SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2481/01

af Marco Pannella (TDI) til Kommissionen

(5. september 2001)

Om: Dødsdom over dr. Yunis Shaikh i Pakistan

Den 18. august 2001 blev dr. Yunis Shaikh af de pakistanske retlige myndigheder indsat i Adiala-fængslet og dømt til døden for blasfemi. Han beskyldes for blasfemi på grund af sine udtalelser om, at Muhamed og dennes familie ikke kunne have været muslimer allerede inden profeten havde sin åbenbaring, og andre lignende udtalelser, som den pakistanske gejstlighed har anset for stødende.

Retssagen fandt sted under råben og skrigen fra en menneskeskare, der var opildnet af repræsentanter for gejstligheden, alt imens der var sørget for, at vidner, som endda havde erklæret ikke at have været til stede, da dr. Shaikh fremsatte sine anfægtede udtalelser, defilerede forbi. I stedet for de sædvanlige 30 dage fik dr. Shaikh en uge til at appellere til Højesteret. Selv om ingen hidtil er blevet hængt for blasfemi i Pakistan, er der i hundredevis af borgere, som er beskyldt eller dømt for blasfemi, og som sygner hen i pakistanske fængslers såkaldte dødsceller, hvor de næsten ikke kan stå op.

Har Kommissionen gennem tilstedeværelsen af sin egen repræsentant fulgt retssagen mod dr. Yunis Shaikh? Har Kommissionen reageret officielt på dødsdommen mod dr. Shaikh? Hvilke initiativer har Kommissionen helt generelt taget eller agter den at tage for så vidt angår det stigende antal domme for blasfemi i Pakistan og, mere generelt, det stigende antal krænkelser af de grundlæggende menneskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(2. oktober 2001)

Kommissionen er meget bekymret over anvendelsen af blasfemiloven i Pakistan. Blasfemi i forbindelse med profeten Muhammed er underkastet dødsstraf, medens blasfemi over for Koranen straffes med livslangt fængsel. Til dato er der rejst et uforholdsmæssigt stort antal sager mod religiøse mindretal og pressen.

Kommissionen er fuldt orienteret om retssagen mod muslimen dr. Yunis Shaikh, som omtales af det ærede medlem. Dr. Shaikh blev den 18. august 2001 dømt til døden på grundlag af anklager for blasfemi, og han har siden appelleret dommen, hvilket er en omstændelig proces i Pakistan, der kan vare mange år. Medens det hidtil var således, at blasfemidomme kunne tilbagekaldes af højere retsinstanser, blev der den 24. juli 2001 skabt et potentielt farligt præcedens, da appelretten i tilfældet Ayub Masih fastholdt en tidligere kendelse.

I anledning af den menneskerettighedskonference, der blev tilrettelagt af Pakistans regering i april 2000, blev der bebudet en proceduremæssig reform af blasfemiloven. Som følge af kraftige protester fra religiøse grupper trak regeringen imidlertid forslaget tilbage.

Kommissionen deltager aktivt i de fælles unionsbestræbelser for at rejse menneskerettighedsspørgsmål i Pakistan som led i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Spørgsmålet om blasfemiloven blev rejst over for myndighederne under nogle ad hoc politiske trojka-samtaler i Islamabad den 20. til 21. november 2000. Den 3. maj 2001 foretog trojkaen en diplomatisk henvendelse om dødsstraffen til ministeren for lov og retsvæsen, menneskerettigheder og parlamentariske anliggender, Ved denne som ved andre lejligheder siden hen er Unionens bekymring med hensyn til blasfemiloven blevet meddelt de pakistanske myndigheder.