ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2075/99

af Agnes Schierhuber (PPE-DE) til Kommissionen

(12. november 1999)

Om: Liberalisering i forbindelse med WTO-forhandlingerne

I forbindelse med WTO-millenniumrunden er det planen at forhandle om yderligere liberaliseringer inden for landbrugsområdet. Yderligere liberaliseringer er imidlertid kun fornuftige, hvis de bidrager til at øge landmændenes og forbrugernes velstand.

1. Findes der allerede en officiel evaluering fra WTO's og/eller Kommissionens side om, hvilken virkning GATT-Uruguay-rundens landbrugsaftale har haft på landbrugspriserne og indkomsterne i EU, USA og i den øvrige verden (evaluering inkl. 1999)?

2. Hvordan evaluerer Kommissionen virkningerne af GATT-Uruguay-runden? Jeg anmoder om, at ikke kun undtagelsesårene 1995 og 1996 evalueres men også det samlede tidsrum 1995-1999. Samtidig anmoder jeg om under evalueringen ikke kun at bedømme den værdimæssige udvikling af verdenshandlen, men overvejende at bedømme markedernes kvantitet og prisudvikling.

3. Har liberaliseringen virkelig medført fordele for forbrugerne?

4. Er fødevarepriserne faldet og i hvilket omfang?

5. Er fødevaresikkerheden og -kvaliteten blevet forbedret med markedsåbningen og SPS-aftalen?

6. Hvordan skal WTO-panelet vedrørende forbud mod import af oksekød, der er blevet tilført væksthormoner, i denne forbindelse bedømmes?

7. Hvordan forholder verdenshandlens udvidelse sig til den generelle indkomstudvikling i EU og i andre WTO-medlemsstater, og hvordan er indkomststigningen fordelt blandt befolkningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. december 1999)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2772/99

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(7. januar 2000)

Om: Deponering af BSE-forurenende affaldsprodukter

Ifølge forlydender vil det i henhold til den foreslåede ændring af direktivet om bortskaffelse af animalsk affald (90/667)(1) blive muligt at deponere BSE-forurenende affaldsprodukter på lossepladser i Irland. Giver EU-lovgivningen mulighed for en sådan deponering, og hvilke undersøgelser er der i givet fald blevet gennemført for at bevise, at dette ikke indebærer nogen som helst risiko? Findes der særlige bestemmelser om håndtering af BSE-forurenet affald (som f.eks. klassificering som farligt affald)?

(1) EFT L 363 af 27.12.1990, s. 51.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(4. februar 2000)

Kommissionens beslutning 97/534/EF af 30. juli 1997 om forbud mod anvendelse af risikomateriale med hensyn til overførbare spongiforme encephalopatier (TSE)(1) og Kommissionens beslutning 97/272/EF af 23. april 1998 om epidemiologisk overvågning for overførbare spongiforme encephalopatier og om ændring af beslutning 94/474/EF(2) giver ved en undtagelse fra de generelle regler mulighed for at nedgrave specificeret risikomateriale og dyr, som er døde af TSE, uden forudgående behandling i overensstemmelse med de specifikke bestemmelser i artikel 3, stk. 2, i direktiv 90/667/EØF af 27. november 1990 om sundhedsmæssige bestemmelser for bortskaffelse, forarbejdning og afsætning af animalsk affald og for beskyttelse mod forekomst af patogener i foder fremstillet af dyr, herunder fisk, og om ændring af direktiv 90/425/EØF. Særligt kan medlemsstaternes myndigheder ifølge denne artikel, hvis de finder det nødvendigt, bestemme, at animalsk affald af denne type kan bortskaffes ved nedgravning.

