SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2997/01

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(22. oktober 2001)

Om: Fodbold: uønskede virkninger af den nye transferordning

Bosman-dommen har som bekendt gjort en ende på den gamle transferordning for professionelle fodboldspillere, fordi det var i modstrid med den frie bevægelighed på det indre marked. Det har siden vist sig vanskeligt at finde et acceptabelt alternativ for at få en ordning på den finansielle kompensation for den dyre træning af spillerne.

Siden september har FIFA i samråd med Kommissionen indført nye betingelser for transfer af spillere, som allerede nu viser sig har uønskede og utilsigtede virkninger.

En spiller kan nu i mange tilfælde ved kontraktens udløb skifte klub, uden at der skal betales transferbeløb, bortset fra en mindre godtgørelse til optræningen. Dette betyder, at den klub, der investerer i optræning af unge talenter, risikerer, at den trænede spiller flytter over til en anden klub, og at førstnævnte næppe modtager finansiel kompensation herfor. Investering i optræning af spillere og spillernes forbedring for at øge deres markedsværdi er blevet af væsentlig betydning for klubber for at kunne overleve finansielt. Navnlig for klubber i små lande, der på grund af UEFA-bestemmelserne er nødt til at spille i nationale konkurrencer, er medieindtægterne uforholdsmæssigt meget lavere end i store lande, og de kan derfor af finansielle grunde ikke længere klare sportskonkurrencen over for andre europæiske klubber.

Den nye transferordning har allerede nu bevirket en uheldig situation i forskellige lande. I Nederlandene har det bl.a. bevirket, at den nederlandske klub Ajax har sat sin spiller Arveladze på listen over ikke-aktive spillere et år inden udløbet af kontrakten for at presse denne spiller til at forlænge sin kontrakt. I kontraktens løbetid er transferbeløbet til en klub betydeligt højere. Denne foranstaltning er ud fra Ajax' synspunkt forståelig, fordi nævnte spiller ved afslutningen af kontraktens ophør kan forlade klubben uden at der skal betales transferbeløb, mens Ajax ikke får nogen kompensation for de investeringer, den har foretaget.

Ud fra både et menneskeligt og arbejdsretligt synspunkt er dette en meget uønsket udvikling. Efter min opfattelse kan dette dog ikke være meningen med de nye bestemmelser, der netop er etableret for at beskytte spillere og klubber?

Har Kommissionen kendskab til denne sag?

Er den rede til på kort sigt at undersøge, om forbedringer er mulige i den nye transferordning og, i bekræftende fald, også at gennemføre disse?

Vil det være en god ide, hvis man benyttede en rangliste over europæiske fodboldklubber som udgangspunkt for størrelsen af det transferbeløb de betaler for spillere, der indtræder i deres klub?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(22. november 2001)

Den 5. marts 2001 forpligtede det internationale fodboldforbund, FIFA, efter aftale med den europæiske fodboldsammenslutning, UEFA, sig til at ændre reglerne for spillernes status og transferreglerne fra 1997, efter principper, der er fastlagt med hjælp fra Kommissionen og offentliggjort.

Den 5. juli 2001 vedtog FIFA's eksekutivkomite i Buenos Aires nye internationale transferregler. Den 31. august 2001 blev det i et fælles kommuniké fra FIFA og den internationale sammenslutning af spillerforeninger (FIFPro) bekræftet, at spillerforeningen vil deltage i gennemførelsen af de nye regler samt i FIFA's voldgiftsorganer og fodboldens internationale voldgiftsret.

Bosman-dommen gjorde ikke en ende på hele transfersystemet. Den forbød udbetaling af erstatning ved kontraktens udløb i forbindelse med internationale spillerhandler inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS). Indgåelse af længere og længere kontrakter og FIFA's forbud mod transfer, hvis en spiller ensidigt opsiger kontrakten, har betydet, at man forhindrer transfer ved kontraktens udløb og dermed omgår Bosman-dommen.

De principper, FIFA har baseret de nye transferregler på, som trådte i kraft den 1. september 2001, gør det muligt at komme denne situation til livs. Kommissionen mener, at de skaber ligevægt mellem på den ene side garantien for en styrkelse af uddannelsen, især i de små klubber, og på den anden side overholdelse af EU-retten. Kontrakter kan nu maksimalt indgås for en femårig periode. Erstatning kan fortsat gives for uddannelse af spillere, hvis den står i forhold til de reelle uddannelsesomkostninger, selv hvis der er tale om transfer efter kontraktens udløb. Det nye system, der indeholder bestemmelser om fordeling af erstatningen for spilleruddannelsen, skal især være til fordel for de små klubber, herunder amatørklubberne. Ensidig opsigelse af kontrakter er mulig ved sæsonafslutningen. Det kan medføre en rimelig økonomisk erstatning samt kortvarige sanktioner i kontraktperioden, som skal være afstemt efter målsætningen om at sikre holdenes stabilitet og en regelmæssig afvikling af turneringerne. Det er altid muligt at opsige en kontrakt med gyldig grund eller med gyldig sportslig begrundelse. Voldgift er frivillig og voldgiftsorganerne er paritære.

Kommissionen finder, at hvis disse principper anvendes korrekt, bør de være tilstrækkelige til at undgå omgåelser af den type, det ærede medlem nævner, og som synes at have været udbredte inden vedtagelsen af de nye FIFA-regler.

Kommissionen mener, at forbundene er bedst i stand til at kategorisere klubberne efter objektive kriterier med henblik på at sikre, at de principper, der blev vedtaget på mødet den 5. marts 2001, overholdes nøje.

Kommissionen mener, at ændringen af de internationale transferregler på grundlag af på forhånd fastlagte principper har beskyttet den almene interesse og de individuelle frihedsrettigheder og samtidig taget hensyn til sportens særlige kendetegn. Almindelige domstole kan behandle enhver form for misbrug eller omgåelse af det nye system i de enkelte tilfælde.