ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1147/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

Der stilles kun specifikke EU-krav til nogle få forurenende stoffer. Der foreligger mange bestemmelser på nationalt plan (jf. pkt. 73). Det bevirker ikke blot, at der er forskelle med hensyn til beskyttelsen af forbrugerne inden for EU, men det fører også til praktiske problemer for kontrolmyndighederne og industrien. Der er behov for normer for forurenende stoffer i hele forløbet fra foder til slutprodukt. Det er vigtigt at prioritere en undersøgelse af det videnskabelige grundlag for sådanne grænser.

1. Hvad agter Kommissionen at gøre med hensyn til normer for forurenende stoffer?

2. For hvilke forurenende stoffer vil Kommissionen fastlægge EU-grænser?

3. Hvordan fastlægger Kommissionen sine prioriteter?

4. Overvejer Kommissionen i fremtiden at give fødevaremyndigheden bemyndigelse til at fastlægge grænser for forurenende stoffer? I benægtende fald, hvem vil få kompetencen til at fastlægge grænserne for forurenende stoffer?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 og E-1162/00

(9. juni 2000)

De spørgsmål, det ærede medlem har rejst, er ved at blive undersøgt med henblik på fremsættelse af lovgivningsforslag i overensstemmelse med den tidsplan, der er fastsat i hvidbogen om fødevaresikkerhed.

Det ville være uhensigtsmæssigt på dette stadium at foregribe detaljerne i de enkelte forslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2328/00

af Nicholas Clegg (ELDR) til Kommissionen

(11. juli 2000)

Om: Elektrochokterapi

Agter Kommissionen som led i sin nyligt forelagte meddelelse om udviklingen af den offentlige sundhedspolitik (16. maj 2000) at tage skridt til at foretage en undersøgelse af brugen af elektrochokterapi i EU?

Agter den endvidere at tage hensyn til den tvivl, der hersker omkring elektrochok som en vellykket terapi, og de mange forskellige måder, denne terapi anvendes på i medlemsstaterne, herunder til de menneskeretlige aspekter (manglende samtykke fra patientens side osv.)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(22. september 2000)

Kommissionen har for nylig fremsat forslag om et handlingsprogram for folkesundheden og udsendt en meddelelse om Fællesskabets sundhedsstrategi(1) med henblik på at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og videreformidle viden og god praksis. Der er mulighed for at iværksætte foranstaltninger i forbindelse med en indsats på særlige områder, f.eks. kvaliteten og effektiviteten af elektrochokterapi og betingelserne for anvendelsen heraf, under ovennævnte program, når dette er blevet vedtaget. Sådanne foranstaltninger skal imidlertid iværksættes på en måde, der fuldt ud respekterer medlemsstaternes ansvar for tilrettelæggelse og levering af tjenesteydelser i sundhedssektoren og lægebehandling.

På forskningsområdet har Kommissionen ingen igangværende eller afsluttede projekter vedrørende elektrochokterapi. Det er imidlertid muligt at finansiere et projekt under livskvalitetsprogrammet under det nuværende femte rammeprogram.

Med hensyn til de etiske betragtninger fastsættes det i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådet afgørelse nr. 182/1999/EF af 22. december 1998 om femte rammeprogram(2), at alle forskningsaktiviteter, der gennemføres i medfør af femte rammeprogram, skal være i overensstemmelse med de grundlæggende etiske principper. Hvis et sådan forslag til projekt bliver udvalgt med henblik på finansiering, skal der ses nærmere på de etiske aspekter, før forhandlingerne om indgåelse af en aftale kan begynde, for derved at sikre, at al etisk og national lovgivning i de involverede medlemsstater overholdes.

(1) KOM(2000) 285 endelig.

