ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0418/99

af Michl Ebner (PPE) til Kommissionen

(1. marts 1999)

Om: Vekselgebyrer i banker

Siden aarets begyndelse har vekselkurserne for valutaerne i EU-11 vaeret laast fast, saaledes at bankerne ikke laengere opnaar fortjeneste gennem svingninger i kurserne. For at udligne dette tab har bankerne tilsyneladende forhoejet gebyrerne for valutaveksling. Saaledes er det ingen sjaeldenhed, at banker kraever 3 % eller mere i gebyr.

Kan Kommissionen oplyse foelgende:

1. Vil den ikke kraeve en indirekte proportional graduering af gebyrsatserne, dvs. nedsaettelse af gebyrerne i takt med beloebets stoerrelse?

2. Vil det ikke generelt vaere hensigtsmaessigt, hvis det foreskrives, at bankerne hoejst maa beregne sig et gebyr paa 1,5 % i forbindelse med veksling?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(30. april 1999)

Bankerne skal i henhold til EF-lovgivningen fra nu af anvende den definitive vekselkurs for de nationale moentenheder i euro-zonen og sikre fuldstaendig gennemsigtighed i kurserne. De maa derfor ikke laengere anvende forskellige koebs- og salgskurser i deres valutatransaktioner i euro-zonen. Men ved udgangen af 1998 indfoerte de netop nye gebyrer specielt paa valutatransaktioner til at daekke deres omkostninger. Det vil som helhed betragtet kunne resultere i en stigning i individuelle tilfaelde (f.eks. naar der opkraeves et minimumsgebyr, som udtrykt i procent kunne blive uforholdsmaessigt stort i tilfaelde af smaa beloeb). Kommissionen har over for den stoerste europaeiske bankforening ved flere lejligheder insisteret paa, at de ikke maa opkraeve for store vekselgebyrer for transaktioner mellem nationale moentenheder i euro-zonen, da det i hoej grad vil kunne skade offentlighedens tillid til euroen. Kommissionen er desuden i faerd med at danne sig et overordnet billede af prisdannelsen.

Kommissionen kan imidlertid ikke selv gribe ind med regler om prisordninger. Det vil sige, at den hverken kan foreskrive et minimumsgebyr paa 1,5 % eller kraeve af bankerne, at de anvender en degressiv graduering af gebyrerne. Men der kan dog foretages et direkte ingreb, hvis de nye gebyrer giver anledning til konkurrencefordrejning. Det er man ogsaa i faerd med at undersoege i oejeblikket.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0492/99

af Ludivina García Arias (PSE) til Kommissionen

(25. februar 1999)

Om: Budgettering af offentlige tilskud til omkostninger i forbindelse med overgangen til konkurrence i elektricitetssektoren

I beslutning 3632/93/EKSF(1) om faellesskabsordningen for statsstoette til kulindustrien blev det som en af de nye bestemmelser fastsat, at mekanismer til offentlig finansiering saasom stoette fra OFICO (Oficina de Compensaciones de la Energía Eléctrica - Udligningskontoret for Elektricitet) i Spanien, der yder erstatning for driftstab i kulfremstillende virksomheder og for andre ekstraordinaere belastninger, som finansieres ved indeholdelse af en vis procentdel af elektricitetsregningerne, "kun tillades, naar den er opfoert paa medlemsstaternes offentlige budgetter paa nationalt, regionalt eller lokalt plan", med henblik paa at oege gennemsigtigheden og dermed kontrollen deraf.

Mener Kommissionen da ikke, at man i henhold til principperne om lige behandling og gennemsigtighed og kontrol med offentlige tilskud boer anvende samme princip i forbindelse med de saakaldte omkostninger ved overgangen til konkurrence i elektricitetssektoren?

