SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0850/96 af Elisabeth Schroedter (V) til Kommissionen (2. april 1996)

Om: Konkurrencefordele for brunkulsindustrien og el-producenterne i de nye oesttyske delstater

1. Er det Kommissionen bekendt, at den tyske forbundsregering i samarbejde med de beroerte regeringer i de nye delstater som led i de saakaldte »Energiekonsensrunden Ost« har indgaaet en bindende aftale med de virksomheder, som har andele i den oesttyske brunkulsindustri og de oesttyske el-vaerker, og at denne aftale kan give brunkul kunstige konkurrencefordele i forhold til andre energikilder?

2. Er dette i overensstemmelse med konkurrencereglerne i Den Europaeiske Union?

3. Er det i henhold til det europaeiske energicharter tilladt, at en regering igennem bindende aftaler forpligter en virksomhed til at tilbyde rabatter?

4. Er det i overensstemmelse med de europaeiske konkurrenceregler, at en regering tilsidesaetter sin pligt til at gennemfoere den faelles miljoepolitik til fordel for enkelte virksomheder og derved giver dem mulighed for at forbedre deres stilling paa markedet?

5. Hvis svaret er NEJ, hvordan forholder Kommissionen sig da til den oesttyske brunkulsindustri, som kan holde sine omkostninger nede, fordi den ikke har faaet paalagt at opfylde de krav, som ville vaere resultatet af en lovpligtig miljoerisikovurdering?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (8. maj 1996)

1. Formaalet med de bindende aftaler, der er indgaaet under »konsensusrunden« om energi i de nye delstater, er at hindre elpriserne i at overstige de priser, der gaelder andre steder i Tyskland, i betydelig grad som foelge af de kolossale omkostninger, der er forbundet med en opgradering og modernisering af distributionsnettene og elvaerkerne. Disse aftaler omfatter ogsaa anvendelsen af brunkul til elproduktion.

2. Da aftalerne ikke er anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3, har Kommissionen endnu ikke undersoegt, om de er forenelige med konkurrencereglerne. Den vil rejse spoergsmaalet over for de tyske myndigheder.

3. Det europaeiske energicharter skal regulere forholdet mellem elproducenterne og elforbrugerne, isaer med henblik paa at sikre energiforsyningen. De aftaler, som det aerede medlem refererer til, er ikke forbudt i henhold til charteret.

4. Omstruktureringen af stenkulsindustrien i de nye delstater er ganske vist en stor opgave for Tyskland, men den vil samtidig vaere af stor miljoemaessig gavn for landet. De aarlige udgifter til oprensning og rentabilisering af gamle stenkulsfyrede vaerker beloeber sig paa nuvaerende tidspunkt til 1 500 mio. DEM. Det er moderne og effektive elvaerker, hvis virkninger paa miljoeet allerede er blevet vurderet, der nu bygges - som f.eks. Schwarze Pumpe-stationen. I henhold til den anden vurdering af nationale programmer til overvaagning af CO2-udslip i EU er en af de vaesentligste grunde til, at udslippet faldt 2,2% mellem 1990 og 1993, at en vaesentlig del af den oesttyske brunkulsfremstilling blev indstillet.

5. Kommissionen har under Rechar-programmet stoettet disse foranstaltninger i form af bistand henhold til EKSF-traktatens artikel 56 med henblik paa at genbeskaeftige den ledigblevne arbejdskraft og i form af regionale omstillingsplaner (i forbindelse med produkter, der er omfattet af traktaten, f.eks. briketter og halvkoks af brunkul). Kommissionen har ikke godkendt anden form for supplerende stoette, der kan medfoere en reduktion af omkostningerne ved brunkulsproduktionen.