ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1092/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(31. marts 2003)

Om: Carrara Kommunes udnyttelse af midler fra handlingsprogrammet for civilbeskyttelse

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Carrara Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til civilbeskyttelse af personer og materielle goder, både til forebyggende aktioner og til bedre imødegåelse af eventuelle naturkatastrofer eller endog de såkaldte teknologiske og industrielle katastrofer. Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Carrara Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra handlingsprogrammet for civilbeskyttelse?

2. om Carrara Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler E-0829/03, E-0889/03, E-1091/03,E-1092/03, E-1093/03, E-1094/03, E-1095/03, E-1096/03, E-1097/03,E-1098/03, E-1099/03, E-1100/03, E-1101/03, E-1102/03 og E-1103/03

(22. april 2003)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at der inden for de sidste to år ikke har været tale om, at kommunerne Frosinone, Fiumincino, Ancona, Carrara, Livorno, Firenze, Macerata, Massa, Perugia, Pesaro, Pisa, Pistoia, Prato, Siena og Terni har indgivet noget projekt inden for rammerne af Fællesskabets handlingsprogram for civilbeskyttelse i henhold til Rådets beslutning 1999/847/EF af 9. december 1999(1) og som følge heraf heller ikke har modtaget nogen finansiel støtte hertil.

Sigtet med handlingsprogrammet er at støtte og supplere medlemsstaternes aktiviteter på nationalt, regionalt og lokalt plan for at beskytte personer, ejendom og miljø i tilfælde af naturkatastrofer og teknologiske katastrofer. Programmet, hvortil der er bevilget et årsbudget på 1,5 mio. EUR (budgetkonto B4-308), muliggør finansiering af aktioner i form af forebyggelse, beredskab, intervention, omgående bistand samt analyse af de sociale og økonomiske virkninger af katastroferne. Kun aktioner, som vedrører samtlige medlemsstater eller et betydeligt antal af disse, er støtteberettigede. De støtteberettigetde aktioner skal være i overensstemmelse med de prioriteter, der årligt fastsættes af Kommissionen med bistand fra et forvaltningsudvalg.

Kommissionen skal ligeledes henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at internetstedet http://www.europa.eu.int/comm/environment/civil/ indeholder en række eksempler på projekter, der er udviklet inden for rammerne af Fællesskabets handlingsprogram for civilbeskyttelse.

(1) EFT L 327 af 21.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1121/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(1. april 2003)

Om: Livorno Kommunes udnyttelse af midler fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det, hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Livorno Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til omstilling af industriområder i tilbagegang og til at formindske skævheder med hensyn til økonomisk og social udvikling. Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. om Livorno Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond?

2. om Livorno Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnierpå skriftlige forespørgsler E-1119/03, E-1120/03,E-1121/03, E-1122/03, E-1123/03 og E-1124/03

(16. april 2003)

Kommunerne Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia og Firenze er alle delvist berettiget til støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) inden for rammerne af DOCUP Toscana 2000-2006 (enhedsprogrammeringsdokument).

DOCUP Toscana, der blev godkendt ved Kommissionens beslutning(1), fastsætter et EFRU-tilskud på 322,5 mio. EUR for en samlet offentlig udgift på 804,9 mio. EUR.

Da DOCUP Toscana er et program, der forvaltes decentralt, er det regionen Toscana, der har ansvaret for interventionernes iværksættelse, og den har i programmeringstillægget fastlagt udvælgelseskriterierne og er endvidere ansvarlig for gennemgangen af ansøgningerne. Det ærede medlem kan derfor med fordel henvende sig til denne myndighed for at opnå præcise oplysninger om de forelagte og finansierede projekter til fordel for kommunerne Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia og Firenze.

(1) C(2001) 2725, 27.9.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0862/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(20. marts 2003)

Om: Frosinone Kommunes udnyttelse af midler fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU. Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Frosinone Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter samt til udviklingen af landdistrikter. Kan Kommissionen derfor oplyse

1. om Frosinone Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra EUGFL?

2. om Frosinone Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. april 2003)

Det ærede medlems forespørgsel vedrører Frosinone kommunes udnyttelse af midler fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond.

