ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1627/98

af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen

(27. maj 1998)

Om: Femte rammeprogram for Det Europaeiske Faellesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (finansiel bevilling)

Forespoergslen vedroerer aendret forslag til Europa-Parlamentets og Raadets afgoerelse om femte rammeprogram for Det Europaeiske Faellesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1998-2002) og aendret forslag til Raadets afgoerelse om det femte rammeprogram for det europaeiske atomenergifaellesskabs (Euratom) indsats inden for forskning og uddannelse (1998-2002) (KOM(97) 0439 endel. - 97/0119 COD - 97/0120 CNS)(1).

Agter Europa-Kommissionen at sikre et snaevert indbyrdes samspil mellem rammeprogrammet og det europaeiske samarbejde med tredjelande navnlig Eureca-programmet og Cost-programmet, samt paa grundlag af geografiske analyser at udvikle en aktion omkring landene i Central- og OEsteuropa, Middelhavsomraadet, de nye uafhaengige lande, lande i Asien og Latinamerika, som har en dynamisk oekonomi, samt udviklingslandene og de industrialiserede tredjelande?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson

(14. juli 1998)

Politikken for og instrumenterne til samarbejde med andre rammer for samarbejde inden for forskning og teknologisk udvikling (FTU) og med tredjelande er detaljeret beskrevet i forslaget til saerprogrammet inden for "befaestelse af EF-forskningens internationale rolle"(2). Et vigtigt omraade inden for tema C i dette saerprogram er koordinering med COST og Eureka for bedre at udnytte komplementariteten mellem disse respektive instrumenter og rammeprogrammet. Kommissionen kan derfor besvare foerste del af det aerede medlems spoergsmaal bekraeftende.

Med hensyn til anden del af spoergsmaalet foreslaar Kommissionen foelgende struktur for samarbejde med nogle kategorier af tredjelande under tema A i ovenfor ovennaevnte saerprogram:

- stater i foertiltraedelsesfasen

- Nye Uafhaengige Stater (NIS) og central- og oesteuropaeiske lande, der ikke er i foertiltraedelsesfasen

- Middelhavspartnerlandene

- forskning i udviklingens tjeneste (maalrettet mod udviklingslande)

- de nye vaekstoekonomier og industrialiserede tredjelande.

Denne struktur er blevet fastlagt paa basis af den erfaring, der er hoestet under det igangvaerende rammeprogram, udviklinger i Faellesskabets forbindelser med nogle grupper af tredjelande samt paa basis af FTU-planpolitiske droeftelser med myndigheder i tredjelande og maalrettede undersoegelser vedroerende nogle bestemte lande. Den er i overensstemmelse med den i spoergsmaalet forelagte struktur (de ovenfor naevnte nye vaekstoekonomier ligger i Asien og Sydamerika), den eneste forskel er, at paa grund af forskellige maalsaetninger og instrumenter skelner Kommissionens forslag mellem lande, der er i foertiltraedelsesfasen (Cypern og 10 central- og oesteuropaeiske lande) og de central- og oesteuropaeiske lande, der ikke er det, men som er grupperet sammen med NIS.

(1) EFT C 291 af 25.9.1997, s. 15-16.

(2) KOM(98) 305 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2009/98

af Fernando Fernández Martín (PPE) til Kommissionen

(30. juni 1998)

Om: Situationen i det nordlige Mali

Hvilke udviklingsprojekter har Kommissionen i gang i det nordlige Mali, og hvilke fremskridt er der gjort indtil nu?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(4. august 1998)

Faellesskabet er fortsat den stoerste udviklingspartner i de nordlige regioner i Mali.

