ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3455/02

af Giacomo Santini (PPE-DE) til Kommissionen

(28. november 2002)

Om: Aviær influenzaepidemi i Italien

I provinserne Verona, Mantova og Brescia forekommer der en aviær influenzaepidemi, som forårsages af H7N3-virus med lav patogenetisk virkning. I øjeblikket berører influenzaen næsten udelukkende kalkunavlen. For at begrænse udbredelsen af sygdommen vil de italienske myndigheder anmode EU om tilladelse til at vaccinere de modtagelige arter i risikoområderne.

Gennemførelsen af vaccination vil imidlertid kunne betyde, at det bliver umuligt at eksportere fjerkræprodukter fra de pågældende områder til de øvrige medlemsstater. De tre provinser står for cirka 80 % af den italienske kalkunavl, og eksporten udgør ca. 20 % af den samlede produktion.

Et eventuelt eksportforbud vil derfor medføre:

- en nedgang i kalkunproduktionen på ca. 20 %;

- import af fjerkræ fra tredjelande (Brasilien og Thailand);

- tab af det tyske marked;

- begrænsning af det område, hvori der vaccineres, med en heraf følgende risiko for, at sygdommen varer ved, og at der sker en ændring af virus, således at det fra lav patogenetisk virkning får høj patogenetisk virkning.

Kan Kommissionen oplyse følgende: Er det muligt at opnå tilladelse til hastevaccination, men samtidig bevare muligheden for at eksportere til de øvrige medlemsstater? Denne mulighed var blevet tilladt under den foregående influenzaepidemi i 2000, hvor det gennem en DIVA-test var muligt at skelne mellem dyr, der var positive, fordi de var vaccineret, og dyr, der var positive, fordi de var syge.

Er det muligt at foretage vaccination i et stort område med en heterolog vaccine (H7N1) og fortsat kunne eksportere, idet det garanteres med fuld sikkerhed, at det eksporterede dyrekød ikke kan sprede den pågældende virus, da dyrene var raske på slagtningstidspunktet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. januar 2003)

Efter Italiens forelæggelse af et hastevaccinationsprogram og som følge af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundheds udtalelse tillod Kommissionen ved beslutning 2002/975/EF om vaccination som supplement til foranstaltningerne til bekæmpelse af infektioner med lavpatogen aviær influenza i Italien og om særlige foranstaltninger til kontrol af flytninger(1) Italien at foretage hastevaccinationer mod aviær influenza i visse områder af regionerne Lombardiet og Veneto.

Kødet fra vaccinerede kalkuner kan eksporteres til andre medlemsstater som led i samhandlen inden for EU, forudsat at der gennemføres visse kontroller på oprindelsesbedriften, herunder anvendelsen af en laboratorietest, der gør det muligt at skelne mellem vaccineret og sundt fjerkræ og inficeret fjerkræ, eftersom en sådan kontrol anses for at være tilstrækkelig til at kunne garantere en høj grad af sikkerhed ved kød fra disse dyr med hensyn til aviær influenza.

(1) EFT L 337 af 13.12.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3366/02

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Rådet

(20. november 2002)

Om: Unionens krav i GATS-forhandlingerne

Hvordan kan det være, at det ikke er offentligt, hvilke dereguleringer Den Europæiske Union kræver af andre lande i forbindelse med GATS-forhandlingerne?

Vil EU's krav i GATS-forhandlingerne blive offentliggjort? I bekræftende fald, hvornår?

Svar

(20. februar 2003)

I juli 2002 sendte EU og dets medlemsstater deres oprindelige anmodninger til de andre WTO-medlemmer om større markedsadgang i servicesektorerne i henhold til Doha-udviklingsdagsordenen.

Det siger sig selv, at EU og dets medlemsstater tilsigter den størst mulige åbenhed i forbindelse med GATS-forhandlingerne. Derfor er det civile samfund og interessenterne i vidt omfang blevet hørt, allerede før anmodningerne blev fremsat, for at få deres input til processen. Endvidere offentliggjorde Kommissionen i juli en detaljeret oversigt over anmodningerne.

