SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2394/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(20. august 2001)

Om: Forberedelse af åbningen af tunnelen under Mont Blanc for lastvognstrafik uden tilstrækkelige sikkerhedsforanstaltninger

1. Kan Kommissionen bekræfte, at der træffes forberedelser til ved udgangen af 2001 at genåbne tunnelen for biltrafik under Mont Blanc mellem Chamonix i Frankrig og Courmayeur i Italien, der har været lukket siden den 23. marts 1999 som følge af en brand, der blev forårsaget af en lastvogn?

2. Kan den ligeledes bekræfte, at Mont Blanc-tunnelen endnu ikke er forsynet med sprinkleranlæg og en fuldt udbygget parallel flugttunnel men kun en halvvejs udbygget ventilationstunnel, og at tunnelen dermed ikke opfylder de nuværende sikkerhedskrav, og at der følgelig overhovedet ikke tages højde for den nye indsigt, som man har fået ved tunnelbrandene i de seneste år?

3. Har Kommissionen kendskab til, om denne snævre tunnel, som blev bygget for godt 30 år siden, med ét rør med to kørselsretninger, som oprindeligt var bestemt til begrænset anvendelse for persontrafik, men som i tidens løb er blevet benyttet af en voksende strøm af lastbiler, også vil blive genåbnet for lastvognstrafikken?

4. Frygter Kommissionen også, at Mont Blanc-strækningen vil tiltrække en omfattende, international godstransittrafik, fordi denne forbindelse vil kunne tjene som omfartsvej, således at man kører uden om det nærliggende Schweiz, som forsøger at begrænse denne trafik og forlægge den til jernbanerne?

5. Hvorledes agter Kommissionen at forhindre, at sådanne farlige trafikforbindelser bibeholdes eller genåbnes og anvendes til transport, som medfører store risici for andre trafikanter?

6. Har Kommissionen kendskab til, at beboerne og de kommunale myndigheder i de omliggende regioner betragter den udeblevne lastvognstrafik over en længere periode som en omfattende forbedring af deres levevilkår, fordi støj- og luftforureningen er blevet mindsket kraftigt, og fordi trafiksikkerheden er blevet forbedret?

7. Hvorledes agter Kommissionen at bidrage til bevarelsen af acceptable levevilkår i dette sårbare område langs en af EU's indre grænser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(7. november 2001)

I sin hvidbog med titlen Den europæiske transportpolitik frem til 2010(1) de svære valg angiver Kommissionen, at spørgsmålet om sikkerheden i forbindelse med de længere vejtunneler er ét af de højest prioriterede spørgsmål inden for rammerne af den fælles transportpolitik, herunder bl.a. på grund af tunnelernes betydning med henblik på at sikre en række forskellige grænseoverskridende trafikforbindelser. På denne baggrund er det Kommissionens plan at tage et nyt europæisk initiativ med sigte på at få harmoniseret de minimale sikkerhedsnormer for herigennem at kunne skabe betingelser, hvorved der sikres et højt sikkerhedsniveau for brugerne af vej- og jernbanetunneler, herunder bl.a. dem, der indgår som led i det transeuropæiske transportnet.

Der er faktisk allerede for flere måneder siden blevet truffet forberedelser fra de ansvarlige franske og italienske myndigheders side med henblik på atter at genåbne Mont-Blanc-tunnelen for biltrafik, i princippet ved udgangen af 2001. Den istandsatte tunnel er udstyret med det mest moderne udstyr til højnelse af sikkerhedsniveauet.

Kommissionen finder, at genåbningen af Mont-Blanc-tunnelen kun kan ske på grundlag af en række sikkerhedsmæssige kriterier, og når alle hermed forbundne krav er blevet opfyldt. Disse foranstaltninger skal desuden verificeres af landets kompetente myndigheder på området. Med henblik herpå har Kommissionen understreget, at én af de vigtigste forholdsregler, der skal overholdes, gælder afstanden mellem de køretøjer, der passerer tunnelen. Denne forholdsregel vil bidrage til at begrænse lastbiltrafikken ad denne hovedfærdselsåre.

Kommissionen mener, hvad angår styring af transportstrømmen ad landevej i alperegionen, bl.a. inden for Mont-Blanc-sektoren, at den højest prioriterede opgave er snarest muligt at virkeliggøre og ibrugtage de to vigtige jernbanelinjer, der allerede var blevet identificeret i retningslinjerne fra 1996 i forbindelse med det transeuropæiske transportnet, nemlig aksen Lyon-Torino og Brenner-aksen sådan som den allerede ved gentagne lejligheder har tilkendegivet. Det aktuelle schweiziske eksempel i form af anlæggelsen af verdens p.t. længste tunnel under Sankt-Gothard viser, at det er realistisk at give sig i kast med sådanne projekter.

Ud over skabelse af helt nye alternativer og infrastrukturer, som står for afviklingen af en betydelig del af godstransporten gennem regionen, bør opkrævning af vejafgifter benyttes som middel til regulering af trafikken. I hvidbogen foreslås der en konkret fremgangsmåde til ændring af de nuværende opkrævningsordninger på en sådan måde, at de fremover i højere grad kommer til at afspejle de omkostninger, der er forbundet med hver enkelt transportform. Inden for rammerne af målsætningen om en bæredygtig mobilitet vil de opkrævede pengemidler kunne anvendes til at videreudvikle de transportformer, der tager størst hensyn til miljøet.

Det er ligeledes i denne ånd, Kommissionen har foreslået, at den på Fællesskabets vegne underskriver transportprotokollen til Alpekonventionen, som udgør et politisk signal til fordel for en ny og bedre ligevægt mellem transportformerne, selv om de dertilhørende bestemmelser lader en vis fleksibilitetsmargen være tilbage med hensyn til at vurdere hver enkelt sag for sig. Mere generelt agter Kommissionen at videreudvikle en række miljømæssige målsætninger på mellemlang og lang sigt med henblik på et bæredygtigt transportsystem. Dette punkt vil blive nærmere præciseret i en meddelelse fra Kommissionen i 2002.

(1) KOM(2001) 370 endelig udg.