SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3527/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Kapitaludgifter og løbende udgifter

1. Hvad er Kommissionens fremgangsmåde i forbindelse med kapitaludgifter og løbende udgifter til Det Private Finansieringsinitiativ og partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor, når disse opføres i de offentlige regnskaber med henblik på sammenligning i medfør af Maastricht-traktaten?

2. Hvilken eventuel indvirkning har dette på både statsbudgettet og statsgælden (hvis en sådan opgøres).

3. Har Kommissionen ændret sin fremgangsmåde for nylig?

4. Overvejer den at ændre sin fremgangsmåde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(19. marts 2002)

1. Partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor kan antage mange forskellige former. F.eks. kan der indføres privat ejerskab i statsejede virksomheder, eller ekspertise og finansiering fra den private sektor kan anvendes til at udnytte det kommercielle potentiale i de offentlige ressourcer. Der kan også være partnerskaber, hvor den offentlige sektor indgår kontrakter om langsigtede køb af tjenesteydelser med henblik på udnyttelse af knowhow i den private sektor, og hvor risikoen i forbindelse med finansiering og afkast bæres af den private sektor. Disse tjenesteydelser kan omfatte vedligeholdelse, forbedring eller oprettelse af nødvendig infrastruktur.

En vejledning i hvordan kapitaludgifter og løbende udgifter hehandles statistisk i forbindelse med sådanne partnerskaber findes i Eurostats ENS 95-håndbog om offentlige underskud og offentlig gæld. Det centrale spørgsmål er, i hvilken udstrækning der overføres en risikobyrde fra statssektoren til erhvervslivet. Svaret på dette spørgsmål bidrager til at fastlægge, i hvilken sektor udgifterne til infrastruktur skal anføres, og hvordan betalingsstrømme mellem de to sektorer skal registreres. Det vigtigste forhold af betydning for statsbudgettet vil almindeligvis være, at mange af disse aftaler bevirker, at kapitaludgifterne (faste investeringer) spredes over anvendelsesperioden, således at staten indledningsvis undgår at skulle afholde store udgifter. Denne form for indvirkning er beskrevet i svaret på spørgsmål 2 nedenfor.

2. Sådanne partnerskaber har følgende indvirkning på kapitalstrømmene (med indvirkning på statsunderskuddet/statsoverskuddet som målt i overensstemmelse med EU's metoder) og aktier (med indvirkning på statsgælden).

Hvis størstedelen af risikoen oppebæres af virksomheden, skal den faste investering ikke registreres hos staten, således at statens underskud derved mindskes. Partnerskaberne kan imidlertid også omfatte regelmæssige afdragsbetalinger fra staten til virksomheden, hvilket ville øge statens underskud med disse

beløb i løbet af kontraktperioden. Statsgælden påvirkes normalt ikke (selv om et højere underskud kan resultere i øget gæld). Ikke desto mindre vil statsgælden i sager, der minder om finansiel leasing, hvor staten almindeligvis bærer størstedelen af risikobyrden, indledningsvis øges med investeringsbeløbet.

3. Der er ikke for nylig sket ændringer i den statistiske fremgangsmåde.

4. Kommissionen har ingen planer om ændringer i den statistiske fremgangsmåde. Der vil imidlertid hele tiden være mulighed for en detailforbedring af metoderne.