SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3187/02

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Rådet

(7. november 2002)

Om: Stærkt fiskeriafhængige områder, relativ stabilitet og adgang til fiskeressourcerne

I sit svar på mine forespørgsler E-0650/02(1), E-2096/02, E-2097/02 og E-2098/02(2) undlader Kommissionen at udtale sig om de konkrete spørgsmål, som jeg har stillet, og det tvinger mig til at tage dette emne op på ny. Jeg var navnlig interesseret i, at Kommissionen oplyste om de kriterier, der skulle opfyldes, for at et europæisk område kunne klassificeres som stærkt fiskeriafhængigt i forbindelse med fordeling af fiskerimuligheder, og om Kommissionen ikke anså det for nødvendigt i overensstemmelse med det fællesskabsretlige princip om progressivitet at ajourføre listen over stærkt fiskeriafhængige områder i betragtning af, at den nuværende liste har været gældende i 20 år, samt at medtage nye fiskeriafhængige områder i anledning af de forskellige udvidelser med nye medlemsstater, som f.eks. Spanien og Portugal.

Kommissionen udtaler sig imidlertid ikke om dette emne, men anfører blot, at begrebet fiskeriafhængig er defineret i artikel 4, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1260/1999(3), som omhandler strukturstøtte til fiskerisektoren i mål 2-områder, og indgår ikke i andre rådsforordninger, herunder om tildeling af fiskerimuligheder på EF-plan og disses opdeling i nationale kvoter, som tildeles de forskellige medlemsstater.

I Haag-resolutionen af 3. november 1976 anførte Rådet udtrykkeligt, at der ved anvendelsen af den fælles fiskeripolitik skulle tages hensyn til de fiskeriafhængige lokalsamfunds vitale interesser. I fortsættelse af denne linje fastsatte Rådet i erkæringen af 30. maj 1980 de kriterier, der skulle tages hensyn til ved fordelingen af kvoter mellem medlemsstaterne, nemlig de traditionelle former for fiskeri, det særlige behov i regioner, hvor den lokale befolkning er særlig afhængig af fiskeriet og den dertil knyttede industri samt tab af fangstmuligheder i tredjelandes farvande. Disse kriterier indgår i begrebet relativ stabilitet, som danner grundlag for ordningen for fordeling af fiskekvoterne. I henhold til disse kriterier blev Grønland, Nordirland og det nordlige Storbritannien erklæret stærkt fiskeriafhængige områder under henvisning til det på det tidspunkt betegnede princip om relativ stabilitet. Denne ordning er videreført til dags dato uden nogen ændringer eller medtagelse af nye områder i de efterfølgende grundforordninger.

Mener Rådet ikke, at begrebet stærkt fiskeriafhængigt område ikke udelukkende er omhandlet i forordning (EF) nr. 1260/1999 om strukturfondene, men at det allerede tidligere er indført af Rådet i forbindelse med fordeling af fiskerimuligheder og i dag indgår i betragtningerne i den gældende rådsforordning (EØF) nr. 3760/92(4)?

Mener Rådet ikke på grundlag af Rådets kriterier for fordeling af fiskerimulighederne i 1980 at en region som Galicien, som Kommissionen i sine svar har anerkendt som meget fiskeriafhængigt, også bør omfattes af en ny fordeling af fiskerimulighederne efter udløbet af tiltrædelsesaktens overgangsperiode på grundlag af de nævnte kriterier, navnlig efter tabet af fangstmuligheder i tredjelandes farvande i forbindelse med fiskepladsen Marokko.

(1) EFT C 229 E af 26.9.2002, s. 114.

(2) EFT C 28 E af 6.2.2003, s. 182.

(3) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 1.

(4) EFT L 389 af 31.12.1992, s. 1.

Svar

(20. februar 2003)

1. I sin resolution af 3. november 1976(1) vedtog Rådet, at medlemsstaterne ved en samordnet aktion ville udvide deres fiskerizoner til 200 sømil fra 1. januar 1977 langs deres nordsøkyster og kyststrækninger til det nordlige Atlanterhav.

2. I bilag VII til resolutionen anerkendte Rådet de såkaldte Haag-præferencer for at tage hensyn til behovene i nogle særligt fiskeriafhængige lokale samfund i Fællesskabet.

3. Den 25. januar 1983 nåede Rådet til enighed om fordelingen af fiskerimulighederne i Fællesskabets farvande (Rådets forordning nr. 172/83), hvor fiskerimulighederne blev tildelt i overensstemmelse med princippet om relativ stabilitet. I henhold til Rådets erklæring af 30. maj 1980(2) tager dette princip udgangspunkt i traditionelle former for fiskeri, det særlige behov i fiskeriafhængige regioner samt tab af fiskerimuligheder i tredjelandes farvande (tab af jurisdiktion). Som det ses, var Haag-præferencerne kun et af de parametre, der er bestemmende for relativ stabilitet. Det drøftes i Rådet, i hvilket omfang de kan påberåbes oven i relativ stabilitet.

4. Spaniens og Portugals fiskerimuligheder er fastsat i tiltrædelsesakten af 1985 og indarbejdet i de relative stabilitetsnøgler.

5. I de senere år (siden 1989) har Rådet forliget interessekonflikterne og har, hvor det er relevant, taget hensyn til de fiskeriafhængige lokalbefolkningers interesser. Domstolen har påpeget, at sådanne tildelinger af kvoter vedtages på grundlag Rådets skønsbeføjelser i henhold til artikel 8, stk. 4, i Rådets forordning nr. 3760/92. De afhænger ikke af, om bilag VII til Haag-resolutionen er forskriftsmæssigt vedtaget (Sag C-4/96).

6. Rådet er for øjeblikket i gang med at undersøge spørgsmålet om relativ stabilitet som en del af reformen af den fælles fiskeripolitik. På dette stadium af forhandlingerne har Rådet ikke accepteret at begrænse sine skønsbeføjelser til at træffe afgørelse om tildelingsnøglerne. Det har heller ikke kædet Haag-præferencerne sammen med princippet om lige adgang for Spanien til Fællesskabets fiskeriområde den 1. januar 2003.

(1) EFT C 105 af 7.5.1981.

(2) EFT C 158 af 27.6.1980.