ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0380/02

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Vildledende fremstilling af den offentlige gæld

Visse lande udnytter den måde, den offentlige gæld beregnes på af de Den Europæiske Unions statistiske tjenester, og bruger nye metoder til at puste denne gæld op, uden at dette modsvares af tallene i de relevante statistikker.

Der udstedes statsobligationer, som der ikke altid er dækning for i statens eller de statslige virksomheders kommende indtægter. Der er for nylig også udstedt nye obligationer på de forventede pengetilførsler fra den tredje fællesskabsstøtteramme. Disse lån indgår ikke i beregningerne af den offentlige gæld, hvorved denne gæld i løbet af kort tid tilsyneladende falder, selvom den i virkeligheden ikke alene forbliver uafviklet men tilmed belastes af meget høje renter. Gælden kommer til at figurere og til at skulle betales på et senere tidspunkt, hvor de kommende generationer og fremtidige regeringer vil blive konfronteret med et problem, som de ikke selv har skabt. Den Internationale Valutafond har allerede skarpt kritiseret denne form for kreativ bogføring.

Er Kommissionen orienteret om dette problem? Er det blevet undersøgt, hvilke lande der benytter sig af sådanne metoder? Agter Kommissionen at ændre metoden for beregning af statsgælden, således at gældens virkelige omfang kommer til at fremgå? Hvis ikke, vil en forværring på mellemlang sigt af medlemslandenes offentlige økonomi og følgelig den generelle økonomiske situation i EU så ikke være uundgåelig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(4. april 2002)

Kommissionen er klar over, at nogle medlemsstater har udstedt værdipapirer på forventede indtægtsstrømme via de såkaldte SPV-selskaber.

En taskforce af statistikeksperter fra medlemsstaterne er i øjeblikket i færd med at undersøge sagen og vil fremsætte anbefalinger til Udvalget for Penge-, Kreditmarkeds- og Betalingsbalancestatistik om passende regnskabsmæssig behandling i overensstemmelse med definitionerne af offentlig gæld i Maastricht-traktaten.

På nuværende tidspunkt er der ikke planer om at ændre metoden for beregning af den offentlige gæld.

På grundlag af de foreliggende oplysninger finder Kommissionen ikke, at disse foranstaltninger vil påvirke koordineringen af budgetpolitikken eller føre til nogen forringelse af de offentlige finanser.

Stabilitets- og vækstpagten har vist sig at være et effektivt budgetpolitisk instrument, som gør det muligt at skabe den nødvendige makroøkonomiske stabilitet, der på mellemlang sigt sikrer vækst og beskæftigelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0136/02

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(1. februar 2002)

Om: Oplysningskampagner om turisme i landdistrikter i Andalusien

Turistbranchen i Andalusiens landdistrikter har i de senere år øget udbudet af indkvarteringsmuligheder og disponible sengepladser i betydelig grad.

Ifølge oplysninger fra Instituto Nacional de Estadistica (Spaniens Statistik) er ni ud af ti turister, der benytter sig heraf, imidlertid spaniere, således at udenlandske turister stadig ikke i nævneværdigt omfang besøger Andalusiens landdistrikter.

Udviklingen i turismen er imidlertid et af de vigtigste redskaber til konsolidering af udviklingen i landdistrikterne. Mener Kommissionen på denne baggrund, at der kan bevilges EUGFL-midler til oplysningskampagner om turisme i Andalusiens landdistrikter for at tiltrække turister fra de øvrige EU-lande og øge udnyttelsesgraden af indkvarteringsmulighederne i landdistrikterne, en mulighed som langt de fleste turister fra EU-landene så godt som intet kender til, eller kan Kommissionen foreslå andre muligheder for at støtte den nævnte oplysningskampagne i udlandet med EU-midler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. februar 2002)

Kommissionen har ikke kendskab til de forhold, som det ærede medlem omtaler.

Løsningen af dette problem henhører under den nationale og/eller regionale kompetence i dette tilfælde det autonome samfund Andalusien og ikke under Fællesskabets kompetence.

Kommissionen bidrager via strukturfondene til forskellige programmer for regionaludvikling i Spanien. Med hensyn til Andalusien findes der en række programmer om landbrug og udvikling af landdistrikterne, hvor Fællesskabet bidrager finansielt.

Det skal bemærkes, at i forbindelse med det operationelle program for Andalusien for perioden 2000-2006 kan visse foranstaltninger, der blev vedtaget i relation til kapitlet om Aktions- og informationsplan i dette program, bidrage til at imødekomme det ærede medlems ønsker. Politikken for udvikling af landdistrikterne tager nemlig sigte på at indføre en sammenhængende og varig ramme for at sikre landdistrikternes fremtid ved at fremme diversificeringen af landbrugsvirksomheden, bl.a. udvikling af turisme i landdistrikterne.