Inden for rammerne af det nationale vejledende program under 7. europaeiske udviklingsfond (EUF) er der finansieret foranstaltninger til et beloeb paa ca. 22 mio. ECU, dels vedroerende reaktivering af erhvervsvirksomhed og bevarelse af natur- og produktionsressourcerne (projekt for bekaempelse af tilsanding, udviklingsprogram i opdraetszoner, igangsaetterstoettefond) dels rehabilitering af social infrastruktur (folkeskoler, uddannelse i sanitetsanliggender) samt de oekonomiske ressourcer. Programmet for mikroprojekter bidrager i tilslutning til disse specifikke projekter til at realisere disse maal. Endelig ydes der institutionel stoette i form af en budgetstoette til det nordlige kommissariat (ved hjaelp af counterpartmidlerne fra programmet for strukturtilpasningsstoette) og en stoette til koordination af bistanden i de nordlige regioner (i form af faglig bistand med udgangspunkt i Gao).

Der er en ny finansieringsafgoerelse til behandling vedroerende et program for institutionel stoette til koordination af udviklingsaktionerne i de nordlige regioner (1,85 mio. ECU). Det skal bidrage til at forbedre planlaegnings- og koordinationskapaciteten hos myndighederne i disse regioner og til at harmonisere tilgangen i de forskellige operatoerers interventioner.

Kommissionen traf endvidere i slutningen af 1996 en afgoerelse om finansiering via budgettet (budgetposten vedroerende foedevaresikkerhed og foedevarehjaelp) med henblik paa at stabilisere freden og genopbygningen efter konflikten ved hjaelp af aktioner til stoette af foedevaresikkerheden. Der er hertil afsat 2 mio. ECU for en periode paa 18 maaneder, og formaalet er at bidrage til social genindpasning af de af konflikten beroerte befolkningsgrupper (fattige, fordrevne eller flygtninge). Foranstaltningerne gennemfoeres af ikke-statslige organisationer (NGO'er), der allerede opererer i regionerne, og formaalet er at rehabilitere vandforsyningssteder og reaktivere produktion inden for f.eks. opdraet og havebrug.

Endelig intervenerer Kommissionen i det nordlige Mali paa tre prioriterede omraader (sundhed, vandbygning og foedevareomraadet). Hertil er der afsat ca. 7 mio. ECU (1996 - medio 1998), og interventionerne skal fortsaette efter juli 1998 med en supplerende finansiering paa 5 mio. ECU.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1140/98

af José Apolinário (PSE) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: EFRU-forordningens artikel 10 og Azorerne

Regionen Azorerne (Portugal) befinder sig i Faellesskabets yderste periferi og indtager derfor en saerlig stilling som omhandlet i EU-traktaten. Kan Kommissionen paa den baggrund oplyse, hvor meget denne region har modtaget i EF-stoette i henhold til EFRU-forordningens artikel 10 i perioden 1994-1999? Hvor stor en stoette ventes der tildelt Azorerne i finansieringsperioden 2000-2006?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(27. maj 1998)

I den nuvaerende finansieringsperiode 1994-1999 har regionen Azorerne ikke deltaget i projekter, der blev godkendt efter artikel 10 i Raadets forordning (EOEF) 2083/93 af 20. juli 1993 om aendring af forordning (EOEF) 4254/88 om gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) 2052/89 for saa vidt angaar Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling(1).

I den naeste finansieringsperiode 2000-2006 er det meningen, at stoetten til innovative foranstaltninger og pilotprojekter skal fortsaette. Ifoelge Kommissionens forslag(2) skal op til 0,7 % af strukturmidlerne afsaettes til denne aktivitet. Det er umuligt at sige, hvor meget der kan afses til en bestemt region.

(1) EFT L 193 af 31.7.1993.

(2) KOM(98) 131 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1774/98

af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen

(5. juni 1998)

Om: Bankkartel i Italien

Ifoelge nogle aviser og i henhold til anmeldelser fra forbrugersammenslutninger fik de italienske banker, der er tilsluttet ABI ("Associazione Bancaria Italiana"), deres kunder til at underskrive banklaan, indeholdende urimelige klausuler, der var dunkle og/eller uigennemskuelige for underskriverne. Ifoelge disse anmeldelser forlangte bankerne i mange laanaftaler i forbindelse med koeb af det foerste hus renter og afgifter, der var betydeligt hoejere end foreskrevet i den italienske saakaldte "anti-aager-lov". Disse anmeldelser, der foerte til en nedsaettelse af renterne, viser, at der findes et staerkt bankkartel under ledelse af netop ABI.

