ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.og

4. Ifølge artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (4) er det medlemsstaten, der efter at Kommissionen har meddelt den sin beslutning om at kræve den ulovlige støtte tilbagebetalt, har ansvaret for, at tilbagebetalingen sker omgående og i overensstemmelse med procedurerne i national ret. Kommissionen har ved brev af 26. januar 2004 anmodet de italienske myndigheder om senest den 25. februar 2004 at meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger de har truffet for at efterkomme ovennævnte beslutning. Kommissionens tjenestegrene er for tiden ved at gennemgå det svar, som Rom kommune har fremsendt. I henhold til artikel 12 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 kan Kommissionen indbringe sagen for EF-Domstolen, hvis den efter en undersøgelse af sagens fakta på grundlag af de foreliggende oplysninger finder, at Italien ikke har efterkommet den vedtagne beslutning således som fastsat i EF-traktatens artikel 88, stk. 2.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/671

(2004/C 84 E/0757)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0770/04

af Seán Ó Neachtain (UEN) til Kommissionen

(5. marts 2004)

Om: EU-statsborgerskab

Inden den 1. maj 2004 må en række presserende sager vedrørende EU-statsborgerskab være afklaret. Kommissionen bedes derfor oplyse, hvordan det efter den 1. maj 2004 vil forholde sig med ret til EU-statsborgerskab i følgende to tilfælde: For det første en kvinde, som er født i Rusland, flyttede til Letland og valgte at blive her uden statsborgerskab, senere giftede sig med en EU-statsborger og flyttede til Irland, hvor hun nu har opholdstilladelse, men skal have visa for at rejse uden for Irland; og for det andet, situationen med hensyn til EU-statsborgerskab for lettiske statsborgere, der bor i Irland eller i en anden EU-medlemsstat.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(24. marts 2004)

I henhold til EF-traktatens artikel 17 har enhver, der er statsborger i en medlemsstat, unionsborgerskab. Unionsborgerskab er et supplement til det nationale borgerskab og træder ikke i stedet for dette.

Det ærede medlem henviser i sit første eksempel til den særlige situation, der gør sig gældende for statsløse personer i Letland. Kommissionen er fuldt ud opmærksom på denne situation. En kvinde, der er født i Rusland og bosiddende i Letland uden statsborgerskab, som senere gifter sig med en EU-borger og flytter med ham til Irland, vil kun have unionsborgerskabets rettigheder, hvis hun erhverver unionsborgerskab enten ved giftermål eller på en anden af de måder, der er fastlagt i medlemsstatens lovgivning om erhvervelse af statsborgerskab. Hvis hun forbliver statsløs eller bevarer statsborgerskab i et tredjeland, vil hun stadig være omfattet af fællesskabslovgivningen om ret til fri bevægelighed og bopæl og have ret til at bo i Irland i kraft af, at hun er ægtefælle til en EU-borger.

Hvis hun ønsker at rejse til en anden medlemsstat fra Irland har hun brug for visum, eftersom Irland, efter eget valg, ikke anvender fællesskabslovgivningen om kortfristede visa, kontrol af ydre grænser og bevægelighed inden for et område, hvor kontrollen af personer ved de indre grænser er afskaffet (Schengen-lovgivningen). Det skal imidlertid understreges, at hun på grund af sin status som ægtefælle til en EU-borger bør nyde godt af alle faciliteter til opnåelse af nødvendige visa, og at disse skal udstedes uden beregning.

I det andet eksempel vil den lettiske statsborger, der bor i Irland eller i en hvilken som helst anden medlemsstat, blive EU-borger fra og med Letlands tiltrædelse af Den Europæiske Union den 1. maj 2004 og vil omgående nyde godt af de rettigheder, der er forbundet med unionsborgerskab som fastsat i EF-traktatens anden del og i særdeleshed af retten til fri bevægelighed og bopæl inden for medlemsstaternes område (i påkommende tilfælde med undtagelse af gældende overgangsbestemmelser for arbejdstagere) og retten til at afgive stemme og opstille som kandidat ved kommunalvalg og valg til Europa-Parlamentet i den medlemsstat, hvor den pågældende bor.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/332

(2004/C 84 E/0389)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0201/04

af Herbert Bösch (PSE) til Kommissionen

(29. januar 2004)

Om: Sproglig diskrimination i stillingsopslag

I perioden 2001-2003 understregede Kommissionen flere gange i sine svar på skriftlige forespørgsler, at den agtede at udnytte sine retlige beføjelser til at sætte en stopper for anvendelsen af modersmålskravet i stillingsannoncer fra kontorer for faglig bistand, ikke-statslige organisationer (ngo'er) og private firmaer, som medfinansieres af Kommissionen.