Det skal erindres om, at disse programmer forvaltes af medlemsstaten og dermed af dens nationale og/eller regionale myndigheder og ikke af Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0306/02

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. februar 2002)

Om: Fattigdom

I sin meddelelse til Det Europæiske Råd i foråret i Barcelona foreslog Kommissionen bl.a. at halvere antallet af personer truet af fattigdom.

De seneste tal herfor stammer åbenbart fra 1996, hvor 60 millioner personer var truet af fattigdom, hvilket svarede til 18 % af befolkningen, men til 25 % af unge under 18 år.

Hvorledes forklarer Kommissionen i betragtning af at Eurostat ligger inde med et betragteligt statistisk materiale at sociale data af så stor betydning ikke gøres til genstand for en regelmæssig registrering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(16. april 2002)

I sin meddelelse til Det Europæiske Råd i Barcelona(1) anvender Kommissionen data for indkomstfordelingen og fattigdom, som stammer fra 1998. Det er de nyeste tal, der kan sammenlignes på europæisk plan, og kilden er Eurostats EF-husstandspanel (ECHP).

Kommissionen giver det ærede medlem ret i, at det tager alt for lang tid at få data på dette område gjort tilgængelige. Det er planen at fremskynde produktionen af data, der stammer fra ECHP, således at de data, der kan foreligge på Det Europæiske Råds møde i foråret 2003, vedrører undersøgelsen foretaget i 2000, idet ventetiden da er blevet forkortet med yderligere et år.

Kommissionen har ligeledes stillet forslag om at iværksætte et nyt instrument, nemlig statistikker over indkomstforhold og levevilkår (EU-SILC)(2), hvis formål bliver at etablere en fælles ramme for systematisk produktion af EF-statistikker over indkomstforhold og levevilkår. EU-SILC forventes at blive iværksat i 2003 i ti medlemsstater (i 2004 i de andre lande) og skal være referencekilden for komparative statistikker over indkomstfordeling og social udstødelse på EU-plan. Det er planen, at produktionstiden for data i EU-SILC skal forkortes til to år, dvs. at data for 2003 vil være tilgængelige i form af mikrodatafiler i februar 2005 og offentliggøres i juni 2005.

(1) KOM(2002) 14 endelig udg.

(2) KOM(2001) 754 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0475/02

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(22. februar 2002)

Om: Samfundskonflikter forårsaget af unges måder at more sig på

Dommen for nylig, der blev afsagt af Andalusiens højesteret, ifølge hvilken Sevilla kommune skal træffe foranstaltninger over for det ungdomsfænomen, der går under navnet botellón (indtagelse af alkohol på gaden), har igen afsløret behovet for sociologiske undersøgelser af de unges adfærd, når de morer sig.

Konflikterne mellem de unge og de lokale beboere giver anledning til stadig større bekymring og kræver en fælles indsats for at undersøge årsagerne samt løsninger og forslag fra samfundets side i anledning af dette foruroligende problem.

Er det Kommissionens opfattelse, at den bør bidrage til en løsning af dette problem, som i vid udstrækning berører samfundet i EU-landene, ved at yde støtte til sociologiske undersøgelser af de unges adfærd som omtalt ovenfor, og som vil kunne føre til konkrete løsningsforslag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(4. april 2002)

Kommissionen anerkender, at det fænomen, som det ærede medlem omtaler, er et vigtigt spørgsmål, der bør gøres til genstand for en politisk indsats. Kommissionen har på området vedrørende folkesundhed og på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område taget en række initiativer til forskning, hvor man har undersøgt unge EU-borgeres holdninger, adfærd og helbred. Derudover vil Kommissionens årsberetning om den sociale situation, der indeholder en analyse af de vigtigste tendenser på det sociale og arbejdsmarkedspolitiske område, til næste år navnlig fokusere på sundhedsspørgsmål i forbindelse med den sociale situation. Alkoholforbruget, især blandt unge, bliver et af de emner, der tages op.

