SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3475/97 af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen (31. oktober 1997)

Om: Agenda 2000: Omraader i den faelles landbrugspolitik, hvor udgifterne vil stige

Ifoelge Agenda 2000, der blev forelagt af Kommissionen den 15. juli 1997 (KOM(97)2000) vil den kommende reform af den faelles landbrugspolitik, der har til formaal at afhjaelpe Unionens svage konkurrenceevne paa dette omraade og goere den i stand til at modstaa den internationale liberalisering af handelen med levnedsmidler, give mulighed for besparelser, som delvis kan bidrage til at daekke omkostningerne ved udvidelsen med de oesteuropaeiske lande uden at oege faellesskabsbudgettet til over 1,27% af BNI. Denne landbrugsreform vil foerst og fremmest bestaa i et skift fra systemet med prisstoette til et system med direkte betalinger, der fastsaettes paa et passende niveau.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke omraader inden for den kommende landbrugspolitik vil vaere mere belastende for faellesskabsbudgettet end med den nuvaerende faelles landbrugspolitik, og hvilke beloeb udgiftsstigningerne skoennes til?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler paa skriftlige forespoergsler E-3473/97, E-3474/97 og E-3475/97 (18. december 1997)

Kommissionen foreslaar i forbindelse med Agenda 2000 at fortsaette 1992-reformen i det hidtidige spor, dvs. at nedsaette den stoette, der er baseret paa kunstigt hoeje garanterede priser, og foroege den direkte stoette til landbrugerne.

Mens prisstoetten foerst og fremmest betales af forbrugerne, finansieres den direkte stoette til landbrugsindkomsterne af skatteyderne og optraeder derfor paa de offentlige budgetter. Den har dog en raekke store fordele:

- prisnedsaettelsen goer det muligt at eksportere mere uden stoette og saaledes undgaa opbygning af nye interventionslagre som foelge af overskudsproduktion. Nedsaettelsen goer endvidere EF-produkterne mere konkurrencedygtige paa det indre marked;

- for saa vidt stoettepriserne smitter af paa detailpriserne og levnedsmiddeludgifternes andel af en families samlede udgifter er hoejere i familier med lav indkomst, har prisstoetten en regressiv virkning set ud fra et socialt synspunkt. Dette er ikke tilfaeldet med direkte stoette;

- stoettens effektivitet set ud fra producenternes indkomst er betydelig hoejere, eftersom den direkte stoette ydes til producenterne direkte uden mellemled, mens de hoeje prisers virkning for indkomsten afhaenger af produktionsomkostningerne;

- en stoette baseret paa direkte stoette er mere acceptabel under internationale forhandlinger;

- et lavere prisniveau letter de central- og oesteuropaeiske landes tiltraedelse af EU.

Set fra et budgetmaessigt synspunkt medfoerer EF's finansiering af stoetten i stedet for forbrugerens en stigning i EF's udgifter i den indledende periode. Et detaljeret skoen for hele perioden 2000-2006 saavel som for det sidste aar (2006) er anfoert nedenfor (tabel 1). For hele perioden og alle sektorer under ét anslaas den foreslaaede reforms ekstraudgifter i forhold til status quo til ca. 22 mia. ECU. Trods en saadan stigning maa man dog ikke glemme, at den blotte opretholdelse af status quo efter aar 2000 efter Kommissionens skoen hurtigt vil foere til en uholdbar situation (overskudsproduktion og opbygning af usaelgelige interventionslagre, hvad angaar visse noegleprodukter).

Efter aar 2006 bliver sammenligningen mellem budgetomkostningerne ved en reformeret faelles landbrugspolitik og en ikke-reformeret landbrugspolitik mere og mere vanskelig. Man kan dog sige, at en landbrugspolitik, der er baseret paa direkte stoette, burde have et mere eller mindre stabilt omkostningsniveau (undtaget ved aendring af stoetteniveauet), mens der ved en ikke-reformeret landbrugspolitik fortsat vil blive produceret landbrugsprodukter udelukkende til intervention, og omkostningerne vil fortsat stige, medmindre der fastsaettes produktionsloft paa et socialt uacceptabelt niveau.

Trods udgiftsstigningen skulle den nuvaerende metode for beregning af guidelinen goere det muligt at finansiere de fastslaaede udgiftsbehov i landbruget, inklusive udligningsgodtgoerelse, nye ledsageforanstaltninger inden for landbruget og udgifter til optagelsen af ansoegerlandene.

Som det fremgaar af skema 2 i Agenda 2000 viser rubrik 1 foelgende situation i aar 2006:

- guidelinen i loebende priser: 59,2 mia. ECU

- landbrugsudgifter: 54,5 mia. ECU

- margin: 4,7 mia. ECU

Landbrugsudgifterne inkluderer:

1) EUR-15:

- Reformeret faelles landbrugspolitik, inklusive udligningsgodtgoerelser: 47,9 mia. ECU

- Nye ledsageforanstaltninger inden for landbruget og horisontale foranstaltninger inden for fiskeriet: 2,1 mia. ECU

2) Nye medlemsstater:

- Faelles landbrugspolitik (markedsforanstaltninger) 1,4 mia. ECU

- Specifikke ledsageforanstaltninger inden for landbruget: 2,5 mia. ECU

3) Stoette foer tiltraedelse: 0,6 mia. ECU

Disse skoen er baseret paa en raekke hypoteser saasom en vaekst i bruttonationalproduktet (BNP) paa 2,5%, en inflationsrate paa 2% og forventet produktions- og forbrugsudvikling. Marginen i guidelinen for landbruget skulle goere det muligt at daekke eventuelle afvigelser fra de skoennede udgifter.

(Mia. ECU)

>TABLE>