SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0071/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(23. januar 2003)

Om: Oversvømmelsesområder til bortledning af stærkt forøgede vandmængder fra floder og afbalanceret fordeling mellem flodernes øvre og nedre forløb i de berørte medlemsstater

1. Er det Kommissionens opfattelse, at oversvømmelserne langs europæiske floder ikke længere kan ses som isolerede tilfælde, men som et strukturelt og tiltagende problem, som forårsages af skovrydning, afvanding af landbrugsjord, kanalisering og indsnævring af flodernes øvre forløb, hurtigere smeltning af gletchere i Alperne, større regnmængder som følge af drivhuseffekten, sammenpresning af jordbunden og stigning i havets vandstand med 1,2 cm om året?

2. Er det Kommissionen bekendt, at en stor del af problemerne forårsages ved det øvre forløb af floderne Oder, Elben, Rhinen, Maas, Schelde og Donau, medens tilvejebringelsen af løsninger på problemerne hidtil så godt som udelukkende har været et anliggende for de lande, som er beliggende ved flodernes nedre forløb, hvorved problemerne blot bliver videreekspederet fra en række (nuværende eller fremtidige) EU-medlemsstater til andre medlemsstater?

3. Er det Kommissionen bekendt, at Nederlandene som en sidste udvej til at beskytte byer mod oversvømmelser undersøger muligheden for at få adgang til et 10 000 ha lavtliggende landbrugsareal og naturbeskyttelsesområde og benytte det som reservoirområde ved høj vandstand i floderne Rhinen og Maas, at landbrugsbedrifter eller endog hele landsbyer må forsvinde som følge heraf, og at virkeliggørelsen af dette forehavende vil koste 15 mia. EUR foruden de 4,5 mia. EUR, som gennemgribende projekter til beskyttelse af kyster og flodbredder vil kræve?

4. Hvilke muligheder er der for på kort sigt at tage EU-katastrofefonden (solidaritetsfonden) i brug til bl.a. forebyggende foranstaltninger, som vil give langt bedre muligheder for, at jorden i længere tid kan holde på regn- og smeltevand ved flodernes øvre forløb, bl.a. for derved at undgå, at der til stadighed opstår nye stærkt forøgede vandmængder, der igen bevirker fortsatte og stigende katastrofer ved flodernes nedre forløb og tvinger landene ved det nedre forløb til overmåde kostbare foranstaltninger, som afvises af den offentlige opinion?

5. Hvilke andre tiltag har Kommissionen planer om for at udvirke en mere afbalanceret fordeling af bestræbelser og omkostninger mellem det øvre og nedre forløb af grænseoverskridende floder og de berørte medlemsstater?

Kilde: TV Nederland 1, programmet Zembla den 2. januar 2003 om de nye vandproblemer.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(10. marts 2003)

1. til 3. og 5. De flodbækkener, det ærede medlem omtaler (Oder, Elben, Rhinen, Maas, Schelde og Donau) er omfattet af internationale flodkonventioner. Fællesskabet er kontraherende part i de fleste af dem og har observatørstatus, når det gælder Maas og Schelde. Disse konventioner har oversvømmelsesberedskab blandt deres lovfæstede målsætninger og beskæftiger sig aktivt med oversvømmelsesberedskab og oversvømmelsessikring(1). De vurderinger, som er blevet foretaget, og de aktiviteter, som er blevet vedtaget på grundlag af disse konventioner drejer sig bl.a. om samarbejde om flodernes øvre og nedre løb og om fælles ansvar. Handlingsplanen for oversvømmelsessikring af Rhinen, der er blevet vedtaget af den internationale Rhin-kommission, er et eksempel på en sådan aftale, som nu er ved at blive udført.

Efter lovgivningsvedtagelse i Parlamentet og Rådet har Fællesskabet for nylig omlagt sin vandpolitik på grundlag af vandrammedirektivet(2). Det vil bidrage til at afhjælpe følgerne af oversvømmelse og tørke (jf. artikel 1, litra e)), men opstiller ikke i sig selv praktiske mål for oversvømmelsesberedskab og oversvømmelsessikring, i det mindste ikke med EF-traktatens artikel 175, stk. 1, som retsgrundlag.

