ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/169

(2004/C 33 E/169)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1782/03

af Claude Moraes (PSE) til Kommissionen

(28. maj 2003)

Om: Fremskridtsrapport om finansieringsprogrammet EQUAL

Hvilke planer har Kommissionen om en fremskridtsrapport om finansieringsprogrammet EQUAL, før det nuværende mandat udløber i 2004?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(1. juli 2003)

Første fase af EQUAL løber indtil 2005, og udviklingspartnerskaberne (der findes mere end 1 500) har allerede udpeget innovative tiltag til løsning af problemet med forskelsbehandling og ulighed, som arbejdstagere og arbejdssøgende udsættes for.

Kommissionen har planer om at udarbejde en meddelelse i slutningen af 2003, som vil fokusere på disse innovative tiltag, samtidigt med at de generelle fremskridt i EQUAL omtales, og dette vil tjene som forberedelse til lanceringen af anden fase af EQUAL både for medlemsstaterne og kandidatlandene, der vil deltage fuldt ud i denne anden fase.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/147

(2004/C 65 E/163)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2418/03

af Dominique Souchet (NI) til Kommissionen

(21. juli 2003)

Om: Bæredygtig anvendelse af pesticider og sprøjtning fra luften

I punkt 7 i sin beslutning om en tematisk strategi for bæredygtig anvendelse af pesticider (P5_TA-PROV(2003)0128) støtter Europa-Parlamentet »fuldt ud henstillingen om et forbud mod sprøjtning fra luften og muligheden for at udpege områder, der er fri for pesticider«. Denne beslutning indgår i en betænkning af Van Brempt, som blev vedtaget af Europa-Parlamentet på plenarmødet den 27. marts i år i Bruxelles.

Behandlingen af afgrøder fra helikopter udgør ikke mere end 1 % af de anvendte plantebeskyttelsesformer i Europa. Visse pesticider kan imidlertid af forskellige årsager kun anvendes gennem overflyvning af afgrøderne. Årsagerne kan være parasittens placering eller afgrødens størrelse (cercospora i bananer, processionsspinderlarver i fyrretræer, den seneste type majsborer og bladbiller i majs), højdeforskelle i jordoverfladen (skrånende vinmarker), de klimamæssige konsekvenser (vin- eller kartoffelskimmel) eller problemer med adgang til afgrøderne (rismarker).

Hvordan vil Kommissionen i dette tilfælde forbinde forbuddet mod sprøjtning fra luften med kravet om foranstaltninger til bekæmpelse af sygdomme, som påvirker afgrøderne og til tider også personer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(10. september 2003)

Kommissionen er fremdeles bekymret over de særlige risici, der er forbundet med anvendelse af pesticider ved sprøjtning fra luften, navnlig på grund af forbipasserendes og miljøets udsættelse herfor gennem sprøjteskyer.

Kommissionen skal minde om, at den i sine forslag om forbud med sprøjtning fra luften i meddelelsen »Mod en tematisk strategi for bæredygtig anvendelse af pesticider« (1) allerede havde forudset muligheden for undtagelser fra forbuddet, når det indebærer klare fordele og desuden også miljøgevinster sammenlignet med andre sprøjtemetoder. Forslagene har fremkaldt mange kommentarer fra forskellige parter, som giver udtryk for stærkt forskellige synspunkter. Der foreligger også færdige undersøgelser igangsat af officielle instanser i de pågældende medlemsstater, og andre undersøgelser er i gang. Samtlige foreliggende oplysninger er nu taget op til yderligere granskning.

Ud fra resultaterne af denne granskning vil Kommissionen foreslå de mest hensigtsmæssige forholdsregler for sprøjtning fra luften, under hensyntagen til et højt beskyttelsesniveau for sundhed og miljø, den tekniske gennemførlighed og behovet for afgrødebeskyttelse.

(1) KOM(2002) 349 endelig.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/270

(2004/C 65 E/283)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3154/03

af Michael Cashman (PSE) til Kommissionen

(20. oktober 2003)

Om: Sikkerhed omkring mobiltelefoner

Kan Kommissionen i betragtning af de seneste undersøgelser, der viser, at den nye generation af mobiltelefoner kan forstyrre mange typer pacemakere, redegøre for, hvilke foranstaltninger der træffes for at forhindre skade på EU-borgenes sundhed?

Tilsyneladende er nyere pacemakere, som er udstyret med et keramisk filter, uimodtagelige for påvirkning. Kan Kommissionen bekræfte, at der gøres en indsats for at introducere disse modeller i industrien og for at sikre, at offentligheden er opmærksom på risiciene ved at bruge de gamle modeller?

