SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1877/99

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Udgifter til skabelse af arbejdspladser

Da der foreligger meget varierende talmateriale om udgifterne til skabelse af arbejdspladser i EU og de enkelte medlemsstater, stiller jeg følgende spørgsmål:

1. Hvor mange penge bruger EU om året til skabelse af nye arbejdspladser i form af EU-programmer (ESFmldr) eller vedtagne retningslinjer på området?

2. Hvor mange penge bruger medlemsstaterne til skabelse af nye arbejdspladser i form af EU-programmer (ESFmldr) eller vedtagne retningslinjer på området?

3. Hvilket talmateriale foreligger der om dette spørgsmål, og hvordan får jeg fat i det?

4. Hvilket talmateriale foreligger der, og hvilke oplysninger skal medlemsstaterne offentliggøre?

5. Hvilke oplysninger om dette spørgsmål har Kommissionen fra Østrig?

6. Findes der undersøgelser om dette spørgsmål? I bekræftende fald hvilke, og hvor kan jeg få fat i dem?

7. Er der specialister, der beskæftiger sig med dette spørgsmål? Hvilke personer eller institutioner drejer det sig i bekræftende fald om, og hvordan kan jeg komme i forbindelse med dem?

8. Hvilke øvrige projekter til skabelse af arbejdspladser findes der, og hvilke finansielle midler er der stillet til rådighed?

9. Hvilke andre aktiviteter i Kommissionen findes der på området: skabelse af arbejdspladser?

10. Har der tidligere været forespørgsler herom? Kan jeg i bekræftende fald modtage dem med de dertil hørende svar?

11. Er der gjort erfaringer i EU, der beviser, at visse medlemsstater har truffet specielt lovende foranstaltninger til skabelse af arbejdspladser (best practice)? Hvilke medlemsstater har i så fald gjort de bedst erfaringer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(20. december 1999)

Strukturfondene er det vigtigste budgetredskab på fællesskabsniveau, som støtter medlemsstaterne i deres indsats for at skabe en mere afbalanceret regional udvikling, og som bistår dem i deres strukturmæssige fornyelser og således at øge antallet af arbejdspladser. Den Europæiske Socialfond (ESF) støtter især medlemsstaternes initiativer til fremme af jobskabelse på en mere indirekte måde ved at arbejde for arbejdsmarkeder, der fungerer bedre og mere fleksibelt i EU.

I 1994-1999 var de vigtigste prioriterede områder for ESF at bekæmpe langtidsarbejdsløshed og udelukkelse, at forbedre erhvervskvalifikationerne hos de potentielle arbejdssøgende og at fremme lige muligheder i adgangen til arbejdsmarkedet. I ESF's nye programmeringsperiode (2000-2006) har ESF fået styrket sin rolle som det vigtigste instrument på fællesskabsniveau i støtten til beskæftigelsesstrategien og vil således kunne støtte medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af deres nationale handlingsplaner for beskæftigelsen.

1. og 2. Kommissionen kan kun fremskaffe tal for de budgetmidler, der er udbetalt gennem programmer, som er medfinansieret af ESF. I den nuværende programmeringsperiode (1994-1999) blev der i alt udbetalt ca. 43 000 mio. EUR over en seksårig periode fra ESF. I den kommende programmeringsperiode (2000-2006) er det endnu ikke muligt at give de endelige tal for beløbene til ESF, da disse afhænger af de endelige nationale planer, som i øjeblikket drøftes med medlemsstaterne, men det samlede beløb vil ikke ligge på under 56 000 mio. EUR.