I nogle tilfaelde er der afsloeret gensidige og hemmelige konkurrenceforvridende aftaler, som ogsaa begraensede andre europaeiske bankers aktivitet i Italien, hvis de ikke var tilsluttet ABI.

Vil Kommissionen vaere venlig at oplyse,

1. om denne fremfaerd fra bankernes side ikke er en overtraedelse af Rom-traktaten med hensyn til aftaler, hemmelige hensigter eller samordnet praksis med det formaal at omgaa konkurrencereglerne,

2. om ABI ikke har misbrugt sin egen dominerende stilling,

3. om finansministeren, de italienske anti-trust myndigheder eller den italienske nationalbank ikke paa en eller anden maade kan drages til ansvar for undladelser vedroerende det italienske banksystem, hvorved andre konkurrenter og dermed nye europaeiske banker har haft vanskeligt ved komme ind paa det italienske marked,

4. om der ikke er mulighed for at indlede en dybtgaaende undersoegelse af de formodede aftaler mellem ABI og de vigtigste europaeiske banksammenslutninger med henblik paa en geografisk opdeling af markedet til stor skade for de bankkunder, der et kommet i et kontraktligt afhaengighedsforhold til de respektive banker?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(22. juli 1998)

1., 2. og 4. Kommissionen kan bekraefte, at den har kendskab til de problemer, der er opstaaet i Italien, naar kunder har oensket at omlaegge deres banklaan (navnlig prioritetslaan) for at drage fordel af rentesaenkningen, og den foelger udviklingen. Ifoelge artikel 3 i Raadets forordning nr. 17/62 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86(1), har Kommissionen befoejelse til at bringe overtraedelser af traktatens artikel 85 og 86 til ophoer. Den er i faerd med at undersoege denne sag naermere.

3. Kommissionen har ikke kendskab til noget, der kunne antyde, at finansministeriet, de italienske konkurrencemyndigheder eller den italienske centralbank har gjort det vanskeligt for nye konkurrenter at traenge ind paa det italienske marked. Den er for oevrigt i kontakt med baade den italienske centralbank og konkurrencemyndighederne angaaende denne sag.

(1) EFT 13 af 21.12.1962.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1194/98

af Angela Sierra González (GUE/NGL) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Erhvervet "teknisk ejendomssagkyndig" i Spanien

Den faglige sammenslutning af "tekniske ejendomssagkyndige" ("Asociación Profesional de Expertos Técnicos Inmobiliarios") blev oprettet i 1993 i henhold til den spanske lovgivning for erhvervsorganisationer og registreret i det relevante ministerium og har siden da udfoert lovlig administrations- og maeglervirksomhed i ejendomsbranchen.

Selv om sammenslutningen opfylder alle de krav, der stilles artikel 1, litra d), andet og tredje afsnit i direktiv 89/48/EOEF(1) og/eller artikel 1, litra f), andet og tredje afsnit, i direktiv 92/51/EOEF(2), naegter den spanske stat at anerkende dens aktiviteter som en lovreguleret erhvervsvirksomhed i henhold til ovennaevnte bestemmelser og indfoeje erhvervet blandt de heri definerede, i strid med de naevnte direktiver og med maalsaetninger i traktatens artikel 3 om fri bevaegelighed for personer og tjenesteydelser samt med artikel 52 om etableringsretten for selvstaendige erhvervsdrivende, idet man naegter at anerkende sammenslutningen som en saadan paa europaeisk plan.