(2) EFT L 26 af 1.2.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1266/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(19. april 2000)

Om: Mikrokredit som et middel mod fattigdom

Hvilke midler har Kommissionen afsat i løbet af de sidste tre år til udvidelsen af mikrokredit som et middel mod fattigdom (principielt indeholdt i Kommissionens rapport fra april 1998 om Mikrofinansiering og bekæmpelse af fattigdom) og på hvilke andre måder støtter Kommissionen bekæmpelsen af fattigdom gennem dens udviklings- og samarbejdspolitik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(19. maj 2000)

Gennem de sidste tre år har Kommissionen bevilget ca. 200 mio. EUR til mikrokreditordninger via forskellige instrumenter (NGO'er, samfinansiering, projekter vedrørende udvikling af landdistrikter, fødevaresikkerhed, STABEX, støtte til mikrovirksomheder).

Fattigdomsbekæmpelse udgør det overordnede mål for EU's udviklingssamarbejde. I den forbindelse afspejler Fællesskabets politik den internationale konsensus, men tager et videre skridt ved at anse ulighed som en hindring for vækst og fattigdomsbekæmpelse, ved at foreslå en tilbagevenden til en vækstpolitik med fordeling af goderne og endelig ved at lægge vægt på de politiske aspekter af udviklingsstrategien.

På makroøkonomisk plan omfatter den nye generation af strukturtilpasningsprogrammer også sociale indikatorer (sundhed og uddannelse) i forbindelse med tildelingen af en del af midlerne, med et formål at anspore de pågældende lande til at opnå bedre resultater inden for disse sektorer.

Inden for rammerne af Lomé-konventionen og den 8. Europæiske Udviklingsfond lægges der med de nationale vejledende programmer vægt på fattigdomsbekæmpelse som et væsentligt mål for udviklingssamarbejde.

I mange afrikanske lande afspejler dette sig i valget af målsektorer som fødevaresikkerhed, udvikling af landdistrikter eller de sociale sektorer. I forbindelse med mindre øriger satses der f.eks. ofte på særlige programmer til fattigdomsbekæmpelse. Der er også sket en meget kraftig forøgelse af bevillingen af samlede beløb til grundlæggende sociale serviceydelser (inden for sundhed og uddannelse).

De for nylig indgåede partnerskabsaftaler mellem Fællesskabet og en lang række stater i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet indebærer en integreret indfaldsvinkel til fattigdomsbekæmpelse, dels i form af støtte til vækstfaktorer, dels i form af støtte til en omfordeling af goder og til socialpolitik. Støtten til socialpolitikken omfatter som prioriteret tiltag, at der skabes adgang til alle grundlæggende sociale ydelser og til social tryghed, med en større grad af tryghed til fordel for de mest sårbare grupper.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1201/00

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Opførelse af boligblokke i IJmeer

I Almere er der en række luksuriøse boligblokke under opførelse i området uden for digerne langs Ijmeer. Ijmeer falder ind under fugledirektivet og direktivet om levesteder og er desuden en del af den overordnede økologiske struktur.

Er det Kommissionens opfattelse, at en sådan bebyggelsesplan ikke kan udføres, når en væsentlig interesse ikke er til stede (eller i det mindste ikke er dokumenteret)?

Er det Kommissionens opfattelse, at den væsentlige interesse i det foreliggende tilfælde ikke er dokumenteret, og at der heller ikke er planer om kompensation?

Er det Kommissionens opfattelse, at den tilsigtede bebyggelsesplan i det mindste bør lægges på is af de nederlandske myndigheder, indtil den væsentlige interesse er dokumenteret, og indtil der er tilbudt fyldestgørende kompensation for tab af naturområder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. maj 2000)

Kommissionen er ikke blevet informeret om det pågældende projekt, herunder opførelsen at boligblokke, i kommunen Almere på området uden for diget omkring IJmeer.

IJmeer er af de nederlandske myndigheder blevet udnævnt til særligt beskyttet område i henhold til Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1).

