SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0628/99

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(12. marts 1999)

Om: Serviceorgan - vekselgebyrer

Der er som foelge af indfoerelsen af euroen og de deraf foelgende alt for store omkostninger til veksling af penge indledt undersoegelser af bankernes praksis i fire lande. I forbindelse hermed har Kommissionen oprettet sit eget serviceorgan, hvor de beroerte borgere kan klage over for hoeje vekselgebyrer.

Dette giver anledning til foelgende spoergsmaal:

1. Paa grundlag af hvilke kriterier udvalgtes de banker, hvor der foretages undersoegelser?

2. Er det rigtigt, at der er indgaaet aftaler mellem bankerne om gebyrerne?

3. Hvorfor foretages der ingen undersoegelser af oestrigske bankers praksis?

4. Hvis undersoegelsen ogsaa vil blive udvidet til oestrigske banker, hvilke pengeinstitutter vil saa blive beroert heraf?

5. Foreligger der mistanke mod oestrigske banker?

6. Hvor befinder dette serviceorgan sig (i de paagaeldende medlemsstater eller i Bruxelles)?

7. Hvordan faar borgeren at vide, hvor han kan henvende sig?

8. Blev oprettelsen af dette serviceorgan bekendtgjort? I bekraeftende fald, hvornaar og hvor?

9. Hvor mange klager er der gennemsnitligt indgaaet pr. dag og pr. uge, siden klageinstansen blev oprettet?

10. Hvilke problemer og spoergsmaal forelaegges oftest for klageinstansen?

11. Fra hvilke lande kommer klagerne?

12. Hvilke problemer i OEstrig er den blevet gjort opmaerksom paa?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(30. april 1999)

1. og 2. De banker, der er blevet undersoegt, er blevet udvalgt paa basis af praktiske overvejelser, f.eks. vedroerende deres stoerrelse og betydning og de disponible ressourcer. Undersoegelserne skulle vise, om europaeiske banker samordnede deres vekselgebyrer. Kommissionen udsendte desuden samtidig en anmodning om oplysninger til sytten bankforeninger i otte medlemsstater, herunder OEstrig. Den dokumentation, der er modtaget som led i begge procedurer, undersoeges i oejeblikket for at faa fastslaaet, om der forekommer nogen samordning af vekselgebyrer. Det aerede medlem vil forstaa, at Kommissionen paa nuvaerende stadium ikke kan udtale sig om resultatet.

3.-5. Den omstaendighed, at der ikke blev foretaget nogen undersoegelse i OEstrig, betyder dog ikke, at oestrigske banker ikke er beroert af Kommissionen forespoergsler.

Med hensyn til det aerede medlems andre spoergsmaal skal det foerst og fremmest bemaerkes, at de "varme linjer", som Kommissionen har oprettet, ikke direkte har beroering med den konkurrenceundersoegelse, der er omhandlet i punkt 1-5. Kommissionen besluttede at give adgang til to e-mail-adresser og to fax-numre, hvor borgerne kan fortaelle Kommissionen om, hvilke problemer de er udsat for, saa som tilsidesaettelse af lovgivningen om euroen (f.eks. tilfaelde, hvor den officielle vekselkurs ikke foelges) eller af henstillingen vedroerende bankgebyrer for seddelveksling og betalingstransaktioner i forbindelse med omregning til euro. Paa denne maade haaber Kommissionen at faa et bedre indblik i, hvilke praktiske problemer der opstaar. Baggrunden herfor er, at man oensker at sikre en gradvis forbedring af betalingssystemerne, som ikke har noget at goere med Kommissionens konkurrenceundersoegelse. Paa det aerede medlems specifikke spoergsmaal kan der gives foelgende svar.

6. De oplysninger, som Kommissionen modtager via fax eller e-mail, indgaar ikke til et saerligt nyt "serviceorgan" men til generaldirektoratet for det indre marked og finansielle tjenesteydelser (GD XV) og generaldirektoratet for forbrugerpolitik og beskyttelse af forbrugernes sundhed (GD XXIV) som led i disses saedvanlige struktur og arbejde. Alle oplysninger indlaeses i samme database. Der findes ingen andre organer til at modtage saadanne oplysninger, og slet ikke paa nationalt plan.

7. og 8. E-mail-adresserne og fax-numrene er omtalt i pressemeddelelse IP/99/90, som Kommissionen offentliggjorde den 5. februar 1999.

9. I de foerste seks uger blev der modtaget i gennemsnit 15 e-mail og 10 faxer om ugen.

10. De foreloebige resultater viser, at ca. en tredjedel af klagerne vedroerer overfoersler over graenserne (det drejer sig specielt om hoeje gebyrer men ogsaa lange ventetider). Der er ogsaa mange klager over hoeje gebyrer for indloesning af checks. De fleste klager vedroerer imidlertid problemer med de nye gebyrer for seddelveksling. Af mange af henvendelserne fremgaar det, at der er udbredt skuffelse over, at disse gebyrer ikke er forsvundet eller blevet mindre, medens andre mener, at de faktisk er gaaet i vejret. Kommissionen vil offentliggoere mere detaljerede tal i april 1999.

11. og 12. Flertallet af henvendelserne kom fra Belgien, Tyskland, Frankrig, Italien, Nederlandene og OEstrig. Hvad angaar OEstrig kan det siges, at klagerne i almindelighed er de samme som dem, der er modtaget fra de andre medlemsstater.