SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0150/01

af Reimer Böge (PPE-DE) til Kommissionen

(31. januar 2001)

Om: Yderligere oplysninger ved mærkning af oksekød

En kendt virksomhed inden for den tyske fødevareindustri, som allerede inden den nuværende ordnings ikrafttræden i Forbundsrepublikken Tyskland havde foretaget frivillige BSE-tests på alt slagtet kvæg, fik af den ansvarlige tyske myndighed forbud mod i forbindelse med mærkning i overensstemmelse med forordning (EF) 1760/2000(1) at give oplysninger i forbindelse hermed.

Virksomheden havde fremsat fire forskellige forslag om godkendelse. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernärung forkastede alle fire varianter med den begrundelse, at der i henhold til artikel 16, stk. 2, i forordning 1760/2000 ikke kunne gives tilladelse til vildledende eller uklare oplysninger.

Forslagene lød som følger:

1. Dette kød er BSE-testet. Testen garanterer ingen absolut sikkerhed, men en meget stor sikkerhed!

2. Frivillig BSE-testet. (Prionics-test). Vort bidrag til at begrænse risikoen.

3. Frivillig BSE-test. Prionics-test. Større forbrugersikkerhed.

4. Størst mulig forbrugerbeskyttelse. Frivillig BSE-test. Ingen absolut sikkerhed.

Hvorledes vurderer Kommissionen forkastelsen af disse forslag?

Er Kommissionen af den opfattelse, at de fire forslag er i modstrid med forordning 1760/2000 og derfor ikke kan godkendes, eller foreligger der efter Kommissionens opfattelse her en ret så restriktiv fortolkning af forordningens ordlyd fra den pågældende tyske myndigheds side?

(1) EFT L 204 af 11.8.2000, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. april 2001)

Kommissionen er bekendt med, at operatører i en række medlemsstater har henvendt sig til myndighederne vedrørende frivillig mærkning af oksekød med oplysninger om BSE-test (bovin spongiform encephalopati) af slagtekvæget. For Tysklands vedkommende er der indsendt en formel ansøgning om tilladelse til at bruge mærker med henvisning til BSE-test af slagtekvæg og sætte dette i forbindelse med en reduceret sundhedsrisiko i dette kød.

For det første erindrer Kommissionen om, at de mange forskellige foranstaltninger til beskyttelse af den offentlige sundhed, som Kommissionen hidtil har truffet på EU- og nationalt plan, som hovedformål har haft at sikre, at alt kød, som sælges i Fællesskabet, er lige sundt at spise.

Hvis der gives tilladelse til, at en operatør skiller sit oksekød ud fra konkurrentens ved at gøre opmærksom på, at det er i overensstemmelse med en foranstaltning for den offentlige sundhed, der imidlertid gælder for alle operatører, ville dette efter Kommissionens mening udgøre en urimelig fordel for den pågældende operatør og i sidste instans forvirre forbrugeren. Det skyldes, at en sådan oplysning giver en vildledende antydning af, at kød, som sælges af enhver anden operatør, der ikke bruger samme mærkning, er mindre sikkert.

Det bør erindres, at princippet med Fællesskabets lovgivning om mærkning, således som denne er beskrevet i artikel 2, stk. 1, i Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(1), at mærkningen må ikke være af en sådan art, at den vildleder køberen ved at give denne indtryk af, at det pågældende levnedsmiddel har særlige egenskaber, når alle lignende levnedsmidler har samme egenskaber.

Da det desuden specifikt hedder i artikel 16, stk. 2, nr. 2, i Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 af 17. juli 2000 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 820/97(2), at frivillige mærker, der giver mulighed for misvisende eller uklare oplysninger, ligeledes afvises, mener Kommissionen, at de tyske myndigheder har et entydigt retsgrundlag for at afvise enhver frivillig angivelse, som henviser til BSE-test af slagtekvæg.

(1) EFT L 109 af 6.5.2000.

(2) EFT L 204 af 11.8.2000.