ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3652/01

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(15. januar 2002)

Om: Multifunktionelt europæisk landbrug

På baggrund af, at nogle lande uden for EU har kritiseret fællesskabsstøtten til landbrugseksporten og under henvisning til, at det også drejer sig om at anerkende, at det europæiske landbrug er multifunktionelt og om at nedsætte importtolden, bedes Kommissionen oplyse følgende:

- Hvorledes forholder den sig til multifunktionalitet?

- Finder den det passende at nedsætte tolden for at skabe balance mellem told på produkter fra det europæiske fastland, som i dag er overbeskyttet, og middelhavsprodukterne (f.eks. pålægges der en told på 8 % på tomater, 86 % på smør og 68 % på sukker)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. februar 2002)

Landbrugets multifunktionelle rolle er et væsentligt element i Fællesskabets samlede forhandlingsoplæg. Landbruget kan ikke sidestilles med industrien. For det skal ikke alene producere landbrugsvarer, men også bidrage til en bæredygtig udvikling, landdistrikternes overlevelse, miljøbeskyttelse og fattigdomsbekæmpelse både i de udviklede lande og i udviklingslandene.

Der er desuden flere af medlemmerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO) (f. eks. Sydkorea, Japan, Ile Maurice og Norge), der støtter Fællesskabet i dets forsvar for et moderat syn på landbrugspolitik og handel med landbrugsvarer. Kommissionen vil fortsat, således som den gjorde i Doha, energisk forsvare sit syn på en europæisk landbrugsmodel i WTO-forhandlingerne.

Når det gælder problemet med en genopretning af ligevægten mellem told på produkter fra det europæiske fastland og Middelhavsområdet, vil Kommissionen holde sig til Fællesskabets globale forhandlingsoplæg, som plæderer for en nedsættelse af de konsoliderede tariffer af samme art, som dem der blev anvendt under Uruguay Runden. Der skal ligeledes mindes om, at der ud over en toldmæssig beskyttelse for tomater også findes en indgangspris.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3568/01

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Opstanden i Ungarn i 1956

Kan Kommissionen oplyse, om spørgsmålet om straffrihed efter opstanden i 1956 stadig er et emne af interesse i de førtiltrædelsesforhandlinger, der finder sted mellem EU og Ungarn?

Er Kommissionen klar over, at forældelseslovene i Ungarn rent faktisk trak tiden ud med hensyn til retsforfølgelsen af gerningsmændene bag opstanden i 1956 og gjorde det muligt for mange af dem at forblive ustraffet i Ungarn?

Er Kommissionen enig i, at længden af den dom, der blev afsagt i Mosonmagyaróvár-sagen i juni 2001 rent faktisk var en benådning af den sigtede Dudás, idet lov nr. 39 af 1992 om generel amnesti fandt anvendelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(8. februar 2002)

Inden for rammerne af førtiltrædelsesstrategien følger Kommissionen nøje den politiske udvikling i kandidatlandene. Således vurderer den i sine periodiske rapporter årligt, hvorvidt de politiske tiltrædelseskriterier opfyldes, således som de blev fastlagt af Det Europæiske Råd i København

i juni 1993. I overensstemmelse med disse kriterier skal kandidatlandene have oprettet stabile institutioner, der kan garantere demokratiet, retsstaten, menneskerettighederne og respekten for og beskyttelsen af mindretal. Den seneste periodiske rapport blev udgivet i november 2001.

Ifølge denne rapport opfylder Ungarn de politiske Københavnskriterier.

Som princip udtaler Kommissionen sig ikke om enkelte afgørelser, der træffes af en kompetent ungarsk domstol. Desuden mangler den ungarske højesteret endnu at træffe endelig afgørelse i sagen vedrørende Dudás, efter at han appellerede den afgørelse, der blev truffet af retten i første instans.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3646/01

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Konto B7-6000 i budgettet

Den 18. januar 2000 vedtog Kommissionen et arbejdspapir med titlen: Kommissionen og de ikke-statslige organisationer: styrkelse af partnerskabet. I dokumentet angives forskellige metoder til at etablere en ramme for samarbejde, som skal omfatte hele Kommissionen, og som er mere sammenhængende end den hidtidige fremgangsmåde, som var opdelt på de enkelte områder.

