DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/724

(2004/C 78 E/0774)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1764/03

af Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(28. maj 2003)

Om: Våbentransporter og eksportforbud

De fleste EU-lande har regler for eksport af våben fra egne virksomheder, men der er næste ingen begrænsninger for så vidt angår transport af våben. Bl.a. derfor forekommer det ofte, at der fra EU-lande transporteres krigsmateriel i strid med de enkelte EU-landes eksportforbud.

Det kan således ikke udelukkes, at terroristorganisationer uden større vanskelighed ad søvejen lovligt får transporteret krigsmateriel opkøbt hos private våbenhandlere.

Helt grotesk bliver det, når EU-registrede skibe frit fragter krigsmateriel fra ikke-EU-lande til regimer, som EU har våbenembargo overfor. Således har danske skibe fragtet tungt krigsmateriel fra Polen til Sudan uden at overtræde EU's embargo.

På den baggrund bedes Kommissionen oplyse, om der indføres EU-regler der underkaster søfarten samme forhold som gælder for eksportvirksomheder, således at en forhåndsgodkendelse skal gives før afsejling.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(17. juli 2003)

Medlemsstaterne har hidtil under henvisning til artikel 296 i EF-traktaten undtaget fabrikation og handel med våben, ammunition og krigsmateriel specielt beregnet på militære formål fra traktatens anvendelsesområde. Handel med militære våben er et område, der for indeværende henhører under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP), som Kommissionen er en fuldgyldig deltager i.

Kommissionen er ikke i besiddelse af noget juridisk bindende instrument til overvågning af eksport af krigsmateriel. Det henhører under de nationale regeringers kompetence at udstede eksportlicenser for militære våben. EU's vigtigste instrument inden for dette område er EU's adfærdskodeks for våbeneksport (1), der blev vedtaget i 1998, og den fælles aktion 2002/589/FUSP om håndskydevåben og lette våben.

I kodeksen er fastlagt en række kriterier, på basis af hvilke alle beslutninger vedrørende våbeneksport træffes, og den har opstillet rammer, inden for hvilke der kan føres drøftelser om individuelle våbenoverførsler. Disse kriterier udstikker de generelle retningslinjer, men det står klart, at det i sidste ende er de nationale regeringer, der har ansvaret for våbeneksporten. I kodeksens første fire år er der skabt øget gensidig forståelse for medlemsstaternes politik på området, der er etableret en effektiv hørings-mekanisme, og der er blevet opmuntret til dialog hvad angår gennemførelsen af kodeksens bestemmelser. Navnlig har medlemsstaterne aktivt deltaget i den nye vægringsmeddelelsesordning og har bestræbt sig på at øge gennemsigtigheden hvad angår våbeneksportkontrol, hvilket offentliggørelse af en årsrapport også har medvirket til.

Senest er den fælles holdning 2003/468/FUSP om våbenhandel blevet vedtaget. Dens hovedsigte er at sikre, at der føres kontrol med våbenhandel med henblik på at forhindre omgåelse af FN's, EU's eller OSCE's våbeneksportembargoer samt af kodeksens bestemmelser. Medlemsstaterne vil træffe alle nødvendige foranstaltninger for at føre kontrol med våbenhandel, der finder sted på deres territorier. De opfordres ligeledes til at overveje at føre kontrol med våbenhandel uden for deres område, som foretages af våbenhandlere af deres nationalitet, som er bosat eller etableret på deres område. Selv om denne fælles holdning udgør et skridt i den rigtige retning, kan det ikke nægtes, at der er behov for fortsat styrkelse af kodeksen og af dens anvendelse. Kommissionen er tilhænger af at gøre kodeksen juridisk bindende for medlemsstaterne.

Den fælles aktion 2002/589/FUSP skelner ikke mellem lovligt og ulovligt overførte våben. Den indeholder bl.a. mulighed for finansiel og teknisk bistand til ikke-AVS-lande (det vil i praksis sige lande uden for Afrika syd for Sahara, Vestindien og Stillehavsområdet), internationale organisationer, programmer, agenturer og regionale aftaler desangående. Denne bistand finansieres udelukkende via FUSP-midler. Bistand til AVS-landene henhører under Cotonou-aftalen. En række fællesskabsstøttede projekter er undervejs inden for begge disse kategorier.

(1) http://projects.sipri.se/expcon/eucode.htm.