SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0331/00

af Karla Peijs (PPE-DE) til Kommissionen

(11. februar 2000)

Om: Franske vognmænds blokader

De franske vognmænds blokader den 10. januar har haft store konsekvenser for varetransporten til og via Frankrig. Omkring 50 blokader ved større og mindre grænseovergange til Belgien, Spanien, Italien, Tyskland, Schweiz og Luxembourg samt i en række havne hindrede den frie bevægelighed for varer i Unionen.

Disse blokader ødelagde mange transportvirksomheders planlægning, Desuden lod mange vognmænd for en sikkerheds skyld deres lastbiler blive i garagen.

Det er en af institutionernes opgaver at sikre den frie bevægelighed for varer. Ifølge forordning (EF) nr. 2679/98 om det indre markeds funktion med hensyn til fri bevægelig for varer mellem medlemsstaterne har medlemsstaterne fem dage til at underrette Kommissionen om de nødvendige foranstaltninger iværksat til afhjælpning af hindringer.

Mener Kommissionen ikke, at denne tidsfrist på fem dage til at gribe ind er for lang, eftersom den økonomiske skadevirkning er kolossal allerede fra den første dag, hvor en hindring forekommer?

Hvordan påtænker Kommissionen for fremtiden at kunne handle hurtigere og mere formålstjenligt ved en sådan hindring af den frie bevægelighed for varer mellem medlemsstaterne?

Denne blokades samlede økonomiske skadevirkning for ikke-franske transportvirksomheder anslås til 30 mio. euro. Hidtil er kun skadevirkninger indtruffet på fransk område blevet erstattet. Ifølge de foreliggende oplysninger indtraf skadevirkningerne ved blokaden imidlertid uden for fransk område.

Hvad agter Kommissionen at gøre ved det?

Hvordan kan de indtrufne skadevirkninger erstattes?

Har Kommissionen overvejet at ændre forordning (EF) nr. 2679/98, således at tidsfristen for indgreb nedsættes betydeligt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(20. marts 2000)

Det ærede parlamentsmedlem henleder Kommissionens opmærksomhed på de omfattende økonomiske konsekvenser, de franske vognmænds blokader ved grænserne navnlig i de seneste uger vil få for mange virksomheder i EU, samt på de muligheder for indgreb, Kommissionen råder over inden for rammerne af forordning (EF) nr. 2679/98(1).

Kommissionen skal først og fremmest minde om, at det i henhold til fællesskabsretten er op til medlemsstaterne at træffe alle fornødne og relevante foranstaltninger for at genoprette den frie bevægelighed for varer på deres territorium, når sådanne begivenheder finder sted.

I medfør af artikel 5 i forordning (EF) nr. 2679/98 kan Kommissionen rette henvendelse til den medlemsstat, i hvilken hindringen forekommer, og anmode den om at genoprette den frie bevægelighed. I denne henvendelse fastsættes den frist, inden for hvilken medlemsstaten skal efterkomme sine forpligtelser efter fællesskabsretten. Denne frist fastsættes af Kommissionen under hensyn til, hvor hastende sagen er (art. 5, stk. 1), og kan være kortere end fem dage. Til gengæld fastsættes der i art. 5, stk. 4, i forordningen en fast frist på fem hverdage for det tidspunkt, inden for hvilket den pågældende medlemsstats officielle svar skal foreligge i Kommissionen.

Kommissionen mener i betragtning af resultaterne af den udveksling af oplysninger (art. 3 i forordning (EF) nr. 2679/98), som fandt sted med de franske myndigheder under konflikterne i januar og februar 2000, at iværksættelsen af forordning (EF) nr. 2679/98 i høj grad medvirkede til, at blokaderne ved grænserne blev ophævet inden for meget korte frister. Det påtænkes derfor ikke at foretage nogen ændringer af forordningen på nuværende tidspunkt.

Hvad angår erstatning for de indtrufne skadevirkninger, skal Kommissionen oplyse det ærede medlem om, at de franske myndigheder under den førnævnte udveksling af oplysninger har meddelt, at de har til hensigt at træffe de nødvendige foranstaltninger for at eventuelle erstatningssager kan blive undersøgt på et senere tidspunkt i medfør af artikel L.2216-3 i de almindelige lovforskrifter for lokale myndigheder.

Kommissionen skal i den forbindelse henlede det ærede medlems opmærksomhed på det forhold, at det i overensstemmelse med Domstolens retspraksis er op til medlemsstaterne at erstatte den skade, økonomiske operatører har lidt som følge af de pågældende medlemsstaters overtrædelse af fællesskabsretten. Kommissionen mener endvidere, at denne ret til erstatning ikke kan være begrænset til de økonomiske tab, der er indtruffet på fransk territorium, uden at der sættes spørgsmålstegn ved grundlaget for medlemsstaternes ansvar for overtrædelse af fællesskabsretten, dvs. fællesskabsnormernes effektivitet og en effektiv beskyttelse af de anerkendte rettigheder.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 2679/98 af 7. december 1998 om det indre markeds funktion med hensyn til fri bevægelighed for varer mellem medlemsstaterne, EFT L 337 af 12.12.1998.