Kommissionen, medlemsstaterne og ansøgerlandene indledte imidlertid i 2002 et omfattende samarbejde om oversvømmelsesproblemet. Foruden den formelle anvendelse af vandrammedirektivet vil udveksling af oplysninger, viden og erfaringer i forbindelse med oversvømmelsesberedskab og oversvømmelsessikring i første omgang i løbet af 2003 føre til et fælles dokument om den bedste praksis for oversvømmelsesvarsling, oversvømmelsessikring og oversvømmelsesbekæmpelse. Skønt oversvømmelser har fundet sted i Europa i århundreder og fortsat vil gøre det, er følgerne af dem i mange tilfælde blevet drastisk forværret på grund af menneskelige aktiviteter som afledning af floder fra deres naturlige leje, ændret jordudnyttelse, øget overfladeforsegling og anvendelse af arealer til boligbyggeri og/eller økonomiske aktiviteter i områder med oversvømmelsesrisiko.

Samtidig arbejder Kommissionen med et horisontalt initiativ for miljøbetingede risici (skovbrande, jordskælv, oversvømmelser, teknologiske risici m.m.), og en meddelelse fra Kommissionen er planlagt til første halvdel af 2003. Når denne meddelelse er blevet drøftet og de bedste former for praksis sammenlignet, vil Kommissionen overveje behovet for en eventuel lovgivning og dens rækkevidde.

Kommissionen har støttet den europæiske oversvømmelsesforskning på grundlag af sine rammeprogrammer for forskning og teknologisk udvikling(3). I det femte rammeprogram (1999-2002) blev over 30 multinationale projekter finansieret under programmet for miljø og bæredygtig udvikling. Der er sket fremskridt, især når det gælder forudsigelse af oversvømmelser og oversvømmelsesrisiko i forbindelse med klimaændringen. Forskningen i forbindelse med det prioriterede emne, Den Globale Ændring, i det sjette rammeprogram (2003-2006) koncentrerer sig om en mere helhedspræget fremgangsmåde, hvorefter oversvømmelsesfarer, sårbarhed og risikovurdering behandles samlet for at modvirke de miljømæssige, samfundsmæssige og økonomiske virkninger af oversvømmelser. Desuden udføres der forskning i forbindelse med bedre strategier for forvaltning af afvandingsområder, og hvor det er relevant, tages der hensyn til oversvømmelsernes grænseoverskridende karakter og virkninger.

Samtidig har Kommissionens Fælles Forskningscenter udviklet et fælles forudsigelses- og modelleringsinstrument for Oder-flodens afvandingsområde. Dette instrument kan benyttes som grundlag for oversvømmelsessikringsstrategier i afvandingsområderne på tværs af de administrative og politiske grænser og skal nu tages i brug i Elbens og Donaus afvandingsområder samt i en række andre europæiske afvandingsområder.

Hvad fællesskabsfinansiering angår, kan Fællesskabets initiativ Interreg III under den europæiske fond for regionaludvikling (EFRU) i tidsrummet 2000-2006 i praksis være med til at støtte de aktiviteter i forbindelse med oversvømmelsesberedskab og oversvømmelsessikring, som udføres på internationalt plan. Ikke mindst dens afsnit B, der drejer sig om tværnationalt samarbejde, fremmer god forvaltning af naturressourcerne, navnlig vandressourcerne, ved hjælp af en integreret form for fysisk planlægning. Desuden kan den fælles landbrugspolitik (FLP) i kraft af sin anden grundpille (forordningen om udvikling af landdistrikterne Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra den europæiske udviklings- og garantifond for landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger)(4) allerede nu finansiere foranstaltninger, der er særlig relevante for oversvømmelsesberedskab, hvis medlemsstaterne vælger at indføje sådanne foranstaltninger i deres programmer for udvikling af landdistrikterne. For tiden indeholder nogle af disse programmer direkte eller indirekte foranstaltninger for forebyggelse eller begrænsning af miljøbetingede risici. Foranstaltninger, der medvirker til at øge jordbundens vandbindingsevne (f.eks. skovplantning på agerjord, bevarelse af græsjord, tilsætning af organisk stof) vil få en direkte begrænsende virkning på oversvømmelserne. På samme måde vil alle foranstaltninger, som går ud på at modvirke klimaændringen (f.eks. fremme af vedvarende energikilder som biogas, begrænsning af dyrehold) sandsynligvis få en positiv (indirekte) virkning, da den globale opvarmning menes at bidrage til den øgede forekomst af ekstreme vejrsituationer.

