SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1036/01

af Maria Sanders-ten Holte (ELDR) og Jules Maaten (ELDR) til Kommissionen

(3. april 2001)

Om: Godtgørelser efter fyrværkerikatastrofen i Enschede

I forbindelse med opgørelsen af godtgørelser efter fyrværkerikatastrofen i Enschede har navnlig de berørte selvstændige erhvervsdrivende store problemer. Der er her tale om mennesker, som f.eks. mindre erhvervsdrivende, hvis virksomhed er borte, og som ikke på kort sigt kan starte en ny, fordi hele deres kvarter er borte.

Der er en virksomhedsordning, der har til formål at sikre, at de erhvervsdrivende kan fortsætte deres virksomhed (ingen må gå konkurs som følge af katastrofen) via en godtgørelse for den lidte skade på 4 punkter:

- økonomisk skade

- driftstab

- formuetab efter ophør af erhvervsaktiviteter

- ledsageomkostninger.

Den maksimalt tilkendte samlede godtgørelse pr. virksomhed er 100 000 EUR over en periode på maksimalt tre år.

Er det korrekt, at et højere støttebeløb til virksomhederne kræver Kommissionens godkendelse, jf. EF-traktatens artikel 87, stk. 2, litra b?

Er det korrekt, at en sådan beslutning kan tage mellem et og halvandet år, hvilket i forbindelse med en ulykke som denne uden tvivl er for sent til at hindre de berørte erhvervsdrivendes konkurs?

Hvilke skridt vil Kommissionen tage med henblik på at sikre en hurtigere beslutningstagning i forbindelse med sådanne ulykker, og navnlig i forbindelse med katastrofen i Enschede?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(30. maj 2001)

Ifølge EF-traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), (tidligere artikel 92) skal støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder være forenelige med fællesmarkedet. En statsstøtteordning, der yder (delvis) kompensation til virksomheder for skader forårsaget af fyrværkerikatastrofer, falder ind under denne undtagelse.

Sådanne støtteforanstaltninger er genstand for de normale anmeldelseskrav i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 3, (tidligere artikel 93). I praksis indebærer dette, at anmeldelse er påkrævet, hvis støtten falder uden for de kriterier, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte(1), og navnlig overstiger loftet på 100 000 EUR pr. virksomhed over en periode på tre år.

I langt størstedelen af tilfældene træffer Kommissionen en positiv beslutning inden for to måneder efter modtagelsen af en fyldestgørende anmeldelse af en støtteordning, (en beslutning om ikke at gøre indsigelse). Fristen på højst to måneder er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(2).

I tilfælde af en ordning med henblik på kompensation for skader, der er forårsaget af fyrværkerikatastrofen, undersøger Kommissionen kun, at der ikke er tale om en uregelmæssig anvendelse af undtagelsen. En undersøgelse af denne art afsluttes inden for to måneder efter modtagelsen af en fyldestgørende anmeldelse, hvis ordningen udelukker enhver mulighed for misbrug.

(1) EFT L 10 af 13.1.2000.

(2) EFT L 83 af 27.3.1999.