EU har over 140 partnere i WTO. GATS-forhandlingerne skal derfor føres på en sådan måde, at der gives tredjelandene tilstrækkelig tid og politisk råderum til at udforme deres egne holdninger. Endvidere må der nødvendigvis herske fortrolighed forhandlerne imellem, så parterne hver især suverænt kan beslutte, hvordan de skal gå videre med anmodningerne og fremsætte modtilbud.

Samtidig med at der tilsigtes størst mulig åbenhed over for alle interessenter og offentligheden, skal der således være en passende ligevægt mellem denne åbenhed og EU's mulighed for at forhandle i en atmosfære, der er befordrende for ligefremme og åbenhjertige drøftelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3468/02

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(6. december 2002)

Om: Den iberiske los

Har Kommissionen bidraget til bestræbelserne på at vende den truende udryddelse af den iberiske los? Har Kommissionen kendskab til avlsprogrammer, enten i fangenskab eller i fri natur? Er der afsat EU-midler til sådanne avlsprogrammer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(29. januar 2003)

Kommissionen har allerede i en årrække ydet støtte til projekter til bevaring af den iberiske los i såvel Portugal som Spanien. Bl.a. er der ydet EU-støtte til en række LIFE-Natur-projekter med henblik på at øge kendskabet til denne art samt skabe betingelser med hensyn til levesteder og føderessourcer for at den iberiske los kan bevares på lokaliteter, hvor den stadig findes, eller muliggøre artens tilbagevenden til områder, hvor den fandtes på i en ikke så fjern fortid. Alt i alt er der gennemført 18 LIFE-Natur-projekter vedrørende den iberiske los i Spanien og to i Portugal; tre af disse er stadig i gang.

Kommissionen er klar over, at generaldirektoratet for naturbevaring i Spanien i 2000 udarbejdede en aktionsplan for opdræt i fangenskab af den iberiske los. Den nationale kommission for naturbeskyttelse i Spanien har godkendt denne plan, som føres ud i livet i anlægget i Doñana-nationalparken. Kommissionen har ikke til dato modtaget ansøgning om eller ydet støtte til dette projekt.

LIFE Natur-projekter vedrørende den iberiske los:

- Året 1994:

- Bevaring af den iberiske los Castilla y León (LIFE94 NAT/E/001186)

- Bevaring af den iberiske los (Comunidad de Madrid) (LIFE94 NAT/E/004808)

- Bevaring af den iberiske los (LIFE94 NAT/E/004809)

- Bevaring af den iberiske los (LIFE94 NAT/E/004810)

- Bevaring af den iberiske los (Andalucía) (LIFE94 NAT/E/004811)

- Bevaring af den iberiske los (Castilla-La Mancha) (LIFE94 NAT/E/004813)

- Bevaring af den iberiske los (Extremadura) (LIFE94 NAT/E/004814)

- Bevaring af den iberiske los (LIFE94NAT/P/001058).

- Året 1995:

- Bevaring af den iberiske los (Extremadura) (LIFE95 NAT/E/004815)

- Bevaring af den iberiske los (Castilla la Mancha) (LIFE95 NAT/E/004816

- Bevaring af den iberiske los (Castilla y Leon) (LIFE95 NAT/E/004817)

- Bevaring af den iberiske los (Andalucía) (LIFE95 NAT/E/004818)

- Bevaring af den iberiske los (Madrid) (LIFE95 NAT/E/004819)

- Bevaring af den iberiske los (LIFE95 NAT/E/004820)

- Bevaring af den iberiske los (LIFE95 NAT/E/004821).

- Året 1998:

- Bevaring af arten Lynx pardinus i Extremadura (LIFE98 NAT/E/005343).

- Året 1999:

- Bevaring af kejserørnen, den sorte grib, den sorte stork samt den iberiske los i et privat fredet område i Extremadura og Castilla-La-Mancha (LIFE99 NAT/E/006336).

