ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1260/00

af Alexander de Roo (Verts/ALE) og Marie Isler Béguin (Verts/ALE) til Kommissionen

(19. april 2000)

Om: Bjørne i de franske Pyrenæer

I slutningen af marts vedtog det franske parlament, at de brune bjørne i (de franske) Pyrenæer(ne) skal flyttes. I 1996 blev der udsat et antal brune bjørne, som var specielt importeret fra Slovenien for at styrke den udryddelsestruede bestand af brune bjørne i Pyrenæerne og at tilføre den nyt blod.

Deler Kommissionen den opfattelse, at indfangelse af disse brune bjørne og genanbringelsen i Slovenien eller anbringelse i zoologiske haver er i strid med habitatdirektivet?

I bekræftende fald, hvilke skridt agter Kommissionen at tage for at bevæge de franske myndigheder til at opgive denne tvungne flytning af bjørne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne Margot Wallström

(9. juni 2000)

Det ærede medlem henviser her til en ændring, som er vedtaget efter førstebehandlingen i den franske nationalforsamling. Til dato har Kommissionen endnu ikke fået underretning om nogen endelig afgørelse fra de franske myndigheder om indfangning af de bjørne, der er blevet genindført i de centrale Pyrenæer, eller disses unger.

Selv om de franske myndigheder skulle beslutte sig for at indlede denne indfangning, skal de stadig overholde artikel 16 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1), det såkaldte habitat-direktiv. Kommissionen er desuden heller ikke underrettet om, at man fra slovensk side skulle have til hensigt at tage imod de bjørne, der tilbagesendes fra Pyrenæerne.

Det er Kommissionens håb, at det igangværende LIFE-Nature-projekt i Pyrenæerne vil kunne videreføres på grundlag af de bjørne, der enten er genindført til eller som er født i disse bjerge, på grundlag af deres nuværende udbredelsesområde med en naturlig fordeling.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2450/00

af William Newton Dunn (PPE-DE) til Kommissionen

(11. juli 2000)

Om: Støtte til svineavlere i Det Forenede Kongerige

Hvad er den seneste udvikling med hensyn til den britiske regerings anmodning om godkendelse af særlig støtte til britiske svineproducenter, som på grund af BSE-/oksekødskrisen står i en katastrofal situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. september 2000)

Det ærede medlem henviser sandsynligvis til den meddelelse om statsstøtte, der blev tilsendt Kommissionen ved brev af 30. marts 2000 med titlen: Omstruktureringsplan for svineproduktionen 2000. Det skal dog understreges, at der hverken i begrundelsen for meddelelsen eller i selve teksten henvises til BSE-krisen for oksekød.

Kommissionen bekræfter, at bilaterale drøftelser og brevveksling med de britiske myndigheder har fundet sted, men visse detaljer af støtteordningen er fortsat ved at blive vurderet. Kommissionen kan derfor ikke udtale sig om resultatet af vurderingen.

Vurderingen af den meddelte støtteordnings overensstemmelse med EF-traktatens artikel 87-89 (tidligere 92-94) gennemføres efter proceduren i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (nu artikel 88)(1). I henhold til forordningens artikel 20, stk. 3, vil det ærede medlem blive underrettet om Kommissionens beslutning om dette dossier.

(1) EFT L 83 af 27.3.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1849/00

af Esko Seppänen (GUE/NGL) og Armando Cossutta (GUE/NGL) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Ikke-forskningsprojekter under IST-programmet

IST-programmet gennemføres ved hjælp af omkostningsdeling og andre støtteforanstaltninger såsom støttenetværk, samordnede aktioner, ledsageforanstaltninger, opfølgningsaktioner, uddannelsesaktiviteter osv., således som det anføres på s. 10 i IST's arbejdsprogram for 2000.

1. Kan Kommissionen forelægge en liste over alle ikke-F&U-projekter under IST-programmet, som allerede er iværksat, eller som der føres drøftelser om efter godkendelse af evalueringspaneler, og som er finansieret (eller forventes at blive finansieret) i form af supplerende aktioner af denne art?