Efter den internationale videnskabelige konference om dyremel og den offentlige høring om kød- og benmel, som blev iværksat af Kommissionen i 1997, og i lyset af de nye videnskabelige udtalelser, som for nylig blev vedtaget af Det Videnskabelige Styringsudvalg, har man udarbejdet et udkast til nye regler for bortskaffelse og forarbejdning af animalsk affald i form af et arbejdsdokument. I dette arbejdsdokument behandles de forskellige muligheder for bortskaffelse animalsk affald, herunder fra dyr, hvori der er mistænkt eller påvist forekomst af BSE. Det er planlagt, at Rådet og Parlamentet skal forelægges et forslag på baggrund af arbejdsdokumentet senest i juni 2000.

(1) EFT L 216 af 8.8.1997, som sidst ændret ved Rådets beslutning 1999/881/EF, EFT L 331 af 23.12.1999.

(2) EFT L 122 af 24.4.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2605/99

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(22. december 1999)

Om: Strukturfondene 2000-2005/7 Mål 1, Merseyside

Med den britiske regerings godkendelse er der afgivet bud til Kommissionen på det næste Merseyside-projekt under mål 1, som indeholder en finansieringsoversigt, hvoraf det fremgår, at projektet vil blive finansieret med lige store dele EU-tilskud og offentlige midler.

1. Er Kommissionen af den opfattelse, at den britiske regering med sin godkendelse af buddet har indikeret, at den agter at sørge for, at de britiske midler tilvejebringes på fifty/fifty-basis i forhold til EU?

2. Hvilke sanktioner ville Kommissionen kunne iværksætte, hvis det skulle vise sig, at den britiske regering ikke agter at gå med til samfinansiering på dette grundlag?

3. Er der tidligere iværksat sanktioner af denne art over for andre medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(20. januar 2000)

1. Finansieringsoversigten i det udkast til enhedsprogrammeringsdokumentet for regionen Merseyside, som de britiske myndigheder har fremlagt for perioden 2000-2006, viser samlede omkostninger på 3 297,9 mio. EUR, fordelt således:

>TABELPOSITION>

Hvis denne finansieringsoversigt forbliver uændret i det endelige enhedsprogrammeringsdokument, forpligter den britiske regering sig til at finansiere planen på det grundlag, at der ydes et offentligt britisk pund for et pund fra EF-strukturfondene.

2. Fællesskabets bidrag beregnes på basis af udgiftsoversigten udarbejdet af den britiske regering. Hvis denne ikke overholder sin oprindelige finansielle forpligtelse, er der en automatisk sanktion fra Fællesskabets side, da dets bidrag beregnes ud fra udgiftsoversigten på grundlag af bidragsprocenterne i finansieringsoversigten.

3. Denne fremgangsmåde gælder generelt for alle medlemsstater.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2497/99

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om:Ændring af den fælles markedsordning for bananer samt regionerne i den yderste periferi forud for Millenium-runden

På Millenium-runden i Seattle vil handlen med landbrugsvarer naturligvis blive drøftet, og der er mærkbar bekymring i de EU-regioner, der producerer bananer B der alle i Amsterdam-traktaten betragtes som regioner i den yderste periferi B over den af Kommissionen bebudede reform af den fælles markedsordning (FMO) for bananer som følge af hypotetiske uoverensstemmelser med de internationale handelsregler. Hvad er hovedårsagerne til, at Kommissionen har foreslået ændring af den fælles markedsordning for bananer, og hvilke foranstaltninger agter Kommissionen i overensstemmelse med artikel 299, stk. 2, i EF-traktaten eventuelt at træffe med henblik på disse regioner i den yderste periferi, når gennemførelsesbestemmelserne for den fælles landbrugspolitik skal fastsættes, navnlig i betragtning af at disse regioner er sårbare på grund af bl.a. deres skrøbelige miljø og deres afhængighed af energitilførsel udefra?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. januar 2000)

I april 1999 fastslog det panel, der var nedsat inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationens (WTO) ordning for bilæggelse af tvister, at der var visse elementer i Fællesskabets bananordning, som ikke var helt forenelige med WTO-reglerne.