- Genetablering af levesteder og byttedyr for Lynx pardinus i Serra da Malcata (LIFE99NAT/P/006423).

- Året 2002:

- Genetablering af bestandene af den iberiske los (Lynx pardinus) i Andalucía (LIFE02NAT/E/8609).

- Bevaring af den iberiske los i området Montes de Toledo-Guadalmena (LIFE02NAT/E/8617).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2955/02

af Charlotte Cederschiöld (PPE-DE) til Kommissionen

(15. oktober 2002)

Om: Tilbageholdelse af data

Beskyttelse og ikke tilbageholdelse af data er det princip, som ligger til grund for beskyttelsen af potentielt bevismateriale i Europarådets konvention om cyberkriminalitet. Alle EU-medlemsstaterne samt bl.a. USA og Japan har bakket op om dette princip. Mener Kommissionen, at det vil være klogt at gå ud over det, der er fastlagt i konventionen, allerede inden denne er trådt i kraft?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(21. november 2002)

Det ærede medlem spørger, om Kommissionen mener, det er klogt at gå ud over ordningen med opbevaring af lagrede trafikdata som vedtaget i Europarådets konvention om cyberkriminalitet, allerede inden denne er trådt i kraft.

Europarådets konvention om cyberkriminalitet indeholder specifikke krav til det internationale samarbejde i bekæmpelsen af cyberkriminalitet. Selv om det i henhold til konventionen er obligatorisk at opbevare lagrede trafikdata, står det de kontraherende parter frit for at træffe andre nødvendige foranstaltninger til bekæmpelse af kriminalitet.

I henhold til artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention er det op til den enkelte medlemsstat, som træffer foranstaltninger vedrørende tilbageholdelse af trafikdata, at fremlægge beviser for, at det mål, som forfølges i offentlighedens interesse, ikke kan nås ved hjælp af midler, der i mindre grad krænker privatlivets fred, som f.eks. opbevaring af data.

Kommissionen er i fuld gang med at sikre forenelighed mellem databeskyttelse, retten til privatlivets fred og behovet for retshåndhævelse. Den finder, at det vil være yderst ønskeligt med en sammenhængende strategi i alle medlemsstaterne med hensyn til tilbageholdelse af trafikdata, hvis man skal opfylde målsætningerne om både effektivitet og proportionalitet, og hvis man skal undgå en situation, hvor både de retshåndhævende myndigheder og internetmiljøet bliver stillet over for et sammensurium af forskelligartede tekniske regler og lovrammer.

Spørgsmålet om tilbageholdelse af trafikdata, som det ærede medlem rejser, blev omhandlet i en meddelelse fra Kommissionen om cyberkriminalitet(1). I meddelelsen pointerede Kommissionen, at enhver løsning af denne komplicerede problematik bør være velbegrundet, proportional og sikre en rimelig balance mellem de forskellige implicerede interesser og de grundlæggende menneskerettigheder. Det er kun ved at forene statens, erhvervslivets, databeskyttelsestilsynsmyndighedernes og brugernes ekspertise og kapacitet, at det vil kunne lykkes at opfylde disse mål. Siden da har Kommissionen søsat en bred debat om dette emne inden for rammerne af EU-forummet for internetkriminalitet, som både Rådet, Parlamentet og forskellige andre aktører har bidraget til. Disse drøftelser er endnu ikke afsluttet, og Kommissionen mener derfor, det er for tidligt at drage nogen konklusioner om, hvorvidt der er behov for lovgivning på EU-plan.

