ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3199/97 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (16. oktober 1997)

Om: Anerkendelse af den italienske speciallaegetitel »Chirurgo d'urgenza« (speciallaege inden for kirurgi i akutte tilfaelde)

Direktiv 93/16/EOEF ((EFT L 165 af 7.7.1993, s. 1.)) fastsaetter bestemmelser til fremme af den frie bevaegelighed for laeger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser i medlemsstaterne. Direktivet naevner saerlig de certifikater og kvalifikationsbeviser, som medlemsstaterne skal anerkende inden for deres territorium, og det fastsaetter (i artikel 9) bestemmelser om anerkendelse af de kvalifikationsbeviser for speciallaeger, der ikke benyttes i mindst to medlemsstater.

I Italien findes speciallaegetitlen »chirurgo d'urgenza«, hvis uddannelsesforloeb efter ikrafttraedelsen af direktivet er blevet tilpasset til bestemmelserne i dette. Tilsyneladende er der imidlertid endnu ikke inden for den italienske retsorden truffet bestemmelser med henblik paa at sikre, at kvalifikationsbeviserne for »chirurghi d'urgenza« anerkendes i de oevrige medlemsstater. Kan Kommissionen paa denne baggrund:

1. bekraefte, at der er sket en utilstraekkelig overtagelse fra Italiens side af direktiv 93/16/EOEF, i det mindste hvad angaar tilfaeldet med »chirurghi d'urgenza«?

2. i bekraeftende fald oplyse, hvilke initiativer den agter at tage?

3. oplyse, om den nylige aendring af direktiv 93/16/EOEF, som blev vedtaget den 28. juli 1997, paa nogen maade kan aendre den nuvaerende situation?

4. oplyse, om den ud fra ovennaevnte begrundelser mener, at der i Italien sker en overtraedelse af traktatens artikel 59?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (25. november 1997)

1. og 2. Nej. Eftersom kirurgi i akutte tilfaelde ikke er omfattet af direktiv 93/16/EOEF, kommer spoergsmaalet om gennemfoerelse ikke paa tale. Udvandrer en speciallaege i kirurgi i akutte tilfaelde, skal hans rettigheder undersoeges paa grundlag af artikel 8. I saa tilfaelde er det op til vaertslandet at sammenligne den uddannelse, han har faaet i hjemlandet eller det land, han kommer fra, med vaertslandets egne uddannelsesbetingelser for det samme speciale. I paakommende tilfaelde kan der paalaegges udligningsforanstaltninger.

3. Den nylige aendring af direktivet havde til formaal at indfoere en udvalgsprocedure, for saa vidt angaar aendring af fortegnelserne over speciallaegeuddannelser i artikel 5 og 7, samt uddannelsernes mindstevarighed i artikel 26 og 27. Udvalgsproceduren er en forenklet lovgivningsprocedure, der traeder i stedet for den almindelige lovgivningsprocedure, og som goer det muligt jaevnligt og hurtigt at foretage en tilpasning af ovennaevnte fortegnelser og varigheder. Med en saadan procedure kan den nuvaerende situation ganske rigtigt aendres.

4. Af de i punkt 1, 2 og 3 angivne aarsager og paa baggrund af de oplysninger, Kommissionen for tiden er i besiddelse af, mener Kommissionen ikke, at situationen i Italien er i strid med traktatens artikel 59.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3527/97 af Kirsi Piha (PPE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Laekage af oplysninger fra Kommissionens Agenda 2000-program inden dets offentliggoerelse

Kommissionsmedlem van der Broeks svar af 1.10.1997 paa min skriftlige forespoergsel E-2669/97 ((EFT C 102 af 3.4.1998, s. 86. )) var utilfredsstillende, fordi det slet ikke handlede om det centrale i min forespoergsel, dvs. laekage-problemet. Kommissaeren deltog selv i PPE-Gruppens moede i juni aftenen inden Agenda 2000-dokumentets offentliggoerelse, i hvilken forbindelse han kategorisk afviste at kommentere dokumentets indhold under henvisning til dets hemmeligholdelse. Ikke desto mindre bragte alle nyhedsmedier samme dag saerdeles detaljerede oplysninger f.eks. over, hvilke lande der stod oeverst paa Kommissionens liste.