På trods heraf blev der alene fra september til december 2003 opslået ca. 60 stillinger i sådanne firmaer eller organisationer (www.lingvo.org/eo/2/15) med krav om »English mother tongue« eller »native English speaker«.

Hvilke retsgrundlag kan Kommissionen anvende i bestræbelserne på at få sat en stopper for stillingsopslag, der indeholder et modersmålskrav? I hvilke tilfælde har Kommissionen anvendt disse retsgrundlag?

Har Kommissionen som bebudet i svaret på skriftlig forespørgsel E-2226/03 (1) optaget kontakt med virksomhederne Intrasoft og Oglivy, og hvilket resultat er der kommet ud af dette?

(1) EUT C 33 E af 6.2.2004, s. 236.
3.

Hvordan vil Kommissionen sikre, at den velbegrundede vægt, der som supplerende støttebetingelser i reformplanerne vil blive lagt på dyre- og miljøvenligt landbrug, ikke kommer til at bevirke, at netop store bedrifter, der i højere grad råder over midler til at tage nye og dyre former for teknik i anvendelse, får hovedparten af støtten, og at små bedrifter, der allerede tidligere på egen hånd har valgt biologisk forsvarlige driftsmetoder, bliver stillet ugunstigt?
2.

Kommissionen kritiserede i åbningsskrivelsen den praktiske gennemførelse af pant- og returtagnings-pligten i den tyske Verpackungsverordnung (emballageforordning), når der ikke findes generelle og indbyrdes forenelige pantordninger. Når der ikke er nogen fungerende national ordning for pantclearing mellem returtagningsordninger, må det formodes, at detailhandlerne kunne se sig foranlediget til delvist eller endog helt at tage sådanne drikkevarer ud af deres sortiment. Kommissionen er derfor i færd med at undersøge, om og hvordan pant- og returtagningsordningen i sin nuværende form kan lægge hindringer i vejen for indførslen af drikkevarer i Tyskland. For så vidt angår de såkaldte »Insellösungen« (dvs. lukkede systemer, hvor emballagen kun tages tilbage i de butikker, hvor varerne er købt), medfører de større produktionsomkostninger, og de kan lægge hindringer i vejen for indførsler fra andre medlemsstater, fordi producenterne skal indføre egne produktions-/emballeringslinjer for en række aftagere på det tyske marked.
2.

Overvejer Kommissionen at medtage et forbud mod forskelsbehandling på grund af sproglig oprindelse i Fællesskabets handlingsprogram for bekæmpelse af forskelsbehandling (Rådets afgørelse af 27. november 2000, 2000/750/EF)?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/573

(2004/C 84 E/0650)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0327/04

af Dana Scallon (PPE-DE) til Kommissionen

(10. februar 2004)

Om: County Clare og Strukturfondens mål I

Jeg forstår fra Kommissionens tidligere korrespondance, at County Clare (Claire amt) stadig vil være berettiget til mål I-støtte i overgangsperioden indtil 2006.

Imidlertid bliver County Clare en del af den nye nord-vest-valgkreds (tidl. kendt under betegnelsen Connacht Ulster) i 2004. Kan Kommissionen bekræfte, at de nuværende Connacht Ulster-amter til den tid vil bevare deres mål I-status, men at County Clare ikke vil dele denne status?

Forudser Kommissionen ikke vanskeligheder i forbindelse med denne situation, hvorved County Clare vil være det eneste amt i nord-vest-valgkredsen, der ikke har mål I-status, selv om dette amt har de samme vanskeligheder og behov som amterne i Connacht Ulster?

Kan Kommissionen bekræfte, om County Clare fortsat vil have en anden status end de andre nord-vestamter efter 2006?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(29. marts 2004)

Fremgangsmåden ved bestemmelse af berettigelsen til mål 1-støtte for perioden 2000-2006 er fastsat i artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (1). Når listen over støtteberettigede regioner er opstillet, er den ifølge reglerne gyldig i hele programmeringsperioden 2000-2006.

Som oplyst i Kommissionens svar på den skriftlige forespørgsel E-3699/03 (2), vil støtteberettigelsen for County Clare (Clare amt) under mål 1 i overgangsperioden ikke blive berørt af dette amts indlemmelse under nord-vest-valgkredsen med henblik på valget til parlamentet. Kommissionen kan derfor bekræfte, at de otte amter Cavan, Donegal, Galway, Leitrim, Mayo, Monaghan, Roscommon og Sligo forbliver støtteberettigede under mål 1 indtil 31. december 2006, mens Clare County er berettiget til overgangs-støtte under mål 1.