Som særligt beskyttet område er IJmeer beskyttet i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2), særlig artikel 6, stk. 2, 3 og 4. I henhold til artikel 7 i direktiv 92/43/EØF gælder disse bestemmelser ligeledes for særligt beskyttede områder som defineret i direktiv 79/409/EØF. Opførelse af boligblokke i nærheden af eller inden for et særligt beskyttet område kan være et projekt som defineret i artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43/EØF, der kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt. I så fald skal dette projekt underkastes en fyldestgørende vurdering med hensyn til dets virkninger på IJmeer, navnlig de levesteder og de arter, der er beskyttet af direktiv 79/409/EØF. Såfremt konklusionen af vurderingen bliver, at der vil opstå negative virkninger, gælder artikel 6, stk. 4. Ansvaret med hensyn til at håndhæve artikel 6, stk. 4, påhviler først og fremmest medlemsstaten selv.

På grundlag af de foreliggende oplysninger kan Kommissionen ikke bedømme, hvorvidt der er tale om nogen overtrædelse af Rådets direktiv 79/409/EØF eller Rådets direktiv 92/43/EØF. Derfor har den sendt en skrivelse til Nederlandene med anmodning om oplysninger vedrørende projektet og dettes virkninger i medfør af Rådets direktiv 79/409/EØF og Rådets direktiv 92/43/EØF. Kommissionen vil ikke tage yderligere skridt på indeværende tidspunkt, da alle involverede parter selv kan indlede en retslig procedure mod Almere kommune, ligesom den pågældende medlemsstats egne myndigheder har retsmidler i form af den pågældende nationale lovgivning med henblik på om nødvendigt at forhindre opførelsen af disse boligblokke.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2033/00

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Smerter som sygdom

Tilsyneladende er det kun en forholdsvis ringe af de hundrede tusinder af mennesker, som dagligt lider under kraftige fysiske smerter, som får en smertestillende behandling med opiumholdige lægemidler i overensstemmelse med Verdenssundhedsorganisationens retningslinjer, hvorefter smertebehandling er en af de vigtigste indikatorer for kvalitet i et sundhedsvæsen.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvordan Italien, Frankrig, Tyskland, Storbritannien og Spanien er placeret blandt de industrialiserede lande med hensyn til smertebehandling?

2. Kan den oplyse, om der blandt de forskningsprogrammer, der finansieres af Unionen inden for den offentlige sundhedssektor, findes programmer, som specielt drejer sig om smertebehandling?

3. Kan den i bekræftende fald oplyse, om der ud over de traditionelle opiumholdige stoffer findes nye lægemidler til behandling af smerter?

4. Findes der et fællesskabsorganå, der kan samordne denne forskning og udsende resultaterne til alle medlemsstaterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(27. juli 2000)

1. Kommissionen har ingen oplysninger om smertebehandling.

2. To forskningsprojekter som led i Biomed 2-programmet (det fjerde rammeprogram) og programmet om livskvalitet og forvaltning af levende ressourcer (det femte rammeprogram) drejer sig direkte om smertebehandling. Det drejer sig om behandling med opiater af kronisk smerte og betændelse i det lokomotoriske system og mekanismer vedrørende trigeminus smerte. Foruden disse to forslag finansierer Kommissionen for øjeblikket otte andre projekter vedrørende smerteforskning af generisk art. Et andet projekt er nu i kontraktforhandlingsfasen.

Som led i den tredje handlingsplan for kræftbekæmpelse (Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse 646/96/EF af 29. marts 1996(1)) har man i en række initiativer, herunder navnlig i forbindelse med smertestillende behandling, integreret smertebehandling i aktionsprojekterne.

3. Opiater er stadig den foretrukne behandling af patienter med kroniske smerter.

4. Kommissionen har ikke kendskab til et sådant organ. Dog er udbredelse og eventuel udnyttelse af resultater en vigtig og forpligtende element i alle projekter, der finansieres som led i det fjerde og femte rammeprogram. Rammeprogrammet rummer en række instrumenter (samordnede aktioner, tematiske net, virtuelle institutter,) til koordinering af forskningsaktiviteterne inden for et bestemt område i Europa i tråd med den filosofi, der ligger til grund for det europæiske forskningsområde.

