ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0772/00

af Nicholas Clegg (ELDR) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Mindre udviklede lande i WTO

Kommissionen har for nylig givet meddelelse om en pakke handelsindrømmelser til de mindre udviklede lande i WTO. Denne pakke består af afgiftsfri adgang for så godt som alle produkter fra mindre udviklede lande.

Kommissionen bedes oplyse, nøjagtigt hvilke produkter der ikke er omfattet af disse indrømmelser.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy på skriftlige forespørgsler P-0772/00 og E-0778/00

(27. april 2000)

Det ærede medlem henviser til Fællesskabets initiativ med at yde fri adgang for hovedparten af produkter fremstillet i de mindst udviklede lande i WTO til de industrialiserede landes markeder samt øget adgang for visse andre udviklingslande. Forespørgslen ligger i forlængelse af den mundtlige parlamentsforespørgsel H-206/00, som blev stillet af parlamentsmedlem Howitt i spørgetiden på plenarforsamlingen i marts 2000(1).

Det mandat, Kommissionen fik i 1997, og som blev bekræftet i 1999, omfatter langt hovedparten af alle produkter, der eksporteres fra de mindst udviklede lande. For øjeblikket har 99 % af disse landes eksport fri adgang til fællesskabsmarkedet. Fri adgang til Fællesskabet er allerede en realitet for alle ikke-landbrugsvarer fra de mindst udviklede lande. Efter en første etape i 1998(2), hvor der for samtlige disse lande blev indført ordninger, der svarer til dem, man finder i Lomé-konventionen, er Kommissionen i øjeblikket i færd med at udarbejde supplerende forslag, der vil blive forelagt for Rådet, så snart de er færdigudarbejdet. Først da kan man danne sig et overblik over, hvilke produkter det drejer sig om.

Disse forslag omhandler supplerende unilaterale indrømmelser for landbrugsprodukter, der eksporteres fra de mindst udviklede lande til Fællesskabet. Det skal bemærkes, at med de nuværende bestemmelser, som omfatter næsten alle eller i hvert fald langt hovedparten af de eksporterede landbrugsprodukter, har de mindst udviklede lande allerede i øget omfang fri adgang til fællesskabsmarkedet uden hindringer som kvoter og tariffer.

De få landbrugsprodukter, der ikke vil få fuldstændig fri adgang til fællesskabsmarkedet ifølge det forslag, Kommissionen fremlægger for Rådet, vil under alle omstændigheder være omfattet af præferenceordninger.

Som kommissæren med ansvar for handel gjorde opmærksom på i Parlamentet i marts 2000, tilbyder de andre i-lande langt fra en så fri adgang til deres markeder, selv om disse markeder har langt større interesse end fællesskabsmarkedet, bl.a. fordi de mindst udviklede lande kun i yderst beskedent omfang er til stede på disse markeder.

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger ( marts II 2000).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 2820/98 af 21. december 1998, EFT L 357 af 30.12.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0194/00

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(4. februar 2000)

Om: Uudnyttede EU-midler

Den italienske rigsrevisor, Vincenzo Apicella, meddelte den 17. januar 2000 i sin årlige beretning, at et beløb på 4 500 mia. lire i EU-fondsmidler ikke var blevet udnyttet i Italien i 1999 som følge af forsinkelser, forglemmelser og bureaukratiske procedurer.

Vil Kommissionen på baggrund af ovennævnte oplyse følgende:

1. Kan den bekræfte disse oplysningers rigtighed?

2. Agter den at træffe foranstaltninger desangående?

3. Agter den at forpligte sig til at løse problemet vedrørende den vanskelige adgang til midlerne som følge af bureaukratiske procedurer?

4. Findes der en sammenlignende undersøgelse om alle medlemsstater vedrørende dette spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(15. maj 2000)

Kommissionen har ikke i den italienske rigsrevisors seneste udtalelser kunnet finde hverken kilden til eller en forklaring på de tal, som det ærede medlem forelægger. Den skal dog præcisere, at der hvad angår EF-strukturfondene, navnlig Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), ikke er forekommet tab i forbindelse med Kommissionens forpligtelsesdispositioner, og at de uindfriede forpligtelser, der synes at være kernen i forespørgslen, er et iboende element i programmeringen tillige med forvaltningen af Fællesskabets strukturfonde.

