SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2152/99

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE), Ilkka Suominen (PPE-DE), Astrid Thors (ELDR) og Reino Paasilinna (PSE) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Rentesubsidier til anskaffelse af fartøjer

Det har længe været Kommissionens målsætning at støtte en mere miljøvenlig og sikker europæisk flåde (Fællesskabets retningslinjer om statsstøtte til søtransport(1). Desuden fremgår det af protokollen til Finlands tiltrædelsesforhandlinger, at det afgiftsfrie salg ikke kan bibeholdes i hele Finland. EU gav tilsagn om at tage hensyn til Finlands fjerne beliggenhed og klimaforhold, når den fastsætter målsætninger for hele kontinentets søfartspolitik.

Det finske trafikministerium har givet meddelelse til Kommissionen om et program for rentesubsidier til anskaffelse af fartøjer, der har til formål at fremme anskaffelse af sikre og miljøvenlige fragtskibe, der er nødvendige under arktiske forhold og til anvendelse i isfyldte farvande og grundlæggende moderniseringer. I den finske Rigsdag hersker bred national konsensus, der imidlertid også fremgår af, at Rigsdagen på eget initiativ gav bemyndigelse til at afgive ordrer over 1999-budgettet.

Kommissionens tjenestemænd har alvorligt til hensigt at fortolke det pågældende program som støtte til værfterne, selvom programmet ikke påvirker værfternes konkurrenceevne, eftersom det fartøj, hvortil der ydes støtte, kan bestilles fra hvilket som helst land. Tjenestemændene i GD VII har også bekræftet dette i Kommissionens skrivelse af 4. august 1999 ved at gøre opmærksom på, at støtten ikke har betydning for værfterne i EU.

Hvordan vil Kommissionen at sikre en udvikling, der bidrager til en miljøvenlig og sikker søtransport i de nordlige farvande, når den ikke tillader anvendelse af den handlingsramme, som den har udarbejdet? Hvordan kan et medlemsland føre søfartspolitik, hvis det ikke kan stole på de retningslinjer, der er vedtaget af Kommissionen. Hvordan har Kommissionen taget hensyn til anmærkningerne om søfartspolitikken i protokollen til Finlands tiltrædelsesforhandlinger.

(1) EFT C 205 af 5.7.1997.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(6. januar 2000)

Kommissionen minder om, at det under pkt. 2.1 i retningslinjerne for statsstøtte til søtransport, som de ærede medlemmer henviser til, er anført, at retningslinjerne ikke dækker støtte til skibsbygning inden for rammerne af det syvende direktiv(1) om støtte til skibsbygningsindustrien eller andre instrumenter til støtte for reparation, ombygning etc. af fartøjer. Kommissionen skal endvidere henlede opmærksomheden på, at der under pkt. 5 i retningslinjerne om investeringsstøtte står, at alle investeringer i forbindelse med nybygning af skibe skal være i overensstemmelse med skibsbygningsreglerne. Under samme punkt står der endvidere, at investeringsstøtte i forbindelse med disse retningslinjer under visse specifikke omstændigheder kan tillades for at forbedre udstyret om bord på fartøjer eller til at fremme brugen af sikrere og ikke-forurenende skibe med henblik på at skabe incitament til at opgradere fartøjer registreret i Fællesskabet til højere standarder end de, der er obligatoriske i henhold til de sikkerheds- og miljøstandarder, der er fastsat i internationale konventioner, indtil der internationalt set opnås enighed om højere standarder, således at man opnår en forbedring af sikkerheds- og miljøkontrollen. Når en sådan støtte er berettiget, skal den imidlertid være i overensstemmelse med skibsbygningsbestemmelserne, som nævnt under pkt. 2.1.

Rådet vedtog den 29. juni 1998 forordning (EF) nr. 1540/98(2) om nye regler for støtte til skibsbygningsindustrien. I henhold til princippet om fællesskabslovgivningens direkte anvendelse er forordningen et bindende juridisk instrument, der i fuldt omfang finder anvendelse i medlemsstaterne.

I henhold til artikel 2, stk. 1, i forordningen kan støtte til skibsbygning, skibsreparationer og skibsombygninger, der finansieres af medlemsstater, lokale eller regionale myndigheder eller gennem statsmidler under hvilken form det end måtte være, kun anses for at være forenelig med det fælles marked, hvis den er i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning.

I artikel 2, stk. 2, i forordningen står det anført, at indirekte støtte omfatter alle former for støtte til skibsejere eller tredjemænd, der har karakter af støtte til bygning eller ombygning af skibe, såsom kreditfaciliteter, garantier og skatte-/afgiftsnedslag.

Kommissionen ønsker endvidere at henlede opmærksomheden på, at rentesubsidieordningen, som de finske myndigheder har givet Kommissionen meddelelse om, og som de ærede medlemmer henviser til, vedrører et rentesubsidium, der tilstås af transportministeriet med henblik på at mindske renteomkostningerne i forbindelse med lån optaget i forbindelse med erhvervelse af nye fragtskibe bestilt af finske rederier i 1999.

Den omtalte ordning vedrører altså et rentesubsidium, der tilstås rederiejere med henblik på erhvervelse af nye fragtfartøjer. Den henhører derfor under artikel 2, stk. 2, under omtalte forordning og betragtes som støtte til skibsbygning under forordningens artikel 2, stk. 1. Støttens overensstemmelse med det fælles marked skal derfor vurderes i henhold til samme forordnings bestemmelser.

Kommissionen ønsker at understrege, at det så absolut er dens mål at fremme og støtte Fællesskabets søfartsinteresser, herunder de nordiske landes interesser på dette område, gennem støtte til udvikling af sikre og miljøvenlige skibstyper i overensstemmelse med de principper, der er udtrykt i Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til skibsbygningsindustrien, men denne politik har dog ikke forrang for Fællesskabets statsstøtteregler. Medlemsstaternes statsstøtteforanstaltninger til fremme af politikken på dette område skal overholde fællesskabsreglerne på området. Eftersom det juridiske instrument i den sag, som de ærede medlemmer henviser til, er Rådets forordning (EF) nr. 1540/98, er det i henhold til bestemmelserne i denne forordning, at Kommissionen tager stilling til, om en given støtte er forenelig med de gældende regler.

(1) Rådets direktiv 90/684/EØF om støtte til skibsbygningsindustrien, EFT L 380 af 31.12.1990.

(2) EFT L 202 af 18.7.1998.