Hvad angår den specifikke sag, som det ærede medlem omtaler, er Kommissionen ikke i stand til at gribe direkte ind, og det påhviler medlemsstaterne at træffe eventuelle foranstaltninger af denne art.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0122/02

af Eluned Morgan (PSE) til Kommissionen

(29. januar 2002)

Om: Mund- og klovsyge

Kan Kommissionen angive, hvilket beløb, der vil blive udbetalt til den britiske regering som erstatning for mund- og klovsygen? Hvilken procentdel af erstatningen forventes EU at betale, og hvilke kontrolforanstaltninger er der indført for at sikre, at der ikke sker svig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(26. marts 2002)

I Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet(1) hedder det i artikel 11, at de berørte medlemsstater på visse betingelser kan få finansielt tilskud fra EU svarende til 60 % af medlemsstatens udgifter til:

a) at godtgøre ejerne for nedslagning og destruktion af dyr, destruktion af mælk, rengøring og desinfektion af bedrifter, destruktion af kontamineret foder og af de kontaminerede materialer, hvis disse ikke kan desinficeres;

b) transport af kroppe til forarbejdningsanlæg;

c) enhver anden foranstaltning, der er nødvendig for at udrydde sygdommen på udbrudsstedet (hvis således defineret af Kommissionen).

I henhold til Kommissionens beslutning 2001/654/EF af 16. august 2001 om finansielt tilskud til udryddelse af mund- og klovesyge i Det Forenede Kongerige i 2001(2) kan Det Forenede Kongerige få finansielt tilskud til en passende godtgørelse til ejerne for obligatorisk nedslagning af deres dyr i forbindelse med det sygdomsudbrud, der opstod frem til den 30. juni 2001. I denne beslutning defineres passende godtgørelse som den værdi, dyrene havde, umiddelbart inden de blev inficeret. Det nævnes yderligere i beslutningen, at der, inden Kommissionen har afsluttet sin kontrol, kan udbetales et forskud på 355 mio. EUR.

EU's samlede finansielle tilskud afhænger bl.a. af Det Forenede Kongeriges dokumentation for udbetaling af godtgørelsen samt af resultaterne af Kommissionens kontrol.

Der bliver i øjeblikket foretaget en kontrol af, om Det Forenede Kongeriges opgivne udgifter er støtteberettigede. I denne forbindelse er der allerede gennemført tre kontrolbesøg, heraf det seneste i ugen efter den 28. januar 2002. Der planlægges yderligere besøg i de kommende måneder. Det endelige støtteberettigede beløb vil blive fastsat på baggrund af resultaterne af kontrolbesøgene.

Ud over Kommissionens kontrol hedder det endvidere i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik(3), at medlemsstaterne skal træffe de fornødne foranstaltninger for:

a) at sikre sig, at de af fonden finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemført, og at de er blevet gennemført på behørig måde,

b) at forhindre og forfølge uregelmæssigheder samt

c) at geninddrive beløb, der er udbetalt med urette på grund af uregelmæssigheder eller forsømmelser (artikel 8).

Endelig er også Revisionsretten i færd med at gennemføre en formel undersøgelse af forvaltningen og finansieringen af mund- og klovesygekrisen, og Europa-Parlamentet har nedsat et midlertidigt udvalg om mund- og klovesyge.

(1) EFT L 224 af 18.8.1990.

(2) EFT L 230 af 28.8.2001.

(3) EFT L 160 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0219/02

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Antigua og Barbuda

Kan Kommissionen opstille en liste over de projekter, der er godkendt til finansiering over EU-budgettet i 2001, og oplyse det samlede beløb til investeringer i samme år?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-0215/02, E-0216/02, E-0217/02,E-0218/02, E-0219/02, E-0220/02, E-0221/02, E-0222/02, E-0223/02,E-0224/02, E-0225/02, E-0226/02, E-0227/02 og E-0228/02

(25. marts 2002)

Som følge af omfanget af svaret, der indeholder mange tabeller, sender Kommissionen det direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0163/02

af Werner Langen (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2002)

Om: Produktion af mousserende vin i Italien og Østrig

Den mousserende Proseccovin, som italienske firmaer markedsfører, overskrider klart EU-forskrifterne vedrørende mousserende vins maksimale tryk (højst 2,5 bar), som er fastlagt i EU-lovgivningen. Denne overtrædelse

er blevet konstateret i Tyskland, og der er gjort indvendinger over for Italien. Der har man åbenbart sat spørgsmålstegn ved de tyske målemetoder og har skrinlagt sagen. På den måde kan italienske firmaer forsat markedsføre Prosecco med et tryk på over 2,5 bar.

Tilsætning af guldpartikler i mousserende vin er forbudt i hele EU. Alligevel har østrigske producenter nu fået specialtilladelse til et storstilet forsøg. Resultatet er, at østrigske firmaer nu uden konkurrence markedsfører mousserende vin med tilsætning af guldpartikler.

