SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3959/00

af Vitaliano Gemelli (PPE-DE) til Kommissionen

(8. december 2000)

Om: Støtter Kommissionen Abi (sammenslutningen af italienske banker) eller borgerne i forbindelse med bankrenter?

Kan Kommissionen besvare følgende spørgsmål i forbindelse med de problemer, der er opstået som følge af forfatningsdomstolens dom nr. 425/2000 om ulovligheden af rekalkulation af renter på finansieringer.:

- er det korrekt, at Abi (sammenslutningen af italienske banker) for at undgå tilbagebetaling af uretmæssigt indkasserede beløb fra kunderne har taget et initiativ over for Europa-Kommissionen og særlig over for kommissæren for konkurrence eller andre kommissærer?

- er det korrekt, at Abi fra visse ikke nærmere fastslåede kredse i Europa-Kommissionen har opnået forsikringer om, at Kommissionen ville kunne iværksætte initiativer med henblik på at beskytte bankinstitutterne på bekostning af borgerne, som lider under et uhensigtsmæssigt system?

- agter Europa-Kommissionen at tage generelle initiativer, som kan forhindre, at det europæiske og italienske banksystem fortsat opretholder et forhold til kunderne, som i mange tilfælde fremtræder som en ensidigt bebyrdende betingelse? Bør forholdet ikke ændres til fordel for kunderne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(24. januar 2001)

De spørgsmål, som det ærede medlem stiller, vedrører problemerne i forbindelse med anatokisme (rentekapitalisering), som opstod ved den italienske forfatningsdomstols dom nr. 425/200.

Disse spørgsmål kræver følgende svar:

- Ud over de rutinemæssige kontakter mellem Kommissionen og ABI (Associazione Bancaria Italiana) har der ikke fundet specifikke drøftelser sted om spørgsmålet anatokisme. Derimod har den italienske lov nr. 108/96 om åger været genstand for to klager, der er indgivet til Kommissionen, den ene af IBI og AIBE (Associazione Italiana Banche Estere) og den anden af European Banking Federation. Klagerne er blevet registreret under nr. 2000/5209 og Generaldirektoratet for det indre marked anmodede i brev af 22. december 2000 den italienske regering om at fremsætte bemærkninger til hele sagen.

- Kommissionen dementerer formelt, at den har givet garantier til nogen som helst i den retning, som det ærede medlem nævner. Det er tværtimod Kommissionens politik at følge en afbalanceret kurs mellem de pågældende interesser, for enhedsmarkedet kan kun gennemføres, hvis der hersker fuld tillid mellem forbrugere og leverandører af tjenesteydelser. Handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser, som er ved at blive gennemført, indeholder og følger helt klart en sådan kurs.

- Kommissionen er bekendt med problematikken anatokisme, som vil blive undersøgt og behandlet generelt på EU-plan inden for rammerne af reformen af Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit(1). Det lader dog til, at de eksisterende regler i Rådets direktiv 93/13/EØF om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler(2), hvis gennemførelse hører under de nationale myndigheder, er velegnet til om nødvendigt at fange de problemer, der er opstået ved de italienske bankkontrakter, navnlig på renteområdet.

Kommissionen finder, at de retlige rammer på EU-niveau allerede giver de nationale myndigheder mulighed for eventuelt at gribe ind for at korrigere situationer, hvor der ikke er ligevægt mellem de finansielle aktører og forbrugerne.

Kommissionen vil naturligvis gribe ind for at sikre, at konkurrencereglerne overholdes som fastsat i EF-traktatens artikel 81 og 82 (tidligere artikel 85 og 86), navnlig på baggrund af de oplysninger, som Generaldirektoratet for Konkurrence for nylig modtog fra en forbrugerorganisation.

(1) EFT L 42 af 12.2.1987.

(2) EFT L 95 af 21.4.1993.