ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3381/00

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(3. november 2000)

Om: Den Europæiske Socialfond i Catalonien

I henhold til meddelelser i de spanske kommunikationsmidler skulle Kommissionen af præventive årsager have blokeret 14 millioner euro fra Den Europæiske Socialfond, der var beregnet til Catalonien. Kan Kommissionen i betragtning af, at disse meddelelse tilsyneladende kom fra EU-kilder, nærmere oplyse, hvilke beløb denne foranstaltning omfatter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. januar 2001)

Med udgangspunkt i partnerskabsprincippet og på grundlag af modtaget dokumentation om en af projektlederne, der i september 1999 blev indstævnet i en retssag, foretog Kommissionen et første skøn over de beløb, der skulle tilbageholdes i tilskuddet for 1999. Den retslige undersøgelse drejer sig i øjeblikket om arbejde, der blev udført i 1996, men det kan forudses, at undersøgelsen bliver udvidet til at omfatte hele programperioden 1994-1999. Det midlertidigt tilbageholdte beløb ville have dækket endnu ikke udbetalte tilskud. Spanien afslog imidlertid i brev af 27. oktober 1999 Kommissionens forslag. Efter at have fratrukket det blokerede beløb i medfør af statsstøtteforordningen, nærmere betegnet Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte(1), skulle regionen Catalonien på daværende tidspunkt have modtaget 14 mio. EUR fra Kommissionen i forbindelse med anmodningen om de første tilskud for 1999. Det er dette beløb, der er blevet nævnt i pressen.

På nuværende tidspunkt beløber de finansielle anmodninger, som ikke er blevet behandlet af Kommissionen, sig til 63 mio. EUR, hvoraf 31 mio. EUR stadig er blokeret i medfør af statsstøtteforordningen, og det er ved at blive undersøgt, om udgifter for 32 mio. EUR kan komme i betragtning til støtte. Disse beløb svarer til den endelige udbetaling for 1998 for mål 2 og til de tilskud for 1999 for alle mål, som Spanien har anmodet om.

(1) EFT L 142 af 14.5.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1869/00

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Sundhedspas for EU-borgere

I visse EU-lande findes der tilsyneladende en slags sundhedskort, som er meget nyttig for mennesker, der rejser udenlands, da det indeholder oplysninger om indehaverens sundhed, blodtype, allergi osv.

1. Kan Kommissionen oplyse hvilke lande, dette nyttige dokument er indført i?

2. Mener Kommissionen, at det ville være en god ide på baggrund af indhøstede erfaringer på dette område på national plan at forelægge et forslag med henblik på at indføre et sundhedspas i alle medlemsstater?

Dette ville udgøre en vigtig sundhedsbeskyttelsesforanstaltning for alle, der rejser udenlands, give udenlandske sundhedsmyndigheder nøjagtige oplysninger om ihændehaveren i nødstilfælde, og hjælpe familielægen til at stille en nøjagtig diagnose af eventuelle sygdomme, navnlig tropiske sygdomme, som patienten kan få under rejsen.

Svar afgivet på Kommissionen vegne af David Byrne

(26. juli 2000)

I 1986 vedtog Rådet bl.a. på foranledning af Parlamentet en resolution om vedtagelse af et europæisk sundhedskort(1). Denne resolution indeholdt forslag om en europæisk model for et sundhedskort i papirudgave (det såkaldte gule kort), som skulle indeholde visse oplysninger til hjælp ved akut behandling af kortets ihændehaver.

I 1989 fremlagde Kommissionen en rapport om gennemførelsen af Rådets resolution(2), i henhold til hvilken nogle medlemsstater havde taget skridt til at indføre kortene, navnlig Tyskland, Luxembourg og Portugal. Kortets udbredelse var fortsat begrænset og dets brug praktisk talt ikke-eksisterende. Som følge heraf er der ikke gjort særligt fremskridt i retning af en generel indførelse af et europæisk sundhedskort.