Er Kommissionen bekendt med dette?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at hindre, at det maksimale tryk for mousserende vin overskrides i Italien?

Hvem har givet specialtilladelse til et storstilet forsøg med mousserende vin tilsat guldpartikler i Østrig, og er Kommissionen af den opfattelse, at dette forsøg er en overtrædelse af konkurrencereglerne i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(19. februar 2002)

Kommissionen har ikke kendskab til de forhold, som det ærede medlem omtaler.

Den foretager en undersøgelse i de berørte medlemsstater og vil ikke undlade at underrette det ærede medlem om resultatet af denne undersøgelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0049/02

af Francesco Speroni (NI) til Kommissionen

(24. januar 2002)

Om: Forskelsbehandling af EU-borgere ved betaling af gebyr

Som det fremgår af internetsiden www.maratonasant-antonio.com, kræver arrangørerne af marathonløbet i Padova den 28. april 2002 et højere indskrivningsgebyr af deltagere bosiddende i udlandet, inkl. borgere bosiddende i Unionen, end af deltagere bosiddende i Italien.

Kan Kommissionen oplyse, om denne sondring er korrekt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(26. februar 2002)

Kommissionen har ikke kunnet konstatere, at arrangørerne af maratonløbet i Padova den 28. april 2002 kræver et højere indskrivningsgebyr af deltagere bosiddende uden for Italien end af deltagere bosiddende i Italien. Der er ingen oplysninger desangående på det netsted, det ærede medlem henviser til.

Hvorom alting er, er det hvis oplysningerne skulle blive bekræftet Kommissionens håb, at arrangørerne ikke vil udsætte deltagerne i maratonløbet for en sådan forskelsbehandling, som kunne være i strid med det grundlæggende princip om ikke-forskelsbehandling. Dette princip, som er fastsat i EF-traktatens artikel 12, forbyder ikke alene al forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet, men også anvendelsen af ethvert andet kriterium, der som i denne sag direkte eller indirekte har samme virkning.

Skulle det i øvrigt vise sig, at myndighederne er involveret i et sådant arrangement, kan Kommissionen efter at have undersøgt de relevante forhold i sagen indlede en traktatbrudsprocedure efter EF-traktatens artikel 226 mod Italien.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0182/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Rettighedshaverorganisationer og intellektuel ejendomsret

Mediernes udsendelse af komponisters og digteres værker uden betaling for ejendomsrettigheder har som bekendt skabt let forståelig irritation og spekulationer. Sammenslutningen af rettighedshaverorganisationer (collective management) for musik har forelagt Kommissionen den adfærdskodeks (GESAC), som den har udarbejdet.

Kan Kommissionen offentliggøre denne adfærdskodeks og oplyse mig om sin holdning til den? Har Kommissionen detaljerede oplysninger om de takster (tariffs), som rettighedshaverorganisationerne for komponister og digtere kræver for udsendelse af deres værker på radio og tv i de enkelte EU-medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(18. marts 2002)

Det ærede medlems spørgsmål vedrører forvaltningsselskaber og visse aspekter af den kollektive varetagelse af ophavsret og beslægtede rettigheder i Europa. Som svar skal Kommissionen anføre følgende:

Radio- og tv-udsendelse af beskyttede værker skal ske i overensstemmelse med, at ophavsmænd har eneret til tilgængeliggørelse for almenheden som fastsat i direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001(1) om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet, der skal gennemføres inden den 22. december 2002.

Retten til tilgængeliggørelse for almenheden varetages generelt af forvaltningsselskaber, som har udarbejdet en række aftaler om fordelingen af de gebyrer, der opkræves på deres respektive område på vegne af udenlandske rettighedshavere.

Størrelsen af de fastsatte gebyrer kan variere mellem forvaltningsselskaberne i de enkelte medlemsstater. Forvaltningsselskabernes virksomhed og den kollektive varetagelse som sådan er i øvrigt ikke harmoniseret på EU-plan. Der findes heller ingen nærmere undersøgelser om de licensgebyrer, forvaltningsselskaber opkræver.

Endelig nævner det ærede medlem i sin forespørgsel en adfærdskodeks, som GESAC skulle have udarbejdet. Kommissionen er bekendt med, at der i GESAC for år tilbage blev ført drøftelser om en sådan adfærdskodeks. Ifølge de oplysninger, Kommissionen råder over, førte disse drøftelser imidlertid ikke til noget resultat, og GESAC har ikke forelagt nogen adfærdskodeks for Europa-Kommissionen.

(1) EFT L 167 af 22.6.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0037/02 af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen. Forordning om skilærere i Italien.