Eftersom Kommissionen er traktaternes vogter og skal overvaage overholdelsen af Faellesskabets grundlaeggende principper saasom etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser, der har udmoentet sig i flere direktiver om gensidig anerkendelse af de forskellige medlemsstaters erhvervsuddannelser, bedes Kommissionen besvare foelgende:

Hvordan agter den at loese problemet med den forskelsbehandling og obstruktion af Faellesskabets frihedsrettigheder, som den spanske stat goer sig skyld i ved at gennemfoere de naevnte direktiver paa en saadan maade, at visse erhvervssektorer, som falder ind under deres anvendelsesomraade, afskaeres fra at goere brug af de heri fastlagte rettigheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(14. juli 1998)

Efter en foerste undersoegelse af det spoergsmaal, det aerede medlem har bragt paa bane, ser det ud til, at det henhoerer under den paagaeldende medlemsstats befoejelser, dvs. under Spanien, idet der er tale om vilkaarene for adgang til at optage og udoeve et erhverv, hvor spoergsmaalet om, hvorvidt det er lovreguleret eller ej i en medlemsstat, henhoerer under de nationale befoejelser.

(1) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.

(2) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 25.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1951/98

af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen

(30. juni 1998)

Om: Energibesparelse i eksisterende bygninger

Hvilke undersoegelser er der ivaerksat vedroerende de tal, der er indeholdt i rapporten "Assesment of the Potential for the Saving of Carbon Dioxide Emissions in the European Building Stock", som EuroACE forelagde for Kommissionen den 27. april og 12. maj 1998, og som er udarbejdet af CALEB Management Consultants? Er Kommissionen enig i rapportens praemisser om, at kuldioxidemissionerne paa dette omraade paa aarsbasis kan reduceres med naesten 450 mio tons? Hvad goeres der i givet fald for at sikre en hurtig gennemfoerelse af en politik med det formaal for oeje at naa dette oenskvaerdige maal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(29. juli 1998)

Rapporten fra maj 1998 om mulighederne for at nedsaette emissionerne af kuldioxid (CO2) fra bygninger i Europa er blevet meget omhyggeligt undersoegt.

Energiforbruget i bygninger udgoer en meget stor procentdel af Faellesskabets samlede energiforbrug og tegner sig for en betydelig del af Faellesskabets kuldioxidemissioner. At bygninger som naevnt i rapporten skulle tegne sig for 40 % af Faellesskabets samlede energiforbrug, er baseret paa en bestemt definition af energiforbrug i bygninger. Det er almindeligt anerkendt, at der er betydelige muligheder for energibesparelser i bygninger og dermed en nedsaettelse af emissionerne derfra. Det er klart, at det vil blive noedvendigt at traeffe foranstaltninger til at udnytte energien bedre i bygninger, hvis Faellesskabet og dets medlemsstater skal opfylde deres forpligtelser i medfoer af Kyoto-protokollen.

Den mulige besparelse paa 45 mio. tons CO2 inden aar 2010, som er naevnt i rapporten er formodentlig det hoejeste tekniske potentiale. Naar der paa rationelt plan og faellesskabsplan skal traeffes hensigtsmaessige foranstaltninger, maa der tages hensyn til andre kriterier som for eksempel omkostningseffektivitet for at afgoere det oekonomiske potentiale. Denne dimension figurerede ikke i rapporten.

I Kommissionens nylige meddelelse med titlen "Energieffektivitet i Det Europaeiske Faellesskab - en strategi for rationel energianvendelse"(1) er der en fortegnelse over mulige midler, som kunne vaere egnede i bygninger.

(1) KOM(98) 246 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2004/98

af Hartmut Nassauer (PPE) til Raadet

(29. juni 1998)

Om: Raadets forordning (EOEF) 2377/90 af 26. juni 1990 om en faelles fremgangsmaade for fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for restkoncentrationer af veterinaermedicinske praeparater i animalske levnedsmidler

Raadets forordning (EOEF) 2377/90(1) indeholder bestemmelser om en fremgangsmaade til fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for restkoncentrationer af veterinaermedicinske praeparater i animalske levnedsmidler. Anvendelsen af denne forordning i praksis giver anledning til foelgende spoergsmaal:

1. Medfoerer faellesskabsproceduren med fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for restkoncentrationer, at et veterinaer medicinsk praeparat generelt mister sin licens, hvis det ikke kontrolleres, eller hvis en af disse maksimalgraensevaerdier overskrides?