(1) KOM(2000) 890 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1345/02

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(13. maj 2002)

Om: Bidrag til FN's Højkommissariat for Flygtninge

Hvor stort et årligt bidrag er der indbetalt fra Den Europæiske Unions budget til UNHCR siden 1990? Kan Kommissionen redegøre for de tendenser, disse tal er udtryk for?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(2. august 2002)

Som det ærede medlem er bekendt med, blev centraliserede oplysninger om Kommissionens støtte til FN og dets kontorer først indsamlet direkte af Kommissionens tjenestegrene fra 2001. Indtil da er oplysningerne til det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat blevet taget direkte fra De Forenede Nationers Højkommissariat for Flygtninge (UNHCR) også for at sikre beløbenes kompatibilitet. Det fremgår af oplysningerne, i hvilket omfang Kommissionen har bidraget med nødhjælp og genhusning af flygtninge og internt fordrevne mennesker i de humanitære kriser i det seneste årti. Der opstod en række

nødsituationer i starten af 90'erne, hvilket også fremgår af oplysningerne. Situationen var usædvanlig alvorlig, for så vidt angår antallet af flygtninge og internt fordrevne, især i Jugoslavien og i De Store Søers område i Afrika. Antallet af konflikter og naturkatastrofer nåede ned på et normalt niveau i slutningen af 90'erne. I den seneste tid har der dog igen været tegn på stigende uro.

FN's Højkommissariat har et anerkendt mandat til at koordinere den internationale bistand i humanitære kriser, der indebærer store grupper af flygtninge eller internt fordrevne. Det er vigtigt for Kommissionen at støtte FN's indsats ved løbende og åben dialog med Højkommissariatet. Når det drejer sig om nødhjælp, er det Kommissionens opgave at sikre, at midlerne bruges så omkostningseffektivt som muligt. Det betyder, at hjælpen nogle gange ydes gennem UNHCR, som så igen indgår underkontrakter om dele af den praktiske gennemførelse med internationale ngo'er, som står for selve udleveringen af nødhjælpen. I andre tilfælde yder Kommissionen direkte støtte til internationale ngo'er i felten.

Kommissionen arbejder i øjeblikket på at forbedre partnerskabet med de forskellige FN-kontorer, fonde og programmer. Målet er at skabe et mere langsigtet og bedre samarbejde, som både er økonomisk forudsigeligt og gennemskueligt. Dette sker bl.a. med udgangspunkt i Kommissionens meddelelse Opbygning af et effektivt partnerskab med FN inden for udvikling og humanitære anliggender(1). Kommissionen vil snarest tage stilling til, hvilke FN-kontorer, fonde og programmer der skal være strategiske partnere. Europa-Parlamentet og medlemsstaterne vil naturligvis blive holdt underrettet.

(1) KOM(2001) 231 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2563/02

af Anna Karamanou (PSE) til Rådet

(16. september 2002)

Om: Kvinder i Sort syvårsdagen for massakren i Srebrenica

Ifølge organisationen Kvinder i Sort har regeringen for Den Serbisk-Bosniske Enhed forhindret en delegation fra denne organisation i at rejse til Srebrenica for at deltage i ceremonien i anledning af syvårsdagen for massakren i Srebrenica den 11. juli 2002 og mindes ofrene for denne massakre. Til trods for, st Stabiliseringsstyrken SFOR havde givet deres tilladelse og lovet at ledsage busserne, holdt den ikke sit løfte med det resultat, at kvindelige fredsforkæmpere fra 16 organisationer i Serbien og Montenegro blev afskåret fra at deltage i mindehøjtidelighederne.

Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at tvinge regeringerne i det nuværende Jugoslavien og Den Serbisk-Bosniske Enhed (Den Serbiske Republik) til at respektere kvindernes ret til at deltage i lignende demonstrationer i fremtiden og ikke hindre menneskers frie bevægelighed ud fra politiske motiver? Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at sætte en stopper for de bestræbelser, som chauvinistiske elementer i Den Serbisk-Bosniske Enhed udfolder for at undergrave den fredelige sameksistens i Bosnien-Hercegovina?