Drøftelsen om at indføre sundhedskortet har fået en saltvandsindsprøjtning med udviklingen af elektroniske kort. I 1996 offentliggjorde Kommissionen et arbejdsdokument om europæiske sundhedskort(3); her sagde Kommissionen, at det er vigtigt at få afsluttet drøftelserne om de vidtrækkende politiske, juridiske, administrative, tekniske og etiske emner, før kortet kan indføres i hele EU. Kommissionen anviste ligeledes adskillige lovende anvendelsesmuligheder såsom patientgodtgørelse, kommunikation mellem en patients læge og hospitaler samt adgang til lægejournaler.

Indførelse og anvendelse af såkaldte smart cards i EU generelt er et af de centrale emner i det europæiske initiativ, der blev annonceret på Det Europæiske Råds topmøde i Lissabon i marts 2000. I forbindelse med Fællesskabets program for forskning og teknologisk udvikling er der siden 1993 gennemført en samordnet aktion for at harmonisere brug af patientdatakort til administrative og kliniske formål samt i nødstilfælde.

Dette blev fulgt op af en gennemførlighedsundersøgelse i 1996, der blev iværksat på initiativ af gruppen af de syv mest industrialiserede lande.

Der er iværksat pilotundersøgelser i Canada, Frankrig, Tyskland, Italien og Japan. Det forventes, at resultaterne heraf vil blive anvendt til at fremme udviklingen af smart cards under eEurope-initiativet.

(1) EFT C 184 af 23.7.1986.

(2) SEK(89) 1628, endelig udg.

(3) SEK(96) 1959.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2605/00

af Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Støtteordninger til sektoren for nødder

Med den almindelige reform af sektoren for frugt og grøntsager, som medtager mandler, johannesbrød, hasselnødder, valnødder og kastagner i den nye fælles markedsordning, ophører de særlige støtteforanstaltninger for denne sektor (kvalitetsforbedringsplaner).

Kommissær Fischler har udtalt, at der var mulighed for særlige EU-foranstaltninger til fordel for disse afgrøder gennem programmerne for udvikling af landdistrikterne.

Støtter Kommissionen EU-foranstaltninger til fordel for nøddesektoren gennem programmerne for udvikling af landdistrikterne?

Hvilke særlige foranstaltninger til støtte for nøddesektoren er der i bekræftende fald fastsat i programmet for udvikling af landdistrikterne i Spanien generelt og specifikt på Balearerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. september 2000)

Spørgsmålet om støtte til EF-produktion af nødder inden for rammerne af afsnit II a i Rådets forordning nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om den fælles markedsordning for frugt og grønsager(1) blev drøftet på landbrugsministrenes møde i Rådet den 17. juli 2000, hvor det besluttedes, at opfordre Kommissionen til at fremsætte forslag om, at der fortsat skal udbetales støtte til nøddeproducenterne over budgettet for 2001 i forbindelse med de programmer, som ellers ville blive afsluttet i 2000.

Kommissionen vil i øvrigt inden udgangen af 2000, i forbindelse med den rapport, den fremlægger om ordningen for frugt og grøntsager, undersøge situationen i nøddesektoren.

Kommissionen har altid været positiv over for princippet om EF-støtte til nøddesektoren ved hjælp af programmer til udvikling af landdistrikterne, som udarbejdes og foreslås af medlemsstaterne og eventuelt af regionerne. Der er dog ikke foreslået nogen specifik foranstaltning til økonomisk støtte til nøddeproducenterne i de første udgaver af planerne til udvikling af landdistrikterne for 2000-2006, hverken af Spanien eller af regionen Balearerne.