2. Har man taenkt paa, at det i forbindelse med medicinske praeparater til heste i betragtning af markedets ringe stoerrelse ikke kan betale sig at forelaegge omfattende farmakologiske undersoegelser med henblik paa en fornyelse af licenser for saadanne praeparater med det resultat, at stadig flere praeparater mister deres licens?

3. Er Raadet i den forbindelse klar over, at man foelgelig naegter at give den noedvendige medicinske behandling til dyr, som ikke er bestemt til fremstilling af levnedsmidler?

4. Boer anvendelsesomraadet for forordningen ikke undtage saadanne dyr, saaledes at man fortsat kan behandle disse med veterinaermedicinske praeparater, som overskrider de tilladte restkoncentrationer?

5. Tager man hensyn til, at det i nogle medlemsstater er meget sjaeldent, at heste anvendes til konsum?

6. Ville det ikke vaere paakraevet, om man i forbindelse med heste skelner mellem heste, der anvendes til sport - der i ubegraenset grad kan behandles - og heste til slagtning - der i ubegraenset grad kan behandles?

7. Kunne hver enkelt hest ikke maerkes enten som ridehest eller hest til slagtning?

Svar

(24. september 1998)

Den fremgangsmaade, der blev indfoert ved forordning (EOEF) 2377/90, medfoerer ikke, at licensen bortfalder for de paagaeldende veterinaermedicinske praeparater, da reglerne for kontrollen er fastlagt i de nationale planer, som skal forelaegges i henhold til restkoncentrationsdirektivet (96/23/EF)(2).

For saa vidt angaar de oevrige spoergsmaal, der vedroerer problemerne i forbindelse med manglende markedsfoeringstilladelser for medicin, specielt til behandling af heste, har de kompetente organer i Raadet erkendt det problem, som det aerede parlamentsmedlem rejser, og har paalagt en arbejdsgruppe at gennemgaa et arbejdsdokument, som den tyske delegation har forelagt om dette emne.

Spoergsmaalet vil nok blive loest i forbindelse med det aendrede forslag til forordning, som Kommissionen har givet tilsagn om at forelaegge Raadet som foelge af den lovgivningsmaessige beslutning, hvorved Europa-Parlamentet har afgivet udtalelse om det forslag til forlaengelse af fristen i artikel 14 i forordning (EOEF) 2377/90, der blev vedtaget den 20.2.97(3).

(1) EFT L 224 af 18.8.1990, s. 1.

(2) EFT L 125 af 23.5.1996, s. 10.

(3) EFT C 85 af 17.3.1997, s. 127.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2006/98

af Gunilla Carlsson (PPE) til Kommissionen

(30. juni 1998)

Om: Forpligtelser for kabel-tv-selskaber (must-carry)

I de fleste europaeiske lande er kabel-tv-selskaberne forpligtede til at udsende tv- og radioprogrammer. Disse forpligtelser omfatter normalt et begraenset antal offentlige udsendelser. Der er nu tilsyneladende en tendens til at udvide disse forpligtelser til at omfatte foelgende:

1. nationale kommercielle programmer,

2. betalings-tv-programmer,

3. nye temakanaler af offentlige radio- og tv-stationer.

Denne udvidelse kan faa negative indvirkninger for gennemfoerelsen af det indre marked og isaer den frie udveksling af tjenesteydelser.

Kan Kommissionen redegoere for, om den anser (udvidelsen af) saadanne forpligtelser for acceptable paa baggrund af bestemmelserne om det indre marked, isaer med hensyn til traktatens artikel 59?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(29. juli 1998)

Kommissionen har modtaget klager over, at medlemsstaterne indfoerer regler om forpligtelser til at udsende tv- og radioprogrammer, hvilket skaber hindringer for den frie bevaegelighed for saadanne programmer paa det indre marked. Kommissionen behandler disse klager og har indledt overtraedelsesprocedure i et enkelt tilfaelde.