Ifølge arbejdsdokumentet Draft Guidelines for implementation of NGO co-financed projects carried out in Developing countries under Budget Line B7-6000 in 2002 skal ngo'ernes autonomi og deres muligheder for på eget initiativ at foreslå projekter til medfinansiering beskæres yderligere.

De midler, der er afsat til konto B7-6000 i budgettet, og som specielt gælder for ngo'erne, udgør ikke engang 3 % af den samlede bistand til samarbejdet med tredjelande.

- Kan Kommissionen gøre rede for sit motiv til at begrænse ngo'ernes autonomi yderligere i betragtning af, at deres bevægelsesfrihed allerede er begrænset?

- Agter Kommissionen fortsat at føre tilsyn med ngo'erne i forbindelse med indgivelsen af projekter med henblik på medfinansiering under konto B7-6000?

Kan denne politik med kontrol og indskrænkning af ngo'ernes initiativer ikke betragtes som værende i strid med det, der er fastsat i Cotonou-aftalen om at fremme inddragelse af det civile samfund?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(15. februar 2002)

Kommissionen har faktisk givet sig i kast med at udforske, hvordan man kan forbedre rammerne for samarbejde med de ikke-statslige organisationer (ngo'erne). Udvikling er et af de områder, hvor der findes særlig veletablerede samarbejdsforbindelser mellem Kommissionen og ngo'erne, som drøftes indgående med regelmæssige mellemrum.

Kommissionen har for nylig efter høring af medlemsstaterne vedtaget retningslinjerne for iværksættelse af projekter, som samfinansieres med ngo'er og gennemføres i udviklingslandene på grundlag af budgetpost B7-6000 for 2002 og 2003. De tager bl.a. deres udgangspunkt i ngo'ernes initiativret og anerkendelse af deres specifikke rolle, navnlig i forholdet til de ugunstigt stillede og marginaliserede befolkningsgrupper i udviklingslandene.

Kommissionen deler derfor ikke det synspunkt, at Kommissionen skulle indskrænke ngo'ernes selvstændighed og kontrollere deres initiativer. Det skal desuden fremhæves, at Kommissionens støtte til ngo'erne ikke alene hentes fra budgetpost B7-6000, men også fra flere andre finansielle instrumenter som f.eks. budgetposterne vedrørende menneskerettigheder, humanitær bistand og rehabilitering; den del af samarbejdet, som berører ngo'erne, overstiger dermed langt den procentsats, som det ærede medlem nævner.

Hvad angår samarbejdet med staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), er de nye retningslinjer for budgetposten ikke blot helt sammenhængende med bestemmelserne i Cotonou-aftalen, men de kan også i særlig grad støtte en styrkelse af civilsamfundet i partnerlandene, som udgør et af nøgleelementerne i denne aftale.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3423/01

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(21. december 2001)

Om: Verdensmesterskaberne 2002 Kommissionens samarbejde med de japanske og koreanske myndigheder

Planlægger Kommissionen at koordinere viderebringelse af oplysninger til de japanske og koreanske myndigheder om unionsborgere, der er idømt fodboldrelaterede domme i en medlemsstat eller udvist af en medlemsstat, således at de japanske og koreanske myndigheder kan kontrollere adgangen til verdensmesterskabskampene i juni 2002?

Hvis den planlægger at viderebringe disse oplysninger, hvordan vil den da sikre, at de pågældende personer får at vide, at de kan blive nægtet adgang?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(19. februar 2002)

Kommissionen har ikke planer om at koordinere viderebringelsen af oplysninger om EU-borgere til de japanske og koreanske myndigheder i forbindelse med verdensmesterskaberne i 2002 og har ikke kompetence til at gøre dette.

Da de kommende verdensmesterskaber desuden skal afholdes i Asien, råder Kommissionen ikke over specifikke oplysninger om tilrettelæggelsen af mesterskaberne.