Det forventes ikke, at indlemmelsen af Clare County i nord-vest-valgkredsen vil få indflydelse på gennemførelsen af programmer i de regioner, der er støtteberettigede henholdsvis under mål 1 og mål 1 i overgangsperioden.

Det er for tidligt at spekulere på støtteberettigelse under strukturfondene. Kommissionen foreslår i den tredje rapport om økonomisk og social samhørighed (der blev vedtaget af Kommissionen den 18. februar 2004) at fastholde de nuværende mål 1-kriterier i forbindelse med den nye konvergens- og konkurrenceevneprioritet.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.

(2) EFT C 78 E af 27.3.2004.
4.

I samarbejde med medlemsstaterne og gennem EU's netværk vedrørende overførbare sygdomme har EU nu etableret et stærkt system til overvågning og koordinering af reaktioner på SARS-virussen. Hvis SARS kommer igen, vil der atter forekomme intensiv overvågning, og de anbefalede foranstaltninger til at kontrollere SARS (dvs. opsporing af tilfælde, isolation af patienter og infektionskontrol og kontaktopsporing) vil blive genoprettet. Disse foranstaltninger har vist sig at være effektive før i tiden og vil danne grundlag for fremtidige foranstaltninger. Der blev lært meget fra SARS-udbruddet. EU bør sørge for, at der etableres et system til indhentning af rådgivning i hele Europa. Det Europæiske Center for Sygdomsforebyggelse og -kontrol, som Kommissionen har foreslået, skal bidrage til dette og stoles på for aktuelle og effektive reaktioner i forbindelse med trusler som SARS.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/649

(2004/C 84 E/0731)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0652/04

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(9. marts 2004)

Om: Kommissionen imod grundlæggende regler for søfartssikkerhed

Kommissionen anfører i sin pressemeddelelse IP/04/159, at de græske myndigheders krav om, at besætninger på kystfartøjer på indenlandske ruter skal bestå en græsk sprogtest, er ulovlig.

Princippet om, at besætninger skal have kendskab til sproget i de lande, som kystfartøjerne besejler, er baseret på sund fornuft og gælder for eksempel for norske rutefartøjer, der sejler mellem Norge og dets nabolande i henholdsvis Nordsøen og Østersøen.

Kan Kommissionen bekræfte, at dens pressemeddelelse IP/04/159 er korrekt?

Vil Kommissionen oplyse spørgeren om resultatet de undersøgelser, som den uden tvivl har gennemført, inden den anfægtede lovligheden af anvendelsen af princippet om, at besætninger på kystfartøjer, som besejler europæiske kyster, skal have kendskab til de lokale sprog?

Kan Kommissionen oplyse, hvorledes den agter at påtage sig sit ansvar, hvis der sker en ulykke, som skyldes tilsidesættelse af en af søfartssikkerhedens grundlæggende principper?

Kan Kommissionen endvidere forklare, hvorledes denne helt uansvarlige indstilling stemmer overens med dens forsikring om, at den i alle måder bestræber sig for at garantere søsikkerheden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(14. april 2004)

Kommissionen mener ikke, at det er acceptabelt at kræve, at alle besætningsmedlemmer, herunder de, der ikke har ansvaret for at bistå passagererne i nødsituationer, skal have kendskab til græsk.

Kommissionen minder om, at fællesskabslovgivningen, herunder navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/25/EF af 4. april 2001 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv (1), bl.a. indeholder bestemmelser vedrørende kommunikationen ombord. I henhold til direktivets artikel 17 skal medlemsstaterne sørge for, at de besætningsmedlemmer på passagerskibe, der har ansvaret for at bistå passagererne i nødsituationer, er i stand til at kommunikere med disse passagerer. Krav om kendskab til de sprog, der tales i de lande, hvorfra flertallet af passagererne på en given transportrute kommer, er et af de krav der kan stilles.

Hvad angår det ærede medlems henvisning til reglerne for norske skibe, vil Kommissionen indhente de nødvendige oplysninger hos Tilsynsmyndigheden for Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA).

(1) EFT L 136 af 18.5.2001.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/240

(2004/C 88 E/0242)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0876/04

af Struan Stevenson (PPE-DE) til Kommissionen

(22. marts 2004)

Om: Illegalt fiskeri i farvandet omkring Azorerne

De portugisiske myndigheder har offentligt afsløret, at 63 fremmede fartøjer fiskede i farvandet omkring Azorerne i januar og februar, 20 inden for grænsen på 100 sømil.