3. og 4. I oversigten over udsigterne for beskæftigelsen fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) er der sammenlignelige oplysninger om, hvad der siden 1993 er givet ud på arbejdsmarkedspolitikken (aktive og passive foranstaltninger), udtrykt som en procentuel andel af bruttonationalproduktet (BNP). Inden for de seneste år rækker de samlede årlige udgifter til støtte af beskæftigelsen (den offentlige og private sektor og sektoren for erhvervsdrivende foreninger samt igangsætning af virksomheder) i medlemsstaterne fra 0,88 % af bruttonationalproduktet i Irland ned til mindre end 0,1 % i Grækenland, Luxembourg og Østrig. Medlemsstaterne er også begyndt at indberette, hvor meget de bruger på en aktiv arbejdsmarkedspolitik i deres nationale handlingsplaner som en del af Luxembourg-processen. I strukturfondenes ny programmeringsperiode (2000-2006) skal medlemsstaterne indberette oplysninger om, hvor meget de bruger på en aktiv arbejdsmarkedspolitik, for at bevise, at man overholder additionsprincippet for mål 2 og 3. Kommissionen er ved at udarbejde en database om arbejdsmarkedspolitikkerne, som dækker alle medlemsstaterne. Oplysningerne vil foreligge i år 2001.

5. Nogle eksempler vedrørende Østrig, der er taget fra strukturfondenes 10. årsrapport (1998), viser, hvor store bidrag der gives for at kunne skabe arbejdspladser. I Burgenland, som er den eneste østrigske region under mål 1, var der i slutningen af 1998 blevet skabt 2 100 nye arbejdspladser og mere end 5 800 arbejdspladser var blevet sikret gennem strukturfondene. Herudover blev mere end 6 000 mennesker uddannet efter tilskyndelse fra ESF. Mere end 900 små virksomheder nød godt af hjælp til investeringer i små og mellemstore virksomheder, og mere end 1 700 nye arbejdspladser blev oprettet. Under mål 2 har man med programmet for Steiermark fremskyndet oprettelsen af mere end 2 000 nye arbejdspladser. I Niederösterreich er der projekter for ca. 800 nye arbejdspladser, og omkring 6 000 skulle være sikret. Under mål 3 tog mere end 30 000 del i de forskellige foranstaltninger, og to tredjedele fandt et arbejde inden for et halvt år efter deres uddannelse.

6.-9. Et af de resultater, man tilstræber i de interventioner, som medfinansieres af strukturfondene, er oprettelse af arbejdspladser. Men interventionerne er kun delvist udformet med henblik på at støtte foranstaltninger til direkte skabelse af arbejdspladser. Det er derfor ikke muligt at give tal for fondenes samlede virkning med hensyn til skabelse af arbejdspladser. Kommissionen, OECD og fagfolk har offentliggjort foreløbige evalueringer af de forskellige programmers virkning for oprettelsen af arbejdspladserne i medlemsstaterne. De viser ofte tydeligt, at programmernes heldige udfald forbedrer den enkelte persons og gruppers sociale situation, og at de bidrager markant til oprettelsen af arbejdspladser.

10. Der findes ingen specielle spørgsmål, som Kommissionen ønsker at henlede det ærede medlems opmærksomhed på vedrørende disse spørgsmål.

11. Alle medlemsstaterne har gennemført aktioner i overensstemmelse med retningslinjerne for beskæftigelsen siden 1997, tilpasset de særlige forhold på deres arbejdsmarkeder. Med hensyn til direkte oprettelse af arbejdspladser viser de fælles beskæftigelsesrapporter for 1998(1) og 1999(2) nogle eksempler på den bedste praksis, som er indsendt af medlemsstaterne, og hvor der gives en vurdering af virkningerne af oprettelsen af arbejdspladser. I begyndelsen af 1999 lancerede Kommissionen en ekspertgennemgang sammen med medlemsstaterne for mere dybtgående at vurdere sådanne eksempler på god praksis. En rapport om resultatet af denne undersøgelse vil blive fremlagt i år 2000. Også publikationer fra ESF har vist eksempler på god praksis, som er udarbejdet i forbindelse med Fællesskabets beskæftigelsesinitiativ.

(1) SEC(98) 1688 endelig udg.

(2) SEC(1999) 1386 endelig udg.