For Italiens vedkommende skal Kommissionen forelægge det ærede medlem følgende oplysninger om såvel budgetforpligtelserne som betalingerne. De resterende forpligtelser for strukturfondenes operationer i Italien pr. 31. december 1999 udgør (midlertidige tal):

>TABELPOSITION>

Kommissionen vil indfri sine forpligtelser, så snart bevillingerne er til rådighed på 2000-budgettet, og som hovedsagelig er fremførsler fra 1999 på grund af medlemsstaternes sene reprogrammering.

De uindfriede forpligtelser (UF) for strukturfondenes støtte i Italien udgør 9 604 mio. EUR (midlertidige tal) pr. 31. december 1999. De vedrører forskellige programmeringsperioder. Kommissionen vil foretage betalingerne i takt med anmodninger fra Italien om støtteberettigede betalinger. Ved udgangen af 1999 udgjorde beholdningen af indgivne, ikke-betalte anmodninger 356 mio. EUR, til dels som følge af sen reprogrammering. Alle berettigede betalinger er foretaget eller vil blive foretaget via de fremførte bevillinger fra 1999 til 2000 samt via 2000-budgettet.

Kommissionen afventer oplysninger fra de italienske myndigheder om forpligtelsesniveauet på stedet pr. 31. december 1999. Det skal nævnes, at medlemsstaten har en frist på to år (indtil den 31. december 2001) til at supplere udgifterne på basis af forpligtelser, der er indgået inden denne frists udløb.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0343/00

af Elizabeth Lynne (ELDR) til Kommissionen

(14. februar 2000)

Om: Aldersdiskrimination i luftfarten

Hvilke skridt vil Kommissionen tage for at sikre ensartede spilleregler for piloter over 60 år i EU, efter at de franske myndigheder har nægtet piloter på mellem 60 og 65 år tilladelse til at overflyve fransk territorium?

Vil Kommissionen bekræfte, at dette er i direkte modstrid med EF-traktatens artikel 39, stk. 1 og 2, der har følgende ordlyd:

Arbejdskraftens frie bevægelighed sikres inden for Fællesskabet. Den forudsætter afskaffelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstaternes arbejdstagere, for så vidt angår beskæftigelse, aflønning og øvrige arbejdsvilkår.

Hvordan har Kommissionen lettet samordningen af beskæftigelsespolitikken på dette område, jf. traktatens artikel 140?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(11. april 2000)

Kommissionen vurderer, at der i det af det ærede parlamentsmedlem nævnte tilfælde ikke er tale om forskelsbehandling på grund af nationalitet, hvilket er forbudt i henhold til artikel 39 (tidligere artikel 48) i EF-traktaten.

Koordineringen af medlemsstaternes indsats i forbindelse med beskæftigelsesfremmende foranstaltninger sker i overensstemmelse med artikel 128 (tidligere artikel 109 Q) i EF-traktaten. I de retningslinjer for beskæftigelsen, som Rådet vedtog den 13. marts 2000 i medfør af denne artikel, nævnes det spørgsmål, som det ærede parlamentsmedlem stiller, ikke.

Det ærede parlamentsmedlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-1797/99 fra Sanders-Ten Holte(1).

(1) EFT C 203 E af 18.7.2000, s. 50.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0642/00

af Andre Brie (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. februar 2000)

Om: Kommissionens holdning til anholdelsen af kurdiske borgmestre i Tyrkiet

På Europa-Parlamentets møde den 1. december 1999 vurderede Kommissionen via sit medlem, Günter Verheugen, de indenrigspolitiske udviklingstendenser i Tyrkiet med henblik på landets status som ansøgerland som positive.