2. Kan Kommissionen for hvert enkelt projekt eller godkendt forslag forelægge oplysninger med:

- en præcis beskrivelse af projektet,

- en liste over de forventede resultater og

- en liste over projektdeltagerne og den pågældende tildeling af bevillinger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(14. juli 2000)

En liste over de 70 LST-projekter, der ikke vedrører forskning og udvikling (F&U), vil direkte blive tilstillet det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat.

Et datablad for hvert enkelt projekt foreligger på Internettet på serveren Community Research & Development Information Service (Cordis) på følgende adresse: http://www.cordis.lu.

Mere specifikt kan databladene med en nøjagtig beskrivelse af projekterne og de vigtigste forventede resultater findes på adressen: http://www.cordis.lu/ist/home.html eller http://www.cordis.lu/ist/projects.htm. Man kan få adgang til projektdatabladene på ovennævnte netside ved, at indtaste projektets nummer fra listen over projekter.

Af fortrolighedshensyn vil de nærmere enkeltheder i de kontrakter, der nu forhandles om, først være tilgængelige på netsiden, når kontrakterne er blevet undertegnet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2296/00

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(11. juli 2000)

Om: Et fælles EU-patent

Den videnskabelige forskning og navnlig den teknologiske udvikling er faktorer, der fremmer den økonomiske vækst og konkurrenceevnen i EU's små og mellemstore virksomheder. Det er derfor vigtigt at sikre en effektiv og hensigtsmæssig beskyttelse af den intellektuelle ejendomsret.

Den nugældende europæiske patentordning er ikke alene kompleks, for så vidt angår de enkelte medlemsstaters forvaltning heraf, men den er også bekostelig. Endvidere betragtes de høje patentomkostninger generelt som en af de største hindringer for en udbredt anvendelse af ordningen i Europa. I den forbindelse bør det nævnes, at omkring 45 % af de patenter, der udstedes i Europa, er af amerikansk oprindelse, og 15 % af de patenter, der udstedes i USA, er af europæisk oprindelse. Beskyttelsen af den intellektuelle ejendomsret er kort sagt kompliceret, dyr og spredt.

Kan Kommissionen oplyse, om den har foreslået foranstaltninger med henblik på at finde en løsning på denne problematik og i bekræftende fald hvorledes og hvornår den agter at bringe disse i anvendelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(13. september 2000)

EF-patentet prioriteres højt af Kommissionen. På baggrund af stats- og regeringschefernes konklusioner på Det Europæiske Råds møde i henholdsvis Lissabon og Feira vedtog Kommissionen den 5. juli 2000 sit forslag til forordning om EF-patenter(1). Formålet med forslaget til forordning er at indføre et EF-patent, som er overkommelig i pris, og som giver erhvervslivet fuld retssikkerhed. Kommissionens forslag er på disse punkter både ambitiøst og afbalanceret.

Den endelige tidsplan for indførelsen af EF-patentet afhænger af mange faktorer, herunder ikke mindst udfaldet af revisionen af EF-traktaten vedrørende oprettelse af en ny central retsinstans, der skal behandle sager om gyldigheden af EF-patenter og om krænkelser af dem. En integreret domstolsordning, der giver den størst mulige retssikkerhed for EF-enhedspatentet er én af de vigtigste betingelser for EF-patentets succes.

(1) KOM(2000) 412 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1654/00

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Indførsel af vegetabilske olier fra Tyrkiet

I henhold til Kommissionens forordning nr. 2828/93(1) har medlemsstaterne pligt til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige, for at sikre, at der føres kontrol med bestemmelse og anvendelse af olier, og med, at fedtstoffer, der er overgået til fri omsætning, ikke oplagres sammen med andre produkter.