I forbindelse med vurderingen af klagerne vil Kommissionen overveje, om der er behov for specifikke regler for fortolkning af proportionaliteten af saadanne nationale foranstaltninger og deres maalsaetninger (jf. Raadets direktiv af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedroerende udoevelse af tv- radiospredningsvirksomhed(1) og EF-traktatens artikel 59). Desuden er Kommissionen i faerd med at udarbejde et spoergeskema, som de interesserede parter snarest vil faa tilsendt.

(1) EFT L 298 af 17.10.1989, s. 23.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1789/98

af Viviane Reding (PPE) til Raadet

(11. juni 1998)

Om: Udsaettelse af forbudet mod dyreforsoeg

Direktiv 93/35/EOEF(1) indeholder bestemmelser om afskaffelse af dyreforsoeg i kosmetikindustrien og fastsaetter, at saadanne forsoeg pr. 1. januar 1998 skal erstattes af alternative forsoeg.

Nogle EU-medlemsstater (Nederlandene, Forbundsrepublikken Tyskland) har indfoert dette forbud, men de fleste har ikke indfoert forbud.

Kosmetikindustrien raader allerede over tusinder af stoffer, som er afproevet paa dyr.

Der findes alternativer til de fleste og ofte grusomme forsoeg med levende vaesener, men de anvendes ikke; forskning i nye alternative forsoeg finder kun ringe tilslutning.

Kommissionen har endnu ikke taget initiativ vedroerende det lovede direktiv om forbud mod dyreforsoeg til faerdige kosmetiske produkter.

Hvorfor har Raadet udsat det forbud, som i direktivet er fastsat til 1998? Er handelspolitik efter Raadets opfattelse vigtigere end beskyttelse af dyr? Af hvilke aarsager udsaetter Raadet konstant afgoerelser om dette spoergsmaal?

Svar

(24. september 1998)

Raadet henviser det aerede medlem til Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel nr. 1790/98, der omhandler samme emne. Beslutningen om at udsaette forbudet mod dyreforsoeg til 30. juni 2000 er truffet af Kommissionen i medfoer af direktiv 97/18/EF for at beskytte folkesundheden, og da der ikke er sket tilstraekkelige fremskridt med hensyn til udvikling af metoder, der kan anvendes i stedet for dyreforsoeg.

(1) EFT L 151 af 23.6.1993, s. 32.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1522/98

af Antonio Tajani (PPE) til Kommissionen

(11. maj 1998)

Om: Støtte til de jordskælvsramte regioner Marche og Umbrien

I Italien er der ved lov fastlagt finansielle foranstaltninger til støtte for de katastroferamte områder i regionerne Marche og Umbrien efter jordskælvet den 26. september 1997.

Ved cirkulære nr. 234425 af 29.12.1997 har det italienske industriministerium fastlagt to yderligere særlige klassificeringer med henblik på indsendelse af ansøgninger om tildeling af støtte til virksomhederne i henhold til lov nr. 428/1992 med forbehold af en positiv udtalelse fra Europa-Kommissionen.

Hvornår agter Kommissionen at udstede direktiver vedrørende hjælpeforanstaltningerne til de jordskælvsramte italienske regioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(5. juni 1998)

Kommissionen kan bekræfte, at den er ved at undersøge den støtteordning, der er etableret til fordel for virksomheder i regionerne Marche og Ombrien, og som har hjemmel i ændringsbestemmelserne til lov nr. 488/92. Der er tale om lov nr. 364/97, som blev anmeldt den 23. december 1997. Som led i undersøgelsen af denne sag har Kommissionen anmodet om, at den får meddelt, hvilke betingelser der er knyttet til anmeldelsen af den undersøgte ordning. På indeværende tidspunkt er disse bestemmelser - der er givetvis tale om det cirkulære, som det ærede medlem henviser til - endnu ikke blevet fremsendt.

Kommissionen afventer derfor de udbedte oplysninger, således at den kan tage stilling til spørgsmålet om, hvorvidt den pågældende ordning er forenelig med EF-traktatens artikel 92 ff.