SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0669/02

af Niall Andrews (UEN) til Kommissionen

(11. marts 2002)

Om: Anvendelse af EU's kvalitetsmærke på elektrochok-udstyr

Det vil være Kommissionen bekendt, at der i juni 2000 efter anmodning fra Europa-Parlamentets STOA-panel blev offentliggjort et dokument med titlen endelig analyse af teknologier til massekontrol. I analysen indgik en vurdering af elektrochok- og bedøvelsesvåben. Der blev gjort opmærksom på, at Den Europæiske Union rent faktisk har givet sådanne våben EF-kvalitetsmærket, der af udenlandske fabrikanter anvendes som et officielt blåstempel i forbindelse med deres udenlandske salgsfremstød. Ifølge analysen burde der enten sættes en stopper for denne praksis, eller medlemsstaterne burde tage de nødvendige skridt til at forhindre eksport eller videreforsendelse af elektrochok-anordninger.

Vil Kommissionen oplyse, hvilke skridt den har taget eller agter at tage for at efterkomme henstillingerne i ovennævnte analyse om elektrochok-udstyr?

Vil Kommissionen oplyse, hvor mange virksomheder der fremstiller sådanne produkter, som er blevet EF-certificeret?

Vil Kommissionen beskrive forløbet af den procedure, der anvendes i forbindelse med tildelingen af EF-kvalitetsmærket til ovennævnte produkter?

I STOA-analysen peges der på virkningerne af bedøvelsesvåben, herunder kortvarige følger som f.eks. stærke smerter og svigtende muskelkontrol, samt langvarige følger som f.eks. ardannelser på huden, alvorlig depression og hukommelsestab. Lægger Kommissionen på baggrund heraf vægt på, at der ved tildelingen af EF-kvalitetsmærket i behørig grad fokuseres på offerets sikkerhed?

Vil Kommissionen oplyse, hvilke metoder den anvender til at afgøre, hvilke produkter der bør tildeles kvalitetsmærket?

I den europæiske adfærdskodeks om våbeneksport fra 1998 anføres det, at der ikke vil blive udstedt eksportlicens, hvis den pågældende form for eksport kan anvendes til intern undertrykkelse eller kan fremkalde eller forlænge væbnede konflikter. Hvilken betydning har den pågældende kodeks i dag vis-a-vis elektrochok-udstyr?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(5. april 2002)

CE-mærkningen blev indført i fællesskabslovgivningen ved Rådets afgørelse af 22. juli 1993(1) om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering og regler om anbringelse og anvendelse af CE-overensstemmelsesmærkningen, med henblik på anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering,(6) og ved Rådets direktiv 93/68/EØF af 22. juli 1993. Ved sidstnævnte direktiv indførtes CE-mærkningen i en række sektorale tekniske harmoniseringsdirektiver.

CE-overensstemmelsesmærkningen skal være påført ethvert produkt, der falder inden for anvendelsesområdet for et teknisk harmoniseringsdirektiv. Den angiver, at produktet overholder de retligt bindende bestemmelser i det/de tekniske harmoniseringsdirektiv(er), det er omfattet af. Fabrikanten er ansvarlig for påførelsen af CE-overensstemmelsesmærkningen, selv om direktiverne ofte kræver mellemkomst ved et overensstemmelsesvurderingsorgan. Medlemsstaterne er ansvarlige for udnævnelsen af sådanne organer i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i direktiverne.

En række af Kommissionens tjenestegrene er ansvarlige for de tekniske harmoniseringsdirektiver, der regulerer CE-overensstemmelsesmærkningen, idet de fleste dog henhører under et enkelt generaldirektorat, Generaldirektoratet for Erhvervspolitik. Kommissionen griber imidlertid ikke aktivt ind i overensstemmelsesvurderingen af produkter eller i tildelingen af CE-overensstemmelsesmærkningen.

Alle fabrikanter af bedøvende våben er underlagt et teknisk harmoniseringsdirektiv om påførelse af denne mærkning på de pågældende produkter. Kommissionen kender ikke antallet af disse fabrikanter.

I et tidligere svar på skriftlig forespørgsel E-3259/97 af Rosemarie Wemheuer(2) bemærkede Kommissionen, at en lang række artikler kan finde anvendelse som torturinstrumenter. Desuden er det ikke altid muligt på forhånd at bestemme til hvilket formål, udstyret vil blive anvendt. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at det ikke er muligt i forbindelse med disse direktiver at anvende en differentieret fremgangsmåde, når det gælder udstyr, der kan anvendes som torturinstrumenter.

Som opfølgning på tidligere svar vedrørende dette emne, især skriftlig forespørgsel E-0446/02 af Mary Elizabeth Banotti(3) og E-0470/02 af Dana Rosemary(4), og med henblik på den bekymring de ærede medlemmer har givet udtryk for, forbereder Kommissionen dog et forslag til Rådets forordning om handel med udstyr, der kan anvendes til tortur eller anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf. Formålet med denne forordning er bl.a. at indføre kontrol med eksport til tredjelande af udstyr, der kan anvendes til sådanne formål; dette vil i princippet omfatte elektriske bedøvende og lammende våben.

Med hensyn til anvendelsen af den europæiske adfærdskodeks om våbeneksport vis-a-vis elektrochock-udstyr fremgår listen over militært udstyr, der er omfattet af denne adfærdskodeks, af Rådets erklæring af 13. juni 2000(5). Listen omfatter ikke denne type udstyr.

(1) EFT L 220 af 30.8.1993.

(2) EFT C 158 af 25.5.1998.

(3) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 217.

(4) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 218.

(5) EFT C 191 af 8.7.2000.

(6) EFT L 220 af 30.8.1993.