Efter omfattende drøftelser med alle interesserede parter vedtog Kommissionen den 10. november 1999 et forslag(1) til ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer(2). Målsætningen var at indføre en ordning, der er i overensstemmelse med WTO-reglerne, samtidig med at de forpligtelser, der inden for rammerne af Lomé-konventionen er indgået over for stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), overholdes, og samtidig med at EF-producenternes og -forbrugernes interesser varetages.

Når der er tale om situationen for EF's bananproducenter, bør det erindres, at WTO-panelets beslutning ikke rejste tvivl om EF's udligningsstøtteordning, der er fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1858/93 af 9. juli 1993 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for så vidt angår reglerne om støtte til udligning af indkomsttab i forbindelse med markedsføring af bananer(3).

Kommissionen finder, at EF-bananproducenternes indkomster er sikret ved den nuværende udligningsstøtte, som pr. produktionsår svarer til forskellen mellem den faste referenceindtægt som steg fra 5 % i 1998 og til 8 % fra 1999 og de gennemsnitspriser, der er opnået i markedsføringsåret for bananer. Dette system sikrer, at EF-produktionen afsættes på markedet ved hjælp af en fuldstændig udligning uanset prisudviklingen på EF-markedet. Da bananpriserne på verdensmarkedet i 1999 faldt voldsomt, blev det bekræftet, at ordningen er effektiv. Udligningsstøtteordningen gjorde det muligt at afsætte hele EF-produktionen, samtidig med at producenternes indtægter blev opretholdt.

(1) KOM(1999) 582 endelig udg.

(2) EFT L 47 af 25.2.1993.

(3) EFT L 170 af 13.7.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2569/99

af Luisa Morgantini (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Krisen på virksomheden SISMA (Società Industrie Siderurgiche Meccaniche) i Villadossola i Piemonte

Virksomheden SISMA i Villadossola har været den vigtigste fabrik i Ossola i de sidste 50 år, idet den har været produktiv som følge af installationernes kapacitet, specialiseret som følge af kvaliteten af dens specielle ståltyper og også den største som følge af antallet af ansatte.

Mellem 1947 og 1980 gennemførte den en politik til fremme af beskæftigelsen, som bragte antallet af arbejdspladser op på 1.800.

I 1989 blev virksomheden overtaget af Gruppo Leali. I 1993 solgte Gruppo Leali vandkraftinstallationerne. Afståelsen af disse installationer, der havde produceret lavprisenergi, faldt sammen med indførelsen af en virksomhedspolitik, som til sidst førte til fabrikkens lukning. Imidlertid indførtes der natarbejde og arbejde på søn- og helligdage for at spare på udgifterne til elektricitet. Samtidig udtalte Dario Leali over for de kommunale myndigheder i Villadossola, at han også ønskede at tage andre forhold i stålsektoren med i betragtningen, og at han i øvrigt ikke agtede at opføre SISMA i Villadossola på listen over de fabrikker, der skulle omstruktureres som fastlagt i den europæiske plan for omstrukturering af stålsektoren. Dog hævdede han, at fabrikken ville kunne fortsætte sin produktion.

I oktober 1999 meddelte Gruppo Leali, at den ikke var i besiddelse af de 200 mia., der var nødvendige for at omstrukturere fabrikken i Villadossola, og at denne derfor ville indstille sin produktion pr. 31. oktober 1999. Denne pludselige afgørelse har gjort 320 arbejdstagere arbejdsløse, hvorimod Gruppo Leali stadig ejer alle SISMA-installationerne i Villadossola.

Yderligere forholder det sig sådan, at Gruppo Leali har modtaget støtte fra Regionalfonden og/eller fondene til omstrukturering af virksomheder og/eller fondene til omlægning af stålindustrien.

Kan Kommissionen oplyse:

1. hvor store støttebeløb der er udbetalt?

2. hvorledes Gruppo Leali har anvendt støtten?