Hvordan vil Kommissionen retligt begrunde en forskel i behandlingen af de to former for stoette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(23. marts 1999)

Kommissionen er i faerd med at undersoege anmeldelserne fra en raekke medlemsstater af de ordninger, som disse medlemsstater agter at anvende for at faa daekket nogle af omkostningerne i forbindelse med Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om faelles regler for det indre marked for elektricitet(2).

Retsgrundlaget for at undersoege disse omkostninger er et andet end i tilfaeldet med stoette til kulsektoren (EKSF-traktaten), hvilket kan berettige to forskellige loesninger. Inden for rammerne af EF-traktatens artikel 92 og 93 er der ingen bestemmelse, der fastsaetter en bestemt maade at finansiere stoetten paa, medmindre der findes en saerlig bestemmelse om det modsatte, hvis stoetten i oevrigt er i overensstemmelse med faellesmarkedet. Med hensyn til finansieringen er der derfor principielt tale om en politisk beslutning, der skal traeffes af den enkelte medlemsstat.

(1) EFT L 329 af 30.12.1993, s. 12.

(2) EFT L 27 af 30.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0833/99

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen

(7. april 1999)

Om: Skiferindustrien og generelle toldpraeferenceordninger

I henhold til kommissaer Leon Brittans svar, afgivet paa Kommissionens vegne, paa mine tidligere forespoergsler E-4009/97 og E-4011/97(1) er forarbejdet skifer klassificeret som en ikke-foelsom vare i forbindelse med den generelle praeferenceordning, som er indfoert til fordel for udviklingslandene, hvilket betyder, at dette produkt kan importeres frit til EU. I svaret anfoeres det ogsaa, at Kommissionen ikke paataenker at aendre denne klassificering inden udloebet af den nuvaerende generelle praeferenceordning den 31. december 1998.

Da denne ordning nu er udloebet, bedes Kommissionen oplyse, om den har aendret den generelle praeferenceordning til fordel for udviklingslandene, eller i modsat fald angive, hvornaar en saadan aendring vil finde sted.

Kan Kommissionen naermere bestemt oplyse, om den har aendret klassificeringen af skifer som ikke-foelsom vare samt, hvad resultaterne af og aarsagerne til denne aendring har vaeret, eller i modsat fald hvornaar den agter at gennemfoere aendringen, og om den agter at aendre den nuvaerende klassificering af dette produkt?

Kommissionen bedes endvidere oplyse, hvilke konkrete kriterier der generelt foelges for at klassificere et produkt som ikke-foelsomt i henhold til ovenstaaende praeferenceordning.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín

(29. april 1999)

Raadet vedtog den 21. december 1998 forordning (EF) 2820/98 om anvendelse af et fleraarigt arrangement med generelle toldpraeferencer for perioden 1. juli 1999 til 31. december 2001(2). Dette arrangement er det andet inden for de tiaarige retningslinjer, der blev vedtaget i 1995, og som gaelder indtil 2004. Klassificeringen af produkter i de fire kategorier over foelsomme produkter er forblevet uaendret i den nye forordning.

Som allerede anfoert i svaret paa den skriftlige forespoergsel E-1580/98(3) fra det aerede medlem, er klassificeringen af produkter efter deres foelsomhed i den generelle toldpraeferenceordning foerst og fremmest baseret paa de foelsomhedsniveauer for EU-markedet, der blev fastsat i forbindelse med de multilaterale forhandlinger under Uruguay-runden. Denne klassificering er et af hovedprincipperne i de gaeldende tiaarige retningslinjer, og det er usandsynligt, at den vil blive aendret vaesentligt inden for denne tiaarige periode, idet et af formaalene med disse retningslinjer netop er at sikre, at arrangementerne fungerer stabilt i hele tiaarsperioden.

Naturligvis er der mulighed for punktuelle tilpasninger i forbindelse med vedtagelsen af det enkelte arrangement. Men Kommissionen har ikke anset det for noedvendigt at foreslaa saadanne tilpasninger i det andet arrangement, og der er ingen af medlemsstaterne, der har anmodet derom under Raadets vedtagelse af arrangementet.