I betragtning af tyrkisk politis og paramilitære specialenheders anholdelse af de kurdiske borgmestre i Diyarbakir, Slirt og Bingöl, Feridun Celik, Selim Özalp og Feyzullah Kararslan den 19. februar 2000 bedes Kommissionen besvare følgende:

1. fastholdes denne positive vurdering?

2. er de tyrkiske myndigheders skærpede optræden over for demokratisk valgte, kurdiske repræsentanter og det kurdiske parti Hadep efter Kommissionens opfattelse et aspekt af denne positive udvikling?

3. har Kommissionen en anden vurdering af disse skridt fra de tyrkiske myndigheders side? Såfremt Kommissionen vurderer de tyrkiske myndigheders skridt over for de kurdiske politikere kritisk og negativt, bedes den endvidere redegøre for, hvilken indvirkning det efter Kommissionens opfattelse vil have på forholdet mellem EU og Tyrkiet, herunder navnlig på gennemførelsen af forordningerne om gennemførelse af foranstaltninger til fremme af toldunionen mellem EU og Tyrkiet og for Tyrkiets forventede medlemskab af Den Europæiske Union, og hvilke praktiske foranstaltninger Kommissionen agter at træffe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(27. marts 2000)

Efter at have fået meddelelse om anholdelsen den 19. februar 2000 af de tre borgmestre fra HADEP-partiet har Kommissionen, i snævert samarbejde med Formandskabet og medlemsstaterne, over for de tyrkiske myndigheder givet udtryk for sin bekymring over de pågældendes situation.

De tre borgmestre blev foreløbig løsladt den 28. februar 2000 og genindsat i deres embeder den 29. februar 2000.

Kommissionen har ikke nogen vurdering af årsagerne til de retlige skridt mod disse tre politiske repræsentanter. Derimod frygtes det, at denne begivenhed snarere kunne vanskeliggøre den nødvendige dialog mellem de tyrkiske myndigheder og HADEP, et politisk parti, der for øjeblikket repræsenterer en stor del af den kurdiske befolkning. Kommissionen er ligeledes bekymret over denne begivenheds betydning for forberedelsen af Tyrkiets tiltrædelse af Unionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0042/00

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(19. januar 2000)

Om: Harmonisering af forbudene mod natflyvninger

1. Den belgiske trafikminister, Isabelle Durant, bebudede for nylig, at der fra midten af 2003 ikke længere må gennemføres natflyvninger mellem kl. 01.00 og 05.00 i den nationale lufthavn i Zaventem.

2. Kan Kommissionen give en oversigt over eksisterende forbudsbestemmelser med hensyn til kommercielle flyvninger (flyvninger med såvel passagerer som fragt) for de største lufthavne i de femten EU-medlemsstater?

3. Er Kommissionen rede til at fremsætte forslag til et direktiv, som skal føre til en harmonisering af forbudene mod natflyvninger for at skabe ensartede vilkår og for at forbedre sundhedsforholdene med hensyn til støjgener for borgerne om natten og morgenen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(3. marts 2000)

I henhold til de oplysninger, som i øjeblikket foreligger Kommissionen, er der totalt flyveforbud om natten i Paris Orly, samt med undtagelse af postflyvninger også for München og Berlin Tegel. Der findes begrænsninger for antallet af flyvninger om natten for München (uden for forbudstimerne), London Heathrow/Gatwick/Stansted, Manchester og Stockholm. Desuden er der flyveforbud for støjende fly om natten i et betydeligt antal lufthavne, herunder Frankfurt, Düsseldorf, London Heathrow/Gatwick/Stansted, Manchester, Madrid-Barajas, Paris Charles de Gaulle og Amsterdam.

I den nyligt vedtagne meddelelse Lufttransport og miljø: Frem mod en bæredygtig udvikling(1) lancerede Kommissionen en debat om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at fastlægge fællesskabsrammer for beslutningsprocedurer vedrørende driftsrestriktioner af miljøhensyn for Fællesskabets lufthavne.