Der er i et tilfælde konstateret overtrædelse af bestemmelserne om beskyttelse af folkesundheden i forbindelse med indførsel af vegetabilske olier fra Tyrkiet, hvor man tilsyneladende ikke har foretaget alle de kontrolforanstaltninger, som er fastsat i EF-forordningen.

Samtidig har de spanske statslige afgiftsmyndigheder i juni sidste år erkendt, at kontrolbestemmelserne ikke er blevet overholdt.

Har Kommissionen kendskab til disse forhold?

Hvilke foranstaltninger har den i givet fald truffet for at afhjælpe situationen?

(1) EFT L 258 af 16.10.1993, s. 15.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(19. juli 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til det forhold, det ærede medlem omtaler. For at kunne give et mere fyldestgørende svar anmoder den det ærede medlem om at fremlægge mere detaljerede oplysninger. Kommissionen peger i den forbindelse på, at Kommissionens forordning (EØF) nr. 2828/93 af 15. oktober 1993 om fælles bestemmelser for kontrol med anvendelse af og/eller bestemmelse for indførte produkter henhørende under KN-kode 1515 90 59 og 1515 90 99, som det ærede medlem henviser til, ikke vedrører folkesundheden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1820/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettighederne og charteret om Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder

Charteret om de grundlæggende rettigheder er ifølge Det Europæiske Råd i Köln påkrævet for tydeligt at nedfælde de grundlæggende rettigheders overordnede betydning og rækkevidde for EU-borgerne.

Jurister overvejer imidlertid, hvorledes dette charter vil stå i forhold til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettighederne. De foreslår at lade Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis være bindende for Unionen for at undgå en udhuling af menneskerettighederne i Europa.

1. Er Kommissionen rede til at lade Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis være bindende for Unionen? I benægtende fald: hvorfor ikke?

2. Mener Kommissionen ikke, at charteret om de grundlæggende rettigheder ikke må føre til en udhuling af menneskerettighederne i Europa? Hvilke juridiske argumenter vil Kommissionen anvende for at dokumentere, at charteret ikke vil føre til en udhuling af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettighederne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(19. september 2000)

1. Kommissionen skal erindre det ærede medlem om, at den gentagne gang har slået til lyd for, at Fællesskabet tiltræder konventionen til beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende rettigheder. En sådan tiltrædelse ville indføre samme eksterne tilsyn med Fællesskabets retsakter som det, medlemsstaterne er underkastet, for så vidt angår deres egne retsakter. Kommissionen finder, at spørgsmålet om tiltrædelse, der vil indebære en ændring af traktaterne(1), stadig er af største vigtighed.

2. Kommissionen lægger den allerstørste vægt på, at der udarbejdes et charter om Unionens grundlæggende rettigheder, der vil medføre, at alle de rettigheder, der beskyttes i Unionen, vil kunne kodificeres i én enkelt tekst, hvilket klart vil øge retssikkerheden.

Kommissionen erkender, at det er nødvendigt at sikre en sammenhængende fortolkning af de grundlæggende rettigheder, der omfatter af Unionens charter, når disse svarer til de rettigheder, der allerede er optaget i førnævnte europæiske konvention.

Den kan derfor ikke være enig i det ærede medlems meget pessimistiske vurdering.

(1) Jf. Domstolens udtalelse af 28. marts 1996, Sml. 1996, I-1759.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2372/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(13. juli 2000)

Om: Tilbagebetaling af rentefrie lån

Har Kommissionen kendskab til den praksis, der benyttes af visse berygtede finansieringsselskaber, og som går ud på, at disse tilbyder rentefrie lån til anskaffelse af forbrugsgoder over en periode på tolv måneder eller deromkring, men som derefter kræver, at der undertegnes en aftale om tilbagebetaling af lånet over to til tre år, og samtidig gør det så vanskeligt som overhovedet muligt at træffe foranstaltninger til tilbagebetaling af lånet inden for den pågældende frist?

