SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3856/97 af Carlos Robles Piquer (PPE) til Kommissionen (5. december 1997)

Om: Mulighed for administrativ rekurs i forbindelse med Kommissionens meddelelser

Som regel er Kommissionens meddelelser til ansoegere om deres adgang til eller afvisning fra deltagelse i udvaelgelsesproever eller programmer kun ledsaget af oplysende eller begrundende forklaringer af forskellig art.

Men de borgere, der ansoeger om at deltage i udvaelgelsesproever eller programmer faar aldrig forklaret, hvorledes de kan appellere de afgoerelser, Kommissionen har truffet efter forgodtbefindende. I henhold til de nationale lovgivninger og de bestemmelser, den administrative ret indeholder desangaaende, faar borgeren derimod oplysning om de retsbestemmelser, der vedroerer hans ret til rekurs.

Kan Kommissionen oplyse, om den i sine svar, positive eller negative, paa borgernes ansoegninger vil indfoere henvisninger til de rekursmuligheder, der er aabne, med henblik paa at raade bod paa eventuelle demokratiske underskud?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (29. januar 1998)

Kommissionen anser det ikke for noedvendigt at indfoere henvisninger til klageadgang i de breve, der giver ansoegere til udvaelgelsesproever eller deltagelse i programmer oplysninger om den beslutning, der er taget i forbindelse med deres ansoegninger. Paa nationalt plan findes der tit mange administrative og retlige klagemuligheder, for hvilke der - afhaengigt af, hvilken beslutning, der er taget, og hvilken offentlig myndighed, det drejer sig om - gaelder forskellige betingelser, klausuler og tidsfrister. Dette noedvendiggoer, at der henvises til klageadgang. Men paa faellesskabsretligt plan er reglerne mere enkle og klare.

I henhold til kollegialitetsprincippet anses Kommissionens beslutninger alle for at vaere taget i Kommissionens navn, uanset om de er vedtaget af kollegiet, i kollegiets navn af et bemyndiget medlem eller i Kommissionens navn af en embedsmand eller en instans (f.eks. en udvaelgelseskomité), der er bemyndiget dertil ((Se artiklerne 1, 2 og 11 i Kommissionens forretningsorden af 17. februar 1993 (EFT L 230 af 11.9.1993), aendret ved Kommissionens afgoerelse af 8. marts 1995 (EFT L 97 af 29.4.1995). )).

I andre tilfaelde, som f.eks. ved den decentraliserede forvaltning af ansoegninger om aktindsigt, oplyses der i de breve, der indeholder et afslag paa en anmodning om aktindsigt, systematisk om muligheden for at klage over dette til generalsekretaeren, der er bemyndiget til at tage beslutningen i Kommissionens navn.

Der er derfor ikke mulighed for at indgive en administrativ klage over de beslutninger, som tages op i den skriftlige forespoergsel, fordi det drejer sig om Kommissionens beslutninger. Der er kun mulighed for en retlig klage over disse beslutninger.

Betingelserne for at indbringe en retlig klage er de samme for alle beslutninger: I henhold til EF-traktatens artikel 173 kan enhver person, der er genstand for Kommissionens beslutninger, inden for to maaneder indbringe en klage for Domstolen over disse beslutninger. Retten i Foerste Instans har kompetencen, naar klagen er indgivet af en privatperson. I henhold til EF-traktatens artikel 179 har Domstolen desuden kompetence til at afgoere alle tvister mellem Faellesskabet og dets ansatte med de begraensninger og betingelser, der er fastsat i vedtaegten for tjenestemaend. Denne bestemmelse gaelder ogsaa for deltagerne i udvaelgelsesproever. I henhold til artikel 91, stk. 2, skal en klage indbringes inden for en frist paa tre maaneder ((Det skal bemaerkes, at det normale retsmiddel, der ifoelge Domstolens faste retspraksis er aabent overfor en udvaelgelseskomités beslutning, er at anlaegge en sag direkte for Domstolen. Hvis ansoegeren har rejst en klage overfor en ansaettelsesmyndighed starter klagefristen dog fra en dag, hvor der er givet et eksplicit eller implicit svar paa klagen (Kendelse af 8. november 1988, sag 264/88, Valle Fernandez, praemis 11). )).