Under henvisning til ovenstaaende stilles foelgende opfoelgende spoergsmaal (faktisk det samme spoergsmaal som det, der ikke blev givet noget svar paa i foerste omgang):

Kan Kommissionen forklare, hvorledes og hvorfor detaljerede oplysninger om vurderingen af landene slap ud til offentligheden for tidligt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (11. december 1997)

Kommissionen redegjorde i sit svar paa det aerede medlems tidligere spoergsmaal for den indsats, den har gjort for at sikre, at Parlamentet blev informeret foerst om Agenda 2000, lige efter at Kommissionen formelt forelagde de enkelte vurderinger til ambassadoererne i ansoegerlandene.

Uheldigvis kan laekager ikke altid undgaas, uanset hvad Kommissionen goer. Laekager er skadelige ikke kun for Kommissionen, men ogsaa for andre involverede parter, og Kommissionen beklager de eventuelle uheldige foelger heraf.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3542/97 af James Moorhouse (PPE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Transseksuelle borgere i Den Europaeiske Union

Har Kommissionen paa baggrund af Europaraadets henstilling 1117 saavel som medlemsstaternes meget forskellige bestemmelser om transseksuelle europaeiske borgeres retlige stilling og behandling planer om forslag til forbedring af denne daarligt stillede og diskriminerede befolkningsgruppes borgerlige rettigheder?

Er Kommissionen bekendt med omfanget af den diskriminering, der finder sted i forbindelse med ansaettelse, udstedelse af pas, rettigheder i faengsler, rettigheder vedroerende adoption og indgaaelse af aegteskab, og opmaerksom paa, i hvor vid udstraekning uensartede bestemmelser paa disse omraader alvorligt kan forringe mange europaeiske borgeres livskvalitet og oekonomiske vilkaar?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (5. december 1997)

Kommissionen er opmaerksom paa de alvorlige problemer af enhver art, transseksuelle kommer ud for, og deres vanskeligheder paa grund af de fordomme, der stadig findes om dem i vort samfund.

Kommissionen kan oplyse det aerede medlem om, at faellesskabsretten ikke indeholder specifikke bestemmelser vedroerende transseksuelle borgeres forhold. Paa den anden side er den af den opfattelse, at faellesskabsdirektiverne om ligebehandling af maend og kvinder gaelder generelt, og at de derfor ligeledes gaelder for transseksuelle.

Dette er blevet bekraeftet af Domstolens retspraksis, idet den i en afgoerelse for nylig ((Domstolens afgoerelse af 30.4.1996 i sag C-13/94 PvS og Cornwall County council. )) var af den opfattelse, at afskedigelse af en transseksuel af aarsager med tilknytning til den paagaeldendes koensskifte er i strid med artikel 5, stk. 1, i Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar ((EFT L 39 af 14.2.1976. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3333/97 af Yiannis Roubatis (PSE) til Raadet (23. oktober 1997)

Om: Dommen imod Esber Yamukdereli og de fortsatte kraenkelser af menneskerettighederne i Tyrkiet

Den tyrkiske udenrigsminister Ismail Cem har i en artikel i den tyrkiske avis Sabah den 29. september 1997 betegnet paragraf 8 i den saakaldte antiterrorlov som »skammens lov«. Den tyrkiske premierminister Mesut Yilmaz har i et interview i den tyske avis Bild den 22. september givet udtryk for sin anerkendelse af, at lovene vedroerende beskyttelse af menneskerettighederne boer aendres radikalt. Den tyrkiske praesident Sueleyman Demirel erklaerede den 1. oktober, at det er ham magtpaaliggende at »saette en stopper for de skaendige kraenkelser af menneskerettighederne«. Samtidig med, at alle disse erklaeringer blev fremsat, blev den tyrkiske advokat Esber Yamukdereli, 52 aar gammel og blind, kendt for sin stoette til adskillige anderledestaenkende under tyrkiske retssager, af en domstol i Ankara idoemt 23 aars faengsel under paaberaabelse af paragraf 8 i den ovennaevnte antiterrorlov.