I regionen Lazio bidrager Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Udviklingssektionen, til medfinansieringen af Leader+-programmet, der er behandlet i svaret på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-0863/03(1).

EUGFL, Garantisektionen, deltager i medfinansieringen af planen for udvikling af landdistrikterne i regionen Lazio 2000/2006, som Kommissionen godkendte ved beslutning K(2000) 2144 af 20. juli 2000.

Det skal i den forbindelse understreges, at det er de nationale og regionale myndigheder i Italien, der er ansvarlige for gennemførelsen af de støtteforanstaltninger, som EU medfinansierer som led i nævnte program. Kommissionen varetager opfølgningen af og kontrollen med programmet, men den er ikke ansvarlig for, hvordan foranstaltningerne forvaltes på stedet. De årlige rapporter, der fremsendes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til landdistrikternes udvikling fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger(2) og Kommissionens forordning (EF) nr. 445/2002 af 26. februar 2002(3) giver ikke mulighed for at fastslå, om Frosinone kommune har modtaget støtte til projekter fra EUGFL, Garantisektionen.

Det er derfor Assessorato all'Agricoltura i regionen Lazio, der er ansvarlig for forvaltningen af programmet, som vil kunne give oplysninger om modtagerne og fristerne for de for regionen iværksatte indkaldelser af bud, herunder for Frosinone kommune.

(1) Se side 157.

(2) EFT L 160 af 26.6.1999.

(3) EFT L 74 af 15.3.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1249/03

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(2. april 2003)

Om: Ingen skolegang for tjetjenske børn og ingen personregistrering af nyfødte tjetjenere i Aserbajdsjan

Efter at krigen i Tjetjenien blussede op igen i 1999, er titusinder af tjetjenere flygtet fra deres land til nabolandene, hvor de ofte lever under ekstremt vanskelige forhold. Nogle tusinde af dem har således søgt tilflugt i Aserbajdsjan. Ud over de enorme praktiske vanskeligheder, som disse tjetjenske flygtningefamilier støder på i Aserbajdsjan, er de også forhindret i at få de tjetjenske børn, der er født i landet i løbet af de seneste tre år, registreret hos de aserbajdsjanske civisstandsmyndigheder. Ifølge velunderrettede kilder er der, siden konflikten brød ud igen, født omkring hundrede tjetjenske børn i Aserbajdsjan. Desuden får de tjetjenske børn ikke lov til at gå i skole.

Hvilke oplysninger har Kommissionen om de vanskeligheder, som de tjetjenske flygtningefamilier i Aserbajdsjan støder på, når de forsøger at få de børn, der er født i landet, registreret hos de aserbajdsjanske civilstandsmyndigheder? Hvilke oplysninger har Kommissionen om de tjetjenske børns skolegang i Aserbajdsjan? Hvilke initiativer har Kommissionen taget eller vil den tage for at sikre, at tjetjenske børn født i Aserbajdsjan kan blive registreret, og for, at tjetjenske børn kan få lov til at gå i skole?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(2. maj 2003)

Kommissionen har kendskab til de tjetjenske flygtninges forhold i Aserbajdsjan via de offentlige tilgængelige informationskilder.

I henhold til De Forenede Nationers Højkommissariat for Flygtninge (UNHCR) var der ved udgangen af 2002 62 registrerede flygtninge og 5 573 asylansøgere.

Kommissionen takker det ærede medlem for at have henledt opmærksomheden på problemet og vil overveje hvordan det bedst muligt kan løses inden for rammerne af EU's partnerskabs- og samarbejdsaftale med Aserbajdsjan. Næste aktivitet inden for denne aftale er Europa-Parlamentets og det aserbajdsjanske parlaments møde i samarbejdsudvalget den 28.-29. april 2003 i Baku.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0621/03

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(3. marts 2003)