De portugisiske medier har hævdet, at Kommissionens holdning i denne sag er, at den opfatter disse fiskeriaktiviteter som værende lovlige, da de er i overensstemmelse med holdningen i Kommissionens juridiske tjeneste.

Ikke desto mindre fastslås det ganske tydeligt i artikel 15 i Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003, at det gamle system til beskyttelse af farvandene omkring Azorerne, først vil blive ophævet efter den 1. august 2004, eller efter vedtagelsen af en ny lovgivning for fiskeriindsatsen.

Påtager Kommissionen sig det fulde ansvar for det nuværende ukontrollerede og ubegrænsede fiskeri i farvandet omkring Azorerne?

Såfremt dette ikke er tilfældet, hvad vil Kommissionen så foretage sig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. april 2004)

Kommissionen kan bekræfte over for det ærede medlem, at den har taget stilling til spørgsmålet om anvendelsen af forordning (EF) nr. 1954/2003 (1). Dette standpunkt blev fremført for medlemsstaterne i form af et talepunkt på mødet i Rådets arbejdsgruppe vedrørende den interne/eksterne fiskeripolitik den 19. februar 2004.

Det fremgår af dette dokument, at fiskeri fra andre EU-fartøjer end de portugisiske i det område, der ligger mellem 100 og 200 sømil fra Azorerne, er lovligt i henhold til de relevante bestemmelser i ovennævnte forordning.

Kommissionen har ikke kendskab til ukontrollerede eller ulovlige aktiviteter i de nævnte farvande. Hvis EU-retten ikke overholdes, påhviler det under alle omstændigheder de nationale (administrative eller retlige) myndigheder at træffe passende foranstaltninger med henblik på korrekt anvendelse af EU-reglerne. Kommissionen kan desuden indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 226 over for en medlemsstat, der ikke overholder EU-retten.

Det skal naturligvis understreges, at Kommissionen ønsker, at fiskeriet i dette område foregår på betingelser, der er tilfredsstillende og acceptable for alle berørte parter.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 af 4. november 2003 om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 685/95 og (EF) nr. 2027/95, EUT L 289 af 7.11.2003.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/432

(2004/C 84 E/0503)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0586/04

af Bill Newton Dunn (ELDR) til Kommissionen

(26. februar 2004)

Om: Hestepas

Hvor mange medlemsstater har gennemført Kommissionens beslutning 2000/68/EF (1)? Finder Kommissionen det godtgjort, at gennemførelsen har været korrekt?

Har Kommissionen planer om at tillade anvendelsen af frysemærkning og/eller mikrochips som godkendte identifikationsmetoder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(1. april 2004)

Ifølge artikel 4 i Kommissionens beslutning 2000/68/EF af 22. december 1999 om ændring af beslutning 93/623/EØF og om identifikation af hovdyr til opdræt og som brugsdyr skal medlemsstaterne sikre sig, at registrerede hovdyr og hovdyr til opdræt og som brugsdyr senest fra den 1. juli 2000 under flytninger ledsages af det i beslutningen nævnte identifikationsdokument. Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

Medlemsstaterne er ikke i henhold til beslutning 2000/68/EF forpligtet til at anmelde de retsforskrifter, de har implementeret for at leve op til bestemmelserne i denne beslutning. Kommissionen har ikke hidtil modtaget nogen klager over, at en medlemsstat skulle have undladt at gennemføre ovennævnte beslutning.

EU's lovgivning om dyrevelfærd indeholder ikke specifikke restriktioner for anvendelse af disse metoder. Med hensyn til operative indgreb generelt hedder det i Rådets direktiv 98/58/EF af 20. juli 1998 om beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål (2), at de relevante nationale forskrifter finder anvendelse i overensstemmelse med de generelle bestemmelser i EF-traktaten.

Kommissionen er klar over, at der i visse medlemsstater bruges elektroniske transpondere til mærkning af hovdyr. Endvidere bruges der frysemærkning og brændemærkning til at mærke hovdyr. Frysemærkning var et krav i EU-lovgivningen for hovdyr, der var vaccineret mod afrikansk hestepest, da denne sygdom brød ud på den Iberiske Halvø i 1989.

Den gældende lovgivning giver mulighed for supplerende aktiv mærkning ud over identifikation via pas. I sådanne tilfælde skal oplysninger om de anvendte mærker anføres i identifikationsdokumentet.

(1) EFT L 23 af 28.1.2000, s. 72.

(2) EFT L 221 af 8.8.1998.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/281

(2004/C 88 E/0288)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1161/04

af Mario Mauro (PPE-DE) til Kommissionen

(20. april 2004)

Om: Støberisektoren — mangel på råstoffer

Jernindustrien og støberierne i Europa er i en alvorlig krise, der påvirker alle store stålforbrugere som entreprenører, bilindustrien og producenter af hårde hvidevarer.

