SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2570/00

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Hvordan bestanden af landsvaler påvirkes af bestemmelserne om landbrugsbedrifter med kvæghold

Bestanden af landsvaler er faldet i Finland som følge af strukturomlægningen i landdistrikterne og på grund af, at kvægavlen er gået tilbage. Landsvalerne, som næsten udelukkende bygger deres reder i bygninger opført af mennesker, har mistet et stort antal redepladser. Ud over at antallet af redepladser er gået tilbage, er bestanden af landsvaler også blevet påvirket af, at antallet af skader er gået stærkt frem, da skader æder svaleæg og -unger.

I tidsskriftet Suomen Luonto (Finlands natur) hedder det desuden, at det yderligere har forværret situationen, at EU's bestemmelser om kostalde truer med at berøve svalerne deres redepladser. Ifølge tidsskriftet har Unionen udarbejdet forskrifter, som hindrer fuglene i at bygge rede på steder, hvor der holdes kreaturer. Baggrunden for Unionens begrænsninger er sandsynligvis angsten for, at fuglene kunne sprede sygdomme og fremfor alt salmonella til landbrug med kvægbesætninger.

Kan Kommissionen forklare, hvordan det kan gå til, at bestemmelserne om landbrugsbedrifter med kvæghold får sådanne konsekvenser? Hvis der findes sådanne bestemmelser, har man da i forbindelse med disse yderligere begrænsninger, som pålægges landbrugsbedrifter med kvæghold, tænkt på, hvilke indvirkninger de får for landsvalerne og deres redepladser? Hvad agter Kommissionen at gøre for at sikre landsvalernes

muligheder for at bygge rede? Har man for resten tænkt på, hvilken indvirkning det har på sommeren i Finland, at landsvalernes antal er gået tilbage? Ifølge folketroen i Finland er det svalerne, som kommer med sommeren, og hvis svalerne forsvandt, ville dette give anledning til alvorlige bekymringer hos folk i Finland, som har gået og ventet på sommeren i ni lange måneder. Er Kommissionen klar over, hvilken symbolsk betydning svalerne har for Finlands folk og kulturen i Finland, og er dette noget, der kan tages behørigt hensyn til i Unionens beslutningsproces?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(4. oktober 2000)

I bilaget til Kommissionens direktiv 89/362/EØF af 26. maj 1989 om almindelige hygiejnebestemmelser for mælkeproduktionsbedrifter(1) findes de nærmere regler for hygiejne (hygiejnekodeks) i forbindelse med malkning.

Da kodeksen blev udarbejdet, kom man under drøftelserne med medlemsstaternes eksperter ind på, at tilstedeværelsen af fugle og ikke kun svaler kunne være en forureningskilde. Man pegede på det tidspunkt på to risikotyper: dels en salmonellaforurening af mælken i forbindelse med malkning eller opbevaring hidrørende fra fuglenes afføring, dels en infektion hos køerne med mycobacterium, der kan medføre fjerkrætuberkulose.

Ekspertgruppen konkluderede, at der er betydeligt større risiko for, at mælken forurenes med salmonella fra køernes egen afføring end fra fuglenes afføring. Af denne simple grund skal køerne være rene og velplejede, og yveret skal rengøres inden hver malkning.

Hvad angår fjerkrætuberkulose gik eksperterne ind for hypotesen om, at visse besætninger kunne smittes igen, selv om kvægtuberkulose var udryddet effektivt. Det var dog kun fjerkræ, der blev peget på. Derfor er der i kodeksen i bilaget til direktiv 89/362/EØF en bestemmelse om, at svin og fjerkræ ikke må opstaldes i kostalde og rum, hvor der malkes køer.

Det hedder endvidere i kodeksen, at fluer, rotter, mus og andre skadedyr skal bekæmpes i lokaler, der anvendes til malkning samt behandling og opbevaring af mælk.

Det ville derfor være en urimelig fortolkning af hygiejnereglerne at sidestille svaler med fjerkræ eller skadedyr. Desuden gælder reglerne kun for de lokaler, der anvendes til malkning samt behandling og opbevaring af mælk, og ikke lokaler, der udelukkende anvendes til opstaldning af dyrene. Hverken staldene eller svalerne er altså omfattet af bestemmelserne.

(1) EFT L 156 af 8.6.1989.