(1) EFT L 95 af 16.4.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2532/00

af Wolfgang Kreissl-Dörfler (Verts/ALE) til Kommissionen

(25. juli 2000)

Om: EU-støtte til et vandprojekt (Rio Sao Francisco/Brasilien)

Den brasilianske regering har til hensigt at aflede en del af vandet fra Sao Francisco til delstaterne Pernambuco, Paraiba, Ceará og Rio Grande Norte for at kompensere for vandmangelen dér. Dette projekt er meget omstridt, såvel for så vidt angår den tekniske gennemførlighed, som for så vidt angår dets bidrag til en bæredygtig og solidarisk udvikling af regionen. Ifølge regeringsoplysninger anslås alene entreprenørudgifterne til 3,5 mia. real.

Kan Kommissionen give oplysninger om, hvorvidt der er ansøgt om EU-støtte til dette projekt og/eller, om en sådan støtte allerede er bevilget? Kan Kommissionen i bekræftende fald begrunde sin vurdering af projektets bæredygtighed? Hvis Kommissionen har afslået at yde støtte, vil den da begrunde dette? Råder Kommissionen over nærmere oplysninger om følgende spørgsmål:

Hvis afledning af vandet er mulig:

- Hvad bliver da prisen for forbrugerne?

- Hvorledes fordeles omkostningerne mellem regering, landbrugere og private husholdninger?

- Hvorledes løses miljøaspekterne, for så vidt angår flodens økologisk betænkelige tilstand?

- Findes der en detaljeret plan for bæredygtig og solidarisk udvikling af Sao Francisco-dalen og de områder, der nyder godt af den?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(13. september 2000)

Den plan, den brasilianske regering påtænker at udføre, er aldrig blevet drøftet mellem den brasilianske regering og Kommissionen.

Indtil nu har Kommissionen ikke fået forelagt noget projekt i denne retning. Derfor er Kommissionen ikke i stand til at svare på de konkrete spørgsmål, det ærede medlem stiller.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2038/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Fiskeriaftaler med Marokko

Hvor langt er man kommet i forhandlingerne om de nye EU-fiskeriaftaler med Marokko? Fører Kommissionen forhandlingerne i overensstemmelse med de retningslinjer, som er indeholdt i Parlamentets beslutning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. juli 2000)

På grundlag af det af Rådet vedtagne forhandlingsmandat har Kommissionen på alle niveauer bestræbt sig på at indlede drøftelser om nye forbindelser med Marokko så hurtigt som muligt.

Det medlem af Kommissionen, der er ansvarlig for fiskeri, besøgte Rabat i maj 2000. Han blev modtaget af Marokkos konge og førte drøftelser med statsministeren og andre ministre.

Kommissionen er meget opmærksom på Parlamentets bekymringer, som afspejler betydningen af fiskeriforbindelserne mellem Fællesskabet og Marokko i både økonomisk og social henseende.

Kommissionen ser positivt på en fortsættelse af de vigtige bilaterale fiskeriforbindelser med Marokko, der vil omfatte nye former for samarbejde og nye ordninger for både offentlige og private interesser, som kan opretholde de gensidige økonomiske fordele og beskæftigelsen i de fiskeriafhængige områder, og som vil være fordelagtige for begge parter.

De marokkanske myndigheder har i den forbindelse bekræftet, at de er villige til at oprette et nyt partnerskab med Fællesskabet på fiskeriområdet, og de har udtrykt ønske om, at de to parter holder et nyt møde i juli 2000.

