SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2019/01

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(13. juli 2001)

Om: Middelhavet

Har Kommissionen nogle betænkeligheder i forbindelse med de langfristede virkninger af den voksende brug af afsaltningsanlæg for økologien og den biologiske mangfoldighed i Middelhavet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(6. september 2001)

Det princip, der ligger til grund for afsaltning af havvand, er at saltet fjernes fra havvandet via en teknisk proces (for eksempel af destillering, mens det i dag navnlig sker ved højtryksfiltrering gennem meget fine membraner). Processen fører dels til ferskvand af den ønskede kvalitet til drikkevandsforsyning m.v., dels - omend i langt mindre mængde - i saltvand med en højere koncentration af salt end havvand.

Den tænkelige indvirkning fra afsaltningsanlæggene på vandmiljøet stammer derfor fra udledning af dette saltvand, navnlig højere saltkoncentrationer og temperaturer på lokalt niveau, og fra brug af kemikalier til forbehandling og/eller rensning. Erfaringen viser, at virkningerne kan variere betydeligt, lige fra en nulindvirkning til en betydelig indvirkning, afhængigt af, hvor processen gennemføres, og hvori den består. Derfor har man inden for rammerne af handlingsplanen for Middelhavet (Mediterranean Action Plan (MAP)) indledt en række undersøgelser heraf. MAP skal beskytte Middelhavet inden for rammerne af FN's miljøprogram (United Nations Environment Programme - UNEP) og Barcelona-Konventionen om Beskyttelse af Middelhavet(1). Handlingsplanen skal munde ud i et samlet dokument med en vurdering af indvirkninger og foranstaltninger til afbødning.

Fællesskabets miljølovgivning har via det nye vandrammedirektiv(2)) et juridisk bindende instrument, som kan håndhæves.

Direktivet behandler alle former for indvirkning på vandkvaliteten, også fra afsaltningsanlæg. For så vidt angår overfladevand, herunder kystfarvandene, er det målet at sikre en god økologisk tilstand. Ved sådan økologisk tilstand forstås der vandkvalitet som helhed, dvs. både vandets biologi og økosystemets måde at fungere på såvel som morfologiske og fysisk-kemiske komponenter.

De praktiske redskaber, der er nødvendige for, at dette mål (nemlig en omfattende analyse af samtlige påvirkninger af vandet, forvaltningsplaner og måleprogrammer samt en godkendelsesprocedure for al relevant udvinding og udledning) nås, vil sikre, at enhver indvirkning på kystfarvandene, herunder fra afsaltningsanlæg, bliver taget behørigt i betragtning, og de nødvendige forholdsregler truffet.

Kommissionen vil nøje følge den tekniske og videnskabelige udvikling, hvor det er hensigtsmæssigt, fremme udveksling af informationer og erfaringer og holde nøje øje med, at direktivet gennemføres korrekt, herunder at man når det mål at skabe og/eller opretholde en god økologisk tilstand for vandet.

(1) Ratificeret ved Rådets afgørelse 77/585/EØF af 25.7.1977, EFT L 240 af 19.9.1977, som ændret ved Rådets afgørelse 1999/802/EF af 22.10.1999, EFT L 322 af 14.12.1999.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, EFT L 327 af 22.12.2000.