(1) EFT C 196 af 22.6.1998, s. 56.

(2) EFT L 357 af 30.12.1998.

(3) EFT L 402 af 22.12.1998, s. 145.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 295/99 af Dagmar ROTH-BEHRENDT til Kommissionen. EU-midler, oplysninger om omfanget af EU- støttemidler til Berlin i 1998



EF-Tidende nr. C 207 af 21/07/1999 s. 0176



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0295/99 af Dagmar Roth-Behrendt (PSE) til Kommissionen (17. februar 1999) Om: EU-midler, oplysninger om omfanget af EU-stoettemidler til Berlin i 1998 Gennem hvilke projekter og fonde og i hvilket omfang modtog Berlin faellesskabsmidler i 1998: 1. fra Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) 2. fra Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Udviklings- og Garantisektionen, 3. fra Den Europaeiske Socialfond (ESF) 4. fra Faellesskabets forskningprogrammer 5. fra Faellesskabets programmer paa energisektoren 6. fra Faellesskabets programmer paa miljoesektoren 7. fra Faellesskabets programmer paa transportsektoren 8. fra Faellesskabets programmer paa uddannelses- og ungdomssektoren 9. fra Faellesskabets programmer paa sundhedssektoren 10. fra Faellesskabets programmer paa den sociale sektor 11. fra programmerne for NGO 12. fra kulturprogrammerne 13. fra samarbejdsprogrammerne med tredjelande (landene i Central- og OEsteuropa, Samfundet af Uafhaengige Stater) 14. fra venskabsbyprogrammerne 15. fra andre af Faellesskabets programmer? 16. Hvor stor en succes har disse foranstaltninger efter EU's opfattelse vaeret? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (3. marts 1999) Kommissionen er i faerd med at indhente de oplysninger, der er noedvendige for at besvare spoergsmaalet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, saa snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0045/99

af Konstantinos Hatzidakis (PPE) til Kommissionen

(22. januar 1999)

Om: Telemedicin inden for sundhedsvaesenet i Graekenland

Indfoerelsen af informationsteknologi inden for sundhedsvaesenet udviser en meget stor forsinkelse med det resultat, at af de 143 offentlige hospitaler og 173 landlaegecentre i Graekenland raader kun 15 almene hospitaler over computere. Ikke alene er disse computere blevet erhvervet via de integrerede middelhavsprogrammer, men de er siden da ikke blevet opgraderet og anvendes hovedsagelig til tekstbehandling. En anden foelge af denne manglende kompatabilitet med den moderne telekommunikationsteknologi er den fuldstaendige mangel paa informationsteknologi inden for det graeske offentlige sundhedsvaesen. Samtidig er der i det operationelle program for sundhed under den anden faellesskabsstoetteramme fastsat, at 24 almene hospitaler skal udstyres med avanceret telekommunikationsmateriel med pilotapplikationer i 7 af landets regioner.

Kommissionen bedes oplyse:

1. Hvorledes forloeber forsyningsprogrammet i de 7 pilotregioner, og i de oevrige 17 almene hospitaler, som indgaar i dette program?

2. Eftersom Kommissionen deltager i finansieringen af programmet, hvilken periode vil efter dens mening da vaere noedvendig til gennemfoerelsen af telemedicin i Graekenland?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(15. februar 1999)

Kommissionen er i faerd med at indhente de oplysninger, der er noedvendige for at besvare spoergsmaalet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, saa snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0287/99

af Pedro Marset Campos (GUE/NGL) til Kommissionen

(17. februar 1999)

Om: Adgang for personer med den spanske eksamen "ingeniero técnico" til offentlig ansaettelse i Den Europaeiske Union

- EU-kommissaer Liikanen anfoerer i sit svar af 10. februar 1998 paa skriftlig forespoergsel E-4186/97(1), at Kommissionen giver ansoegere med tyske eksamensbeviser, der daekker mindst otte semestres studier, adgang til offentlig ansaettelse i kategori A/LA i Den Europaeiske Union.

