SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3730/98

af Antonios Trakatellis (PPE) til Kommissionen

(11. december 1998)

Om: Underskud i offentlige virksomheder og organisationer og Graekenlands optagelse i OEMU

Ifoelge Kommissionens henstillinger i dokumentet om de "grundlaeggende oekonomiske retningslinier for 1998" skal det offentlige underskud i Faellesskabet begraenses til under 2 % af BNP for 1998, hovedsagelig ved hjaelp af sanering af de offentlige finanser. Samtidig understreges det, at til trods for Graekenlands bestraebelser naaede dets offentlige underskud op paa 4 % af BNP i 1997. Landet anmodes derfor om at fortsaette sin budgetkonsolideringsindsats ved at gennemfoere de strenge foranstaltninger, som den graeske regering havde bebudet, da drachmen traadte ind i valutakursmekanismen i EMS. Ifoelge Kommissionens seneste vurderinger bliver det offentlige underskud i EU i gennemsnit for 1998 begraenset til under 1,8 %, hvorimod der i Graekenland er forudset en lettere forvaerring. Paa OEkofin Raadet i oktober blev det bemaerket, at maalet for det graeske konvergensprogram vedroerende det offentlige underskud i 1998 var optimistisk (2,4 %), og at der derfor maatte traeffes yderligere foranstaltninger.

1. Eftersom de offentlige virksomheder og organisationers underskud udgoer den stoerste svaghed i den graeske oekonomi, som foerer til en bortoeden af det offentliges penge, og som i stedet for at blive mindre stadig bliver stoerre, bedes Kommissionen oplyse, om det er foreneligt med faellesskabsbestemmelserne, at staten bliver ved med ukontrolleret at poste penge i de offentlige underskud, samt hvorledes denne fremgangsmaade kan forliges med Graekenlands forsoeg paa at opnaa reel (og ikke kun nominel) konvergens med henblik paa indtraeden i OEMU?

2. Hvorledes kan den fortsatte faellesskabsfinansiering gennem den anden faellesskabsstoetteramme og andre faellesskabsmidler til offentlige organisationer og virksomheder, naar de har en uhyre stor gaeld og et underskud, som daekkes af statsbudgettet, som det f.eks. er tilfaeldet for de graeske jernbaner, hvis underskud er paa 550 mia. drachmer, OASA med underskud paa 950 mia. drachmer, Olympic Airways med et underskud paa 2.059 mio. ecu (1990-1995) osv. forliges med den manglende gennemfoerelse af planer til oekonomisk sanering og levedygtighed?

3. Hvorledes kan nedskaeringerne i de offentlige udgifter og den reducerede anvendelse af faellesskabsbevillingerne til udviklingsarbejder og -akser (Via Egnatia, naturgas, matrikelfortegnelse, sundhed, uddannelse osv.) for at faa daekket antiproduktive offentlige underskud, forenes med maalene om oekonomisk udvikling?

4. I hvilken grad kan der ske gennemfoerelse af Faellesskabets konkurrencebestemmelser og budgetsanering generelt i alle de offentlige virksomheder og organisationer, for at man kan sikre, at faellesskabsbevillingerne og de nationale bevillinger, samt statsstoetten til udviklingsformaal ogsaa afsaettes hertil?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(15. februar 1999)