(1) EFT L 286 af 23.12.1972.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2536/00

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(28. juli 2000)

Om: Beretning fra Den Internationale Kommission vedrørende Havforurening

Er Kommissionen bekendt med en nylig beretning offentliggjort for OSPAR-Kommissionen af Den Internationale Kommission vedrørende Havforurening, hvori der advares mod ubodelig skade på havområder omkring det vestlige og nordlige Europa? I beretningen henvises der til spildevandsudledning og industriforurening, toksisk og radioaktiv forurening, kemisk forurening og rovfiskeri, og der kræves en reaktion fra Kommissionen. Vil Kommissionen afgive udtalelse om denne sag eller reagere på beretningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(15. september 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til en international kommission for havforurening, men går ud fra at det ærede medlem henviser til en rapport, som Oslo-Paris(OSPAR)Kommissionen for nylig har udsendt

OSPAR-kommissionen vedtog på sit årsmøde den 26.-30. juni 2000 miljøtilstandsrapporten (quality status report) for 2000 for hele Nordøstatlanten, som regel benævnt QSR 2000. Denne rapport er, sammen med rapporterne for de fem regioner i OSPAR-havområdet, den første detaljerede vurdering af havmiljøets tilstand i Nordøstatlanten, fra det arktiske område til Gibraltarstrædet og fra Grønland til Kattegat.

Ifølge QSR 2000 er tendensen til forværring af havforureningen og fiskeriet nu blevet vendt eller i det mindste standset. Ikke desto mindre er havmiljøet stadig truet, og der bør satses på bæredygtig forvaltning af fiskebestandene, mindskelse af fiskeriets belastning af skrøbelige økosystemer og stop for udledning af farlige stoffer, som klart er blevet påvist.

Fællesskabet er, repræsenteret ved Kommissionen, kontraherende part i OSPAR og har medvirket i udarbejdelsen af QSR 2000, som har strakt sig over fire år. Kommissionen ser med tilfredshed på færdiggørelsen af QSR 2000 og påskønner det store arbejde, de kontraherende parter har lagt heri. Kommissionen håber, at OSPAR i fremtiden vil bygge sin indsats på denne QSR, og understreger, at der i de kommende

vurderinger bør være større sammenhæng mellem de forskellige regioner og større samordning med de vurderinger, der gennemføres af andre regionale havfora, gennem samarbejde i Det Europæiske Miljøagenturs inter-regionale forum. Kommissionen tilslutter sig derfor rapporten og vil sætte ind på at løse de vigtigste problemer, den rejser på områder, der falder ind under Fællesskabets kompetence. Hvad det sidstnævnte spørgsmål angår, skal det erindres, at mange EF-forskrifter såvel som samordnede EF-aktiviteter i diverse internationale fora enten direkte eller indirekte bidrager til at forbedre beskyttelsen af havmiljøet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2913/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Rådet

(20. september 2000)

Om: Tvivl om sanktionspolitikkens hensigtsmæssighed

Den 10. juli drøftede EU-udenrigsministrene Balkanpolitikkens mål og midler på det første møde under fransk formandskab. I den forbindelse erklærede den franske udenrigsminister og EU-rådsformand, Hubert Vedrine, at der er i stadig flere stater var en voksende skepsis med hensyn til, hvorvidt sanktionerne mod Jugoslavien var effektive set i forhold til demokratiseringsmålsætningen. Sanktionerne var i mindre grad til skade for Milosevic, men gjorde snarere folk modløse. Det er klart, at vi ikke har nået vores politiske mål, indrømmede Vedrine. Åbenbart er de ansvarlige beslutningstagere ved at foretage en dybtgående revurdering af sanktionspolitikken til trods for Milosevics seneste forsøg på at bevare magten.

Derfor spørger jeg i denne sammenhæng Rådet, hvorvidt det, også hvad angår de i modsætning til det udemokratiske Milosevic-styre uberettigede sanktioner mod Østrig, gør sig tilsvarende overvejelser med hensyn til at ophæve de bilaterale sanktioner og genoptage den fælles dialog med EU-medlemsstaten og partnerlandet Østrig?