Krisen er udløst af to faktorer: På den ene side Kinas beslutning om at begrænse eksporten af koks, der fået alvorlige følger i Europa, og på den anden side prisstigningerne på skrot, som både skyldes den reelle mangel på råstoffer og spekulation.

Manglen på råstoffer, koks og skrot er et tydeligt tegn på, at det er nødvendigt at sætte Europa i stand til selv at kunne producere de koks, som skal bruges i stålproduktionen, og dermed gøre det uafhængigt af import fra de producerende lande, som eksporterer under hensyntagen til egne behov.

Problemerne med at skaffe skrot betyder ligeledes, at det bliver umuligt fortsat regelmæssigt at sikre, at stålværker med elektriske ovne kan forsynes med råstoffer, hvorved disse stålværkers eksistens kommer i fare.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at iværksætte for at fremme omsætningen af råvarer på markedet?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

på skriftlige forespørgsler P-1105/04, P-1148/04 og E-1161/04

(29. april 2004)

De ærede medlemmer henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-0949/04 af Raffaele Costa (1), E-1020/04 af Cristiana Muscardini (2) og P-1028/04 af Nicole Thomas-Mauro (3).

(1) EFT C 84 E af 3.4.2004, s. 698.

(2) EFT C 84 E af 3.4.2004, s. 929.

(3) Se side 275.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/941

(2004/C 84 E/1040)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1088/04

af Arlene McCarthy (PSE) til Kommissionen

(5. april 2004)

Om: Mulig overtrædelse af Rådets direktiv om europæiske samarbejdsudvalg i forbindelse med afskedigelser bebudet af FLS Aerospace

Vil Kommissionen undersøge og udtale sig om, hvorvidt der er sket overtrædelse af Rådets direktiv om europæiske samarbejdsudvalg (94/45/EF) (1) i forbindelse med FLS Aerospaces meddelelse den 16. januar 2004 om afskedigelse af hen ved 421 ansatte i Stansted og Manchester, uden at deres samarbejdsudvalg åbenbart er blevet hørt forinden? I betragtning af, at easyJet skal have modtaget støtte på 16 400 GBP til vedligeholdelse af deres fly i Dublin, og at sagen åbenbart skal ses i sammenhæng med SR Technics Switzerlands efterfølgende erhvervelse af FLS Aerospace, vil Kommissionen da også undersøge og udtale sig om, hvorvidt der er sket overtrædelse af de europæiske konkurrenceregler?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Stavros Dimas på skriftlige forespørgsler P-1084/04 og P-1088/04

(27. april 2004)

Så vidt Kommissionen har forstået, er der indgået en aftale mellem ledelse og arbejdstagerrepræsentanter i FLS Industries, som parterne betragter som en aftale efter betydningen i artikel 13 i direktivet om europæiske samarbejdsudvalg (2). Det op til aftaleparterne selv at vurdere, om de afskedigelser, det ærede medlem omtaler, udgør en overtrædelse af nogen af bestemmelserne i aftalen. Efter Kommissionens oplysninger omfatter aftalen en mekanisme til at bilægge tvister om, hvordan aftalen skal anvendes.

Som det vil være det ærede medlem bekendt, er det — uanset de forhold, der gælder i henhold til nævnte aftale — fastsat i direktivet om kollektive afskedigelser (3), at en arbejdsgiver, der påtænker at foretage kollektive afskedigelser, er forpligtet til i tilstrækkelig god tid at indlede konsultationer med arbejdstagernes repræsentanter med henblik på at nå frem til en aftale. Konsultationerne skal dreje sig om mulighederne for at undgå eller begrænse de kollektive afskedigelser samt for at afbøde følgerne af disse.

Gennemførelsen af direktivet er de enkelte medlemsstaters ansvar. Det er i første omgang op til de nationale myndigheder i Italien at sikre, at direktiver anvendes korrekt, samt at fastsætte bestemmelser om klageadgang og retsmidler i den nationale lovgivning. Kommissionen kan i sin egenskab af EF-traktatens vogter gøre brug af de redskaber, den finder relevante, bl.a. EF-traktatens artikel 226, for i givet fald at sikre, at nævnte bestemmelser overholdes. Kommissionen kan ikke på grundlag af de oplysninger, den råder over, fastslå, at direktivet er overtrådt.

(1) EUT L 254 af 30.9.1994, s. 64.

(2) Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne (EUT L 254 af 30.9.1994).

(3) Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser (EUT L 225 af 12.8.1998).