Agter Kommissionen at fremsætte forslag med henblik på at sætte en stopper for denne praksis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(13. september 2000)

Kommissionen har ikke fået oplysninger om den praksis, det ærede medlem omtaler. Tilsyneladende drejer problemet sig om vildledende tidsfrister i forbindelse med tilbud om et rentefrit lån i annoncer om lån, hvor den til slut tilbudte aftale ikke omfatter de lovede tidsfrister.

Man kunne se på forskellige elementer ved gennemgangen af problemet.

I artikel 3 i direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om forbrugerkredit(1) henvises der eksplicit til Rådets direktiv 84/450/EF af 10. september 1984 om vildledende reklame(2) og om de regler og principper, der anvendes ved vildledende reklame.

I artikel 4, stk. 2, i direktiv 87/102/EØF er der forudset en skriftlig angivelse af tidsfristerne, og i artikel 8 er det fastsat, at forbrugeren har ret til at opfylde sine forpligtelser forud for forfaldstidspunktet. I artikel 2, stk. 1, litra c) og g), gives der mulighed for at kredit, der ydes eller tilbydes rente- og omkostningsfrit og kreditaftaler, ifølge hvilke forbrugeren skal tilbagebetale kreditten inden for en periode på højst 12 måneder kan undtages fra direktivets dækningsområde, men praktisk talt ingen medlemsstat har gjort brug af disse undtagelser.

Det konkrete problem bør forelægges for myndighederne i den medlemsstat, der har ansvaret for overvågning og kontrol med de nationale bestemmelser vedrørende forbrugerkredit og vildledende reklame.

(1) EFT L 42 af 12.2.1987.

(2) EFT L 250 af 19.9.1984.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1812/00

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. juni 2000)

Om: Undersøgelser af de radiologiske virkninger for Irland af driften af Sellafield

Vil Kommissionen anmode de relevante britiske, nordirske og irske sikkerhedsmyndigheder om kopier af alle undersøgelser, der er foretaget siden 1980 af de radiologiske virkninger for Irland af driften af Sellafield, og vil den nedsætte et revisionspanel, som skal bedømme pålideligheden og den nuværende relevans af disse rapporter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(19. juli 2000)

I henhold til artikel 37 i Euratom-traktaten kan Kommissionen afgive udtalelse om, hvorvidt en planlagt bortskaffelse af radioaktivt affald måtte få virkninger for andre medlemsstater. I henhold til artikel 36 i Euratom-traktaten skal medlemsstaterne meddele Kommissionen oplysninger om de faktiske niveauer af radioaktivitet i luften, vandet og jorden; disse oplysninger kommer fra den løbende overvågning, der foretages i henhold til traktatens artikel 35. Disse oplysninger modtages regelmæssigt.

I henhold til Euratom-traktaten og dens afledte lovgivning kræves der imidlertid ingen yderligere undersøgelser af de nationale myndigheder af f.eks. de strålingsmæssige virkninger for Irland af driften af Sellafield. Det henhører således ikke under Kommissionens ansvar at gennemgå og vurdere sådanne undersøgelse med hensyn til deres pålidelighed og nutidige relevans.

Kommissionen vil ikke desto mindre spørge de irske og de britiske myndigheder om, hvorvidt der foreligger sådanne undersøgelser, og hvordan rapporterne heraf kan erhverves. Kommissionen vil derudover lancere en overordnet toårig undersøgelse for at vurdere radioaktivitetsniveauerne i de nordeuropæiske vandområder på basis af alle foreliggende oplysninger. Denne undersøgelse vil ajourføre en lignende vurdering (Marína), der blev færdiggjort for omkring 15 år siden. Der vil blive taget hensyn til nationale undersøgelse og vurderinger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1726/00

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Vurdering af farerne for nabolandene i EU ved oplagringen af radioaktive flydende affaldsstoffer i Sellafield i Det Forenede Kongerige

Hvilken vurdering er der foretaget af farerne for de lande i EU, der grænser op til Det Forenede Kongerige, ved akkumuleringen og oplagringen af højradioaktive flydende affaldsstoffer i Sellafield i Cumbria i Det Forenede Kongerige hidrørende fra oparbejdningen af brugt bestrålet nukleart brændsel?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-1726/00 og E-1727/00