Kommissionen vil fuldt ud underrette Parlamentet om forløbet af dens kontakter med de marokkanske myndigheder på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2056/00

af Adriana Poli Bortone (UEN) til Kommissionen

(27. juni 2000)

Om: Ulovlig indvandring fra Balkanlandene til Puglia

I mange år har kysterne i Puglia været landingssted for ulovlig indvandring, hovedsagelig fra Balkanlandene, med alt hvad dette indebærer i form af kriminalitet (våbensalg, narkotikahandel og prostitution), og på belastning af sikkerhed og økonomi (det går hårdt ud over turismen).

Transporten foregår med alle forhåndenværende midler såsom gummibåde og ustabile fartøjer, hvilket udgør en alvorlig fare for såvel transportører som passagerer (særlig kvinder og børn).

Kan Kommissionen meddele, om den agter at udbygge skibs- og flyforbindelserne mellem Puglia og de europæiske lande, særlig Balkan-landene, også for at medvirke til at begrænse fænomenet med ulovlig transport af indvandrere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(19. september 2000)

Kommissionen ønsker i forbindelse med det ærede medlems skriftlige forespørgsel at påpege, at for så vidt andet ikke er fastsat i EF-traktatens artikel 80, stk. 2 (ex artikel 84), er spørgsmål som f.eks. udvidelse af båd- og flyforbindelser mellem Puglia og Balkan-landene et spørgsmål, som i dette tilfælde de italienske myndigheder og ikke Kommissionen skal tage stilling til.

Hvad angår illegal indvandring fra Balkan-landene til Puglia, mener Kommissionen ikke, at det er på grund af utilstrækkelig transportkapacitet, at så mange indvandrere vælger at anvende uautoriserede kriminelle netværk for under farefulde forhold at blive smuglet til kysten af Puglia.

Kommissionen agter derfor ikke at foreslå, at sø- og lufttrafikken mellem Puglia og Balkan-landene udbygges.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0445/00

af Bernd Lange (PSE) til Kommissionen

(24. februar 2000)

Om: Institut for luftkvalitet

For at kunne bedømme problemerne i forbindelse med navnlig luftkvaliteten og eventuelle virkninger for helbredet er der i USA blevet oprettet et Health Effects Institute (HEI). Det finansieres af det amerikanske miljøagentur EPA (Environmental Protection Agency) og af industrien, som hver bidrager med halvdelen. HEI's analyser danner et meget godt og uafhængigt grundlag for afgørelser.

Hvordan bedømmer Kommissionen det arbejde, der udføres af Health Effects Institute i USA?

Agter Kommissionen at oprette et lignende institut i Europa? Er der allerede truffet foranstaltninger i denne henseende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. april 2000)

Kommissionen har kendskab til det arbejde, der udføres af Health Effects Institute (HEI). Forskning og andet arbejde, der tilrettelægges af HEI her været et vigtigt input til USA's Miljøbeskyttelsesagenturs (EPA) nylige analyser af farerne ved luftforurening for menneskets sundhed. Disse resultater fra HEI er ligeledes blevet taget i betragtning af Verdenssundhedsorganisationen og af medlemsstaterne i tilsvarende arbejde i Europa.

Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde planer for et nyt integreret luftkvalitetsprogram. Den har til hensigt at aflægge første rapport om programmet i 2004 om sundhedsfarer og miljørisici, og med forslag til hvad der kan gøres for at reducere dem. Kommissionen har engageret konsulenter til at give råd om programtilrettelæggelsesaspekter. Den vil overveje en række muligheder, herunder valget af hvordan der bedst kan opnås oplysninger om sundhedsvirkninger i lyset af resultaterne senere i år.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2214/00

af Gary Titley (PSE) til Kommissionen

(28. juni 2000)

Om: Udelukkelse af japanske bilfirmaer i EU

Hvorfor er japanske bilfirmaer i EU udelukket fra Kommissionens arbejdsgrupper om klimaændring og auto/olie II?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(28. juli 2000)

Auto Olie II-programmet er nu afsluttet. Der arbejdes på at færdiggøre rapporterne, og til september agter Kommissionen at vedtage en meddelelse, som redegør for programmets resultater.