- Kommissionen har i svarskriftet til det af Vicente Alonso Morales anlagte annullationssoegsmaal (T-229/97, punkt 33) anfoert, at eksamensbeviser fra tyske "Fachhochschulen", der daekker mindst otte semestres studier, giver adgang til kategori A/LA.

- I meddelelsen om almindelig udvaelgelsesproeve KOM/A/1047(2) hedder det, at "som faglig erfaring taeller perioder med praktikophold".

Hvorfor giver Kommissionen ansoegere med eksamensbeviser fra tyske "Fachhochschulen" adgang til offentlig ansaettelse i kategori A/LA i Den Europaeiske Union, naar det drejer sig om eksaminer, der hoejst omfatter seks semestre med undervisning plus et eller to semestre i erhvervspraktik, dvs. med faglig erfaring?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(3. marts 1999)

Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel E-2740/98 fra Ana Palacio Vallelersundi(3).

(1) EFT C 304 af 2.10.1998, s. 15.

(2) EFT C 145A af 13.5.1997.

(3) EFT C 96 af 8.4.1999, s. 141.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3760/98

af Honório Novo (GUE/NGL) til Kommissionen

(11. december 1998)

Om: Fiskeriaftale mellem EU og Cap Verde

Som bekendt loeber fiskeriaftalen mellem EU og Cap Verden fra den 6. september 1997 til den 5. september 2000. Denne fiskeriaftale giver bl.a. Portugal licens til 8 langlinefartoejer med flydeline og til 3 langlinefartoejer med bundline med en individuel tonnage under 210 BRT.

I betragtning heraf, og da der allerede er gaaet over et aar siden fornyelsen af den nuvaerende aftale (6. september 1997), bedes Kommissionen oplyse foelgende:

1. Hvor mange licenser blev der faktisk givet til portugisiske langlinefartoejer med flydeline? Hvem har faaet disse licenser? Hvor store maengder fisk (i tons) har de enkelte portugisiske langlinefartoejer med flydeline fanget i loebet af dette foerste aar under aftalen?

2. Hvor mange licenser blev der faktisk givet til portugisiske langlinefartoejer med bundline? Hvem har faaet disse licenser? Hvor store maengder fisk (i tons) har de enkelte portugisiske langlinefartoejer med bundline fanget i loebet af dette foerste aar under aftalen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(1. februar 1999)

I loebet af det foerste aar, hvor protokollen til fiskeriaftalen mellem EU og Kap Verde fandt anvendelse (fra 6. september 1997 til 5. september 1998), blev der ansoegt om seks licenser, som blev givet til foelgende langlinefartoejer med flydeline: Atrevido, Infante Dom Henrique, Mar Portugues, Miguel Santos, Paula Filipa og Rapazinho. Der blev ikke ansoegt om licenser til langlinefartoejer med bundline. Det er kun fartoejet Atrevido, som har meddelt sine fangster, der for marts 1998 udgjorde 5 880 kg.

Langlinefartoejer med flydeline fisker efter staerkt vandrende arter. Derfor har de normalt licenser i forbindelse med flere fiskeriaftaler, saa det bliver muligt at fortsaette fiskeriet fra en zone til en anden samt paa aabent hav uden afbrydelse af fiskeriaktiviteterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 4035/98 af Undine-Uta BLOCH von BLOTTNITZ til Kommissionen. Delfiner i delfinarier