Svar

(22. december 2000)

Rådet har ingen holdning til det spørgsmål, det ærede medlem rejser, og er derfor ikke i stand til at besvare det.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2944/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(19. september 2000)

Om: Offentligt tilskud til gødningsbearbejdning

Gødningsbearbejdning er som et alternativ til at reducere bestanden af svin en mulighed for at komme problemet med nitrat- og fosfatforurening til livs.

I Frankrig og Danmark modtager svineproducenterne tilskud fra det offentlige for at gå i gang med gødningsbearbejdning. Herved opstår der konkurrenceforvridning i forhold til lande, hvor svineproducenterne ikke modtager tilskud til gødningsbearbejdning.

1. Har Kommissionen kendskab til de offentlige tilskud, som danske og franske svineproducenter modtager til bearbejdning af gødning? Anser Kommissionen i bekræftende fald disse tilskud for at være i overensstemmelse med EU-konkurrencereglerne? Vil Kommissionen i benægtende fald hurtigst muligt indhente oplysninger om de offentlige tilskud i Danmark og Frankrig, så den kan vurdere, om disse fører til konkurrenceforvridning i forhold til svineproducenterne i lande, som ikke giver tilskud til gødningsbearbejdning?

2. Hvilke initiativer vil Kommissionen tage på baggrund af svaret på ovennævnte spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. oktober 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til, at der ydes støtte til svineproducenter til bearbejdning af gødning i Frankrig og Danmark.

Statsstøtte til dækning af driftsomkostninger er normalt ikke forenelig med EF-traktatens artikel 87 og 88 (tidligere artikel 92 og 93). Kommissionen anser det for vigtigt at undersøge påstande om, at der udbetales (ulovlig) statsstøtte. For at kunne gøre det må Kommissionen imidlertid have flere oplysninger om arten af den støtte, der ydes (ydes støtten til landbrugerne eller til den virksomhed, der bearbejder gødningen), og om det niveau, støtten administreres på (nationalt, regionalt eller lokalt).

Kommissionen ville være taknemmelig for at få forelagt de oplysninger, det ærede medlem sidder inde med.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2974/00

af Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) til Kommissionen

(13. september 2000)

Om: Kommissionens kriterier for fordeling af fiskerimuligheder i farvandet ved Svalbard

I Kommissionens svar af 20. juli 2000 på min forespørgsel E-2196/00(1) meddelte den, at der i forbindelse med tildelingen af rejefiskerimuligheder i farvandet ved Svalbard den 30. juni 2000 var indgået en aftale mellem de involverede medlemsstater vedrørende en fiskeplan for indeværende år, hvilket forespørgeren allerede vidste og ikke vil undlade at glæde sig over. Til trods herfor og i betragtning af dens oprindelige forslag til medlemsstaterne som ganske vist ikke blev til noget formelt forslag til Rådet som senere ændredes af disse, hersker der fortsat tvivl om, hvilke kriterier Kommissionen anvender ved fordelingen af disse fiskerimuligheder. Kan Kommissionen på den baggrund og i betragtning af, at nævnte aftale udelukkende er indgået for indeværende år, oplyse:

Hvilke kriterier den anvender i forbindelse med sine forslag om referencperioder og specielt har anvendt i det her nævnte tilfælde?

Om den fortsat mener, som den har slået til lyd for i flere internationale fora, nemlig at aktiviteter inden for ét år ikke kan anvendes som noget traditionelt maksimum?

Hvorledes den agter at udforme sit forslag vedrørende 2001, på grundlag af hvilken referenceperiode den agter at forelægge sit forslag, og med hvilken begrundelse?

(1) EFT C 89 E af 20.3.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. oktober 2000)

Kommissionen er ansvarlig for at foreslå referenceperioder på et ad hoc-grundlag alt efter de omstændigheder, der gør sig gældende for de forskellige former for fiskeri. Dette gælder også for EF-fiskerfartøjers fiskeri efter rejer i farvandet ved Svalbard.

I den forbindelse er muligheden for som reference at fastsætte en eller anden form for maksimum inden for en årrække som foreslået af Kommissionen for hver medlemsstat ikke udelukket. Den fremgangsmåde blev faktisk fulgt ved fastsættelsen af fordelingsnøgler i 1998 for forskellige fiskebestande i Nordsøen.

