ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2533/00

af Karl von Wogau (PPE-DE) til Kommissionen

(2. august 2000)

Om: Standardisering og certificering af systemer til tidlig påvisning af risici

Forbundsrepublikken Tyskland har skabt retsgrundlaget for indførelse af systemer til tidlig påvisning af risici i erhvervslivet. Har Kommissionen kendskab til, om også andre medlemsstater har indført lignende systemer?

Anser Kommissionen det for hensigtsmæssigt at indføre en standardisering og/eller certificering af sådanne systemer på et fælles marked?

Tyskland har for nylig skabt retsgrundlaget for indførelse af systemer til tidlig påvisning af risici. Dette grundlag er forankret i lov om kontrol og gennemskuelighed i erhvervslivet, bekendtgørelse om kapitalselskaber og aktielovens § 91, stk. 2. Revisorer har siden begyndelse af indeværende år haft pligt til at udarbejde en situationsrapport om, hvorvidt der findes et system til tidlig påvisning af risici.

Hvis der findes lignende systemer i andre lande, rejser der sig det spørgsmål, om det på et fælles marked for investorer ikke kunne være hensigtsmæssigt at skabe et fælles grundlag for sådanne systemers kvalitet og sammenlignelighed.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(13. oktober 2000)

Kommissionen har kendskab til den tyske ordning, som det ærede medlem henviser til. Det ser ud til, at ordningen tager sigte på at sikre den bedst mulige beskyttelse af investorer og fordringshavere ved at pålægge ledere af selskaber at indberette, hvilke midler de tager i anvendelse for at tage højde for risici.

For øjeblikket har Kommissionen ikke kendskab til, om der findes sammenlignelige love i andre medlemsstater.

På EU-plan findes der ikke bestemmelser om sådanne forpligtelser.

Som led i handlingsplanen for finansielle tjenester har Kommissionen imidlertid indledt en undersøgelse af de bestående bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende virksomhedsledelse. I den anledning vil Kommissionen kunne opnå bedre indsigt i forholdene desangående i samtlige medlemsstater.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2659/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: EU-forbud mod at holde kamphunde

For nogle uger siden døde en lille dreng i Tyskland, som blev angrebet og regulært sønderrevet af en kamphund. Denne og talrige lignende hændelser har vakt stor opsigt, således at det nu er underkastet særdeles strenge regler at holde kamphund i Tyskland. Finder Kommissionen det i den forbindelse ikke påkrævet, at der indføres ensartede EU-bestemmelser, som fuldstændig forbyder at opdrætte, indføre og holde kamphunde, således at noget tilsvarende i fremtiden heller ikke kan ske i resten af EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(6. oktober 2000)

Kommissionen er klar over, at kamphunde kan være til fare for menneskers liv.

Kommissionens arbejdsprogram indeholder dog ikke i øjeblikket noget forslag om lovgivning med henblik på et fuldstændigt forbud mod opdræt, indførsel eller besiddelse af kamphunde på Fællesskabets område.

Kommissionen har i denne sammenhæng snarere den opfattelse, at det påhviler medlemsstaterne inden for rammerne af nærhedsprincippet at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige som følge af nationale ønsker og under overholdelse af EF-traktatens regler.

Selv om det i henhold til traktatens artikel 28 er forbudt medlemsstaterne at vedtage nationale foranstaltninger, der skaber hindringer for den frie bevægelighed for de pågældende dyr, kan sådanne foranstaltninger tillades i henhold til artikel 30, hvis det er berettiget af hensyn til beskyttelsen af personers sundhed og liv under forudsætning af, at de indførte hindringer står i et rimeligt forhold til det mål, der ønskes nået, og anvendes uden forskelsbehandling.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3047/00

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(28. september 2000)

Om: Transport af dyr

I juli og august 2000 tilbragte medlemmer af dyreværnsforeningerne Compassion in World Farming og Animals' Angels to uger i den italienske havneby Brindisi. De konstaterede flere overtrædelser af Rådets direktiv 91/628/EØF(1) (som ændret) om beskyttelse af dyr under transport, for så vidt angik får fra Nederlandene og Spanien. Blandt de væsentligste problemer var den manglende overholdelse af 24-timers-pausen efter den maksimale tilladte transporttid, transport af syge dyr og anvendelse af basiskøretøjer, som ifølge Rådets forordning 411/98(2) ikke må benyttes til befordring af dyr ved transporttider på over otte timer.

