DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/809

(2004/C 84 E/0903)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0562/04

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(26. februar 2004)

Om: Forekomsten af »blå børn-syndromet« i EU's medlemsstater

Er Kommissionen i besiddelse af statistikker vedrørende forekomsten af methæmoglobinæmi (dvs. »blå børn-syndromet«) i EU's medlemsstater?

Mener Kommissionen, at fuld overholdelse af nitratdirektivet (Rådets direktiv 91/676/EØF (1)) har haft nogen indvirkning på forekomsten af dette syndrom i EU, siden direktivet trådte i kraft i 1995? I bekræftende fald, hvilken?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(1. april 2004)

»Blå børn-syndrom« (methæmoglobinæmi) i forbindelse med høje nitratkoncentrationer i drikkevand findes stadig i Østeuropa (i hundredevis af tilfælde) og i USA, men forekommer relativt sjældent i de vesteuropæiske lande. Dette hænger også sammen med, at der i de seneste 20 år er håndhævet strenge grænseværdier for nitrat i drikkevand.

Ifølge den fælles rapport fra Det Europæiske Miljøagentur (EEA) og Verdenssundhedsorganisationens (WHO) Europakontor (2) fører få lande registre over methæmoglobinæmi: otte ud af 26. Rapporten viser, at spædbørn, der får vand fra højtliggende grundvandskilder (individuelle private boringer), er mere sårbare, og dette understreges af data fra Ungarn, hvor mellem ni og 49 tilfælde årligt registreres over hele landet. Et lignende antal tilfælde registreres hvert år i Slovakiet. I Albanien blev der i 1996 registreret 46 tilfælde af methæmoglobinæmi, som alle kunne henføres til nitrat i drikkevand. I Rumænien blev der i tidsrummet 1985-1996 registreret 2913 tilfælde.

Forsigtighedsværdien på 50 mg pr. liter er vigtig for at kunne forebygge sundhedsvirkninger som f.eks. metahæmoglobinanæmi hos spædbørn. I forbindelse med revisionen af Rådets direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand (3), der reviderede parameterværdierne i overensstemmelse med den nyeste videnskabelige viden (f.eks. WHOs retningslinjer, Den Videnskabelige Komité for Toksikologi og Økotoksikologi), bekræftedes den tidligere grænseværdi på 50 mg pr. liter for nitrater.

For at mindske nitratkoncentrationen i vandområder er det afgørende fuldt ud at gennemføre nitratdirektivet (Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget).

Siden 1991, og især i de seneste år, har medlemsstaterne gjort betydelige fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de forskellige etaper fastsat i direktivet: overvågning af vandområder og udpegning af forurenede vandområder, udpegning af nitratfølsomme zoner samt udformning og gennemførelse af handlingsprogrammer. Alle medlemsstater har i mellemtiden oprettet overvågningsnetværk, udpeget nitratfølsomme zoner og, i det store hele, etableret handlingsprogrammer for nitratfølsomme zoner, hvilket indebærer, at der gennemføres en række foranstaltninger for at forebygge og mindske nitratforurening. Det samlede areal af nitratfølsomme zoner i Europa omfattede 38 % af EU's samlede areal i 2000. Siden da, hvilket også er en konsekvens af Kommissionens indsats gennem overtrædelsesprocedurer, øgedes dette yderligere i adskillige medlemsstater som f.eks. Belgien, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Italien, Portugal, Spanien og Sverige. Irland besluttede at oprette et handlingsprogram for hele landet, som Belgien, Finland, Nederlandene, Tyskland og Østrig tidligere havde gjort.

Uanset disse forbedringer er der behov for yderligere fremskridt. Kommissionen lægger vægt på at sikre, at nitratdirektivet gennemføres korrekt i medlemsstaterne med en række foranstaltninger, og vil om nødvendigt udøve et lovgivningspres gennem overtrædelsesprocedurer på de medlemsstater, der ikke gennemfører de forskellige etaper af direktivet.

(1) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1.

(2) EEA, WHO, 2002.Water and health in Europe, WHO Regional publications European series, No 93.

(3) EFT L 330 af 5.12.1998.