Kommissionen har endnu ikke afgjort, om det er nødvendigt med et forslag for 2001. Der er indledt drøftelser med de berørte medlemsstater. Det er muligt, at der kan findes endnu en løsning, uden at det er nødvendigt at fastsætte retsforskrifter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2753/00

af Konstantinos Alyssandrakis (GUE/NGL) til Rådet

(1. september 2000)

Om: Fremrykning af de tyrkiske besættelsesstyrker på Cypern

Forud for åbningen af drøftelserne i Geneve mellem de to samfund på Cypern har den tyrkiske besættelseshær fremrykket sine stillinger og bemægtiget sig en zone på 200-300 m i området omkring Strovilia på Cypern i nærheden af de engelske militærbaser og midt i en neutral zone, som kontrolleres af FN's styrker. Denne nye provokerende foranstaltning fra Tyrkiets og Denktash's side undergraver de drøftelserne i Geneve mellem de to samfund og demonstrerer Tyrkiets manglende respekt over for FN's resolutioner.

Rådet bedes oplyse, om det fordømmer denne nye provokation? Hvilke foranstaltninger agter det at træffe, således at de tyrkiske besættelsesstyrker trækker sig tilbage fra den neutrale zone, og således at der findes en retfærdig og varig løsning på Cypern-problemet på grundlag af FN's resolutioner?

Svar

(20. november 2000)

1. Det, der ligger Rådet mest på sinde, er, at der findes en global, retfærdig og holdbar løsning på Cypern-spørgsmålet, der er i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds relevante resolutioner. Rådet finder, at de igangværende indirekte forhandlinger i FN-regi er det bedste middel til at nå frem til en sådan løsning.

2. Rådet støtter fuldt ud FN's indsats på dette område og opfordrer indtrængende alle berørte parter til at afstå fra handlinger, der kan underminere forhandlingerne. EU arbejder tæt sammen med FN og andre internationale aktører med henblik på at fremme en retfærdig og holdbar løsning.

3. Spørgsmålet om den militære fremrykning i området omkring Strovilia, der har haft en negativ indvirkning på atmosfæren og øget spændingerne mellem deltagerne i de indirekte forhandlinger, og som har hindret UNFICYP i at udføre sine opgaver, dvs. primært at overvåge og opretholde den våbenhvile, der blev indført den 16. april 1974 med henblik på at forhindre nye kampe, bør løses inden for FN's rammer og bør ikke få lov til at forstyrre de indirekte forhandlinger. Genoprettelsen af den tidligere status quo vil gøre det muligt at fortsætte de indirekte forhandlinger uden hindringer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2259/00

af José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: Kristne minoriteter i Egypten

Visse medier har i de seneste uger rapporteret om forfølgelse af nogle mindretal i Egypten, navnlig det kristne koptiske mindretal.

Har Kommissionen kendskab til disse forlydender?

Kan Kommissionen oplyse om det koptiske mindretals situation i Egypten?

Hvis meddelelserne om disse forfølgelser viser sig at være sande, kan Kommissionen da oplyse, hvilke muligheder den har for at få de egyptiske myndigheder til at respektere det koptiske mindretals rettigheder i Egypten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(1. august 2000)

Kommissionen har kendskab til oplysningerne i pressen om situationen for det koptiske trossamfund i Egypten. De fleste af disse vedrører domfældelsen for nylig af William Arsal for mordet på to personer i den kristne landsby el Khosheh i 1998. Retssagerne mod de 196, der er anklaget for medvirken ved urolighederne og mordene i el Khosheh og de nærliggende landsbyer ved nytår er indledt. Under disse uroligheder blev 22 dræbt (alle på nær én var koptere).