Om: Hans Velærværdighed Thich Huyen Quangs kritiske tilstand

Ifølge organisationen Que Mê: Aktion for demokrati i Vietnam, der har hovedsæde i Paris, plages patriarken for den forenede buddhistiske kirke i Vietnam (UBCV, en traditionel uafhængig kirke, der har været forbudt siden 1981), den 86-årige Thich Huyen Quang af en smertefuld svulst tæt ved øjet, og ifølge de læger, der i sidste uge undersøgte Thich Huyen på hospitalet i Quang Ngai, kan der være tale om en kræftsvulst. Da hospitalet i Quang Ngai ikke er udstyret til at behandle denne sygdom, anbefalede lægerne at hasteoverføre Thich Huyen Quang til et hospital i Saigon (Ho Chi Minh City) for at blive opereret. Sikkerhedsmyndighederne i Quang Ngai afviste imidlertid lægernes beslutning den 12. februar 2003, og Thich Huyen Quang fik forbud mod at forlade provinsen. Sidstnævnte har som bekendt været tilbageholdt uden rettergang siden 1982 uden at kende grunden til sin arrestation. Han er frataget sine borgerlige rettigheder og sine mest grundlæggende rettigheder: religionsfrihed og bevægelsesfrihed. Patriarken lider desuden af forhøjet blodtryk, kronisk ledbetændelse og maveproblemer. Hans helbred er alvorligt svækket efter 21 års tilbageholdelse i en hytte i nærheden af Quang Phuoc pagoden i landsbyen Cho Chua i den fjerntliggende provins Quang Ngai.

Hvordan er Thich Huyen Quangs situation ifølge Kommissionens seneste oplysninger? Hvorledes vurderer Kommissionen, der i fællesskab med medlemsstaterne arbejder mod en løsladelse af de to buddhistiske ledere Thich Huyen Quang og Thich Quang Do, Hanoi-myndighedernes vedvarende afslag på at løslade dem? Hvilke nye initiativer vil Kommissionen tage for at få myndighederne i Hanoi til at standse forfølgelsen af den forenede buddhistiske kirkes to øverste ledere og mere generelt af alle medlemmer af ikke-anerkendte kirker i Vietnam?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(21. marts 2003)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymringer om de ubekræftede rapporter om Thich Huyen Quang og forsøger at få nærmere oplysninger om hans nuværende tilstand. Kommissionen har også bemærket en række rapporter om, at regeringen ikke forhindrer ham i at få lægebehandling, men at den foretrækker, at behandlingen ikke finder sted i Ho Chi Minh City.

Kommissionen overvåger sammen med de medlemsstater, der er repræsenteret i Vietnam, nøje udviklingen i menneskerettighederne i Vietnam, herunder individuelle sager og spørgsmål i tilknytning til religions- og ytringsfrihed. Dette sker som et led i EU's politik for at opmuntre og støtte den vietnamesiske regerings fortsatte bestræbelser på at skabe fremskridt på menneskerettighedsområdet. Kommissionen deltager også sammen med medlemsstaterne i de regelmæssige dialoger med og i alle demarcher til den vietnamesiske regering om menneskerettighedsspørgsmål.

Kommissionen vil sammen med repræsentanterne for medlemsstaterne fortsat følge menneskerettighedssituationen i Vietnam nøje og efter omstændighederne tage de specifikke forhold, som giver anledning til bekymring, op med den vietnamesiske regering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0298/03

af Wilhelm Piecyk (PSE)og Helle Thorning-Schmidt (PSE) til Kommissionen

(7. februar 2003)

Om: Statsstøtte og EU-beskæftigelse inden for søtransport

Et af de vigtigste mål for retningslinjerne for statsstøtte til søtransport(1) er at støtte og beskytte beskæftigelsen i EF. Dette mål blev fastlagt på baggrund af en række år med faldende beskæftigelse for EF-søfolk i sammenligning med en væsentlig stigning i beskæftigelsen af lavtlønnede søfolk fra tredjelande.

Før vedtagelsen af retningslinjerne havde de europæiske institutioner ved adskillige lejligheder henledt opmærksomheden på det nødvendige i at støtte beskæftigelsen for EF-søfolk, f.eks. i Kommissionens meddelelse Mod en ny maritim strategi(2) og Rådets resolution af 24. marts 1997 Om en ny strategi til fremme af EU-skibsfartens konkurrenceevne(3).

Svaret på dette i retningslinjerne var derfor at gøre det muligt for medlemsstaterne at give skattefritagelse til EF-søfolk for at mindske konkurrenceforskellen mellem EF-søfolk og billigere arbejdskraft fra tredjelande.

