SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1844/01

af W.G. van Velzen (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juni 2001)

Om: Europæisk norm for stråling fra mobiltelefoner

Det nederlandske dagblad Het Financiele Dagblad skriver den 6. juni 2001 om strålingssvage mobiltelefoner. Også Financial Times af 9. juni 2001 redegør for en ny undersøgelse af forholdet mellem hjerneskader og mobiltelefoner. Den eksplosive vækst i afsendelsen og modtagelsen af SMS-beskeder, navnlig blandt unge, kan udgøre en ny fare for folkesundheden. Udviklingen af strålingssvage mobiltelefoner skulle ifølge Het Financiele Dagblad bidrage til forebyggelse af disse problemer.

Kommissionens meddelelse om Indførelse af mobilnet af tredje generation i EU: Status og vejen frem(1) omtaler en europæisk norm for stråling fra mobiltelefoner. Hvor langt fremskredne er forberedelserne til denne europæiske norm?

Magcom, en norsk producent af mobiltelefoner, har udviklet en telefon af magnesium, der har et strålingsniveau på maksimalt 0,005 W/kg, mens de fleste mobiltelefoner, der i øjeblikket er på markedet, har et strålingsniveau på omkring 1 W/kg. Er Kommissionen bekendt med udviklingen i Magcom, for så vidt angår mobiltelefoner med lav stråling, og er Kommissionen ikke enig i, at det vil være hensigtsmæssigt at tage udgangspunkt i dette lave strålingsniveau på 0,005 W/kg for mobiltelefoner, der produceres i eller importeres til den Europæiske Union?

Mener Kommissionen ikke, at det vil være ønskværdigt, at der i Den Europæiske Union skabes lovgivning, der forpligter sælgere af mobiltelefoner til angive strålingsniveauet. f.eks. udtrykt i enheden SAR (Specific Absorption Rates) på selve telefonerne; hvornår vil Kommissionen i bekræftende fald foreslå sådan lovgivning?

(1) KOM(2001) 141.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(26. juli 2001)

I henhold til EU-lovgivningen om radioudstyr generelt og GSM-mobiltelefonudstyr specielt skal producenterne sørge for, at det er sikkert. I artikel 3, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse(1) kræves det, at producenterne sikrer, at deres produkter ikke skader sundheden, når de anvendes efter hensigten. Kommissionen har givet de europæiske standardiseringsorganer mandat til at udarbejde harmoniserede normer, der skal anerkendes i henhold til direktivet. Det oprindelige mandat, som blev givet i 1993, er for nylig blevet fornyet. I det reviderede mandat er det udtrykkelig påpeget, at disse normer skal være i overensstemmelse med den nyeste videnskabelige viden. Normerne for mobiltelefoner blev vedtaget i januar 2001 og blev ratificeret af Cenelec i juli 2001. Henvisningerne til disse normer vil snarest blive offentliggjort i EFT. I direktiv 1999/5/EF fastsættes det, at produkter, der opfylder de harmoniserede normer, som Kommissionen har givet mandat til, anses for at være sikre.

EU har givet yderligere anvisninger med hensyn til det sikkerhedsniveau, der skal overholdes. Den 12. juli 1999 vedtog Rådet henstilling 1999/519/EF(2) til medlemsstaterne om begrænsning af befolkningens eksponering for et elektromagnetiske felter (0 Hz til 300 GHz. Hvis de grundlæggende begrænsninger og referenceniveauer i denne henstilling overholdes fuldt ud, opnår brugerne et højt beskyttelsesniveau over for akutte og langsigtede virkninger af ikke-ioniserende stråling fra sådant udstyr. De anbefalede grænseværdier indbefatter en sikkerhedsfaktor på 50 til dækning af mulige langsigtede virkninger i hele frekvensområdet. De europæiske normer, som Cenelec har udarbejdet, sikrer, at udstyr, der markedsføres, er i overensstemmelse med Rådets henstilling.

Kommissionen følger aktivt forskningen på dette område og er også opmærksom på de artikler, som det ærede medlem henviser til. I artiklen i Financiele Dagblad af 6. juni af professor Pieper anføres det, at det er teknisk muligt at nedbringe eksponeringen til 0,005 W/kg, men det fremgår ikke, om der er tegn på, at det nuværende niveau på 2 W/Kg (i USA er niveauet 1,6 W/kg) forårsager helbredsproblemer. Som anført i Parlamentets notat nr. 05/2001 om elektromagnetiske felter og sundhed udsættes brugerne med de eksisterende kommercielle mobiltelefoner i værste fald for niveauer på mellem 0,22 og 1,27 W/kg, dvs. i gennemsnit en faktor på 2 under de accepterede sikkerhedsniveauer. Desuden er der en tendens til, at mobiltelefoner af hensyn til batterierne sender på det laveste kommunikationsmæssigt mulige niveau.

Den forskning, som Kommissionen har kendskab til, har indtil videre ikke givet klare konklusioner. Kommissionen har derfor anmodet Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (SCTEE) om at ajourføre den udtalelse, Komitéen offentliggjorde i juni 1998 om sundhedsrisiciene i forbindelse med elektromagnetiske felter under hensyn til den nye teknologiske udvikling og eksponeringsforhold. Denne udtalelse dannede i sin tid grundlag for henstillingen. Den nye udtalelse vil blive offentliggjort i efteråret 2001. Til den tid vil Kommissionen tage stilling til, om der er behov for at foretage sig yderligere.

Kommissionen ser med tilfredshed på, at producenterne i stigende grad orienterer brugerne om sådanne niveauer på frivillig basis, samtidig med at forbrugerorganisationerne regelmæssigt tester mobiltelefoner og giver uafhængig information. Medlemmerne af mobiltelefonproducentsammenslutningen har desuden meddelt, at alle nye mobiltelefoner, der markedsføres efter den 1. oktober, vil være mærket med SAR-niveau (specific absorption rates) målt efter den procedure, der er fastlagt af Cenelec. Kommissionen overvejer derfor ikke i øjeblikket at forpligte producenterne til at oplyse brugerne om SAR-niveauet.

Kommissionen vil fortsat være meget opmærksom på dette spørgsmål. Ud over resultaterne af den igangværende forskning skal der gøres opmærksom på Fællesskabets femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, specielt delområdet livskvalitet, under hvilket der foretages uafhængig forskning om de helbredsmæssige virkninger af elektromagnetiske felter.

(1) EFT L 91 af 7.4.1999.

(2) EFT L 199 af 30.7.1999.