SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3097/01

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. november 2001)

Om: En overgangsperiode for Finland for grænseværdier for dioxin

Kommissionen har med rette foreslået en nedsættelse af EU-grænseværdierne for dioxin i fødevarer. De foreslåede grænseværdier indebærer, at det ikke vil være tilladt

at bruge sild og laks fra Østersøen til menneskeligt konsum. Det ville for Finlands vedkommende være et drastisk indgreb i spisevanerne for den ældre befolkningsgruppe. Dioxin er som bekendt mest skadelig for børn og unge; denne befolkningsgruppe spiser imidlertid langt mindre fisk end de ældre. Fisk er en vigtig kilde til D-vitamin, som er uundværlig for helbredet og fedtstoffer fra fisk er langt sundere end f.eks. det fedt, som indgår i billige pølsevarer. Ud fra et sundhedshensyn ville det derfor være meget uheldigt, hvis den ældre befolkningsgruppe skulle lægge sine spisevaner om fra prisgunstig fisk til billige pølsevarer. Et forbud mod salg af Østersøsild og -laks til menneskeligt konsum ville også være ensbetydende med en forringelse af fiskerierhvervet.

Dioxin er bundet i Østersøens bundsedimenter, men Østersøens tilstand er som bekendt i hurtig forbedring. For fiskebestandens vedkommende vil denne ændring slå igennem inden for de næste 10-20 år. Er Kommissionen rede til at overveje at indrømme Finland en undtagelse af bestemmelserne for dioxinindholdet i fisk i en overgangsperiode på f.eks. 10 år, som kunne bruges til at indrette travlfiskeriet således, at fangsterne kom til at bestå af de sundeste fisk og at kortlægge dioxinindholdet i fiskene og udslipskilderne i EU's farvande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(21. januar 2002)

Kommissionen er klar over de mulige konsekvenser for den finske og svenske befolkning, det kan få at indføre foranstaltninger vedrørende grænseværdierne for fisk, for så vidt angår mængden af fisk fra Østersøen.

Som følge af et forslag, som Kommissionen forelagde den 28. august 2001(1), vedtog Rådet den 29. november 2001(2) en forordning, der ændrer Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001 af 8. marts 2001 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler(3). I forordningen fastsættes der maksimumgrænser for dioksin og furan i en række levnedsmidler, herunder fisk og fiskeprodukter.

Indtil 2006 har Rådet givet Finland og Sverige dispension fra reglerne om grænseværdier for fisk fra Østersøområdet, som er beregnet til konsum inden for deres område.

Kommissionen accepterede denne undtagelse i betragtning af følgende:

- En stor del af de fede østersøfisk er ikke i overensstemmelse med grænseværdierne og ville således blive udelukket fra svenskernes og finnernes kost.

- Hvis fisk blev fjernet fra kosten, kunne det få en negativ indvirkning på sundheden i Sverige og Finland, fordi:

- østersøfisk er den vigtigste D-vitaminkilde for ældre mennesker i disse lande. Indtagelse af D-vitamin er af stor betydning i de nordiske lande på grund af den begrænsede mængde sollys.

- Østersøfisk ville blive erstattet med billigere kødstykker med hårde fedtstoffer, som ville øge risikoen for kardiovaskulære sygdomme.

- Menneskers samlede eksponering for dioxiner i Finland og Sverige er ikke højere end i andre europæiske lande.

- Finland og Sverige har en ordning, som sikrer, at forbrugerne får råd om kosten, således at bestemte sårbare befolkningsgrupper er helt klar over, at forbruget af østersøfisk bør begrænses for at undgå eventuelle sundhedsrisici.

- Finland og Sverige vil nøje overvåge forekomsten af dioxiner i fisk fra Østersøområdet og hvert år aflægge rapport om resultaterne og de foranstaltninger, der er truffet for at mindske menneskers eksponering for dioxiner i fisk fra Østersøområdet.

(1) KOM(2001) 495 endelig udg.

(2) EFT L 321 af 6.12.2001.

(3) EFT L 77 af 16.3.2001.