Har Kommissionen taget skridt til a) at foranledige Italien til at gennemføre EU-lovgivningen, for så vidt angår transport af dyr til og fra Brindisi, og b) at overbevise Spanien og Nederlandene om ikke at tillade, at dyr forlader deres territorium, hvis transpotmidlet ikke opfylder kravene i Rådets direktiv 91/628 og/eller Rådets forordning 411/98?

(1) EFT L 340 af 11.12.1991, s. 17.

(2) EFT L 52 af 21.2.1998, s. 8.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(20. november 2000)

Medlemsstaterne har det primære ansvar for gennemførelsen af fællesskabslovgivningen i det daglige, mens Kommissionen til gengæld har pligt til at sikre, at medlemsstaterne også udfører denne opgave.

I så henseende har Kommissionen allerede modtaget oplysninger om væsentlige problemer med gennemførelsen af EU-lovgivningen om beskyttelse af dyr under transport i den italienske havneby Brindisi. Blandt andet har de italienske myndigheder fremsendt rapporter til Kommissionen om overtrædelser af Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport, som i nogen grad bekræfter dyreværnsforeningernes iagttagelser, sådan som det ærede medlem også nævner.

I begyndelsen af august 2000 anmodede Kommissionen officielt flere medlemsstater om meget hurtigt at undersøge sagen og i særdeleshed træffe de fornødne foranstaltninger vedrørende anvendelsen af transportmidler, der ikke opfylder kravene.

Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontor vil sende inspektørerne på yderligere kontrolbesøg i Gorizia, Bari og Brindisi i november i forbindelse med denne sag.

Det skal nævnes, at der er indledt overtrædelsesprocedurer over for et antal medlemsstater for manglende gennemførelse af EU-lovgivningen om beskyttelse af dyr under transport.

Hvad angår yderligere initiativer i overensstemmelse med artikel 13 i Rådets direktiv 91/628/EØF (som ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995(1)), vil Kommissionen snarest muligt forelægge en rapport for Rådet om medlemsstaternes gennemførelse af EU-lovgivningen på dette område. Rapporten vil også blive fremsendt til Parlamentet.

I fortsættelse af rapportens konklusion vil Kommissionen fremsætte forslag til forbedring af dyretransporter, og de problemer med den utilstrækkelige gennemførelse af bestemmelserne, som det ærede medlem bringer frem, vil blive undersøgt.

(1) EFT L 148 af 30.6.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2897/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Træstøv og direktivet om kræftfremkaldende stoffer

Med Rådets direktiv 1999/38/EF(1) af 29. april 1999 om anden ændring af direktiv 90/394/EØF(2) om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer og om udvidelse heraf til også at omfatte mutagener blev træstøv generelt rubriceret som et kræftfremkaldende stof.

Den østrigske og med den hele den europæiske træindustri er altid gået imod denne rubricering, da den dels hele tiden har været overbevist om det behandlede træstøvs ufarlighed for arbejdstagernes sundhed og dels da begrebet træstøv fra løvtræer er for omfattende og alt for upræcist. Alle de undersøgelser, der ligger til grund for denne afgørelse, har været koncentreret om træstøv.

En nu foreliggende mangeårig undersøgelse foretaget af det tyske kræftforskningscenter i Heidelberg bekræfter nu, at det ikke i sig selv er træstøvet fra ubehandlet træ, navnlig eg og bøg, der virker kræftfremkaldende, men derimod kontaminationen af træstøvet med bestemte kemikalier.

Er Kommissionen bekendt med, at det videnskabelige grundlag for Rådets direktiv 1999/38/EF af 29. april 1999 om anden ændring af direktiv 90/394/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer og om udvidelse heraf til også at omfatte mutagener er blevet modsagt af en undersøgelser foretaget af den tyske brancheorganisation Holz-BG?

Hvorledes agter Kommissionen at reagere på undersøgelsen fra Holz-BG?

(1) EFT L 138 af 1.6.1999, s. 66.

(2) EFT L 196 af 26.7.1990, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(27. oktober 2000)

Rådets direktiv 1999/38/EF om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer og om udvidelse heraf til også at omfatte mutagener inkluderer arbejde, som indebærer udsættelse for træstøv fra løvtræ i overensstemmelse med forslaget fra Det Videnskabelige Udvalg vedrørende Grænseværdier for Erhvervsmæssig Eksponering (SCOEL).

Kommissionen er bekendt med den nye undersøgelsesrapport fra det tyske kræftforskningscenter (Deutsches Krebsforschungszentrum) i Heidelberg. Rapporten blev i juni 2000 forelagt SCOEL af en videnskabelig ekspert fra Holz-Berufsgenossenschaft og var genstand for en grundig drøftelse.

