SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2924/96 af Cristiana Muscardini (NI), Guido Podestà (UPE), Carlo Secchi (PPE) og Gastone Parigi (NI) til Kommissionen (8. november 1996)

Om: Et norsk selskabs dominerende stilling paa det europaeiske marked for kunstgoedning

Det italienske selskab Enichem, der tilhoerer ENI-gruppen, har sat sin landbrugsdivision, der er den stoerste producent af goedning i Italien, til salg, og virksomheden skal vaere overtaget af et multinationalt norsk selskab.

Kan Kommissionen bekraefte, at den har afgivet en positiv udtalelse om denne handel?

I givet fald:

1. Er det sandt, at koeberen, der er et multinational selskab uden for EU, vil komme til at sidde paa 90% af det europaeiske marked for kvaelstofgoedning og 100% af det italienske marked?

2. Har Kommissionen kendskab til en konkurrenceforbudsklausul i koebskontrakten, hvorefter intet selskab i ENI-gruppen i fem aar maa saelge kunstgoedning og ammoniak (raastof til fremstilling af kvaelstofgoedning)?

3. Deler Kommissionen ikke den opfattelse, at der med salget af goedningsdivisionen til den stoerste europaeiske producent reelt er opstaaet en monopolsituation inden for kvaelstofgoedning i Italien (hvem skal kontrollere priserne?), og at samme producent i resten af Europa indtager en dominerende stilling?

4. Har Kommissionen beregnet konsekvenserne for de italienske landmaend og producenter af carbamidharpiks, hvis produktionsvilkaar paa grund af monopolsituationen i Italien vil komme til at afhaenge af beslutninger, der traeffes uden for EU, og som vil komme til at bidrage vaesentligt til de norske monopolhaveres udbytte?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel van Miert (12. december 1996)

Kommissionen har for nylig ved to lejligheder undersoegt Enichems salg af virksomhedens landbrugsdivision.

Enichem annoncerede foerst, at det ville saelge sine anlaeg i Ferrara, Ravenna og Barletta til selskabet Norsk Hydro. Anlaeggene fremstiller forskellige former for kvaelstofgoedning. Dette foerste salg underkastede Kommissionen en naermere analyse paa grundlag af reglerne i fusionsforordningen (EOEF) nr. 4064/89 ((EFT L 395 af 30.12.1989. )). Da Kommissionen havde afsluttet sin analyse, vedtog den en beslutning om, at salget var foreneligt med det faelles marked.

Denne beslutning gaar tilbage til 29. juni 1996. Salget blev erklaeret for foreneligt med det faelles marked, fordi Kommissionen naaede frem til den konklusion, at den fusion, som dette salg udmoentede sig i, hverken ville foere til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling for Norsk Hydro paa det faelles marked.

Enichem annoncerede dernaest, at man ydermere - til Norsk Hydro - ville saelge et andet anlaeg inden for den landbrugsdivision, der er beliggende i Terni. Kommissionen har foretaget en undersoegelse af dette andet salg og vedtog den 25.oktober 1996 i den forbindelse en beslutning om, at transaktionen var forenelig med det faelles marked.

De punkter, som de aerede medlemmer har rejst vedroerende Hydros stilling paa markedet som foelge af de ovennaevnte opkoeb, er de samme som dem, som Kommissionen har behandlet under undersoegelsen af de to sager, og hvor Kommissionen mener at have givet et tilfredsstillende svar.

Naar Kommissionen undersoeger en fusion, skal den navnlig tage stilling til, om transaktionen kan foere til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling paa det faelles marked. Paa grundlag af Kommissionens undersoegelse kunne man udelukke, at transaktionen ville foere til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling. De argumenter, paa grundlag af hvilke Kommissionen er naaet til denne konklusion, er anfoert i beslutningen af 29. juni 1996. Kommissionen vil fremsende den offentliggjorte version af beslutningen direkte til de aerede medlemmer og til Parlamentets generalsekretariat.

Det er derfor ikke korrekt at haevde, at Norsk Hydro har 90% af det europaeiske marked for kvaelstofgoedning og 100% af det italienske marked. Paa grundlag af den af Kommissionen foretagne analyse naaede Kommissionen til den konklusion, at Norsk Hydro ikke ville opnaa saa store markedsandele. Hvad angaar Italien, er Kommissionen af den opfattelse, at dette ikke kan udgoere et saerskilt marked. De markedsandele, som Norsk Hydro har faaet som foelge af de to opkoeb, og vurderingen af denne transaktions indvirkning paa markedet har foelgelig foert til, at man kan udelukke, at italienske landmaend og producenter af carbamidharpiks kommer til at lide under konsekvenser, der er saeregne for visse typiske monopolsituationer.

Kommissionen har underkastet konkurrenceforbudsklausulen i koebskontrakten en naermere undersoegelse og er naaet til den konklusion, at den kun udgoer et supplement og er af accessorisk karakter i forhold til koebet. Det er Kommissionens faste praksis (der i oevrigt er blevet bekraeftet af EF-Domstolen) at anse konkurrenceforbud, der paalaegges saelgeren, og som vedroerer de produkter, der er genstand for salget, for berettiget og noeje knyttet til selve overdragelsen. Saadanne konkurrenceforbudsklausuler har nemlig til formaal at beskytte koeberen (her Norsk Hydro) mod eventuel konkurrence fra saelgerens side i et vist tidsrum, der maa anses for noedvendigt for, at koeberen kan udnytte den goodwill, der knytter sig til det overdragne aktiv (inden for denne sektor kan en periode paa fem aar anses for acceptabel). Konkurrenceforbudsklausulen gaelder kun Enichem (det selskab, der er den direkte saelger) og altsaa ikke for hele ENI-koncernen.