Raadet bedes oplyse foelgende:

1. Hvilke foranstaltninger agter den at traeffe for omgaaende at faa loesladt Esber Yamukdereli og forpligte den tyrkiske regering til at afskaffe de lovbestemmelser, som magthaverne selv kalder »skammens lov«?

2. Hvor laenge vil Raadet tolerere denne slendrian, inkonsekvens og manglende trovaerdighed, der udvises af de skiftende tyrkiske regeringer, som i to aar har haft lovet at afskaffe samtlige lovbestemmelser, som benyttes til at kraenke menneskerettighederne og begraense ytringsfriheden og benyttes som paaskud til at beroeve tyrkiske borgere livet?

3. Mener Raadet ikke, at det, saa laenge denne situation forbliver uaendret, er umuligt at udbygge forbindelserne mellem Den Europaeiske Union og Tyrkiet yderligere?

Svar (26. janaur 1998)

1. Raadet beklager dybt dommen imod advokat Esber YAMUKDERELI. Selv om faengselsstraffen er blevet udsat et aar af helbredsgrunde, har Raadet indtraengende bedt Tyrkiet om, at udsaettelsen forvandles til definitiv frigivelse.

2. Raadet erindrer om, at ytringsfrihed er en universel grundlaeggende rettighed, som alle demokratiske lande boer sikre. Det vil under kontakter med de tyrkiske myndigheder ikke toeve med at fordoemme enhver kraenkelse af de grundlaeggende rettigheder.

3. EU's holdning til respekten for menneskerettighederne i Tyrkiet er for nylig blevet bekraeftet under Det Europaeiske Raads moede i Luxembourg den 12.-13. december 1997.

Det Europaeiske Raad har bl.a. mindet om, at styrkelsen af Tyrkiets forbindelser med Den Europaeiske Union ogsaa afhaenger af fortsaettelsen af de politiske reformer, som landet har indledt, og navnlig af, at normer og praksis paa menneskerettighedsomraadet bringes paa linje med Den Europaeiske Unions normer og praksis.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3412/97 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (28. oktober 1997)

Om: Anvendelse i Italien af de europaeiske bestemmelser om bortskaffelse af affald

Kommissionen har i sit svar paa skriftlig forespoergsel E-2350/97 ((EFT C 117 af 16.4.1998, s. 12.)) anfoert, at de italienske bestemmelser indeholder aspekter, som ikke stemmer overens med direktiv 91/156/EOEF ((EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.)) om affald, og at der er specifikke tilfaelde, der i oejeblikket er genstand for en overtraedelsesprocedure.

Kan Kommissionen:

1. redegoere naermere for de aspekter i de italienske bestemmelser, som ikke er i overensstemmelse med direktiv 91/156/EOEF?

2. redegoere for de specifikke tilfaelde, der i oejeblikket er genstand for en overtraedelsesprocedure?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (5. december 1997)

En overtraedelsesprocedure er for oejeblikket i gang mod de italienske myndigheder paa grund af den italienske lovgivnings manglende overensstemmelse med Raadets direktiv 75/442/EOEF om affald ((EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39. )), som aendret ved Raadets direktiv 91/156/EOEF ((EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32. )). En overtraedelsesprocedures indhold er altid fortroligt. Den manglende overensstemmelse gaelder foerst og fremmest udelukkelsen af visse affaldskategorier fra den italienske nationale lovgivning.

De sager, der er genstand for en overtraedelsesprocedure, for saa vidt angaar bortskaffelse af affald, er en ulovlig losseplads i et fredet omraade (Vallone di S. Rocco), lovgivningens manglende overensstemmelse med Raadets direktiv 94/67/EF om forbraending af farligt affald ((EFT L 365 af 31.12.1994, s. 34. )), med Raadets direktiv 91/689/EOEF om farligt affald ((EFT L 377 af 31.12.1991, s. 20. )) og med Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald ((EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2125/97 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (23. juni 1997)

Om: Novel Food-forordning (EF) nr. 258/97 - Sikkerhedsvurdering

Gennemfoeres der svarende til sortsdirektivet ved godkendelse af en genetisk modificeret plantelinje efter en noeje vurdering af forandringer i dens stofskifteprodukter ogsaa en vurdering af eventuelle stofskifteaendringer hos alle planter, der ved krydsning frembringes paa grundlag af denne linje?

Supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (1. december 1997)

I henhold til de nugaeldende faellesskabsbestemmelser om den faelles sortsliste over landbrugsplantearter og om handel med groentsagsfroe (henholdsvis 70/457/EOEF og 70/458/EOEF) ((Raadets direktiv 70/457/EOEF af 29.9.1970, EFT L 225 af 12.10.1970, senest aendret ved akten vedroerende OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse.)) kan en plantesort kun officielt godkendes til certificering og markedsfoeres, hvis den er selvstaendig, stabil og tilstraekkeligt homogen. En sort anses som selvstaendig, saafremt den, uanset stammaterialets kunstige eller naturlige oprindelse, ved et eller flere kendetegn tydeligt adskiller sig fra enhver anden i Faellesskabet kendt sort.

Naar Kommissionen skal traeffe beslutning om markedsfoering af genetisk modificeret plantemateriale, herunder froe, sker dette paa grundlag af en undersoegelse af det relevante dossier, som er indgivet i henhold til Raadets direktiv 90/220/EOEF om udsaetning i miljoeet af genetisk modificerede organismer ((Raadets direktiv 90/220/EOEF af 23.4.1990, EFT L 117 af 8.5.1990.)), og efter at det under hensyntagen til alle de af medlemsstaten meddelte oplysninger er blevet vurderet, at de oplysninger om miljoerisici, der findes i dossieret, er tilstraekkelige til, at Kommissionen kan traeffe en beslutning vedroerende markedsfoeringen.

Bestemmelserne om plantesorter indeholder ikke i oejeblikket noget krav om, at der skal foretages en miljoerisikovurdering med hensyn til genetisk modificerede plantesorter. En saadan vurdering foretages i henhold til direktiv 90/220/EOEF. Ifoelge bestemmelserne om plantesorter vil der kun vaere behov for en undersoegelse af stofskifteforandringer, hvis dette er relevant for vurderingen af sortens selvstaendighed.

Kommissionens forslag af 1993 om aendring af direktiverne om markedsfoering af froe ((EFT C 29 af 31.1.1994.)) har imidlertid blandt andet til formaal at integrere proceduren for miljoerisikovurdering i proceduren for godkendelse af sorter. Efter den nylige udtalelse fra Europa-Parlamentet vil dette forslag blive aendret saaledes:

a) Hvis der er tale om en genetisk modificeret sort, skal der gennemfoeres en miljoerisikovurdering i lighed med den, der er foreskrevet i direktiv 90/220/EOEF.

b) Procedurerne til sikring af, at den i litra a) omhandlede miljoerisikovurdering svarer til den, der er foreskrevet i direktiv 90/220/EOEF, vil paa grundlag af et forslag fra Kommissionen blive fastlagt i en raadsforordning med hjemmel i de relevante bestemmelser i EF-traktaten.

c) De naermere tekniske og videnskabelige bestemmelser vedroerende gennemfoerelsen vil blive vedtaget efter proceduren i den staaende komité.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3208/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Raadet (15. oktober 1997)

Om: Afskaffelsen af toldfrie omraader i EU

Det er som bekendt vedtaget, at afgiftsfrie omraader i EU afskaffes senest om to aar. Denne afgoerelse forventes at faa store oekonomiske foelger herunder alvorlige foelger for beskaeftigelsen.

Er der foretaget undersoegelser om de praecise oekonomiske foelger af afskaffelsen af toldfrie omraader og antallet af arbejdspladser, som vil gaa direkte eller indirekte tabt paa et tidspunkt med en saerlig alvorlig arbejdsloeshed i EU?

Svar (20. januar 1998)

Faellesskabet agter ikke at afskaffe de frizoner, som er omhandlet i artikel 166-181 i EF-toldkodeksen (Raadets forordning (EF) nr. 2913/92 - EFT L 302 af 19.10.1992).

