SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0075/02

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(25. januar 2002)

Om: Den Fælles Tolke- og Konferencetjenestes arbejdsgruppe om anvendelsen af det internationale sprog esperanto

Gennem næstformand i Kommissionen Neil Kinnock har Kommissionen anmodet Den Fælles Tolke- og Konferencetjeneste (SCIC) om at nedsætte en arbejdsgruppe, som skal have til opgave at undersøge projekter vedrørende tilegnelsen af esperanto og at vurdere det omfang, hvori dette sprog kunne benyttes som pivotsprog for tolkning.

Kan Kommissionen på baggrund af ovenstående oplyse:

- hvornår denne anmodning officielt fremsattes til SCIC, om arbejdsgruppen er nedsat og i så fald hvornår, hvem der er medlemmer af arbejdsgruppen, hvilke kvalifikationer de er i besiddelse af, og efter hvilke kriterier de er blevet valgt?

- om arbejdsgruppen allerede har afholdt møder og i så fald hvornår, om der findes protokoller eller lydoptagelser fra disse møder og i så fald om de er offentligt tilgængelige, og hvilke bøger og undersøgelser gruppen eventuelt har taget med i betragtning (f.eks. det italienske undervisningsministeriums undersøgelse fra 1995)?

- hvilke konklusioner arbejdsgruppen eventuelt er nået frem til og, i fald den endnu ikke er nået frem til nogen konklusioner, hvornår og hvorledes den regner med at nå frem til sådanne konklusioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(12. marts 2002)

Det ærede medlem henviser til den undersøgelse, som Den Fælles Tolke- og Konferencetjeneste (SCIC) skulle foretage for at finde ud af mulighederne for at lære og anvende esperanto som relæsprog for konferencetolkning. SCIC har undersøgt spørgsmålet internt og i fællesskab med en række eksterne partnere i universitetskredse.

Selvom det umiddelbart kan se ud til at være interessant at anvende esperanto som relæsprog ved tolkning, så har det ved en nærmere undersøgelse vist sig at indebære store praktiske, finansielle og tekniske problemer.

Kommissionen går i høj grad ind for flersprogethed, for det kan lette kommunikationen mellem delegerede, som deltager i møder om Fællesskabets aktiviteter. Derfor har Kommissionen altid bestræbt sig på at sørge for tolkning til og fra så mange sprog som nødvendigt i forbindelse med et givet møde, under hensyntagen til budget og muligheden for at skaffe tolke. Brug af relæsprog giver Kommissionen det nødvendige spillerum, og den kan undgå de sprog, som ingen af mødedeltagerne bruger.

Såvidt det er SCIC bekendt, findes der ingen officielle esperantotolke, og medlemsstaternes uddannelsesinstitutioner, som SCIC er afhængig af med hensyn til tolkekurser, vil sandsynligvis ikke inkludere esperanto blandt de sprog, de udbyder. SCIC er af logistiske og finansielle grunde ikke selv i stand til at lancere undervisning i esperanto for nuværende og fremtidige tolke. Det tager tre til fire år på deltid at blive uddannet i passiv brug af et officielt sprog. Prisen er ca. EUR 70 000.

Endvidere varetages ca. halvdelen af Kommissionens tolkning af freelancetolke. Det ville naturligvis blive vanskeligt, hvis ikke umuligt, at sørge for, at de lærer esperanto, navnlig da esperanto ville være af meget begrænset værdi for dem i andre sammenhænge.

Der foreligger heller ikke noget bevis for, at brug af esperanto som relæsprog vil føre til en generel forbedring af tolkningens kvalitet. Gør man brug af et sprog, som ikke anvendes i daglig tale, risikerer man ikke at kunne formidle de budskaber og ideer, der kommer til udtryk på møder, i fuldt omfang.

Der er mangel på tolke i de mange nuværende og fremtidige fællesskabssprog. I overensstemmelse med Kommissionens politik, som går ud på at koncentrere ressourcerne om de vigtigste aktiviteter, prioriterer SCIC i øjeblikket at sikre tilstrækkeligt mange tolke i disse sprog, navnlig kandidatlandenes sprog, og har lanceret en række handlingsplaner, som sigter mod dette mål.

Denne holdning er naturligvis ikke ensbetydende med, at esperanto ikke kan være af interesse til andre formål end tolkning.