Kommissionen er dog klar over, at nogle medlemsstater er i kontakt med arrangørlandene Korea og Japan i forbindelse med en mulig formidling af oplysninger om deres nationale supporters, således at arrangørlandene bedre kan forberede deres sikkerhedsforanstaltninger. I hvilket omfang EU-borgere vil blive informeret om, at deres persondata er videresendt til de japanske og koreanske myndigheder, afhænger af lovgivningen i de enkelte medlemsstater.

Som bekendt har der været et vellykket samarbejde mellem medlemsstaternes politimyndigheder omkring offentlig orden og sikkerhed under sportsbegivenheder, der har været afholdt inden for Unionen i de seneste år.

Til eksempel kan nævnes:

- medlemsstaternes mulighed for at sende politi til den medlemsstat, hvor der spilles en international kamp, for at spore supporters og for at samarbejde med de lokale myndigheder, hvis der foreligger tilladelse hertil

- udarbejdelse af fælles standarder for medlemsstater, der er vært ved internationale sportsbegivenheder

- Rådets vedtagelse af henstillinger om forebyggelse af og kontrol med uroligheder ved fodboldkampe.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3207/01

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(22. november 2001)

Om: Indførelse af et fælles europæisk luftrum

I sin meddelelse for nylig om det fælles europæiske luftrum har Kommissionen stillet en række forslag, hvis sigte er at indføre fælles regler for hele EU, hvor Eurocontrol skal tage sig af den driftsmæssige side og forskellige tjenesteydelser.

Denne opgavefordeling, som i sig selv er velbegrundet, kan indebære problemer for repræsentanter for almindelig luftfart g for sportsflyvere. De sidstnævnte, som repræsenterer titusinder af private piloter, har indtil nu haft lejlighed til at drøfte alle ændringer af bestemmelserne i et samrådsorgan under Eurocontrol.

Der tales desuden i Kommissionens forslag desuden om høringer af brugerne af det fælles europæiske luftrum. Ville det ikke være mere hensigtsmæssigt at nedsætte et formelt samrådsorgan, som også skulle omfatte repræsentanter for almindelig luftfart og sportsflyvere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(11. januar 2002)

Kommissionen forelagde den 10. oktober 2001 en række forslag om gennemførelse af det fælles europæiske luftrum(1), som havde til formål at skabe en beslutningsmæssig ramme og en regelramme, der er bedre egnet til de problemer, lufttrafikken står overfor i Europa.

På det institutionelle plan bygger det fælles europæiske luftrum på en komplementaritet mellem Unionens retlige beføjelser og den kompetence og ekspertise, der foreligger i Eurocontrol og i medlemsstaterne. Mere konkret udtrykt: Eurocontrol får af Kommissionen overdraget de arbejder forbundet med teknisk ekspertise, der er nødvendige for at udarbejde fællesskabsbestemmelser.

Klassifikationen af luftrummet i Europa lider under manglende harmonisering og forslagene har derfor til formål at betragte luftrummet som en fælles ressource, som bør tilrettelægges og administreres effektivt, med sikkerhed, så det kan imødekomme brugernes behov og muliggøre en retfærdig fordeling uden forskelsbehandling af ressourcerne mellem alle brugerne, også almenflyvning og sportsflyvning.

Kommissionen har for øjeblikket drøftelser med Eurocontrol med henblik på at definere samarbejdet mellem organisationerne. Dette samarbejde sigter også på, at Eurocontrol skal respektere visse forhold vedrørende høring af de involverede parter. Kommissionen har til hensigt at overvåge, at disse høringsmekanismer gør det muligt at tage hensyn til de pågældende sammenslutningers synspunkter.

Repræsentanter for almenflyvning og sportsflyvning indtager derfor fortsat en vigtig plads i høringsprocessen.