EF-Tidende nr. C 297 af 15/10/1999 s. 0125



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4035/98 af Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) til Kommissionen (8. januar 1999) Om: Delfiner i delfinarier I talrige forlystelses- og fritidsparker, men ogsaa i zoologiske haver, holdes og forevises delfiner. Hvordan sikrer Kommissionen, at disse dyr holdes paa en maade, der opfylder deres behov? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (11. februar 1999) Import af delfiner reguleres af Raadets forordning (EF) 338/97 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed(1). Da samtlige arter af hvaler er opfoert i denne forordnings bilag A, kan delfiner ikke indfoeres til primaert kommercielle formaal. Desuden skal en medlemsstats videnskabelige instans have sikret sig, at de paataenkte opbevaringsfaciliteter er udstyret saaledes, at dyret bevares og plejes korrekt. Den godkendte lokalitet anfoeres i importtilladelsen, og enhver flytning herfra kraever forudgaaende godkendelse. (1) EFT L 61 af 3.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3735/98

af Aline Pailler (GUE/NGL) til Kommissionen

(11. december 1998)

Om: Den internationale konvention om vandrende arbejdstageres rettigheder

Som svar paa min skriftlige forespoergsel E-2283/96(1) oplyste Kommissionen, at ingen medlemsstater havde ratificeret FN's konvention om beskyttelse af vandrende arbejdstageres rettigheder, og at den var indstillet paa at foreslaa foranstaltninger med henblik paa at faa medlemsstaterne til at ratificere konventionen, saadan som Europa-Parlamentet havde anmodet om.

Vil Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den har truffet i denne forbindelse? Hvilke resultater er der opnaaet hermed i medlemsstaterne? Hvad mener Kommissionen er grunden til, at medlemsstaterne afholder sig fra at ratificere konventionen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pàdraig Flynn

(16. februar 1999)

Den internationale konvention om beskyttelse af vandrende arbejdstageres og deres familiemedlemmers rettigheder har ikke kunnet traede i kraft indtil dato, fordi den ikke er blevet ratificeret af et tilstraekkeligt antal stater. Kommissionen har ikke kendskab til, at nogen medlemsstat indtil nu skulle have ratificeret denne konvention. En af de stoerste hindringer for ratificeringen af denne konvention i medlemsstaterne synes at vaere, at konventionen anerkender alle vandrende arbejdstageres rettigheder uden at tage hensyn til, om deres formalia i vaertslandet er i orden.

Inden for rammerne af sin kompetence har Kommissionen ikke desto mindre arbejdet aktivt videre med sine initiativer med henblik paa at styrke beskyttelsen af vandrende arbejdstageres og deres familiemedlemmers rettigheder. For saa vidt angaar vandrende arbejdstagere fra Faellesskabet, har Kommissionen foreslaaet at forbedre(2) betingelserne for udoevelse af arbejdstagernes ret til fri bevaegelighed, herunder bl.a. en styrkelse af retten til fuld og effektiv integration af vandrende arbejdstagere og medlemmerne af deres familie i vaertslandet.

Kommissionen har endvidere i spoergsmaalet om vandrende arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande, foreslaaet en udvidelse af reglerne for koordinering af den sociale sikring (Raadets forordning (EOEF) 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet(3)) til at gaelde for arbejdstagere fra tredjelande, der har taget lovligt ophold i en medlemsstat.

Endelig har Kommissionen forelagt et forslag til Raadets retsakt(4) om udarbejdelse af konventionen om reglerne for tredjelandes statsborgeres tilladelse til indrejse i medlemsstaterne, som drejer sig om betingelserne for tredjelandes statsborgeres ophold paa medlemsstaternes omraade, herunder betingelserne for familiesammenfoeringer og adgang til beskaeftigelse.

(1) EFT C 365 af 4.12.1996, s. 103.

(2) EFT C 344 af 12.11.1998.

(3) EFT C 6 af 10.1.1998.

(4) EFT C 337 af 7.11.1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4015/98

af Graham Mather (PPE) til Kommissionen

(8. januar 1999)

Om: Ophaevelse af godkendelse af tasmar (tolcapon)

Kommissionen indledte for nylig en procedure, i henhold til hvilken medlemsstaterne anmodes om pr. 17. november ikke mere at godkende brug af tasmar.

