DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/37

(2004/C 33 E/034)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0275/03

af Wolfgang Ilgenfritz (NI) til Kommissionen

(31. januar 2003)

Om: Overførsel af valutareserver

Det hævdes, at der er blevet foretaget overførsler af valutareserver i Belgien, Nederlandene og Italien, som EU-myndighederne ikke har påtalt.

Blev nationalbankernes valutareserver rent faktisk overført, og kan disse derpå frit stilles til rådighed på grundlag af de nationale budgetafgørelser (f.eks. til finansiering af offentligt vejbyggeri eller fremme af forskning?

Skal EU's myndigheder, og i bekræftende fald hvilke, give tilladelse til disse overførsler, eller kan der træffes afgørelse herom på rent nationalt plan?

Hvor stor er omfanget af valutareserver, som står til rådighed i de enkelte lande til en sådan overførsel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(5. marts 2003)

Kommissionen er ikke i besiddelse af oplysninger om, at centralbankerne for nylig skulle have foretaget overførsler af valutareserver til fordel for nationale regeringer.

Der er kun begrænsede valutareserver til rådighed for transaktioner på medlemsstatsniveau. Enhver sådan transaktion kræver godkendelse fra Den Europæiske Centralbanks (ECB's) styrelsesråd.

Ifølge EF-traktatens artikel 105, stk. 2, er en af de grundlæggende opgaver, der skal udføres af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), som består af Den Europæiske Centralbank (ECB) og euroområdets nationale centralbanker (NCB), nemlig at besidde og forvalte de officielle valutareserver (guld, udenlandsk valuta, særlige trækningsrettigheder (SDR)) for medlemsstaterne i euroområdet. Euroområdets reserver består således af både ECB's reserver og de reserver, der besiddes af de deltagende nationale centralbanker. ECB's reserveaktiver er de aktiver, der er samlet i henhold til artikel 30 i statutten for ESCB i overensstemmelse med kapitalindskudsnøglen. Alle andre reserveaktiver besiddes af de nationale centralbanker i relation til artikel 30, stk. 4, så længe der ikke sker nogen overdragelse af ejendomsret. Ifølge artikel 31, stk. 2, i statutten for ESCB skal alle andre transaktioner i valutareserver, som forbliver i de nationale centralbanker, over en bestemt grænse godkendes yderligere af ECB for at sikre, at disse transaktioner ikke forstyrrer euroområdets penge- og valutakurspolitik. Transaktioner, der foretages af de nationale centralbanker til opfyldelse af deres forpligtelser over for internationale organisationer, såsom Den Internationale Valutafond (IMF) og Banken for Internationale Betalinger (BIS), er undtaget fra dette krav.

Omfanget af reserver, der besiddes af de nationale centralbanker, og som kan anvendes i transaktioner, er begrænset, idet Rådets forordning (EF) nr. 1010/2000 af 8. maj 2000 om Den Europæiske Centralbanks yderligere indkaldelse af valutareserveaktiver (1) giver ECB mulighed for at anmode om overførsel af yderligere valutareserveaktiver. Den type reserver, der er til rådighed for transaktioner, er også omfattet af en begrænsning, nemlig Central Bank Gold Agreement fra 1999. Blandt underskriverne af denne aftale er ECB og elleve nationale centralbanker i euroområdet (alle undtagen den græske nationalbank). De aftalte, at de ikke ville sælge guld i fem år (indtil september 2004 med mulighed for forlængelse), medmindre sådanne salg allerede var planlagt i forvejen. Endvidere er transaktioner i valutareserver omfattet af alle andre dele af de juridiske rammer for euroområdet, herunder især artikel 101 (centalbankfinansiering af budgettet) og artikel 7 i protokollen om statutten for ESCB (uafhængighed).

Medlemsstaterne har ikke valutareserver til rådighed til overførsler mellem de nationale centralbanker og de nationale regeringer til budgetmæssige formål.

(1) EFT L 115 af 16.5.2000.