DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/653

(2004/C 88 E/0670)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3868/03

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE), Riitta Myller (PSE), Samuli Pohjamo (ELDR) og Ari Vatanen (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 2003)

Om: Punktafgift på brændselsolier på grundlag af temperatur

I Finland har man i de seneste år ført en heftig debat vedrørende den korrekte fortolkning af Rådets direktiv 92/81/EØF (1) om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier. I de tidligere retsakter om beskatning af brændstoffer, var beskatningen baseret på mængden i liter. Dette betød, at brændstof blev beskattet på grundlag af den temperatur, dette havde på det tidspunkt, det blev påfyldt en tankvogn i påfyldningsstationen. Den gennemsnitlige temperatur var 8 °C.

I det nye direktiv baseres beskatningen imidlertid på såkaldte normalliter (+15 °C). I henhold til den finske oversættelse af artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 92/81/EØFsvares der i hver medlemsstat en speciel punktafgift af mineralolier beregnet pr. 1000 liter af varen ved en temperatur på 15 °C.

I henhold til sektion 5 i den i øjeblikket gældende finske lov om punktafgifter på brændselsolier (29. december/1472), der blev vedtaget med henblik på at efterkomme direktivet, skal punktafgift og den præventive lagerafgift beregnes af varen ved en temperatur på 15 °C. Gennemsnitstemperaturen i Finland er 8 °C og ikke 15 °C som i Mellem- og Sydeuropa. Den temperatur, der lægges til grundlag for beskatningen, afviger således med 7°C.

En række nordeuropæiske lande, f.eks. Sverige, Danmark og Norge fortolker imidlertid det pågældende direktiv på en anden måde. Danmark var allerede medlem af De Europæiske Fællesskaber, da afgiften blev ændret således, at brændselsolie skulle beskattes på grundlag af normalliter (+15 °C). Danmark har udlagt det nye direktiv om punktafgifter på en sådan måde, at den danske skattelov opfylder det minimale beskatningsniveau, der kræves i henhold til fællesskabsdirektivet. I Danmark sker beskatningen stadigvæk på grundlag af mængden i liter. Sverige og Finland tiltrådte derimod De Europæiske Fællesskaber samtidig i 1995. I Sverige vidste man, hvorledes Danmark forholdt sig. I henhold til den svenske fortolkning kan brændstofsafgiften også baseres på mængden i liter eller med andre ord baseret på den virkelige temperatur. I Norge er afgiften også baseret på mængden i liter.

Under henvisning til ovenstående bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål: kan Finland på grundlag af det pågældende direktiv fortolke afsnit 5 i den finske lov om punktafgifter på flydende brændstoffer (29. december/1472) således, at beskatningen af brændselsolie i Finland kan baseres på en temperatur på + 8 °C?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frits Bolkestein

(15. januar 2004)

Kommissionen tillader sig at henvise til sit svar på skriftligt forespørgsel P-2439/01 (2) af Ari Vatanen

I dette svar forklarede Kommissionen, at der i henhold til artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier (3) svares en specifik punktafgift beregnet pr. 1000 liter afvaren ved en temperatur på 15°C. Direktiv 92/81/EØF blev ophævet den 1. januar 2004 ved Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (4), men artikel 12, stk. 2, i det nye direktiv fastsætter ligeledes, at for energiprodukter, hvor afgiftssatserne beregnes på grundlag af mængder, måles mængderne ved en temperatur på 15 °C.

I forbindelse med drøftelserne forud for vedtagelsen af direktiv 2003/96/EF indføjede Rådet en erklæring i protokollen fra Rådets samling (5) om at »medlemsstaterne ved beregningen af afgiftssatsen ikke behøver at justere mængden efter temperaturen ved hver enkelt transaktion, men kan vedtage forenklede nationale procedurer for at tage hensyn til temperaturudsving. Justeringer for standardtemperaturen beregnes på grundlag af tabeller, som offentliggøres af Den Internationale Standardiseringsorganisation under referencerne ISO 91/1 — 1982 med efterfølgende revisioner.«

I henhold til artikel 6 i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (6), forfalder de punktafgifter, der skal betales for afgiftspligtige varer, ved overgangen til forbrug, dvs. på det tidspunkt, hvor mineralolierne forlader et afgiftsoplag eller på tidspunktet for deres indførsel. Kommissionen er helt enig i, at det er vigtigt at sikre, at den afgiftsmæssige beregning af mængden af mineralolie på tidspunktet for overgangen til forbrug ikke ændres af temperaturmæssige grunde, uanset på hvilken årstid og på hvilket sted varerne overgår til forbrug. Under de løbende kontakter, som Kommissionen har med alle medlemsstaterne, enten bilateralt eller inden for rammerne af Punktafgiftsudvalget, er der ingen medlemsstater, der indtil nu har fremført vanskeligheder med anvendelsen af denne bestemmelse.

I praksis anvendes der overalt i Fællesskabet en fællesnævner, som konverterer mængden af enhver mineraloliemasse målt ved enhver temperatur til den mængde, der svarer til standardtemperaturen på 15°C. Direktiv 92/81/EØF og 2003/96/EF indeholder ingen konverteringsmetode eller vejledning til de nationale forvaltninger om dette spørgsmål, da denne konvertering er tilfredsstillende dækket af de eksisterende internationale standarder (7), der er udarbejdet af de specialiserede internationale organisationer. Disse organisationer har udarbejdet detaljerede videnskabelige tabeller, der angiver de korrigerende mængdekoefficienter for enhver temperatur og enhver specifik mineraloliemasse.

Der synes ikke at være nogen særlig grund til at ændre standardtemperaturen fra 15 °C til 8 °C, da medlemsstaterne let kan konvertere enhver mængde mineralolie målt under enhver omgivende temperatur til den mængde, der svarer til standardtemperaturen på 15 °C. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at afsnit 5 i den finske lov om punktafgifter på flydende brændstoffer (29. december 1994/1472), som nedfælder princippet om, at afgiften beregnes ved en temperatur på 15°C, i princippet er i overensstemmelse med ovennævnte direktiver.

(1) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 12.

(2) EFT C 160 af 4.7.2002.

(3) EFT L 316 af 31.10.1992.

(4) EUT L 283 af 31.10.2003.

(5) Rådets dokument 14140/03, PV/CONS 60 Add 1, af 24.11.2003.

(6) EFT L 76 af 23.3.1992.

(7) Især tabeller udarbejdet af American Society for Testing and Materials (ASTM) eller Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) 91/1/1982.