Selv om det tyder på, at træstøv nok ikke er den eneste årsag til næsesvulster hos forsøgsdyr, betragtes resultaterne som foreløbige. SCOEL har stillet rapportens forfatter en række spørgsmål, primært med hensyn til en fornyet undersøgelse af den betændelsesforårsagende proces. Finder Kommissionen efter modtagelsen af disse supplerende oplysninger, at spørgsmålet om træstøvs kræftfremkaldende egenskaber bør tages op til fornyet overvejelse, vil den gøre dette.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1547/00

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(18. maj 2000)

Om: Mikrofinansiering og bekæmpelse af fattigdom

Kan Kommissionen oplyse, hvilke midler EU har bevilget til udvidet anvendelse af mikrokreditter som et led i bekæmpelsen af fattigdom?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson på skriftlige forespørgsler E-1547/00 og E-1609/00

(12. juli 2000)

Fællesskabet spiller en aktiv rolle ved at finansiere aktiviteter på dette område. I en undersøgelse, der blev gennemført sidste år, skønnedes det, at der i tidsrummet 1995-1999 blev bevilget 214 mio. til finansiering af mikroprojekter, herunder til aktiviteter, der blev udført af ikke-statslige organisationer (ngo'er). Dette er dog kun et skøn. Tallet kan ligge betydeligt højere, fordi mikrokredit indgår i mange forskellige aktiviteter, især i projekter til udvikling af landdistrikter og til aktiviteter, der tager sigte på kvinder. Med hensyn til den nuværende finansiering på årsbasis er Kommissionen desværre ikke i stand til lige nu at oplyse det præcise tal.

Kommissionens strategi på dette område er i færd med at blive revideret. På grundlag af evalueringer af interventioner på området for mikrokredit har Kommissionen indledt en proces, hvor den tidligere politik tages op til kritisk vurdering. Dette er en følge af den verserende debat i donorsamfundet vedrørende den såkaldte mikrofinansieringsrevolution. I 1998 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om mikrofinansiering og fattigdomsbekæmpelse(1) samt retningslinjer for de fremgangsmåder, der bør anvendes.

Med den nye strategi fremhæves betydningen af at tilgodese flertallets forskellige finansielle behov på en mere integreret, bæredygtig måde, og ikke blot koncentrere opmærksomheden om låneaspektet, der tidligere blev ensidigt understreget i mikrokreditordningerne. Tidligere førte fokuseringen på dette ene aspekt ofte til ineffektive interventioner, markedsforstyrrelser og udbredelse af gældsætningskulturen, uden at der opnåedes nogen afgørende, bæredygtig virkning med hensyn til fattigdomsbekæmpelse. Ud fra det nye perspektiv bør der lægges særlig vægt på styrkelse af institutioner og kapacitetsopbygning til fordel for mikrofinansieringsinstitutioner og de ngo'er, der for tiden beskæftiger sig med mikrofinansiering, med henblik på at støtte deres udvikling hen imod større professionalisme og stærkere institutionalisering.

Endelig forventes den samlede reformpakke, som Kommissionen vedtog den 16. maj vedrørende styring af bistanden til tredjelande at få en positiv indflydelse på effektiviteten og hurtigheden i forbindelse med behandlingen af finansieringsafgørelser, herunder afgørelser vedrørende mikrokredit.

(1) KOM(98) 527 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2799/00

af Olivier Dupuis (TDI) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: De europæiske virksomheder AGIP og BP Amocos deltagelse i Folkerepublikken Kinas udnyttelse af de tibetanske olieressourcer

China National Petroleum Corporation (CNPC) har indledt opførelsen af en gasrørledning til transport af gas fra Tsaidam-bækkenet i Tibet til Lanzhou. CNPC er et statsmonopol, som har eneret til udnyttelse af Tibets olie- og gasressourcer. CNPC's partnere er den italienske virksomhed AGIP Petroleum, den britiske virksomhed BP Amoco og Enron.

Hvilke oplysninger sidder Kommissionen inde med vedrørende AGIP's og BP Amocos deltagelse i dette projekt bestående i udvinding og udnyttelse af Tibets naturressourcer fra kinesisk side og navnlig vedrørende dets dimension? Finder Kommissionen ikke, at gennemførelsen af dette projekt vil bevirke en yderligere tilstrømning af kinesiske tilflyttere til Tibet og sandsynlige miljøskader, og at den derfor burde fraråde enhver deltagelse fra EU-virksomheders side? Sidder Kommissionen inde med oplysninger om eventuelle drøftelser vedrørende dette projekt mellem de implicerede europæiske virksomheder og den tibetanske eksilregering? Finder Kommissionen endvidere ikke, at gennemførelsen af dette kinesiske projekt i Tibet er uforeneligt med principperne om tibetansk selvstyre, miljøbeskyttelse, bæredygtig udvikling og respekt for menneskerettighederne, som er Unionens erklærede mål og danner retningslinje for dens aktion udadtil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(18. september 2000)