(1) KOM(2001) 123 endelig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3213/01

af Philip Bradbourn (PPE-DE), Philip Bushill-Matthews (PPE-DE),Martin Callanan (PPE-DE), Jacqueline Foster (PPE-DE), Daniel Hannan (PPE-DE),Christopher Heaton-Harris (PPE-DE), Roger Helmer (PPE-DE),Piia-Noora Kauppi (PPE-DE), Timothy Kirkhope (PPE-DE),Neil Parish (PPE-DE), Charles Tannock (PPE-DE)og Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(22. november 2001)

Om: Konsekvenserne for hvidvaskning af penge af indførelsen af den nye 500 euro-seddel

Kan Kommissionen under henvisning til, at kun to af EU-medlemsstaterne, nemlig Tyskland og Holland, bruger pengesedler af en værdi svarende til den 500 euro-seddel, der vil komme i omløb i januar 2002, og at D-marken i nogle år har været forbryderes foretrukne pengeseddel i store dele af Europa, oplyse følgende: Hvorfor finder den det nødvendigt at indføre så stor en pengeseddel (allerede døbt gangster-sedlen)? Blev politiet hørt, inden afgørelsen om udstedelse blev truffet? Ville Kommissionen være rede til at henstille til tilbagetrækning af denne seddel, hvis Europol eller Interpol efter nogen tid konkluderer, at den er til betydelig gavn for organiserede forbrydere i udførelsen af deres virksomhed, f.eks. ved indkøb af store mængder narkotika eller nukleare materialer?

Kan Kommissionen oplyse, om det ville have været muligt at skabe tilstrækkelige likvide midler i euro-zonen inden januar 2002, hvis det var blevet besluttet, at den største pengeseddel skulle lyde på 200 euro?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(16. januar 2002)

Nogle af de deltagende medlemsstater Belgien, Tyskland, Italien, Luxembourg, Nederlandene og Østrig har for tiden pengesedler af høj værdi svarende til mellem 200 EUR og 600 EUR. En 1 000 DEM-seddel er f.eks. i omløb i Tyskland. I det mindste en del af den europæiske befolkning er således vant til at anvende pengesedler af høj værdi til transaktioner og som kontantbeholdning. Høje værdier af eurosedler træder således i stedet for nogle høje værdier af nationale pengesedler.

Det er naturligvis vanskeligt at vurdere, i hvilken grad euroen vil blive anvendt til ulovlige transaktioner. Og endnu vanskeligere er det at forudsige, om 200- og 500-eurosedlerne vil få indflydelse på en sådan anvendelse.

Kommissionen vil inden for grænserne af sine beføjelser holde øje med, at der ikke anvendes uforholdsmæssigt mange eurosedler i ulovlige transaktioner efter 2001.

Kommissionen har ikke kendskab til nogen undersøgelser af, hvorledes pengesedlers pålydende kunne påvirke likviditeten i euroområdet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2728/01

af Luigi Vinci (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. september 2001)

Om: Overholdelse af menneskerettighederne i Tyrkiet

Aktive medlemmer af venstreorienterede tyrkiske organisationer har i månedsvis været i sultestrejke. Denne ekstreme form for protest, som hidtil har krævet 35 dødsofre, skyldes de forfærdelige fængselsforhold for politiske fanger i de tyrkiske fængsler og navnlig den igangværende reform af fængselsforholdene, som omfatter placering af politiske fanger i isolationsceller. I slutningen af august 2001 blev en demonstration, der var tilrettelagt af organisationen HADEP i forskellige tyrkiske byer til fordel for anerkendelse af kulturelle og sproglige rettigheder til det kurdiske folk og andre mindretal, der bor i Tyrkiet, undertrykt med vold af det tyrkiske politi.

Hvorledes forholder Kommissionen sig til ovennævnte hændelse, og mener den ikke at det er uforeneligt med overholdelsen af de politiske kriterier fra København, som er afgørende for tiltrædelsen til EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(19. oktober 2001)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymring over sultestrejkerne i Tyrkiet, der har givet anledning til 40 fangers død.

Den 21. marts 2001 fremsatte Kommissionen i forbindelse med det første dødsfald blandt de sultestrejkende sammen med det svenske formandskab en erklæring i Ankara, der opfordrede de tyrkiske myndigheder til at træffe alle nødvendige foranstaltninger til at undgå yderligere dødsfald. Ved denne lejlighed mindede den også om henstillingerne fra Den Europæiske Komité til Forebyggelse af Tortur.