(20. juli 2000)

Lagerfaciliteten for den højaktive væske (HAL) på Sellafield-anlægget har været der siden 1955. I forbindelse med indeslutning af højaktivt affaldskoncentrat i glas på Windscale forglasningsanlæg (WVP) i 1990 blev der i medfør af Euratom-traktatens artikel 37 fremsendt generelle data for dette anlæg i

januar 1990, og Kommissionen afgav udtalelse herom. De generelle data gav oplysninger om et referenceuheld, der var tab af køling til HAL-fødetanken. Det blev konkluderet, at i tilfælde af et uforsætligt udslip af denne type og størrelse, ville de sandsynlige doser, der måtte modtages af befolkningen i Irland eller enhver anden medlemsstat, ikke være væsentlige set ud fra et sundhedssynspunkt. Den ajourførte gennemgang af sikkerheden ved oplagring af flydende højaktivt affald på British Nuclear Fuel Limited (BNFL) Sellafield (HM Nuclear Installations Inspectorate, februar 2000) indeholder ikke oplysninger, der giver årsag til genbehandling af denne vurdering.

Det er de enkelte medlemsstaters ansvar at kræve, at der foretages lignende vurderinger for de lagertanke i brug hos United Kingdom Atomic Energy Authority Dounreay, Compagnie générale des matières nucléaires La Hague, Commissariat à l'Energie Atomique Marcoule, and Forschungscentrum Karlsruhe, for så vidt angår potentiel udsættelse af offentligheden og heraf følgende sundhedsvirkninger.

Selv i betragtning af at der er mange indeslutningslag, kunne et indeslutningsbrud ikke desto mindre føre til betydelige radioaktivitetsniveauer i floder eller i det marine miljø. Der bør således ses på mulige skader for miljøet ud over for mennesker. Kommissionen har iværksat et forskningsprogram om virkningerne for dyr og planter i området og tilsvarende økologiske skader, og af udviklingen af en rationale og metodologi for fastlæggelse af beskyttelseskrav med henblik på fastsættelse af miljøbeskyttelseskrav. Sådanne krav kunne derefter anvendes til at vurdere følgerne af et større udslip af flydende radioaktivt affald.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1997/00

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Individuelle lån fra Den Europæiske Investeringsbank til Kanarieøerne

Hvad er det samlede beløb af de individuelle lån, som Den Europæiske Investeringsbank har ydet til Kanarieøerne i perioden 1994-1999, og til hvilke formål og hvilke institutioner er hver enkelt af disse lån ydet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(27. juli 2000)

Den Europæiske Investeringsbank (EIB) har meddelt Kommissionen, at den i perioden 1994-1997, inden for områderne telekommunikation, forvaltning af vandressourcer og opgradering af øernes fire lufthavne, ydede individuelle lån til De Kanariske Øer til et samlet beløb af 363,41 mio.. Formålet med disse lån var dels at sikre de territoriale sammenhænge mellem fastlandet og øerne, dels at forbedre infrastrukturen til gavn for øernes befolkning samt turistsektoren, der er af stor betydning for øernes økonomi. Lånene fordeler sig således:

>TABELPOSITION>

EIB oplyser endvidere, at der i den samme periode inden for rammerne af den samlede låneordning blev ydet investeringslån på i alt 133,04 mio. til 158 små og mellemstore virksomheder samt lokale myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1709/00

af Diana Wallis (ELDR) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Fjernsalg af finansielle tjenesteydelser og elektronisk handel: overensstemmelse, hvad angår kravene om oplysninger i Kommissionens direktivforslag

Kommissionens ovennævnte forslag til direktiv omfatter krav om de oplysninger, som udbyderne skal stille til rådighed for forbrugerne.