3. hvilken kontrol den fører med den udbetalte støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(17. januar 2000)

Ifølge de oplysninger, Kommissionen til dato har fået fra de italienske myndigheder, ser det ud til, at Gruppo Leali ikke har modtaget støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling.

Kommissionen har imidlertid anmodet de italienske myndigheder om supplerende oplysninger og skal holde det ærede medlem underrettet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2367/99

af Maurizio Turco (TDI) til Kommissionen

(1. december 1999)

Om: Budgetstrukturen og den udbredte svig med tilskud

I den anden beretning om reform af Kommissionen fra Den Uafhængige Ekspertgruppe kritiseres budgetstrukturen på grund af sondringen mellem bevillingerne i del A og del B. I punkt 2.1.8. anføres der følgende: Med hensyn til tilskud øger kontoplanens del A/del B, som på ingen måde er klar, forvirringen. Som det fremgår senere, er en stor del af tilskuddene i virkeligheden skjulte aftaler, som Kommissionen afviser at behandle som sådanne af en række årsager, hvoraf den vigtigste er, at gennemskueligheden sikres mindre for tilskud end for aftaler.

Kommissionen bedes besvare følgende spørgsmål:

1. Har Kommissionen planer om kun at sondre mellem obligatoriske udgifter (OU) og ikke-obligatoriske udgifter (IOU) i forbindelse med det næste budget?

2. Hvilke tilskud maskeret som aftaler er kommet til ekspertgruppens kundskab? Hvem er de ansvarlige? Hvilke initiativer vil Kommissionen tage og hvornår?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(26. januar 2000)

Det ærede medlem gøres opmærksom på, at sondringen mellem obligatoriske udgifter (OU) og ikke-obligatoriske udgifter (IOU) følger af de regler for budgetbehandlingen, der er fastsat i EF-traktatens artikel 272 (tidligere artikel 203). I det budget, der vedtages og offentliggøres i EFT, anføres denne sondring ikke for de enkelte budgetposter. Kun i forbindelse med det foreløbige budgetforslag angiver Kommissionen i et bilag den klassifikation af udgifterne, som den mener bør ligge til grund under hele budgetproceduren. I øvrigt er sondringen formodentlig slet ikke relevant i debatten om tilskud.

I juli 1998 vedtog Kommissionen en vejledning i forvaltning af tilskud(1), der trådte i kraft den 1. januar 1999. Heri sondres der klart mellem udgifter til anskaffelser, der defineres som køb af en vare eller tjenesteydelser på markedet omfattet af en kommerciel kontrakt, og tilskud, der defineres som en direkte, ikke-kommerciel betaling, som Kommissionen foretager for at fremme en EU-målsætning. For tildeling af både kontrakter og tilskud gælder der strenge, men forskellige regler.

(1) http://www.cc.cec/home/dgserv/sg/gmn/fr/vm_regles/vade_mecum/introduction.htm.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1856/99

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(12. oktober 1999)

Om: Gennemførelsen af det operationelle program for sundhedsforsorg under fællesskabsstøtterammen for Grækenland

Af det svar, som Kommissionen har givet på min tidligere forespørgsel, fremgår det, at gennemførelsen af det operationelle program for sundhedsforsorg under fællesskabsstøtterammen for Grækenland var problematisk, og at udbetalingen af de planlagte bevillinger sker i meget langsom takt.

Kommissionen bedes oplyse, hvad udnyttelsesgraden på nuværende tidspunkt er for de planlagte bevillinger, samt man har overvundet de problemer, der har været med gennemførelsen af programmet, og hvis ikke, hvad er da årsagen til de så store forsinkelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(18. november 1999)

Gennemførelsesgraden for programmet Sundhed og forsorg i forbindelse med EF-støtterammen for Grækenland for programmeringsperioden 1994-1999 ligger for tiden på 41 %.

Den lave gennemførelsesgrad kan forklares med, at programmet startede med en vis forsinkelse. Det skal også nævnes, at en stor del af bevillingerne til programmet skal dække udgifterne til udstyr til sygehuse, der opføres som led i de regionale programmer, som bidrager til opførelsen af disse bygninger.

Ifølge de oplysninger, som de græske myndigheder har sendt til Kommissionen, er alle kontrakter om programprojekterne blevet undertegnet eller er ved at blive undertegnet. I betragtning af projekternes art (navnlig køb af udstyr og opførelse af mindre sundhedsinfrastrukturer) kan det forventes, at bevillingerne til programmet vil blive udnyttet fuldt ud, inden fristen udløber.

Hvad støtten til menneskelige ressourcer angår, skyldes de forsinkelser, der blev konstateret i de første år af gennemførelsen, bestræbelserne på at udvikle systemer og procedurer, der garanterer en bedre uddannelse, og tilpasninger for at sikre, at de særlige sundhedskrav opfyldes. Foranstaltningerne gennemføres nu på tilfredsstillende vis, og de græske myndigheder forventer, at de pågældende bevillinger udnyttes fuldt ud.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2604/99

af Michl Ebner (PPE-DE) til Rådet

(22. december 1999)

Om: Fremme og bevarelse af mindre udbredte sprog i EU

Kan Rådet redegøre for sin politik for bevarelse og fremme af mindre udbredte sprog i Den Europæiske Union, og vil det støtte nye initiativer, der tager sigte på at fremme kulturelle og sproglige udvekslinger, f.eks. mellem unge i randområder?

Svar

(31. januar 2000)

Rådet har altid fremhævet visse principper med hensyn til den sproglige mangfoldighed i Fællesskabet og gør opmærksom på at Lingua-aktionen under det igangværende uddannelsesprogram SOCRATES prioriterer støtte til de af Den Europæiske Unions sprog, der er mindre udbredt, og som der kun i begrænset omfang undervises i. Rådet vil endvidere tage behørigt hensyn til eventuelle fremtidige forslag fra Kommissionen om mindre anvendte sprog.

For så vidt angår hensynet til Fællesskabets randområder bedes det ærede parlamentsmedlem være opmærksom på

- det igangværende SOCRATES-programs kapitel I (Erasmus), aktion 2, stk. 2, hvori det med hensyn til de studerendes mobilitet fastslås, at Kommissionen træffer de nødvendige foranstaltninger for at fremme en afbalanceret fordeling mellem de forskellige fag og regioner

- aktion A.I, stk. 4, i Ungdom for Europa-programmet, som angiver geografisk afstand som en af de faktorer, på basis af hvilke der ved fordelingen af støtten skal tages højde for, at det er nødvendigt at sikre, at der er balance i udvekslingsomfanget, og at unge fra de enkelte medlemsstater får lige mulighed for at deltage.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2194/99

af Michael Cashman (PSE) til Kommissionen

(19. november 1999)

Om: Mikrobølgestråling og elektromagnetiske felter

Kan Kommissionen oplyse, om man har undersøgt farerne i forbindelse med mikrobølgeparabolantenner til mobiltelefoner? Er der planer om yderligere forskning på dette område? Hvordan forholder Kommissionen sig til påstande om, at folk, der udsættes for mikrobølgestråling, risikerer at blive ramt af leukæmi og andre kræftsygdomme? Findes der EU-bestemmelser desangående? Hvilken strategi og lovgivning har de forskellige medlemsstater på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. december 1999)

Den 9. marts 1999 vedtog Rådet og Parlamentet direktiv 1999/5/EF om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse(1). Her er de krav fastlagt, som radiosendere skal imødekomme for at blive markedsført og kunne sættes i drift. Det er fastlagt, at medlemsstaterne kan begrænse driften af hensyn til sundheden, f.eks. ved at pålægge visse minimumsafstande mellem senderen og befolkningen.

Den 12. juli 1999 vedtog Rådet henstilling 1999/519/EF efter forslag fra Kommissionen om begrænsningen af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter(2). I denne henstilling tages der hensyn til den videnskabeligt begrundede udtalelse fra International Commission of Non-Ionizing Radiation Protection om konstaterede virkninger for menneskers sundhed som følge af eksponering for elektromagnetiske felter. Denne udtalelse er blevet bakket op af Den Videnskabelige Styringskomité i Kommissionen.

I den forbindelse skal det bemærkes, at den omfattende forskning, der er blevet udført i det seneste tiår i Europa med den koordinerede aktion for COST 244- og 244a-projekterne, ikke har påvist nogen reproducerbare skadelige virkninger for helbredet i forbindelse med radiofrekvensemissionsbølger, der er typiske for mobiltelefoner og sendemaster.

Hvis der er skadelige sundhedsvirkninger, kan det kun være bivirkninger på længere sigt, som man endnu ikke kender. Derfor bør forskningen fortsat måle sådanne virkninger, og resultaterne af den nuværende og den fremtidige forskning inden for dette område vil blive undersøgt i forbindelse med den procedure for rapporter, som er fastsat i henstillingen.

I forbindelse med det femte rammeprogram inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration er der i nøgleaktion 4 miljø- og sundhed under programmet om livskvalitet og forvaltning af bioressourcer fastsat bestemmmelser om specifik forskning i den elektromagnetiske strålings virkning for helbredet, og at der specielt skal gennemføres epidemiologiske og bio-medicinske studier til fastlæggelse af eventuelle virkninger i forbindelse med non-ioniserende stråling, især fra mobiltelefoner og antenner (punkt 2 i arbejdsprogrammet vedrørende livskvalitet(3)). I øjeblikket er flere ansøgninger, som er relevante for dette område, ved at blive evalueret, hvor de gennemgås med henblik på eventuel støtte under 1999-budgettet.

(1) EFT L 91 af 7.4.1999.

(2) EFT L 199 af 30.7.1999.

(3) Kommissionens beslutning nr. C/99/493 af 4.3.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2316/99

af Niall Andrews (UEN) til Kommissionen

(29. november 1999)

Om: En malisisk virksomheds manglende evne til at betale udestående beløb i henhold til kontrakten til den irske virksomhed Cormer Machinery International

En irsk virksomhed, Cormer Machinery International Ltd., indgik en kontrakt med Itema, der er en malisisk virksomhed, som er støttet af regeringen, om at levere og installere brugte tekstilmaskiner. Kontraktprisen var på 2,5 mio. USD, og den første udbetaling på 850.000 USD blev godkendt af den malisiske finansminister og modtaget af den irske virksomhed i 1996. Itema har ikke sendt beløbet på 1,65 mio. USD til Cormer Machinery International, og det er derfor stadig udestående. Der har fundet mange drøftelser sted om dette spørgsmål mellem den irske virksomhed og Kommissionens direktorat med ansvar for udvikling såvel som på uformelt plan inden for rammerne af Den Paritetiske Forsamling EU-AVS.

Vil det ansvarlige kommissionsmedlem, Nielson, anmode om et snarligt møde med den malisiske EU-repræsentant for at få en forklaring på, hvorfor denne malisiske virksomhed endnu ikke har betalt Cormer Machinery International Ltd. de penge, som den forpligtede sig til at betale, og agter Kommissionen som en selvfølge holde mig orienteret om enhver udvikling i denne sag, indtil de ovenfor beskrevne alvorlige problemer er blevet fuldt ud løst på tilfredsstillende vis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(21. december 1999)

Generaldirektoratet for udvikling i Bruxelles og Kommissionens delegation i Bamako er informeret om tvisten mellem Cormer Machinery International Ltd og Itema, og delegationschefen har uformelt taget emnet op med de maliske myndigheder, herunder navnlig finansministeren, men det er på den anden side klart, at Kommissionen ikke har nogen kompetence i denne sag, der er en handelsmæssig tvist mellem to virksomheder. Sådanne tvister bør løses gennem internationale voldgiftsprocedurer.