Auto Olie II blev kendetegnet ved, at en bred vifte af interessenter deltog. Bilindustrien blev repræsenteret af den europæiske sammenslutning ACEA. Den japanske bilindustri deltog ikke direkte og gav heller ikke udtryk for, at den ønskede at deltage. Den bør ikke desto mindre inddrages i lignende programmer fremover i betragtning af, at den i stigende omfang producerer biler i Europa.

I forbindelse med klimaændringerne blev der iværksat et betydningsfuldt initiativ: det europæiske klimaændringsprogram. Dette følger op på Kommissionens meddelelse om EU's politikker og foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissionerne(1). Det vil få til opgave at udvikle en række muligheder inden for energi, transport og industri. Der er nedsat en særlig arbejdsgruppe på transportområdet. Den japanske bilindustri har heller ikke her udtrykt noget ønske om at deltage direkte i initiativet. Den japanske bilindustri har dog i lighed med den europæiske og koreanske forpligtet sig til at opfylde kvantitative mål for mindskelse af kuldioxidemissioner fra biler, og de deltager i overvågningen af, at forpligtelserne opfyldes og i alle dermed forbundne emner. Den japanske bilindustri deltager endvidere fuldt ud i arbejdsgruppen for motorkøretøjer og arbejdsgruppen vedrørende motorkøretøjers emissioner, som rådgiver Kommissionen om lovgivning i relation til motorkøretøjer.

(1) KOM(2000) 88 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0731/00

af Paul Coûteaux (UEN) til Kommissionen

(6. marts 2000)

Om: FSC spørgsmål, der er forelagt WTO til afgørelse

WTO's appelinstans har netop afsagt kendelse imod det amerikanske FCS-system (Foreign Sales Corporations), som giver eksportører mulighed for at undgå al beskatning ved at anvende fiktive baser i skatteparadiser. Dette system til fritagelse for eksportafgifter, som for indeværende er lovligt i De Forenede Stater, skal altså afvikles (rapport AB-1999-9 af 24. februar 2000). Det er imidlertid lidet sandsynligt, at Kongressen i perioden forud for valget er indstillet på at efterkomme WTO's afgørelse.

Kommissionen bedes oplyse, om den, såfremt USA ikke afskaffer FSC'erne inden for den fastsatte frist (inden den 30. september 2000), har til hensigt at iværksætte sanktioner af samme art som dem, De Forenede Stater indførte i forbindelse med den europæisk-amerikanske strid om hormonbehandlet oksekød, dvs. at gribe til handelsrepressalier.

Har Kommissionen til hensigt at knytte de to sager sammen inden for rammerne af mere generelle forhandlinger om de transatlantiske handelstvister?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(29. marts 2000)

Kommissionen er overbevist om, at USA vil opfylde sine internationale forpligtelser i tilfældet Foreign Sales Corporations (FSC) og sørge for, at landets lovgivning senest den 1. oktober 2000 er i overensstemmelse med Verdenshandels-organisationens aftaler. Hvis USA ikke inden den angivne frist skulle ændre FSC-lovgivningen i overensstemmelse med panelets og appelinstansens konklusioner, har Fællesskabet forskellige muligheder til rådighed, som f.eks. forhandling om kompensation eller suspension af indrømmelser over for USA. Det drejer sig om rettigheder, som ikke specielt vedrører FSC, og som enhver klagende part i WTO kan gøre gældende, hvis bestemmelserne ikke overholdes. Kommissionen forventer dog, at USA gennemfører anbefalingerne fra WTO's tvistbilæggelsesorgan.

Med hensyn til spørgsmålets anden del har Kommissionen allerede i nogen tid arbejdet med at løse problemet med hormonbehandlet oksekød og vil under hensyntagen til begge disse sagers store betydning forsøge at finde frem til en rimelig løsning for begge parter i overensstemmelse med vore internationale forpligtelser inden for rammerne af WTO.