Svar

(3. marts 2003)

UNMIBH og OHR bekræfter, at politiet i Den Serbiske Republik den 11. juli 2002 forhindrede repræsentanter for den serbiske ngo Kvinder i Sort i at rejse til Srebrenica/Potocari for at deltage i en ceremoni i anledning af syvårsdagen for massakren i Srebrenica den 11. juli 2002. Politiet i Den Serbiske Republik hindrede også indrejse til Den Serbiske Republik for et tv-hold fra det føderale TV, der var undervejs til Srebrenica/Potocari for at forberede en direkte transmission af mindehøjtideligheden.

UNMIBH bekræftede senere, at Kvinder i Sort ikke havde overholdt fristen for akkreditering og derfor var blevet hindret i at rejse til Srebrenica/Potocari. FTV-holdet manglede også gyldig akkreditering. UNMIBH og SFOR vurderer, at Den Serbiske Republiks indenrigsministerium og de 1500 politifolk, der deltog i sikkerhedsoperationen, har opført sig korrekt.

Dette var efter sigende de to eneste undtagelser. Derudover var alle deltagende organisationer og øvrige 150 mediefolk, som havde fulgt de behørige procedurer for registrering eller akkreditering, i stand til at deltage i eller dække begivenhederne i Srebrenica/Potocari uden nogen begrænsninger.

På denne baggrund finder Rådet ikke, at der er behov for yderligere handling på nuværende tidspunkt, da bevægelsesfriheden for Kvinder i Sort siden er blevet normaliseret. Rådet tilslutter sig beklagelsen fra det internationale samfund i Bosnien-Hercegovina af det, der den 11. juli 2002 overgik Kvinder i Sort. Deres budskab om mellemfolkelig solidaritet kvinder imellem ville have føjet en vigtig dimension til mindehøjtideligheden.

Rådet henviser til Kommissionen for den del af spørgsmålet, der vedrører dennes beføjelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2983/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Rådet

(23. oktober 2002)

Om: Foranstaltninger til begrænsning af ulykker i fiskeriet

Europa-Parlamentet vedtog den 5. april 2001 en beslutning om sikkerhed og ulykkesårsager i forbindelse med fiskeri(1), hvori det i punkt 3 opfordrede Rådet til, at man skulle arbejde for, at fiskerne i højere grad dækkes af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF, med henblik på at forbedre beskyttelsen af dem.

Hvad har Rådet foretaget sig i denne anledning?

Hvordan kan man efter Rådets opfattelse forbedre sikkerheden inden for fiskeriet?

(1) EFT C 21 E af 24.1.2002, s. 359.

Svar

(20. februar 2003)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF af 22. juni 2000 udvidede Rådets direktiv 93/104/EF til bl.a. at omfatte fiskere.

Artikel 17 b, stk. 2, i det ændrede direktiv 93/104/EF forpligter medlemsstaterne til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en arbejdstager på et havgående fiskerfartøj har ret til tilstrækkelig hvile og en maksimal ugentlig arbejdstid på 48 timer.

Medlemsstaterne skal gennemføre dette direktiv i den nationale lovgivning senest den 1. august 2003.

I henhold til artikel 3 i direktiv 2000/34/EF skal Kommissionen senest den 1. august 2009 vurdere, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, særlig hvad angår bestemmelserne om sundhed og sikkerhed.

Rådet finder derfor, at eventuelle yderligere skridt til at ændre arbejdstiden for fiskere med henblik på at forbedre deres sikkerhed bør tages på baggrund af resultaterne af Kommissionens ovennævnte vurdering. Under alle omstændigheder er Rådet ikke i stand til at tage yderligere skridt, uden at der foreligger et forslag fra Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3254/02

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 2002)

Om: Høje koncentrationer af aerosoler i Athen og Thessaloniki

Ifølge artikler i den græske presse viser forskning, som er udført for Den Europæiske Union af det europæiske net Earlinet, at Athen og Thessaloniki har de højeste koncentrationer af aerosoler blandt 19 europæiske storbyer.