I april 2001 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om uddannelse og tilgang af søfarende(4). Kommissionen nævnte den billigere arbejdskraft fra tredjelande som en årsag til den stadigt faldende beskæftigelse for EF-søfolk og fastslog følgende: Kommissionen vil fortsat overvåge resultaterne af retningslinjernes anvendelse og agter at tage hensyn til disse resultater, når den næste revision af retningslinjerne udarbejdes, navnlig hvad angår beskæftigelsesfremmende foranstaltninger (se s. 10 i meddelelsen).

Er Kommissionen på grundlag af ovenstående enig i, at statsstøtte til beskæftigelse af lavtlønnet arbejdskraft fra tredjelande er i modstrid med målet om at støtte beskæftigelsen i EF? Hvordan agter Kommissionen at fremme beskæftigelsen i EF i den maritime sektor i forbindelse med den igangværende revision af retningslinjerne?

(1) EFT C 205 af 5.7.1997, s. 5.

(2) KOM(1996) 81.

(3) EFT C 109 af 8.4.1997, s. 1.

(4) KOM(2001) 188.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(2. maj 2003)

I EF-retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren fra 1997 er det fastsat, at medlemsstaterne kan hjælpe rederierne med at forbedre deres konkurrenceevne ved at reducere deres driftsomkostninger, idet de bl. a. kan bevilge fuldstændig eller delvis fritagelse for skatter og socialsikringsbidrag for søfolk.

Formålet med støtten til søtransportsektoren er endvidere at fremme ekspertisen på søfartsområdet og at øge beskæftigelsen i Fællesskabet, ikke blot på landjorden, men også om bord på skibene.

Kommissionen er i øjeblikket ved at forberede en meddelelse om en revision af retningslinjerne fra 1997, som vil bekræfte de tidligere fastsatte mål og forbedre midlerne til at virkeliggøre dem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0036/03

af Colette Flesch (ELDR) til Kommissionen

(21. januar 2003)

Om: Genindsættelse af to højtstående embedsmænd i deres stilling i Paris

I pressen kunne man i slutningen af december (Le Monde, den 22./23. december 2002) læse, at to højtstående embedsmænd i Kommissionens repræsentation i Frankrig, som to måneder forinden var blevet kaldt tilbage til Bruxelles, var blevet genindsat i deres stilling i Paris.

Hvad var den helt nøjagtige årsag til deres tilbagekaldelse til Bruxelles?

Hvad var den helt nøjagtige årsag til deres genindsættelse i Paris?

Mener Kommissionen selv, at ovennævnte skridt vidner om en forsvarlig personalepolitik?

Er OLAF's undersøgelser, som gav anledning til den pågældende tilbagekaldelse, afsluttet?

Er Kommissionen eventuelt rede til at offentliggøre konklusionerne af den pågældende undersøgelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(5. marts 2003)

Kommissionen kan blot minde om de svar, den allerede har afgivet på baggrund af det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-3493/02.

Forflyttelsen i tjenestens interesse inden for det samme generaldirektorat af to tjenestemænd ved Kommissionens repræsentation i Paris skyldtes hensynet til at sikre, at undersøgelsen forløb bedst muligt.

Der var tale om retsbevarende foranstaltninger, som på ingen måde rokkede ved formodningen om de pågældendes uskyld. Kommissionen har ikke udleveret deres navne og beklager, at medierne har omtalt dem.

Ovenstående retsbevarende foranstaltninger blev ophævet efter kontakter med Det Europæiske Kontor til Bekæmpelse af Svig (OLAF), så snart undersøgelserne i Kommissionens repræsentation i Paris muliggjorde dette.

Kommissionen har med disse foranstaltninger ønsket at give OLAF mulighed for at gennemføre sin interne undersøgelse under de bedst mulige betingelser.