Kommissionen har forpligtet sig til at den kulturelle, sproglige og religiøse identitet i den selvstændige region i Tibet skal bevares. Dette spørgsmål er flere gange blevet rejst i forbindelse med dialogen om menneskerettigheder mellem Unionen og Kina og inden for rammerne af den politiske dialog med Beijing. Kommissionen bestræber sig endvidere på at fremme en varig udvikling gennem sit samarbejdsprogram med Kina og fortsætter dialogen med Kina om globale miljømålsætninger, navnlig vedrørende biodiversitet.

Kommissionen har kendskab til rapporterne i medierne om at europæiske virksomheder har til hensigt at deltage i Kinas olieindustri og petrokemiske industri. Kommissionen er ligeledes klar over den bekymring, der er givet udtryk for med hensyn til virkningerne af denne udnyttelse for miljøet i Tibet. Kommissionen har dog hverken midler eller kompetence til at påvirke de investeringsafgørelser, der træffes af individuelle europæiske virksomheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2456/00

af Graham Watson (ELDR) til Rådet

(24. juli 2000)

Om: William Shaiboub-sagen

Mandag den 5. juni 2000 idømtes kopteren Christian William Shaiboub 15 års straffearbejde for mordet på to mænd i den egyptiske landsby El-Kosheh, som blev begået i august 1998. William Shaiboubs anholdelse fulgte efter den vilkårlige razzia mod og tilbageholdelse af over 1000 koptere i slutningen af august/ september 1998. Mange af disse, herunder William Shaiboub selv, udsattes for tortur. I Vesten er man kommet i besiddelse af fotografier, der beviser dette. Anklagerens to eneste vidner mod William Shaiboub trak begge hurtigt deres vidneudsagn tilbage med den begrundelse, at de var blevet tvunget til at bekræfte anklagerne mod ham. Dertil kommer, at sagen mod William Shaiboub er blevet udsat utallige gange, hvilket i vide kredse har skabt grobund for spekulationer om, hvorvidt tidspunktet for domsafsigelsen bevidst blev udskudt for at afvente et tidspunkt, hvor det internationale samfunds opmærksomhed var optaget andetsteds.

Har Rådet kendskab til domfældelsen af William Shaiboub?

Hvilke skridt agter det på hans vegne at tage over for de egyptiske myndigheder?

Svar

(20. november 2000)

Rådets organer har drøftet den sekteriske vold i Øvre Egypten, især i al-Kusha, der er rettet mod det koptiske samfund. Rådet er opmærksom på, at William Shaiboub den 5. juni blev idømt 15 års straffearbejde for mordet på to mænd i al-Kusha i august 1998. Han appellerede sin dom den 12. juni. Rådet følger fortsat sagen meget nøje.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2507/00

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(24. juli 2000)

Om: Betydelige forskelle i benzinpriserne

I Valle d'Aosta, en region med særstatus, nyder indbyggerne godt af en bonus på 1 294 lire pr. liter superbenzin og på 1 209 lire pr. liter blyfri benzin for maksimalt 75 l pr. person pr. måned.

Kan Kommissionen, da det gennem mange år ikke er lykkedes forespørgeren at få et seriøst svar fra de italienske myndigheder, oplyse:

1. hvorfor benzin som følge af ovenstående koster under 1 000 lire pr. liter i Valle d'Aosta?

2. om den kan gribe ind for at bringe denne forskelsbehandling af italienske borgere til ophør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(14. september 2000)

Beskatning af mineralolier i EU reguleres af bestemmelserne i Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier(1). Ifølge direktivets artikel 8, stk. 4, kan Rådet give medlemsstaterne tilladelse til at indføre undtagelser i form af afgiftsfritagelser eller -lempelser, hvis særlige politiske hensyn taler herfor.

Under forhandlingerne forud for vedtagelsen af Rådets direktiv 92/81/EØF opnåede medlemsstaterne undtagelser eller lempelser i henhold til artikel 8, stk. 4, som led i vedtagelsesprocessen. I denne forbindelse gav Rådet de italienske myndigheder tilladelse til at indføre en undtagelse for forbrug i regionerne Valle d'Aosta og Gorizia. Denne undtagelse har således bidraget til de prisforskelle, det ærede medlem nævner.