Kan Kommissionen ligeledes redegøre for, hvilke oplysninger den har leveret vedrørende sikkerheden ved anvendelse af mobiltelefoner sammen med en pacemaker siden 1994?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(3. november 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/171

(2004/C 33 E/172)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1801/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(28. maj 2003)

Om: Kosmisk stråling

EU vedtog i 1996 et direktiv (96/29/Euratom (1)) om fastlæggelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelses af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de fare, som er forbundet med ioniserende stråling. Med hensyn til flytransport indeholdt direktivet kun bestemmelser for mandskab og gravide kvinder. På baggrund af de seneste beviser på risici er Kommissionen da ikke enig i, at hyppige flypassagerer bør medtages i sikkerhedsbestemmelserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(2. juli 2003)

I afsnit VII (artikel 40 til 42) i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling henvises til situationer, hvor tilstedeværelsen af naturlige strålekilder medfører en væsentlig forøgelse af bestrålingen af arbejdstagere.

Den eneste arbejdsaktivitet, som nævnes specielt i dette afsnit, er situationen for flypersonale udsat for kosmisk stråling (artikel 42). Medlemsstaterne kan altid indføre særlige bestemmelser på nationalt plan, f.eks. for hyppige flypassagerer, hvis de finder det hensigtsmæssigt.

Kommissionen har ikke kendskab til, at der skulle foreligge nye oplysninger om risikoen ved kosmisk stråling, som burde medføre en tilpasning af direktivet om grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse mod strålingsfare.

(1) EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.
1.

I henhold til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, kan tidsbegrænsede kontrakter ikke ændres til tidsubegrænsede kontrakter. Direktivet fastslår dog, at for at forhindre misbrug i forbindelse med brug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter, er det nødvendigt for medlemsstaterne at indføre mindst en af følgende foranstaltninger: a) objektive omstændigheder der kan begrunde en fornyelse af tidsbegrænsede kontrakter eller arbejdsforhold; b) den maksimale samlede varighed af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller arbejdsforhold; c) antallet af gange sådanne kontrakter eller ansættelsesforhold kan fornys. Det er medlemsstaterne, der efter høring af arbejdsmarkedets parter, bestemmer betingelserne for, hvornår tidsbegrænsede kontrakter skal anses som »flere på hinanden følgende«, og hvornår de skal anses som værende tidsubegrænsede.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/59

(2004/C 65 E/060)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1034/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(28. marts 2003)

Om: Ancona Kommunes udnyttelse af midler fra Leader+-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Ancona Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til støtte af sådanne innovative aktioner til udvikling af landdistrikterne, som tager sigte på at udnytte kultur- og naturarven, skabe nye arbejdspladser gennem styrkelse af økonomien og forbedre landbosamfundenes organisatoriske kapacitet.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Ancona Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra Leader+-programmet?

2. om Ancona Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/166

(2004/C 65 E/181)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2510/03

af Roberto Bigliardo (UEN) til Kommissionen

(29. juli 2003)

Om: Leje af »City Center«-Bygningen

Kommissionens infrastrukturkontor i Bruxelles (OIB) er i færd med at leje »City Center«-Bygningen i nærheden af Gare du Nord-kvarteret til trods for en negativ udtalelse herom fra administrationens enhed for sundhed og sikkerhed.

Bygningslobbyen i Bruxelles har i årevis uden held forsøgt at overtale Kommissionen til at etablere en tredje udviklingspol for EU-institutionerne i Gare du Nord-kvarteret.

1. Kan Kommissionen derfor oplyse, om dette initiativ lægger op til en større flytning af personale til dette kvarter?

2. Hvorledes kan Kommissionen i bekræftende fald retfærdiggøre flytningen af tjenestemænd til et kvarter med alvorlige problemer med hensyn til livskvalitet og sikkerhed?

3. Kan Kommissionen under alle omstændigheder oplyse, hvad den agter at gøre for at forhindre leje af »City Center«-Bygningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(3. november 2003)

Overvejelsen om eventuelt at benytte City Center-bygningen til nogle af Kommissionens ansatte stammede fra en anmodning fra Parlamentets administrative tjenester om at benytte Montoyer 75-bygningen (MO75). Kommissionen svarede positivt på denne anmodning og bad Kontoret for Infrastruktur og Logistik i Bruxelles (OIB) om at finde en ny bygning til personalet i Generaldirektoratet for Forskning (GD RTD), der for tiden benytter MO75.