Endvidere beklagede Kommissionen ud fra et humanitært synspunkt, at sultestejkerne fortsat kræver menneskeliv, og understregede, at den ikke på nogen måde støttede de politiske synspunkter, der står bag.

Kommissionen følger fortsat udviklingen i fængslerne meget nøje, herunder også regeringens vedtagelse af en række lovgivningsmæssige foranstaltninger til forbedring af forholdene i fængslerne.

Disse foranstaltninger omfatter forbedring af faciliteterne i isolationsceller af typen F, omstrukturering af retshåndhævelsen i forbindelse med klager vedrørende behandlingen af fanger og oprettelse af kontrolinstanser, der skal føre tilsyn med fangernes livsvilkår og helbredstilstand, overflytninger og disciplinære foranstaltninger.

Kommissionen stoler på, at anvendelsen af disse forholdsvis nye foranstaltninger vil være et positivt skridt til løsning af den nuværende krise. Dernæst skulle dette også bidrage til en tilpasning af fængselsforholdene til internationale normer, hvilket er en af prioriteterne i tiltrædelsespartnerskabet for Tyrkiet.

I forbindelse med den kommende årlige rapport om Tyrkiets fremskridt i retning af tiltrædelse af EU vil Kommissionen nærmere behandle dette spørgsmål og andre menneskerettighedsspørgsmål som foreningsfrihed og ret til frit at deltage i fredelige forsamlinger, som det ærede medlem henviser til.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3539/01

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Sagen om offentlig støtte til temaparken Terra Mítica

Ved evalueringen af arealerne til Terra Mítica afviger udtalelserne fra provinsen Alicantes eksproprieringsnævn fra samme nævns tidligere udtalelser om andre tilstødende arealer, som tilsyneladende er af samme værdi, hvilket fremgår af nedenstående tabel.

>TABELPOSITION>

Man må ikke se bort fra, at eksproprieringsnævnet er et forvaltningsorgan, som hører under Finansministeriet, og når ikke alene arealerne vurderes til at have en værdi under markedsprisen, men også lavere end ved nævnets tidligere fastsættelser, kan dette indebære offentlig støtte til Terra Mítica, idet arealerne erhverves til priser, som ligger under, hvad en konkurrent måtte give, så der opnås konkurrencemæssige fordele.

Finder Kommissionen, at disse oplysninger er relevante for vurderingen af, om der er ydet offentlig støtte til Terra Mítica?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(15. februar 2002)

Kommissionen har allerede i sin beslutning om at indlede procedure efter EF-traktatens artikel 88 (tidl. artikel 93), stk. 2, over for formodet støtte til parken Terra Mítica i Benidorm, Alicante(1) afgjort, at parkens erhvervelse af arealerne efter eksproprieringen, som det ærede medlem henviser til, ikke i sig selv udgør offentlig støtte af de grunde, som står anført i førnævnte beslutning(2). Endvidere har disse elementer ikke betydning for undersøgelsen af sagens andre aspekter, over for hvilke der er indledt procedure efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2.

(1) EFT C 300 af 26.10.2001.

(2) Jf. punkt 50 i beslutningen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3715/01

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(9. januar 2002)

Om: Farvekoder for mælk

I Det Forenede Kongerige findes en række forskellige farvekoder for forskellige typer af mælk.

I f.eks. i Plymouth har skummetmælk farvekoden grøn. Mens skummetmælk imidlertid i Bristol har farvekoden rød, og farvekoden grøn anvendes til letmælk.

Dette kan føre til stor forvirring for personer, der regelmæssigt rejser fra en del af landet til en anden.

Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt den overvejer at indføre farvekoder for mælkeemballage for at sikre større harmonisering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. januar 2002)

Handelsnormerne for konsummælk er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2597/97 af 18. december 1997 om supplerende regler til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter med hensyn til konsummælk(1). Denne forordning omhandler navnlig salgsbetegnelser for konsummælk og krav til produkternes sammensætning, men den indeholder ingen bestemmelser om anvendelsen af farvekoder.