Forespoergslen vedroerer utvivlsomt afskaffelsen af toldfrit salg den 30. juni 1999, og Raadet beder det aerede parlamentsmedlem om at henholde sig til Raadets svar paa skriftlig forespoergsel nr. 1515/97 samt til svarene paa spoergsmaal nr. H-0133/97, H-0508/97 og H-0707/97.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3486/97 af Richard Howitt (PSE) til Raadet (3. november 1997)

Om: Warszawa-konventionen og en Essex-borgers tilbageholdelse som gidsel i Kuwait - krav om skadeserstatning over for British Airways

Paa baggrund af klagen, som nu for snart laenge siden blev indgivet af Essex-borgeren Edward Hammett og 367 passagerer paa British Airways flight 149, og som gaar ud paa, at luftfartsselskabet paa uforsvarlig vis og bevidst landede i Kuwait efter den irakiske besaettelse under Golf-krigen, bedes Raadet oplyse, om det er enig i, at forordningsforslaget om erstatning til passagerer i forbindelse med flyulykker etablerer EU-kompetence i forbindelse med Warszawa-konventionen? Vil Raadet derfor vaere rede til at give tilsagn om at stoette en ny forordning, som skal saette Kommissionen i stand til at undersoege et eventuelt ansvar hos luftfartsselskaber i forbindelse med andre klager end dem, der opstaar i forbindelse med flyulykker, uanset om specifikke dele af Warszawa-konventionen finder afvendelse?

Er Raadet enig i, at der kun kan vaere til fordel for klagere som Edward Hammett, at en saadan retsakt bliver vedtaget?

Svar (12. februar 1998)

Raadet erindrer det aerede medlem om, at det i »forordningsforslaget om erstatning til passagerer i forbindelse med flyulykker« omhandlede emne er behandlet i Raadets forordning (EF) nr. 2027/97 af 9. oktober 1997 om luftfartsselskabers erstatningsansvar i tilfaelde af ulykker (EFT L 285 af 17.10.97, s. 1). Forordningen traeder i kraft et aar efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Indtil nu har Raadet ikke faaet forelagt forslag om aendringer af denne forordning. Under disse omstaendigheder kan Raadet naturligvis ikke foregribe sin holdning til indholdet af eventuelle aendringer af den paagaeldende forordning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3494/97 af Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) til Kommissionen (29. oktober 1997)

Om: Euroen og bankers omvekslingsgebyr

En hoejtstaaende repraesentant med ansvar for den spanske stats oekonomiske anliggender har erklaeret, at man ikke kan afvise, at banker vil opkraeve et omvekslingsgebyr, naar den nuvaerende peseta skal konverteres til euro fra den 1. januar 1999.

Der er tale om et obligatorisk krav for de medlemsstater, der i foerste omgang indfoerer euroen, og dette giver anledning til at spoerge:

Om behandlingen af dette spoergsmaal efter Kommissionens opfattelse kan overlades til medlemsstaternes eget skoen, og hvis dette er tilfaeldet, om det ikke kan fastslaas, at den obligatoriske omveksling ikke maa indebaere nogen yderligere omkostninger for unionsborgerne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy (4. december 1997)

Skoent udkastet til Raadets forordning om indfoerelse af euroen ((EFT C 236 af 2.8.1997. Raadet er naaet til enstemmig enighed om dette udkast. Men grundet udkastets retsgrundlag (artikel 109 L, stk. 4) kan det foerst vedtages formelt, naar listen over euro-lande foreligger. )) ikke direkte beskaeftiger sig med spoergsmaalet om vekselgebyrer, indeholder det dog elementer, der kan bidrage til at besvare det aerede medlems forespoergsel.

Artikel 8, stk. 3, i udkastet forpligter nemlig bankerne til at omveksle alle beloeb, der krediteres deres kunders konti. Denne bestemmelse daekker baade de omvekslinger, der er noedvendige i overgangsperioden mellem 1999 og 2001 (f.eks. naar debitors og kreditors konto er denomineret i henholdsvis euro og en national valuta), og den definitive omlaegning af bankkonti i 2002.