Den egyptiske regering ved, hvilke farer voldshandlinger mellem religiøse sekter kan indebære for det egyptiske samfund, og traf omgående foranstaltninger til at genskabe retsstatsforholdene i regionen. Efter Kommissionens opfattelse er manglerne ved politiovervågningen og det socioøkonomiske system i en stor del af det øvre Egypten vigtige faktorer, når det drejer sig om at forklare volden under urolighederne i el Khosheh.

De egyptiske myndigheders reaktion på urolighederne ved nytår og retssagerne mod dem, der mistænkes for at stå bag disse uroligheder, er opmuntrende tegn. Kommissionens delegation og medlemsstaternes ambassader i Cairo overvåger til stadighed situationen.

Det er på lang sigt en stor udfordring at finde årsagerne til de økonomiske mangler og intolerancen. Som led i sine MEDA-finansierede samarbejdsprogrammer i Egypten (navnlig de programmer, der tager sigte på grunduddannelse og grundlæggende sundhed) arbejder Kommissionen konkret sammen med sine egyptiske partnere om disse spørgsmål, og fattigdomsbekæmpelse er fortsat en højtprioriteret opgave i Kommissionens programmering for 2000-2006.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2878/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(13. september 2000)

Om: Indvandringen til Europa og afrikanske indvandreres død på den spanske sydkyst

Under omstændigheder, som indtil for nylig kun kunne sammenlignes med latinamerikanske indvandreres forsøg på at komme ind i USA over Rio Grande, er vi hyppigt vidner til, hvordan små fartøjer, som er fyldt med indvandrere unge mænd og (ofte gravide) kvinder, ankommer til de sydspanske kyster, især i Andalusien og på De Kanariske Øer. Det spanske politi pågriber en meget stor del af dem, som det har været tilfældet inden for de seneste fem dage, hvor 600 personer er blevet tilbageholdt. Tilsyneladende findes der ofte på strande og klipper ligene af personer, som er omkommet i forsøget på at nå frem til Europa. De spanske myndigheder står rådvilde over for disse dødsfald, som kan udvikle sig til en dagligdags grusom foreteelse. Den spanske regering har, idet den henviser til EU-bestemmelserne, i stedet for at regulere og fremme den nødvendige indvandring som er så meget mere nødvendig i Spanien, hvor der er i færd med at ske en hurtig aldring af befolkningen på grund af den lave fødselstilvækst prøvet på at begrænse indvandringen, og der er netop i parlamentet blevet stillet forslag om en skærpelse af den udlændingelov, som for ikke længe siden vedtoges med tilslutning fra næsten samtlige medlemmer.

På et tidspunkt, hvor det franske formandskab netop har erklæret, at det vil harmonisere fællesskabsbestemmelserne om indvandring og asylret og i betragtning af et problem, der alt i alt er langt alvorligere og grusommere end de 39 kineseres død i Dover i år, hvilke foranstaltninger agter Rådet da at træffe, både i forbindelse med den spanske regerings optræden og fællesskabsbestemmelserne for at undgå disse unødvendige og uacceptable dødsfald blandt ubeskyttede mennesker på de spanske kyster?

Svar

(20. november 2000)

1. Rådet er fuldstændig enigt med det ærede parlamentsmedlem i, at den ulovlige indvandring i Europa i stigende grad er ved at udvikle sig til en form for slavehandel, som undergraver menneskeværdigheden og ofte koster menneskeliv. Det henviser det ærede parlamentsmedlem til det svar, Rådet gav på skriftlig forespørgsel P-1391/00 fra Rodi Kratsa-Tsagaropoulou.

2. Det tilkommer ikke Rådet at tage stilling til overensstemmelsen mellem den spanske Ley de Extranjería og gældende fællesskabsret. Efter Amsterdam-traktatens ikrafttræden henhører spørgsmål vedrørende indvandring, visum og asyl under Fællesskabets kompetence (afsnit IV TEF). Det påhviler derfor Kommissionen som traktaternes vogter at sørge for, at medlemsstaterne overholder deres forpligtelser på disse områder.