Det skal bemærkes, at anvendelsen af farvekoder er et typisk britisk fænomen, som har forbindelse med den betydelige markedsandel, som frisk mælk i glasflasker tegner sig for. Det er Kommissionens opfattelse, at der ikke er nogen tilstrækkelig begrundelse for at regulere anvendelsen af farvekoder på EU-plan, og at nærhedsprincippet derfor bør finde anvendelse i dette tilfælde.

(1) EFT L 351 af 23.12.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3135/01

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(7. november 2001)

Om: Oversigt over svig og uregelmæssigheder i Spanien med ESF- og EFRU-midler i perioden 1994-1999

Kan Kommissionen under henvisning til rammeaftalen om forbindelserne mellem Parlamentet og Kommissionen af 29. juni 2000 i samarbejde med OLAF forelægge en oversigt over svig og uregelmæssigheder i Spanien i forbindelse med støtten fra strukturfondene og helt konkret ESF- og EFRU-støtten i programmeringsperioden 1994-1999?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(3. december 2001)

Kommissionen understreger, at medlemsstaterne i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1681/94 af 11. juli 1994 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er ubetalt inden for rammerne af finansieringen af strukturpolitikkerne, samt om oprettelse af et informationssystem på dette område(1) er forpligtet til at underrette Kommissionen om uregelmæssigheder, om hvilke der foreligger en rapport som det første led i en administrativ eller retslig forfølgning og om forfølgning indledt som følge heraf og om væsentlige ændringer i denne forfølgning (artikel 3 og 5).

Siden forordningen blev gennemført (3. kvartal i 1994) og frem til slutningen af 2000, er der kun 357 sager, som vedrører Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) og Den Europæiske Socialfond (ESF) i perioden 1994-1999, ud af i alt 606 sager, som blev anmeldt af Spanien i forbindelse med alle strukturfondene.

Kommissionen sender det ærede medlem og Parlamentets Generalsekretariat en tabel, som viser fordelingen af de typer af uregelmæssigheder, som er blevet begået i medlemsstaten i denne periode.

(1) EFT L 178 af 12.7.1994.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2583/01

af Feleknas Uca (GUE/NGL) til Kommissionen

(24. september 2001)

Om: Politivold i Tyrkiet på verdensfredsdagen

Den 1. september, på verdensfredsdagen, forbød tyrkiske myndigheder en fredsdemonstration, der blev organiseret af det pro-kurdiske parti HADEP. Alligevel gik tusindvis af mennesker på gaden for at give udtryk for deres ønske om fred. Det tyrkiske politi reagerede med massiv vold. Man anvendte træknipler og gasgranater mod fredelig deltagere i demonstrationen. I den forbindelse blev der i 9 byer arresteret flere end 3 000 HADEP-medlemmer. En 19-årig dreng blev dødeligt kvæstet ved et styrt på flugt fra politiet.

Er Kommissionen bekendt med disse voldsomheder i Tyrkiet?

Hvordan vurderer Kommissionen de tyrkiske myndigheders overgreb mod det pro-kurdiske HADEP-parti og dettes medlemmer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(31. oktober 2001)

Nogle af de politiske Københavnskriterier, kandidatlandene skal opfylde, er ytringsfrihed, foreningsfrihed samt princippet om beskyttelse af mindretal. Styrkelsen af de retlige og forfatningsmæssige garantier for ytringsfriheden og for retten til at deltage i fredelige forsamlinger er en af de kortsigtede prioriteter i tiltrædelsespartnerskabet med Tyrkiet. Kommissionen har nøje fulgt situationen inden for menneskerettigheder og grundlæggende friheder i Tyrkiet. Dens periodiske rapport, der forelægges den 13. november 2001, indeholder en detaljeret vurdering heraf.

Hvad angår de kendsgerninger, det ærede medlem henviser til, kan Kommissionen bekræfte, at den har modtaget oplysninger om, at demonstranter har været udsat for mishandling og brutalitet fra det tyrkiske politis og de tyrkiske sikkerhedsstyrkers side. Den finder en sådan adfærd dybt beklagelig.

Desuden finder Kommissionen, at disse handlinger strider skarpt mod indenrigsministeriets cirkulære af 24. juli 2001, der udtrykkeligt forbyder overdreven anvendelse af vold fra sikkerhedsstyrkernes og politiets side.