovgivning.

(1) EFT C 134 E af 6.6.2002.

(2) EFT L 360 af 9.12.1992.

(3) EFT L 63 af 13.3.1979.

(4) Se EF-Domstolens dom af 19. november 1991, Andrea Francovich og Danila Bonifaci m.fl. mod Den Italienske Republik, de forenede sager C-6/90 og C-9/90, Sml. 1991, s. I-5357.