I fremtiden vil Kommissionens forslag til en FLP-reform, således som de fremgår af en meddelelse(5), der for nylig er blevet offentliggjort, hvis de vedtages, betyde et øget budget til grundpille II, som medlemsstaterne kan benytte til øget støtte til risikobekæmpelsesaktiviteter. Det kan ske ved at overføre penge fra grundpille I til grundpille II. Indførelsen af krav til landmænd, der modtager direkte støtte, om at opfylde miljøbetingelser vil styrke overholdelsen af forvaltningsbestemmelser og bevarelsen af god landbrugsdrift, som bl.a. omfatter antierosionsforanstaltninger. Det foreslås, at ændringer af udnyttelsen af vedvarende græsgange udelukkes, de må navnlig ikke inddrages til agerjord. Den fælles betalingsordning kan bidrage til ekstensivering, hvad der vil få positive følger f.eks. for jordbundens vandbindingsevne. FLP-reformforslagene indfører også støtte til industriafgrøder (grundpille I) med henblik på at skaffe CO2-erstatninger.

4. Den Europæiske Unions solidaritetsfond (EUSF)(6) blev oprettet, for at der i katastrofetilfælde kunne gives øjeblikkelig økonomisk bistand til de berørte mennesker, regioner og lande, så de kan vende tilbage til levevilkår, der er så normale som muligt.

Der kan kun skrides ind for at medvirke til at finansiere godtgørelsen af samfundsskader, som ikke omfattes af forsikring. EUSF kan ikke benyttes til finansiering af langsigtede forebyggelsesforanstaltninger. I forbindelse med katastrofetilfælde, hvor der kan ydes bistand fra EUSF, kan forebyggelsesforanstaltninger kun finansieres i tilfælde af en afgørende nødhjælpsindsats for at sikre infrastruktur og foranstaltninger af direkte betydning for øjeblikkelig beskyttelse af kulturarven. Lande, der modtager

bistand fra solidatitetsfonden, skal indsende rapport til Kommissionen senest 18 måneder efter bistandens udbetalingstidspunkt. Denne rapport skal beskrive de beskyttelsesforanstaltninger, modtagerlandet har indført eller foreslået for at begrænse skaderne og, så vidt det er muligt, undgå, at lignende katastrofer gentager sig.

(1) Rhinen: handlingsplan for oversvømmelsessikring vedtaget, udførelse i gang. Elben: strategi for oversvømmelsessikring vedtaget, forslag til handlingsprogram nu godkendt efter oversvømmelsesulykken i 2002, vedtagelse forventes i slutningen af 2003. Donau: begrænsning af oversvømmelsernes følger som led i det vedtagne handlingsprogram, opfølgningsevaluering i gang. Maas og Schelde: oversvømmelsesforebyggelse og oversvømmelsessikring som vigtigt led i nyligt underskrevne konventioner.

(2) Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23.10.2000, EFT L 327 af 22.12.2000.

(3) SEK(2002) 907, KOM(2002) 481.

(4) EFT L 160 af 26.6.1999.

(5) KOM(2003) 23 endelig udg.

(6) Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 af 11. november 2002 om oprettelse af den europæiske solidaritetsfond, EFT L 311 af 14.11.2002.