Kommissionen kan bekræfte, at OLAF's undersøgelse endnu ikke er afsluttet. Parlamentet vil til sin tid blive informeret om resultaterne af undersøgelsen i henhold til artikel 12, stk. 3, andet led, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/99 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)(1)

(1) EFT L 136 af 31.5.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0255/03

af Roy Perry (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2003)

Om: Lloyd's i London

Kommissionen erkender i sin pressemeddelelse af 21. januar 2003 om fortsættelsen af overtrædelsesproceduren i forbindelse med reguleringen af og tilsynet med Lloyd's i London, at loven om finansielle tjenesteydelser og markeder (Financial Services and Markets Act (FSMA) 2000) har medført forbedringer, men at den stadig har visse betænkeligheder, hvad overholdelsen af direktivet (73/239/EØF(1)) angår.

Kan Kommissionen nærmere redegøre for, hvorledes den nye ordning er en forbedring i forhold til den tidligere ordning?

Det fremgår endvidere af Kommissionens pressemeddelelse, at den i lyset af de tidligere forsømmelser stadig har betænkeligheder i forbindelse med det nuværende system for regulering og tilsyn.

Kan Kommissionen nærmere angive, hvad den mener, disse tidligere forsømmelser består i, og beskrive, hvilke forsømmelser der stadig findes?

(1) EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(27. februar 2003)

Kommissionen er i høj grad klar over den interesse, som det ærede medlem og mange andre nærer for Kommissionens undersøgelser af denne komplekse og meget følsomme sag. Det er grunden til, at Kommissionen besluttede at offentliggøre pressemeddelelser i forbindelse med afsendelsen af både den første og den supplerende åbningsskrivelse, skønt dette ikke er normal praksis på dette stadium af Kommissionens undersøgelse.

Et yderligere tegn på Kommissionens gode vilje og generelle ønske om åbenhed er, at kommissæren med ansvar for det indre marked tre gange personligt har henvendt sig til Parlamentet, og at Kommissionen derudover har gjort en indsats for at holde medlemmerne af Udvalget om Andragender løbende underrettet om udviklingen i denne sag.

Men det ærede medlem må forstå, at Kommissionen i procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 226 og i overensstemmelse med samme traktats artikel 10 må sikre en atmosfære af gensidig tillid i forbindelse med dens undersøgelser og dialogen med den pågældende medlemsstat. Formålet med sådanne procedurer er at sikre sig, at en medlemsstat overholder sine fællesskabsforpligtelser, eller hvis dette ikke er tilfældet at få den til at overholde dem. Formålet er ikke at fastslå, om medlemsstaten på et tidligere tidspunkt overholdt eller ikke overholdt sine forpligtelser. Der er derfor i denne forbindelse et krav om fortrolighed, så Kommissionen ikke forhindres i at udføre en af sine centrale opgaver nemlig at kontrollere overholdelsen af fællesskabsretten.

Kommissionen kan derfor ikke udtale sig yderligere om, hvori de eventuelle forsømmelser og undersøgte påstande består.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0455/03

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(19. februar 2003)

Om: Fødevareallergier og restaurationsingredienser

Under henvisning til min tidligere forespørgsel E-2809/2002(1) og svar fra kommissær David Byrne af 12. november 2002 bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål: Hvem er de endelige forbrugere af fødevarer, hvis ikke det er restauranternes kunder, dvs. de personer, der spiser måltiderne?

Kan Kommissionen oplyse, hvad minimumsstørrelsen er for de skrifttyper, hvormed ingredienslisterne påtrykkes fødevareemballagen?

(1) EFT C 52 E af 6.3.2003, s. 218.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. marts 2003)

Som supplement til svaret på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-2809/02 kan Kommissionen oplyse, at direktiv 2000/13/EF(1) fastsætter en liste over oplysninger, der skal indgå i mærkningen af levnedsmidler, der er bestemt til at leveres i uforandret stand til den endelige forbruger eller er bestemt til at leveres til restauranter, hospitaler, marketenderier og andre lignende etablissementer.

Kravet om mærkning gælder således for de levnedsmidler, restauranter køber med henblik på at fremstille måltider til kunderne, men ikke for selve måltiderne, der serveres i disse restauranter.

Det nævnte direktiv fastsætter ikke en minimumstørrelse for de skrifttyper, der anvendes ved mærkning af levnedsmidler, men det kræves i artikel 13, stk. 2, at oplysningerne er let synlige, let læselige og uudslettelige.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler, EFT L 109 af 6.5.2000.