Som det fremgår af meddelelsen, er Kommissionen ikke overbevist om, at ensartede og bindende regler for driftsrestriktioner, f.eks. flyveforbud om natten, der gælder for alle Fællesskabets lufthavne, ville være en velafvejet løsning for støjproblemer ved en bestemt lufthavn. Beslutningerne bør fortsat tages lokalt. Kommissionen mener dog, at der bør være fælles procedurer for, hvordan man kommer frem til sådanne beslutninger. En fælles ramme kunne bl.a. omfatte obligatorisk høring af alle berørte parter, herunder beboerne omkring lufthavnen, tilstrækkelig tid for operatørerne til at kunne tilpasse sig nye restriktioner samt et fælles grundlag til vurdering af driftsrestriktioners miljøvirkning.

(1) KOM(1999) 640 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1590/00 af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen. Europæisk kulturby.



EF-Tidende nr. 046 E af 13/02/2001 s. 0205 - 0205



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1590/00 af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen (19. maj 2000) Om: Europæisk kulturby Hvilke kriterier anvendes der ved valg af den europæiske kulturby 2008? Er Kommissionen klar over, at en række byer slutter sig sammen for at afgive regionale bud? Er dette tilladt ifølge gældende kriterier? I benægtende fald, hvorfor ikke? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding (4. juli 2000) Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel P-1581/00(1). (1) EFT C 26 E af 26.1.2001, s. 169.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0793/00

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(16. marts 2000)

Om: Elproduktion med tørv som brændstof offentlig forsyningsforpligtelse

Under henvisning til de nye rammebestemmelser om yderligere omstrukturering og liberalisering af elmarkedet i Irland, herunder opførelsen af to nye tørvefyrede elværker, bedes Kommissionen redegøre for bestemmelserne om offentlig forsyningsforpligtelse ved fremtidig elproduktion med tørv som brændstof.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(11. april 2000)

De irske myndigheder har for nyligt bekræftet, at de har i sinde at underrette Kommissionen om et forslag til en ny støttemekanisme for tørv i Irland. Når Kommissionen har modtaget underretning herom, undersøger den, om den foreslåede støttemekanisme er forenelig med Fællesskabets regler om statsstøtte.

Herunder undersøger Kommissionen den irske ordning for forsyningsforpligtelsen og -sikkerheden i forbindelse med fremtidig elproduktion med tørv som brændstof. Denne undersøgelse tager nylige lovgivningsmæssige foranstaltninger for liberaliseringen af det europæiske elmarked i betragtning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0489/00

af Brigitte Langenhagen (PPE-DE) til Kommissionen

(24. februar 2000)

Om: Gennemførelse af uddannelsesprogrammet Leonardo da Vinci

Den organisatoriske afvikling af unge studerendes deltagelse i Leonardo da Vinci-programmet har i visse tilfælde givet anledning til problemer. Konkret er der tale om et tilfælde, hvor nyudklækkede arkitekter (fra arkitekthøjskoler) skulle deltage i et udvekslingsprogram og havde fået stillet i udsigt, at udvekslingen skulle ske pr. 1. januar 2000, men hvor den så blev udsat til juli. Dette bevirker naturligvis, at der går kludder i de unge menneskers planlægning af deres liv, og giver anledning til stor frustration, ikke alene over for de nationale partnere men også over for de europæiske institutioner.

Jeg beder derfor Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. På hvilket tidspunkt frigives programmerne til indkaldelse af forslag i medlemslandene?

2. Hvordan kan det være, at ansøgere indkaldes og godkendes allerede på et tidspunkt, hvor programmet stadig befinder sig på godkendelsesstadiet?

3. Fastsætter Kommissionen starttidspunktet for de enkelte programmer eller foranstaltninger, eller fastlægges det af de forslagsindkaldende instanser i medlemsstaterne?