EF-Tidende nr. 147 E af 20/06/2002 s. 0232 - 0232



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0037/02 af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen (23. januar 2002) Om: Forordning om skilærere i Italien Den forventede forordning om en anerkendelsesordning for diplomer som skilærer har længe været parat i det italienske ministerium for fællesskabspolitik. Den skal fastsætte regler om hvervet og indeholde de nødvendige bestemmelser om den fri udøvelse af tjenesteydelser inden for dette hverv i overensstemmelse med de aftaler, der er indgået mellem Europa-Kommissionen, visse alpine lande og de nationale sammenslutninger, der repræsenterer skilærerne. Kan Kommissionen fremsætte oplysninger om forsinkelserne i Italien inden for denne sektor? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein (18. februar 2002) Den aftale, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, blev under Kommissionens forsæde indgået mellem ti faglige sammenslutninger for skilærere den 28. marts 2000. Kommissionen og de alpine medlemsstater er ikke medunderskrivere af aftalen. Derfor er Italien på ingen måde forpligtet til at optage bestemmelserne i denne aftale i sin nationale lovgivning. Italien er udelukkende forpligtet til at overholde bestemmelserne i Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF(1). Kommissionen er imidlertid bekendt med, at de italienske myndigheder uofficielt har accepteret denne aftale. Endvidere har Kommissionen indtil nu ikke modtaget nogen klager fra skilærere fra andre medlemsstater vedrørende vanskeligheder med at udøve deres erhverv i Italien. (1) EFT L 209 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0087/02

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(25. januar 2002)

Om: Hjemsendelse inden for EU's grænser af afdøde borgeres lig

Det forhold, at et stadigt stigende antal europæiske borgere bor i en anden medlemsstat end deres oprindelsesmedlemsstat, medfører en stigning i det antal lig, der hjemsendes fra den ene medlemsstat til den anden. Denne hjemsendelse er imidlertid forbundet med mange vanskeligheder, herunder også økonomiske vanskeligheder, for de afdødes familier, som må overvinde bureaukratiske hindringer, der varierer fra land til land. Reglerne for grænseoverskridende transport af dødelige rester er i øjeblikket baseret på Berlin-aftalerne fra 1937 og Strasbourg-konventionen fra 1973. Dog er det efter de interne grænsers forsvinden blevet vanskeligt at anvende disse konventioner, som kræver kontrol ved grænserne.

Kan Kommissionen på baggrund af ovenstående oplyse:

1. om traktaten gør det muligt for Unionen at garantere fri overførsel inden for Unionens grænser af lig af personer, der er afgået ved døden på Unionens område?

2. hvilke foranstaltninger den eventuelt agter at træffe for at undgå, at en sådan overførsel gøres til genstand for mere komplicerede og restriktive regler end dem, der er gældende i en medlemsstat?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkesteinpå skriftlige forespørgsler E-0073/02, E-0087/02,E-0210/02, E-0344/02, E-0346/02, P-0407/02 og E-0679/02

(25. marts 2002)

Kommissionen er klar over, at grænseoverskridende hjemsendelse af døde er et følsomt og vanskeligt emne, der kan medføre betydelige lidelser for den afdødes familie.

Kommissionen er også bekendt med en række tilfælde, belyst af en række aktuelle skriftlige forespørgsler, hvor hjemsendelse af døde fra én medlemsstat til en anden har budt på vanskeligheder. Kommissionen råder imidlertid ikke over oplysninger eller statistikker, der kan give et overblik over dette problem og dets omfang.

I forbindelse med dette emne opstår der en række spørgsmål, nogle af disse i relation til forskellige fællesskabspolitikker som f.eks. transport, sundhed, fri bevægelse osv. der synes imidlertid ikke at være en klar fællesskabskompetence for alle disse aspekter. Hertil kommer, at bestemmelserne omkring grænseoverskridende transport af døde findes i den internationale aftale fra Berlin (1937, nr. 4391 i Folkeforbundets samling af traktater) samt ved Europarådets aftale om overførsel af døde fra september 1973. Under alle omstændigheder må man erindre sig, at medlemsstaterne i forbindelse med udarbejdelsen af bestemmelser vedrørende transport af døde i henhold til Domstolens retspraksis skal sørge for at håndhævelsen af disse sker på en ikke-diskriminerende basis. Undtagelser med begrundelse i hensynet til den offentlige sundhed skal også ske i overensstemmelse med Domstolens retspraksis.

Med baggrund i ovennævnte forhold agter Kommissionen fortsat at følge disse emner nøje, men den vil ikke umiddelbart indlede nogen specifik foranstaltning.