Over en længere periode havde Parlamentet selv forhandlet om at leje City Center-bygningen til eget brug, hvis det viste sig, at det ikke kunne lade sig gøre at bytte med Kommissionen. Da der tilsyneladende manglede alternativer, som kunne have gjort det muligt for Kommissionen at flytte fra MO75 inden den af Parlamentet angivne dato, overtog OIB disse forhandlinger. Efter nøje overvejelser blev det erkendt, at City Center-bygningen ikke ville være egnet, og OIB fortsatte derfor med at lede efter bedre alternativer inden for eller tæt på EU-kvarteret. På trods af nogle komplikationer går det fremad med diskussionerne om en mere passende mulighed, og lederne for City Center-projektet er blevet informeret om, at Kommissionens tjenestegrene ikke vil benytte denne bygning.

For fuldstændighedens skyld skal det nævnes, at Kommissionens Paritetiske Udvalg for Sikkerhed og Sundhed (CSHT) i Bruxelles ikke havde hverken en negativ eller en positiv holdning til City Centerbygningens egnethed, og Kontoret for Sikkerhed og Sundhed (USHT) opstillede en række betingelser, som skulle opfyldes, inden bygningen kunne tages i brug. Det er således ikke helt korrekt at antyde, at overvejelsen om at leje City Center-bygningen gik imod udtalelsen fra Kommissionens arbejdsmiljøeksperter.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/142

(2004/C 65 E/156)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2397/03

af Joan Vallvé (ELDR) til Kommissionen

(21. juli 2003)

Om: Lovgivning om fermenteret mælk

I sin besvarelse P-0027/03 (1) udtaler Franz Fischler på vegne af Kommissionen som svar på min skriftlige forespørgsel E-0873/03 (2): »Kommissionen har ( …) fået forelagt adskillige klager over den spanske lovgivning, der navnlig er baseret på Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF (3) af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler. Kommissionen behandler for øjeblikket disse klager og retsstillingen i medlemsstaterne, for så vidt angår betegnelsen yoghurt.«

Kommissionen for Codex Alimentarius (som i 1963 blev oprettet af FAO og WHO), der er en uafhængig organisation under FN og Verdenssundhedsorganisationen (WHO) vedtog på sit møde i Rom i slutningen af juni en bestemmelse om fermenteret mælk, ifølge hvilke pasteuriserede desserter ikke efter fermenteringen kan benævnes »yoghurt«, i det mindste ikke i de lande hvor der ikke findes nogen lovgivning på dette område.

På baggrund af ovenstående og for at undgå, at der skabes yderligere forvirring, hvad er så Kommissionens holdning til indførelse af fælles regler om fermenteret mælk og om benævnelsen »yoghurt«?

Svar afgivet op Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. september 2003)

Kommissionen har noteret sig, at Kommissionen for Codex Alimentarius har vedtaget normer for fermenteret mælk. Det kan være nødvendigt at behandle visse aspekter som fx indhold af karakteristiske bakterier, tilladte råvarer, henvisninger til varmebehandling, indhold af andet end mælkebaserede ingredienser samt mærkning mere indgående end i Codex-normerne. Kommissionen er derfor ved at undersøge, om der er behov for at lovgive om yoghurt, og forelægger eventuelt et forslag for Rådet.

(1) EUT C 192 E af 14.8.2003, s. 147.

(2) EUT C 242 E af 9.10.2003, s. 209.

(3) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/88

(2004/C 33 E/084)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0852/03

af Christos Folias (PPE-DE) til Kommissionen

(20. marts 2003)

Om: Offentlige kontrakter

Artikel 7.2 i den græske lov 2955/2001 tillader indkøb af materiale uden planlægning af de årlige behov og indkøb af materiale uden, at der er indgået kontrakt. Den foreskriver ingen procedure for bestemmelse af, hvilket materiale der er bedst egnet for den syge, og den tillader fastsættelse af en bindende maksimumspris, hvorved konkurrencen begrænses. Den fellesministerielle afgørelse DY6a/G.P/73754/24-7-02 det græske statstidende 984/31-7-02, der blev udstedt til gennemførelse af den ovennævnte lov, bygger ikke på nogen som helst data for tekniske specifikationer af produkter, der lader det fremgå, at de ikke er sammenlignelige indbyrdes. Den betegner den samlede mangfoldighed af produkter som ikke sammenlignelige indbyrdes og fastslår princippet om, at enhver producent i princippet fremstiller produkter, der ikke kan sammenlignes med nogen anden producents produkter. Den tillader ligeledes de offentlige myndigheder efter eget skøn at foretage indkøb uden at have indgået kontrakter og uden at have fastlagt deres årlige behov, både med hensyn til det nøjagtige indhold som mængden.