Dette har i Det Forenede Kongerige givet anledning til bekymring blandt personer, som lider af Parkinsons syge.

Vil Kommissionen venligst give en fuldstaendig redegoerelse for denne afgoerelse samt detaljerede oplysninger om, hvilken kontakt den eventuelt har haft med USA's Food and Drugs Administration (kontor for kontrol med foedevarer og medicin) vedroerende dette spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(29. januar 1999)

Proceduren om ophaevelse markedstilladelsen for laegemidlet tolcapone (TASMAR) blev afsluttet ved Kommissionens beslutning den 11. december 1998 i henhold til udtalelse fra Det Staaende Udvalg, hvori medlemsstaterne er repraesenteret.

Beslutningen blev truffet som foelge af den videnskabelige evaluering, der blev foretaget af det europaeiske laegemiddelagentur, og som henstiller, at markedsfoeringstilladelsen ophaeves.

Den videnskabelige evaluering viser, at det var umuligt at garantere sikker brug af dette laegemiddel af foelgende grunde:

- alvorlige, uberegnelige leverreaktioner, og selv ved overvaagning af leveren synes det ikke muligt at forudsige udvikling af alvorlige, sommetider doedelig, leversygdom

- under hensyntagen til denne levertoxiticitet samt mulig forekomst af rhabdomyolyse og malignt neuroleptikasyndrom, mener man, at risici forbundet med anvendelsen af tolcapone overstiger de positive virkninger, og det forekommer ikke muligt at reducere disse indikationer tilstraekkeligt til at tillade sikker anvendelse.

Proceduren og beslutningen skete paa grundlag af oplysninger, der var fremsendt til den europaeiske kompetente myndighed. De Forenede Staters food and drugs administration (FDA) har identificeret lignende problemer, og Kommissionens beslutning er blevet meddelt FDA.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3046/98

af Honório Novo (GUE/NGL) , Joaquim Miranda (GUE/NGL) og Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. oktober 1998)

Om: Den spanske vandbygningsplan

Ifoelge den spanske presse har regeringen i Madrid forelagt parlamentet en mini-vandbygningsplan med et budget paa 216.000 millioner pesetas med anmodning om hastebehandling for at kunne soege om medfinansiering fra Faellesskabet.

Blandt de anlaegsarbejder, der omfattes af mini-vandbygningsplanen er en forlaengelse af den omledningskanal mellem floderne Tejo og Segura, som endnu ikke er paabegyndt anlagt.

Tejo er en international flod, og gennemfoerelsen af vandbygningsarbejder i dette vandloeb - navnlig omledningskanaler - boer goeres til genstand for forudgaaende droeftelse og forstaaelse med de oevrige involverede lande, i dette tilfaelde Portugal. Herudover kraever anlaegsarbejder af denne art grundige undersoegelser af de miljoemaessige virkninger, som ifoelge den spanske presse heller ikke er foretaget.

Kan Kommissionen i den forbindelse oplyse foelgende:

1. Har den spanske regering allerede indgivet ansoegning om medfinansiering af anlaegget af forlaengelsen af omledningskanalen mellem floderne Tejo og Segura?

2. Vil Kommissionen godtage denne ansoegning om finansiering, uden at der er foretaget en positiv vurdering af projektets indvirkning paa miljoeet, og uden at den portugisiske regering har accepteret anlaegget af denne omledningskanal?

Svar afgivet af Monika Wulf-Mathies paa Kommissionens vegne

(4. december 1998)

Kommissionen har til dato ikke modtaget nogen ansoegning om stoette paa dette omraade. Den vil til sin tid tage stilling til, om de paagaeldende investeringer er berettigede til medfinansiering fra Faellesskabet, og om reglerne for stoetteberettigelse og kumulering samt bestemmelserne paa miljoeomraadet, eller de, der foelger af internationale forpligtelser, som f. eks. dem vedroerende faelles forvaltning af graenseoveskridende vandloeb, er overholdt.