4. Udbetales der erstatning for det mistede halve år?

5. Ansøgerne har indstillet sig på at kunne deltage i programmet. Nu opstår der et hul i deres Curriculum Vitae. Hvordan forestiller Kommissionen sig, at man kan tilgodese de skuffede ansøgere, som på grund af denne tidsmæssige forskydning ikke længere kan deltage?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(3. april 2000)

1. Inden for rammerne af den første fase af Leonardo da Vinci-programmet (1995-1999) blev projekter om uddannelsesophold og udvekslinger for studerende og unge kandidater udvalgt ved en årlig udvælgelsesprocedure efter indkaldelse af forslag. De projektledere og partnere, der deltager i projekterne, kan give meddelelse om studieopholdene, så snart projektlederne har fået bekræftelse fra Kommissionen om, at der ydes støtte til deres projekt.

2. Hvis en potentiel projektleder eller de deltagende partnere bekendtgør studieopholdene, før projektet er blevet godkendt, kan dette kun ske med det forbehold, at projektet godkendes af Kommissionen.

3. Inden for rammerne af den første fase af Leonardo da Vinci-programmet var starttidspunktet for de projekter, der omtales under punkt 1, i princippet 1. december. Projekterne har normalt en varighed på to år, og i denne periode kan uddannelsesophold af gennemsnitligt seks måneders varighed finde sted.

4. Den bindende aftale om deltagelse i et projekt om uddannelsesophold og udveksling indgås mellem projektlederen, støttemodtageren og de institutioner, der udsender eller modtager de studerende. Der kan ikke gøres krav på erstatning fra Kommissionen.

5. Der kan kun ydes økonomisk støtte fra Kommissionen i forbindelse med selve deltagelsen i et projekt om uddannelsesophold og udveksling.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0784/00

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(16. marts 2000)

Om: Tilpasningen til prioriterede miljømål og Sogama-planen

Behandlingen af affald i tætbefolkede områder, som f.eks. Galicia, bør ske under iagttagelse af strenge sikkerhedsnormer, da der eller vil kunne opstå stor fare for befolkningen som følge af luft-, vand- og jordforurening.

Den galisiske lokalregerings plan Sogama vedrørende behandling af faste affaldsstoffer fra bymæssige bebyggelser, er blevet kritiseret for ikke at tilstræbe opfyldelsen af de fem overordnede målsætninger, der ligger til grund for fællesskabets miljøpolitik på dette område: forebyggelse af affaldsproduktion, genbrug af affald som råstoffer, en mere effektiv bortskaffelse af affald, stramning af bestemmelserne vedrørende transport af affald og rensning af forurenet jord.

Hvilke tekniske krav lå til grund for godkendelsen af støtte til Sogama-planen?

Vil Kommissionen i tilfælde af en eventuel omformulering af den pågældende plan med henblik på i større grad at tilpasse den til miljøkravene kunne tage finansieringen til en sådan forbedring af planen op til fornyet overvejelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(26. april 2000)

Ved beslutning af 7. maj 1998 besluttede Kommissionen at yde økonomisk støtte til Plan de Gestión de Residuos Sólidos Urbanos de Galicia(1) (forvaltningsplan for faste affaldsstoffer fra byområder i regionen Galicia). Beslutningen blev truffet efter en grundig evaluering af forslaget og konstatering af, at det opfylder kravene i alle relevante EF-politikker, herunder miljøpolitikken. Af vurderingen af projektets miljøvirkninger fremgår det, at det vil medføre miljøforbedringer for regionen Galicia.

Hvad systemet for forvaltning af affald angår, fremgår det af vurderingen, at alt det affald, der ikke kan genanvendes eller genbruges efter særskilt indsamling på oprindelsesstedet, skal sorteres efterfølgende på centralanlægget. Den andel, der ikke kan genanvendes eller genbruges, vil blive brugt til at fremstille brændstof, som anvendes til elfremstilling på kraftanlægget i Complexo Medioambiental de Cerceda. Størstedelen af det affald, der produceres i området, vil blive transporteret i jernbanevogne fra omladningsstationerne til centralanlægget.

Projektet er blevet udviklet under fuld overholdelse af betingelserne i Kommissionens beslutning.