Er den græske lov 2955/2001 og den ministerielle afgørelse, som blev udstedt med henblik på gennemførelse af denne lov, i overensstemmelse med EU-bestemmelserne vedrørende indgåelse af kontrakter, herunder navnlig direktiv 93/36/EØF (1)? Hvis ikke, hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe — og hvornår — med henblik på fuldstændig gennemførelse af det ovennævnte direktiv i Grækenland?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(31. juli 2003)

Kommissionen har fremskaffet den græske lov nr. 2955/2001 samt den ministerielle afgørelse til gennemførelse af denne lov (2). En første gennemgang synes at vise, at disse bestemmelser ikke er i overensstemmelse med direktiv 93/36/EØF (3).

Kommissionen har netop modtaget en klage vedrørende samme emne. Denne klage giver et mere fuldstændigt overblik over, hvordan græsk lovgivning finder anvendelse på hospitalsindkøb.

Kommissionen vil gennemgå det omfattende materiale, som den har modtaget i forbindelse med denne klage, og vil henvende sig til de græske myndigheder for at få deres holdning til såvel den klagendes påstande som til Kommissionens analyse i denne sag.

(1) EFT L 199 af 9.8.1993.

(2) DY6a/GP/73754/24-7-02/FEK 984/31-7-02.

(3) Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb, EFT L 199 af 9.8.1993.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/232

(2004/C 65 E/247)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2842/03

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(25. september 2003)

Om: Indførelse af et pantsystem på øldåser i Tyskland

Har Kommissionen kendskab til rapporten fra det uafhængige tyske institut Prognos, som er nået ud til offentligheden, om følgerne af indførelsen af et pantsystem på engangsemballage til drikkevarer i Tyskland (udgifter på op til 1,2 milliarder euro og næsten 10 000 arbejdspladser)?

Drager Kommissionen i anledning af denne rapport den konklusion, at der må gøres en endnu større indsats for at forbedre eller ophæve det tyske pantsystem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(23. oktober 2003)

Kommissionens holdning til den tyske pantordning er kommet til udtryk i de svar, den har givet den 3. juli 2003 på skriftlig forespørgsel E-1549/03 fra hr. Manders (1) og den 29. august 2003 på skriftlig forespørgsel E-2519/03 fra det ærede medlem og fr. Grossetête (2). På indeværende tidspunkt er man i Tyskland ved at træffe foranstaltninger til indførelse af en retur- og indsamlingsordning for engangsemballage, som berøres af den tyske pantordning. Kommissionen følger denne proces på nærmeste hold. Den rapport, det ærede medlem omtaler, vil blive taget i betragtning ved vurderingen af den tyske ordning. På grundlag af resultaterne af denne vurdering vil Kommissionen ikke tøve med at tage de nødvendige skridt for at sikre, at fællesskabslovgivningen overholdes.

(1) EUT C 11 E af 15.1.2004, s. 192.

(2) EUT C 33 E af 6.2.2004, s. 267.
2.

Vil Kommissionen benægte, at en mystisk virksomhed, Antexo Trade Ltd., der ledes af tidligere funktionærer i Beogradska Banka, spillede en vigtig rolle i forbindelse med disse finansielle transaktioner med udlandet, at alle data om disse transaktioner og denne virksomhed ved den cypriotiske nationalbanks medvirken i størst mulig udstrækning er blevet holdt hemmelig for offentligheden, og at de, der vovede at offentliggøre disse forhold, som f.eks. dagbladet »Alithia« og forretningsmanden P. Djordevic, er blevet truet eller sat under pres til at forlade landet?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/235

(2004/C 65 E/251)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2872/03

af Margrietus van den Berg (PSE) til Rådet

(22. september 2003)

Om: Bjærgning af færgen Le Joola

For et år siden sank færgen Le Joola ud for Senegals kyst. Ulykken kostede 1 863 mennesker livet, heriblandt omkring 30 europæere. Skibet ligger stadig ud for kysten med ligene af ofrene om bord. Trods de efterladtes og Europa-Parlamentets lobbyvirksomhed er det stadig ikke lykkedes at få skibet bjærget. Senegals præsident Wade har for nylig lovet, at han ikke længere vil modsætte sig bjærgningen. De finansielle midler hertil mangler imidlertid. Det er af største betydning for de efterladte, at skibet bjærges, således at der kan tages værdigt afsked med familiemedlemmer og venner.