Vil Kommissionen specielt hvad angår online-udbydere af finansielle tjenesteydelser klart redegøre for, hvilke forbrugeroplysningskrav der præcist skal være opfyldt? Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at sikre, at der er overensstemmelse mellem forbrugeroplysningskravene i de to direktiver?

Hvilket af de to direktiver vil være retningsgivende for udbydere af finansielle tjenesteydelser via internettet, hvis det efter vedtagelsen af direktiverne skulle vise sig, at forbrugeroplysningskravene i disse direktiver ikke stemmer overens?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(27. juli 2000)

I tilfælde af en kontrakt om finansielle tjenesteydelser, som indgås online med en kunde, gælder de oplysningskrav, der er indeholdt i et eventuelt fremtidigt direktiv(1) om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser.

Oplysningskravene i e-handelsdirektivet(2) er enten generelle (artikel 5 om tjenesteyderen) eller specifikke (artikel 6 og 7, stk. 1, om kommerciel kommunikation og artikel 10 om kontrakter). Disse krav skal kun anvendes, når der ydes tjenester vedrørende informationssamfundet, og gælder for at undgå inkonsekvens som supplement til andre oplysningskrav, der er fastsat i fællesskabsretten.

(1) KOM(98) 468 endelig udg.

(2) KOM(98) 586 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2098/00

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(16. juni 2000)

Om: Amnesifremkaldende skaldyrsgift

På et møde den 15. december 1999 vedtog Kommissionens Stående Veterinærkomite at danne en arbejdsgruppe for at undersøge testmetoderne til at spore amnesifremkaldende skaldyrsgift (ASP) i kammuslinger.

Har arbejdsgruppen afsluttet sin behandling af dette spørgsmål, og vil resultatet heraf i bekræftende fald gøre Veterinærkomiteen i stand til at fremkomme med sine indstillinger til en snarlig ændring af direktiv 97/61(1) for så vidt angår test for ASP og dermed præcisere bestemmelserne i dette direktiv, navnlig ved at fastlægge en præcis definition af standardfremgangsmåden for test af kammuslinger i alle medlemsstater?

Er Kommissionen enig i, at medlemsstaterne har forskellig praksis på dette område, og at dette udgør en alvorlig trussel mod det indre marked for kammuslinger?

(1) EFT L 295 af 29.10.1997, s. 35.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(13. juli 2000)

Den Stående Veterinærkomité besluttede på mødet den 15. december 1999 at danne en ekspertgruppe og at rette henvendelse til Fællesskabets og medlemsstaternes referencelaboratorier for marine biotoksiner om amnesifremkaldende skaldyrsgift (ASP) i navnlig kammuslinger og den anatomiske fordeling af dette giftstof i de spiselige dele af bløddyrene. Ekspertgruppen holdt møde i Bruxelles den 17. februar 2000 og udarbejdede et udkast til konklusioner, der skulle forelægges til drøftelse på plenarmødet for de nationale referencelaboratorier i Fællesskabet.

Laboratorierne holdt møde den 15.-17. marts 2000, hvor de udtrykte tilfredshed med ekspertgruppens udkast til konklusioner, men mente, at arbejdsgruppen på baggrund af de foreliggende data om variationer mellem dyr skulle foretage yderligere en vurdering under hensyntagen til resultaterne af igangværende videnskabelige undersøgelser af sagen. Gruppen mødes igen, når disse videnskabelige data foreligger, hvilket Kommissionen håber bliver i det kommende efterår.

Kommissionen er klar over, at der er forskelle i de måder, hvorpå medlemsstaterne udfører de analytiske prøver. Kommissionen er naturligvis også klar over, at den eksisterende viden om emnet er ufuldstændig. Derfor har forskellige eksperter i de sidste to år arbejdet med emnet, et arbejde der er blevet koordineret af Fællesskabets referencelaboratorium for marine biotoksiner.

Når de endelige konklusioner foreligger, vil Kommissionen overveje, om det er nødvendigt at fremsætte et forslag til retsakt på området.