Kan Kommissionen oplyse, hvad de øgede koncentrationer af aerosoler skyldes, hvilke farer dette fænomen medfører for folkesundheden, og hvilke foranstaltninger den selv har foretaget på grundlag af fællesskabsretten for at imødegå problemet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. januar 2003)

Luftbåret svævestøv kan være af enten primær eller sekundær art. I de fleste europæiske lande betyder industrialisering og tæt færdsel, at antropogene kilder dominerer, særlig i byområder, og kilder for antropogene partikler ligner hinanden i hele Europa. De vigtigste af disse er trafik, industrielle aktiviteter, forbrændingskilder (både fra industri og husholdninger), skovbrande, der startes af mennesker, og mekanisk abration. I tæt befolkede og stærkt industrialiserede områder som Athen og Thessaloniki, må ovennævnte betragtes som de vigtigste grunde til en høj koncentration af fine partikler.

Der foreligger stadig mere bevis for, at svævestøv har nedbrydende virkninger for menneskets sundhed og forårsager tidlig død og forringet livskvalitet ved at forværre luftvejssygdomme, som f.eks. astma. Kommissionen har for nylig anmodet Verdenssundhedsorganisationen (WHO) om at ajourføre rådgivning om sundhedsfølgerne af luftforurenende stoffer, herunder svævestøv, og resultatet af denne undersøgelse forelægges i foråret 2003.

Den eksisterende lovgivning(1) definerer nye og ambitiøse grænseværdier (årlige og daglige gennemsnit) på lang og kort sigt for PM10 (massekoncentration af partikler med en diameter på under 10 µm) i den omgivende luft, som skal opfyldes fra 2005. Endvidere fastsætter forskellige direktiver grænseværdier for partikelemissioner fra specifikke kilder, f.eks. vejtrafik.

Kommissionen iværksatte, for at undersøge muligheden for yderligere indsats, programmet vedrørende ren luft i Europa (Clean air for Europa CAFE) i maj 2001. Partikler er i denne forbindelse blevet identificeret som et af de centrale problemer. Ud over WHO-undersøgelsen har CAFE-programmet taget flere andre initiativer hvad angår partikler,

f. eks.:

- en model omfattende et referencescenario og en integreret vurdering, som viser forskellige muligheder for at kontrollere luftforurenende stoffer og således kan udgøre et grundlag for politisk rådgivning

- en CAFE-arbejdsgruppe om partikler omfattende eksperter fra de forskellige parter, som skal afgive henstillinger om eventuelle fremtidige mål for partikler.

(1) Rådets direktiv 1999/30/EF af 22. april 1999 om luftskvalitetsgrænseværdier for svovldioxyd, nitrogendioxyd og nitrogenoxider, partikler og bly i luften, EFT L 163 af 29.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3880/02

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(10. januar 2003)

Om: Fællesskabsprogram for oprettelse af geriatriske hjem ved Costa del Sol i Spanien

Den tiltrækningskraft, som klimaet og miljøet ved Costa del Sol i Spanien har på ældre mennesker fra de forskellige medlemsstater, har affødt en sand syndflod af projekter med henblik på opførelse af geriatriske hjem i dette turistområde.

Såvel de berørte myndigheder som eksperterne på området har derfor anbefalet, at der indføres et fællesskabsprogram, som tager sigte på en styret udvikling af sådanne geriatriske hjem i Costa del Sol-området, således at så mange som muligt af dem, der måtte ønske at tilbringe deres sidste år i dette varme klima, kan drage fordel heraf.

Kan Kommissionen oplyse, om den finder det hensigtsmæssigt at indføre et fællesskabsprogram for opførelse af geriatriske hjem i dette område i Spanien for derigennem at fremme en koordineret og styret udvikling, samt at det første skridt i den forbindelse bliver finansiering af undersøgelser af enhver art, som kan sikre, at et sådant program til gavn for mange EU-borgere i den tredje alder kan blive en succes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(7. februar 2003)

Plejehjem for ældre og langtidspleje indgår i de systemer for social beskyttelse, som medlemsstaterne har ansvaret for. Kommissionen har ingen planer om at fremme et fællesskabsprogram for oprettelse af plejehjem noget sted i EU.