Kan Rådet oplyse, hvad det i det forløbne år har gjort for at få disse afrikanske og europæiske borgere bjærget? Er det ikke EU's og dermed Rådets pligt at koordinere bjærgningen i samarbejde med Senegal? Lader Rådet de efterladte og ofrene i stikken? Hvad påtænker Rådet at foretage sig?

Svar

(17. november 2003)

Rådets forordning nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitær bistand omfatter ikke bistand til familierne til ofrene for den ulykkelige hændelse, hvor færgen Le Joola sank, hvilket kommissær Poul Nielson mindede om i svaret på Parlamentets skriftlige forespørgsel E-3166/02 (15. januar 2003).

De senegalesiske myndigheder har ikke henvendt sig til Den Europæiske Union for at få hjælp til at bjærge færgen Le Joola. EU har ikke ydet nogen direkte økonomisk bistand til ofrene og deres familier, men yder almindelig bistand til Senegal gennem Den Europæiske Udviklingsfond. Den Europæiske Investeringsbank overvejer at yde et bidrag (i samarbejde med Tyskland) til en fuldstændig genetablering af forbindelsen mellem Dakar og Ziguinchor ad søvejen, der blev afbrudt på grund af ulykken.
—

Nøjagtigt hvor meget beløber for hvert enkelt italienske program under mål 1 og for hver strukturfond den udgiftsandel, som Kommissionen har attesteret, og som vedrører projekter, som ikke er blevet udvalgt på grundlag af et udbud, der er udskrevet med henblik på gennemførelse af regionale eller nationale operationelle programmer? Vil udgifterne til disse projekter under alle omstændigheder blive godtgjort via EFRU, ESF, EUGFL og FIUF?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/273

(2004/C 65 E/288)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3290/03

af Claude Moraes (PSE) til Kommissionen

(3. november 2003)

Om: Erhvervssygdomme

Kan Kommissionen venligst oplyse, hvorfor den har anmodet medlemsstaterne om at udvide deres liste over officielle erhvervssygdomme, da den den 19. september vedtog et udkast til henstilling om erhvervssygdomme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(20. november 2003)

Kommissionen vedtog den 19. september 2003 en henstilling om den europæiske liste over erhvervssygdomme (1). Denne henstilling ajourfører og erstatter en henstilling af 22. maj 1990 (2) om samme emne, navnlig som følge af nødvendigheden af at tage hensyn til de videnskabelige og tekniske fremskridt på området, at råde over et ajourført instrument med henblik på den kommende udvidelse af EU og at være på omgangshøjde med den »nye fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2002-2006« (3), som lægger særlig vægt på en styrket forebyggelse af erhvervssygdomme.

Den nye henstilling opfordrer bl.a. medlemsstaterne til »at de snarest muligt sørger for, at deres love og administrative bestemmelser om sygdomme, som er videnskabeligt anerkendt som erhvervssygdomme, som kan give anledning til erstatning, og som bør gøres til genstand for forebyggende foranstaltninger, omfatter den europæiske liste i bilag I«.

Henstillingens bilag I indeholder ud over de agenser og sygdomme, der er direkte knyttet til den udøvede aktivitet, og som allerede er indeholdt i den tidligere henstilling, yderligere 16 sygdomme, for hvilke der hersker en bred videnskabelig konsensus om den erhvervsmæssige oprindelse.

I det tidsrum, der er gået siden henstillingen af 1990, har de tekniske og videnskabelige fremskridt nemlig gjort det muligt at få et bedre kendskab til mekanismerne bag visse erhvervssygdommes opståen og til deres årsagssammenhænge.

Kommissionen henleder det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed på, at medlemsstaterne har været tæt inddraget i forberedelserne til vedtagelsen af Kommissionens henstilling, navnlig med hensyn til bilag I, den europæiske liste over erhvervssygdomme.

Endvidere har den erfaring, som er erhvervet siden 1990 takket være opfølgningen på den førnævnte henstilling i medlemsstaterne, gjort det muligt bedre at indkredse de forskellige aspekter, som kan forbedres med henblik på bedre at opfylde henstillingens mål, navnlig hvad angår aspekterne vedrørende forebyggelse samt indsamling og sammenlignelighed af oplysningerne på området. Disse aspekter er også medtaget i den nye henstilling.

Kommissionen finder, at den nye henstilling udgør et fortrinligt instrument til en effektiv forebyggelse af erhvervssygdomme i EU.

(1) EUT L 238 af 25.9.2003.

(2) EFT L 160 af 26.6.1990.

(3) KOM(2002) 118 endelig.