Rådet tillod denne undtagelse på det grundlag, at den automatisk skulle blive ved med at gælde, medmindre Rådet enstemmigt og på forslag af Kommissionen traf en anden beslutning. Hvis undtagelsen skal ophæves, som det ærede medlem foreslår, skal den italienske delegation i Rådet derfor være enig heri.

(1) EFT L 316 af 31.10.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3222/00 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen. Undtagelse fra tobaksdirektivet.



EF-Tidende nr. 151 E af 22/05/2001 s. 0105 - 0105



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3222/00 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen (17. oktober 2000) Om: Undtagelse fra tobaksdirektivet Ifølge den fælles holdning vedrørende EU-tobaksdirektivet forbydes fremstilling i og eksport fra EU af cigaretter med et tjæreindhold på over 10 mg fra den 1. januar 2004 i 14 af de 15 medlemsstater. Der er imidlertid tale om en undtagelsesordning for Grækenland, som indtil 2007 får lov til at fremstille, distribuere og eksportere cigaretter, der ligger over denne værdi. Er dette ikke en klar overtrædelse af reglerne for det indre marked og konkurrence, hvor der diskrimineres mod andre EU-producenter, især de britiske, som ville blive ramt af tilsvarende socioøkomiske følgevirkninger? Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne (8. december 2000) Rådets direktiv 90/239/EØF af 17. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om maksimalt tilladt tjæreindhold i cigaretter(1) indeholder bestemmelser om en overgangsperiode for overholdelse af begrænsningen af tjæreindholdet i cigaretter for Grækenlands vedkommende. Denne undtagelsesordning skyldtes de særlige socioøkonomiske vanskeligheder i den pågældende medlemsstat som følge af, at tobak dyrket i Grækenland har et højt tjæreindhold. Denne medlemsstat er derfor mere berørt af direktivets bestemmelser end andre tobaksproducerende medlemsstater. Desuden tager det en rum tid at ændre tobaksvarieteterne, og alt imens påvirker omlægningen et stort antal mennesker, da tobaksproduktionen i Grækenland er arbejdskraftintensiv og omfatter et betydeligt antal familier. Forlængelsen af overgangsperioden begrundes på samme måde i forbindelse med den fortsatte nedsættelse af tjæreindholdet, som omhandles i det ændrede forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer (omarbejdet udgave), der for øjeblikket er under behandling(2). Undtagelsesordningen gælder kun for cigaretter, der fremstilles og markedsføres på den pågældende medlemsstats område, og forlænges ikke efter 2007. (1) EFT L 137 af 30.5.1990. (2) KOM(2000) 428 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0698/00

af Hubert Pirker (PPE-DE) til Kommissionen

(17. marts 2000)

Om: Den Europæiske Unions tiltrædelsesforhandlinger med Republikken Slovenien

Det Europæiske Råd bekræftede på sit møde i København i 1993 sin faste vilje til at sørge for, at alle mennesker beskyttes mod overtrædelser af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder. Det Europæiske Råd henviser bl.a. til De forenede Nationers konvention om afskaffelse af alle former for racediskrimination. Denne konvention forpligter til at afskaffe diskriminerende love og bestemmelser.

Hvorledes bedømmer Kommissionen den kendsgerning, at Republikken Slovenien i modsætning hertil stadig opretholder Avnoj-dekreterne (fra 1944 og 1946), der udtrykkeligt er rettet mod enkelte befolkningsgrupper?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen på skriftlige forespørgsler E-0697/00 og E-0698/00

(2. maj 2000)

Kommissionen vurderede i sin udtalelse fra juni 1997 om Sloveniens ansøgning om medlemskab af Unionen, at Slovenien opfylder de politiske kriterier, der blev fastlagt i København, og at Slovenien har etableret stabile institutioner, som sikrer demokratiet, retsstatsprincippet, menneskerettighederne og respekten for og beskyttelsen af mindretal.

Slovenien har forpligtet sig til at opfylde kriterierne om respekt for retsstatsprincippet og tilslutning til menneskerettighedsprincipperne. AVNOJ-beslutningerne blev imidlertid vedtaget og gennemført før grundlæggelsen af fællesskaberne og er en rest af lovgivningen i den tidligere Socialistiske Republik Jugoslavien. Processen i forbindelse med tilbagelevering af ejendom fortsætter.

Kommissionen er opmærksom på, at tilbageleveringen af ejendom forløber meget langsomt i Slovenien. Den følger processen som led i sine bilaterale forbindelser med Slovenien. Kommissionen kan imidlertid ikke gribe direkte ind i dette spørgsmål. Det fremgår udtrykkelig af artikel 295 (tidligere artikel 222) i EF-traktaten, at traktaten ikke berører de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne.