SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1024/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: EF-Domstolens kompetence vedrørende konkurrence i ansøgerlandene

Et af målene i førtiltrædelsesstrategien består i at forberede ansøgerlandene på det indre markeds regler og procedurer og især gøre de nationale myndigheder bekendt med EF's regelværk.

Som led i administrative procedurer kan en berørt unionsborger hhv. en virksomhed principielt indbringe en sag for EF-Domstolen, når det drejer sig om et EF-aktivitetsområde som for eksempel fusionskontrol.

Kan der efter Kommissionens mening også indbringes sager for EF-Domstolen, når det drejer sig om procedurer i ansøgerlande, for eksempel på grundlag af associeringsaftaler eller andre aftaler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(9. juni 2000)

EF-traktatens artikel 234 (tidligere artikel 177) indeholder en klar bestemmelse om, at alene medlemsstaternes domstole har kompetence til at anmode Domstolen om at træffe en præjudiciel afgørelse om spørgsmål vedrørende fællesskabsrettens fortolkning og gyldighed. Et tredjelands domstol kan derfor ikke anmode Domstolen om at træffe en præjudiciel afgørelse, heller ikke selv om der er tale om et kandidatland.

Intet forhindrer imidlertid en domstol i et kandidatland i at anvende Domstolens retspraksis på et bestemt område i den udstrækning, en associeringsaftale mellem Fællesskabet og et tredjeland indeholder en bestemmelse, der henviser til fællesskabsretten. Eksempelvis indeholder artikel 63, stk. 2, i Europaaftalen om oprettelse af en associering med Polen følgende bestemmelse: Alle former for praksis, der strider mod denne artikels bestemmelser, skal vurderes på grundlag af kriterier, som udformes på basis af anvendelsen af artikel [81, 82 og 88 i EF-traktaten].

En sådan henvisning betyder udelukkende, at begreberne restriktiv konkurrenceaftale, misbrug af dominerende stilling eller statsstøtte skal forstås i den i artikel 81, 82 og 88 (tidligere artikel 85, 86 og 93) i EF-traktaten fastsatte betydning. Denne henvisning til EF-traktatens artikler indebærer ikke, at Domstolen har kompetence til at træffe præjudicielle afgørelser i forbindelse med tvister i kandidatlandene. Kandidatlandenes nationale domstole har alene kompetencen til at træffe afgørelse i tvister i disse lande vedrørende anvendelsen af associeringsaftalerne.

Domstolen kunne eventuelt have kompetence til at træffe præjudiciel afgørelse i et spørgsmål om fortolkning af associeringsaftalen på begæring af en domstol i kandidatlandet, hvis en bestemmelse om en sådan kompetence for den udtrykkelig var indeholdt i selve aftalen. Det skal bemærkes, at ingen associeringsaftale med et kandidatland i øjeblikket indeholder en sådan bestemmelse om tildeling af kompetence.

Som hovedregel kan en tvist om anvendelse af en associeringsaftale mellem Fællesskabet og et tredjeland forelægges Associeringsrådet, hvis en sådan procedure er fastsat i selve aftalen. Det er tilfældet for Europaaftalerne, bl.a. associeringsaftalen med Polen, som i artikel 105 indeholder en bestemmelse om, at enhver tvist mellem Fællesskabet og Polen vedrørende anvendelsen af aftalen af en af parterne kan indbringes for Associeringsrådet, som kan bilægge tvisten ved en afgørelse. Hvis det ikke er muligt at bilægge tvisten på denne måde, anvendes der voldgift.

Endelig gør Kommissionen opmærksom på, at statsborgere i tredjelande, herunder kandidatlandene, kan indbringe sager mod fællesskabsinstitutionerne for Retten i Første Instans, hvis betingelserne for indbringelse af sådanne sager er opfyldt. De betingelser for direkte indbringelse af sager, der er fastsat i artikel 230, 232 og 235 i EF-traktaten (tidligere artikel 173, 175 og 178), omfatter nemlig ikke et krav om, at den person, der indbringer sagen, forudsat at der er tale om en fysisk eller juridisk person, er statsborger i en medlemsstat.