1. Den graeske regering har erkendt, at det er noedvendigt med en strukturreform i den offentlige sektor i bred forstand for at forbedre den graeske oekonomis potentiale og effektivitet. Den pakke ledsageforanstaltninger, der blev indfoert den 14. marts 1998 i forbindelse med drakmens indtraeden i valutakursmekanismen indeholdt bl.a. en omfattende privatiseringsplan for 1998 og 1999 og et program paa mellemlang sigt for omstruktureringen af tabsgivende offentlige virksomheder. Graekenland har gjort vaesentlige fremskridt med hensyn til at forbedre budgetbalancen i de senere aar. Det offentlige underskud blev nedbragt til 4 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 1997 sammenlignet med 13,8 % af BNP i 1993, og de graeske myndigheder skoenner, at det vil vaere 2,2 % af BNP i 1998. Yderligere budgetjusteringer og strukturreformer er indeholdt i det konvergensprogram for perioden 1998-2001, som Graekenland har forelagt i henhold til Raadets forordninger i forbindelse med stabilitets- og vaekstpagten. Raadet (oekonomi og finans) behandlede den 12. oktober 1998 det graeske konvergensprogram og vedtog en faelles holdning til en henstilling fra Kommissionen i overensstemmelse med Raadets forordning (EF) 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvaagningen af budgetstillinger samt overvaagning og samordning af oekonomiske politikker(1). Raadet fandt, at programmet var i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den oekonomiske politik, og at det var et vigtigt skridt i retning af opfyldelsen af de krav, der stilles i stabilitets- og vaekstpagten. Raadet anmodede den graeske regering om at ivaerksaette programmet og om at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at opfylde maalene i det, og heri indgaar ogsaa en reform af den offentlige sektor som helhed.

2. Det vigtigste maal for strukturfondene og Samhoerighedsfonden er at fremme den oekonomiske udvikling gennem finansiering af projekter, som bidrager til at opfylde dette maal. Hovedkriterierne for at kunne faa stoette fra EU er derfor, at projekterne opfylder kriterierne, f.eks. som defineret i de graeske faellesskabsstoetterammer, og at de gennemfoeres effektivt. Det er derfor ikke en direkte betingelse for tildeling af EU-midler, at den modtagende organisation eller virksomhed har en bestemt struktur, naar blot det sikres, at projekterne forvaltes effektivt.

3. De oekonomiske resultater i flere medlemsstater har dokumenteret, at makrooekonomisk stabilitet, herunder et lavt offentligt underskud, er en noedvendig betingelse for oekonomisk udvikling. I disse tilfaelde har nedbringelsen af de offentlige udgifter hovedsagelig fundet sted ved at begraense det offentliges forbrug, samtidig med at man har bibeholdt et hoejt offentligt investeringsniveau. I forbindelse med strukturfondene er formaalet med additionalitetsprincippet at sikre, at de nationale offentlige udgifter ikke falder sammenlignet med den tidligere programperiode. Metodologiske problemer med de data, som de graeske myndigheder har stillet til raadighed, har imidlertid betydet, at Kommissionen endnu ikke har kunnet bekraefte, om additionalitetsprincippet er blevet overholdt i denne programperiode.

4. EU har gjort hele Graekenland stoetteberettiget under strukturfondenes maal nr. 1, under Samhoerighedsfonden og i forbindelse med statsstoette i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), med det formaal at fremme Graekenlands oekonomiske udvikling. Som naevnt ovenfor afhaenger stoette i henhold til disse ordninger hovedsagelig af, hvor effektivt projekterne bidrager til maalet om udvikling. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet giver EF-traktaten EU saa godt som ingen bemyndigelse til at blande sig direkte i, hvordan en medlemsstats offentlige sektor er struktureret. En undtagelse fra denne regel er dog omstruktureringskrav i forbindelse med godkendelse af statsstoette og bestemmelser i forbindelse med liberalisering af netvaerkindustrierne.

I forbindelse med statsstoette indeholder EF-traktatens artikel 92, stk. 2, og artikel 92, stk. 3, undtagelser fra det generelle forbud i artikel 92, stk. 1. Om stoette er forenelig med faellesmarkedet i henhold til artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vurderes paa grundlag af specifikke kriterier, der er indeholdt i retningslinjerne for statsstoette med regionalt sigte. Regionalstoette kan godkendes i disse regioner, naar den specifikt tager sigte paa at fremme udviklingen i dem ved at understoette investeringer og jobskabelse inden for rammerne af en holdbar udvikling. I retningslinjerne er der ogsaa fastsat lofter for stoetten, hvor der tages hensyn til arten og betydningen af de regionale problemer, som der er tale om. I andre kontrolbestemmelser for statsstoette tages der hensyn til udviklingsaspektet ved, at der godkendes stoerre stoetteintensitet i de regioner, der allerede faar stoette.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997.