(1) Samhørighedsfondens projekt nr. 97.11.61.047.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1163/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

Kommissionen har til hensigt at udarbejde en handlingsplan for udviklingen af en samlet ernæringspolitik (punkt 106).

Tilstræber Kommissionen, at denne handlingsplan bliver baseret på nationale og internationale (FAO/WHO) handlingsplaner?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1163/00 og E-1164/00

(23. juni 2000)

Med henblik på at udforme en ernæringspolitik vil Kommissionen anvende resultaterne fra to løbende projekter, der finansieres under programmet til fremme af sundheden. Disse projekter har deltagelse af mange eksperter fra medlemsstaterne, som er involverede i udarbejdelsen af de nationale politikker, samt af repræsentanter fra Verdenssundhedsorganisationen (WHO) og fra De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO). Det første projekt har til formål at udforme europæiske henstillinger på ernæringsområdet, og det andet skal bruges som basisdokument for det franske formandskab, der har til hensigt at fremme den ernæringsmæssige sundhedstilstand under dets formandsperiode.

Hvad angår sundhedsovervågningen har hovedparten af medlemsstaterne oprettet et overvågningssystem, men systemet omfatter sjældent overvågning af ernæringstilstanden. Der er ganske rigtigt blev gennemført undersøgelser om fødevareforbrug, men det er kun første del af en evaluering af ernæringstilstanden. De få oplysninger, der findes på ernæringsområdet i de forskellige medlemsstater, er ikke alle af samme kvalitet og kan ofte kun vanskeligt sammenlignes.

Derfor har Rådet og Parlamentet ved flere lejligheder opfordret Kommissionen til at forbedre indsamling, analyse og udbredelse af sundhedsoplysninger samt til at forbedre oplysningernes kvalitet og gøre dem lettere at sammenligne.

Kommissionen ønsker at berolige det ærede parlamentsmedlem angående Kommissionens og medlemsstaternes eventuelt overlappende tiltag. Kommissionen har ikke til hensigt at overtage medlemsstaternes rolle, og alle igangværende arbejder inden for overvågning af den ernæringsmæssige sundhedstilstand udføres i samarbejde med medlemsstaterne, hvor Kommissionen udfylder rollen som igangsætter og koordinator.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1241/00

af Elizabeth Lynne (ELDR) til Kommissionen

(14. april 2000)

Om: Arbejdstidsdirektivets bestemmelser

Kan Kommissionen redegøre for arbejdstidsdirektivets bestemmelser med hensyn til frivilligt arbejde? Hvorledes anvendes arbejdstidsdirektivet, såfremt en arbejdstager implicit forventes at arbejde længere end højst 48 timer pr. uge som følge af underbemanding andre steder, og hvor dette arbejde ikke er underlagt nogen aftale?

Kan Kommissionen desuden redegøre for, hvorledes arbejdstidsdirektivet fastlægger den nødvendige måling af arbejdstid? Hvis en arbejdstager f.eks. har 40 faste arbejdstimer pr. uge, men skal udføre en stor mængde arbejde i sin fritid, hvorledes skal der da tages højde for dette ved direktivets gennemførelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(29. maj 2000)

Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(1) (Arbejdstidsdirektivet) anerkender ikke begrebet frivilligt arbejde. I direktivets artikel 6, stk. 2, fastsættes det, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at det, henset til kravene om at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, sikres, at den gennemsnitlige arbejdstid i løbet af en syv dagesperiode ikke overstiger 48 timer, inklusive overarbejde.

I henhold til direktivets artikel 16, stk. 2, og artikel 17 skal den gennemsnitlige arbejdstid beregnes på grundlag af referenceperioder, der kan variere mellem 4 og 12 måneder afhængig af situationen og bestemmelserne for referenceperiodens fastsættelse.

Medlemsstaterne skal gennemføre disse bestemmelser i national lovgivning. Det er medlemsstaternes opgave at sikre, at den nationale lovgivning om gennemførelse af fællesskabsretten anvendes og håndhæves.

(1) EFT L 307 af 13.12.1993.