SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0119/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(27. januar 2000)

Om: Omsætningsafgift i forbindelse med personbefordring direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977

Direktiv 77/388/EØF(1) af 17. maj 1977 vedrører omsætningsafgift i forbindelse med personbefordring. Hidtil har kun tre af de 15 EU-medlemsstater (Østrig, Tyskland og Belgien) omsat dette direktiv til national lov, og der opkræves omsætningsafgift for personbefordring igennem disse tre medlemsstater. Dette betyder yderligere bureaukrati og yderligere omkostninger for de virksomheder, der tilbyder personbefordring igennem disse tre medlemsstater. Denne situation er næppe i overensstemmelse med principperne om fri bevægelighed og fremme af grænseoverskridende aktiviteter. Kommissionen anmodes på baggrund heraf om at besvare følgende spørgsmål.

- Det Europæiske Fællesskab har det som sit mål at harmonisere og skabe de samme forudsætninger for alle medlemsstater. Er omsætningen af direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 i overensstemmelse med dette mål?

- Er det hensigtsmæssigt med henblik på den europæiske integration, at kun tre af i alt 15 medlemsstater har omsat direktiv 77/388/EØF?

- Østrigske, tyske og belgiske personbefordringsvirksomheder kan spare penge, fordi de ikke skal betale omsætningsafgift ved personbefordring igennem de øvrige EU-medlemsstater. Virker omsætningen af dette direktiv på denne baggrund ikke konkurrenceforvridende?

(1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(14. marts 2000)

Grundreglen for omsætningsafgift på personbefordring er at finde i artikel 9, stk. 2, litra b), i direktiv 77/388/EØF(1), hvor det hedder følgende: leveringsstedet for transportydelser er det sted, hvor transporten finder sted, idet der tages hensyn til tilbagelagte strækninger. I henhold til denne regel kan en medlemsstat lægge moms på personbefordring i eget land og på den del af international personbefordring, der foregår i eget land.

Der findes dog en række undtagelser fra denne grundregel, herunder forskellige undtagelser der er et resultat af forhandlingerne om medlemsstaternes optagelse i Fællesskabet. Den vigtigste årsag til forskellene er at sjette momsdirektiv tillader medlemsstaterne at anvende een eller to nedsatte momssatser (dog ikke under 5 %) på transport af specifikke varer og ydelser (og heri indgår også personbefordring, jf. artikel 12, stk. 3 litra a) og bilag H pkt. 5), og at medlemsstater der gør brug af nedsatte momssatser under det i direktivet fastsatte minimum, har tilladelse til at fortsætte hermed, hvis de pågældende satser var i kraft pr. 1. januar 1991 (dette giver medlemsstaterne mulighed for at fortsætte med nulsats eller kraftigt nedsatte satser for personbefordring, jf. artikel 28, stk. 2), og endelig at en medlemsstat kan fortsætte med at fritage personbefordring i henhold til medlemsstatens gældende regler (jf. artikel 28, stk. 3 litra b), og bilag F, pkt. 17).

Alle medlemsstater har omsat det sjette momsdirektiv til national lovgivning, men der kan stadig være forskelle med hensyn til måden hvorpå direktivet gennemføres i Fællesskabet.

Da forholdene inden for personbefordring var så forskelligartede, forelagde Kommissionen i 1992 et forslag til rådsdirektiv(2). Heri opstillede man detaljerede bestemmelser der skulle sikre en ensartet gennemførelse af momsbestemmelserne med hensyn til personbefordring ad Fællesskabets veje og indre vandveje. Tanken var at beholde de eksisterende momssatser og undtagelser, men at fastsætte at beskatningen skulle ske på grundlag af personbefordringens startsted. Dette forslag blev desværre ikke vedtaget af Rådet, og Kommissionen trak forslaget tilbage ved afgørelse 97/C 2/2.

Som følge af de vanskeligheder man stødte på i forsøget på at finde en ensartet beskatningsordning for alle typer af personbefordring, besluttede Kommissionen at skaffe sig bedre kendskab til de økonomiske data og de praktiske konsekvenser af beskatning inden for hele personbefordringsområdet ved hjælp af en undersøgelse. Undersøgelsen skulle hjælpe Kommissionen til at udarbejde en rapport til Parlamentet og Rådet vedrørende de generelle forhold omkring moms og personbefordring med en redegørelse for hvordan udviklingen har været inden for transportsektoren og hvordan det kan sikres at enhedsmarkedet fungerer efter hensigten. Den konsulentvirksomhed der havde fået denne undersøgelse i opdrag, forelagde en rapport i 1998; den er siden blevet offentliggjort af Kommissionen.

Dette anliggende indgår i revisionen af den overordnede momspolitik og bestræbelserne på at forbedre momssystemets funktion, og vil blive taget op af Kommissionen når den udarbejder et nyt program og fastlægger prioriteringen inden for momsområdet.

(1) Rådets sjette momsdirektiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145 af 13.6.1977.

(2) KOM(92) 416 endelig udg.