Med hensyn til obligatoriske transaktioner er der al mulighed grund til at tro, at omvekslingerne vil vaere gratis for kunderne. Det samme gaelder den definitive omveksling i 2002 af sedler og moenter fra en national valuta til euro.

Det skal imidlertid bemaerkes, at artikel 8, stk. 3, ikke giver svar paa samtlige de spoergsmaal, der melder sig angaaende vekselgebyrer. Saaledes er det stadig et aabent spoergsmaal, hvordan tjenester, som bankkunder anmoder om paa frivillig basis, vil blive faktureret mellem 1999 og 2001, og det samme er tilfaeldet med omvekslingen mellem 1999 og 2001 af moenter og sedler mellem euro-zonens deltagende valutaer.

Med henblik paa at behandle disse spoergsmaal nedsatte Kommissionen i foraaret 1997 en arbejdsgruppe med deltagelse af alle beroerte parter, dvs. bank- og erhversorganisationer, forbrugerorganisationer og offentlige myndigheder. Arbejdsgruppen skal inden aarets udgang finde ud af, om der er behov for en faelles tilgang til problemet i samtlige medlemsstater, og vurdere, om der skal lovgives eller fastlaegges en adfaerdskodeks paa omraadet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3238/97 af Bill Miller (PSE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Harmonisering af forbrugsafgifter

Kan Kommissionen love, at spoergsmaalet om harmonisering af forbrugsafgifter ikke faar lov at traekke i langdrag, men vil blive givet prioritet for at kunne bevirke vaekst inden for denne vigtige sektor?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (18. november 1997)

Kommissionen har allerede fremsat talrige forslag om forbrugsafgifter, som ville have medfoert den noedvendige harmonisering af et afgiftssystem svarende til behovet i det indre marked. Naar Raadet har vedtaget forslag herom er det imidlertid foerst sket efter betydelige aendringer, hvilket har betydet, at harmoniseringen stadig er for utilstraekkelig til, at man kan hoeste alle fordelene ved et indre marked.

Paa denne baggrund vil det aerede medlem nok forstaa, at en harmonisering af forbrugsafgifterne, der fortsat er et af Kommissionens prioriterede omraader, ikke giver nogen garanti for, at den nuvaerende situation vil aendre sig radikalt i naer fremtid.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3736/97 af Yves Verwaerde (PPE) til Kommissionen (21. november 1997)

Om: Stoette til ofrene for de seneste begivenheder i Congo

Har Kommissionen berammet finansiel stoette til ofrene for de seneste begivenheder i Congo?

Kan den i bekraeftende fald fremsaette en redegoerelse for de allerede gennemfoerte foranstaltninger samt for stoerrelsen af den ydede finansielle stoette?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro paa skriftlige forespoergsler E-3736/97 og E-3738/97 (16. december 1997)

Kommissionens holdning til de seneste politiske begivenheder i Congo (Brazzaville) er kommet til udtryk i erklaeringen fra formandskabet for Raadet paa Unionens vegne, der blev offentliggjort den 3. november 1997. Erklaeringen sendes direkte til det aerede medlem og til Parlamentets sekretariat.

Kommissionen skal i denne forbindelse naevne, at den siden begyndelsen af de militaere operationer har finansieret humanitaer noedhjaelp til fire organisationer, Médecins sans frontières (Frankrig og Nederlandene), Médecins du monde (Frankrig), Secours catholique (Frankrig) og Den Internationale Roede Kors Komité. Paa basis af disse programmer har man under konflikten og indtil nu kunne daekke behovene med hensyn til livsfornoedenheder for de mest udsatte blandt de fordrevne personer, ca. 350 000.

Kommissionen foelger opmaerksomt situationen paa stedet sammen med de vigtigste humanitaere organisationer, navnlig hvad angaar drikkevandsforsyningen i Brazzaville.

Finansieringerne til dato gaelder mange forskellige sektorer og udgoer et samlet beloeb paa 10 mio. ECU under hensyntagen til finansieringerne til Verdensfoedevareprogrammet.