ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0420/98

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(24. februar 1998)

Om: Tyske skatteregler

For to år siden indførte de tyske myndigheder en "udlændingeskat" for alle, der arbejder i Tyskland inden for sport eller kunst. Denne skat udgør en fast takst på 25 %. En brite, der arbejder i Tyskland og betaler 7 % "Solidaritätszuschlag" af sin indtægt, har som britisk statsborger krav på at få 25 % tilbage fra skattevæsenet. I virkeligheden er dette forbundet med mange problemer.

Er Kommissionen opmærksom på denne skat? Hvad mener den om dens virkninger, og mener Kommissionen, at den er en hindring for den frie bevægelighed, der kan drages retsligt i tvivl?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. maj 1998)

Kommissionen er opmærksom på ændringerne i den tyske lovgivning, hvorved den særlige kildeskat på 15 % af vederlag udbetalt til udenlandske kunstnere og sportsmænd blev ophævet i 1996 med det resultat, at sådanne udbetalinger nu beskattes med den almindelige minimumsrate på 25 %, der i Tyskland pålægges udlændinges indkomst. Afhængigt af de nærmere omstændigheder vil denne skat helt eller delvist blive tilbagebetalt efter indsendelsen af selvangivelsen.

Endvidere giver de tyske skatter anledning til en såkaldt skattekredit for britisk skat, der skal betales af denne indkomst, jf. eksisterende bilaterale skatteoverenskomster.

Under disse omstændigheder samt under hensyntagen til det forhold, at indkomstskatten ikke er harmoniseret på EF-plan, mener Kommissionen ikke, at der her er tale om en sag, der kan anfægtes i henhold til den relevante lovgivning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1801/98

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(11. juni 1998)

Om: EU-bidrag og støttebevillinger

I forskellige publikationer og pressemeddelelser anføres der konstant forskellige tal vedrørende Østrigs betalinger til EU samt de bevillinger, som Østrig får fra forskellige støtteprogrammer. Derfor anmoder jeg om svar på følgende spørgsmål:

1. Hvor store var Østrigs bruttobidrag i 1996 og 1997?

2. Hvilke kriterier er der tale om at lægge til grund for bidragene i 1998?

3. Hvor store var de af Kommissionen fastsatte forpligtelsesbevillinger (1996 og 1997), som kunne være gået tilbage til Østrig?

4. Hvor store er de af Kommissionen godkendte bevillinger (1996 og 1997)?

5. Hvilke bevillinger fra EU er i 1996 og 1997 reelt gået fra EU til Østrig (opdelt efter støtteområder og støtteafsnit)?

6. Hvor stor er den respektive forskel mellem forpligtelsesbevillingerne, de af EU godkendte støttebevillinger og de støttebevillinger, som i 1996 og 1997 reelt er gået tilbge til Østrig?

7. Hvilke bevillinger, som Østrig ikke har anvendt i 1996 og 1997, forfalder og går tabt for Østrig?

8. Hvilke støtteforanstaltninger har Østrig ansøgt om for 1998?

9. Hvilke støtteforanstaltninger for 1998 - som vedrører Østrig - er hidtil godkendt fra Kommissionens side?

Supplerende svar

afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(30. juli 1998)

Som følge af omfanget af svaret, der indeholder mange tabeller, sender Kommissionen det direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0758/98

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. marts 1998)

Om: Erstatning for skader forårsaget af vilde dyr

Både EU og medlemsstaterne har bestemmelser om beskyttelse af vilde dyr, herunder rovdyr. Med betydelige rovdyrarter opstår der til tider situationer, hvor mennesker kommer til skade, når de angribes af dyr. I min hjemegn kom en mand for godt et år siden meget alvorligt til skade, efter at han var blevet angrebet af en bjørn. Mener Kommissionen, at EU's og medlemsstaternes krav om at bevare rovdyrarterne også indebærer en forpligtelse til at yde erstatning til dem, som udsættes for angreb fra rovdyr? Hvem har ansvaret for, at den tilskadekomne får fuld erstatning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(23. april 1998)

I henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1), det såkaldte "habitat-direktiv", er sådanne større rovpattedyr, som forekommer i Fællesskabet, som for eksempel den brune bjørn, ulven (med undtagelse af enkelte bestande) og lossen, strengt fredet blandt en række andre vildtlevende dyr.

Det har vist sig nødvendigt at etablere en sådan særlig fredningsordning for disse arter, da de allerede længe har været udryddet i store dele af Fællesskabet. Dog er Kommissionen ganske klar over, at disse arter undertiden kan indebære en trussel mod menneskers sikkerhed. Denne trussel er der taget højde for i habitat-direktivet i og med, at det - når der ikke findes noget tilfredsstillende alternativ - giver mulighed for at fravige de strenge fredningsbestemmelser af særlige grunde, såsom af hensyn til den offentlige sikkerhed (artikel 16, litra c)).

Bestemmelserne i habitat-direktivet som omsat til national lovgivning indebærer tilstrækkelige muligheder for overordnet regulering af bestandene af de store rovpattedyr. Erstatningsansvar for skader forårsaget af rovdyr udgør en del af det samlede nationale ansvar for reguleringen af disse bestande. Afgørelser herom og erstatningsordningerne i forbindelse hermed skal derfor vedtages på nationalt plan.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1448/98

af José Barros Moura (PSE) til Kommissionen

(11. maj 1998)

Om: Projekter på området forbrugerbeskyttelse i 1998

Ansete forbrugerorganisationer i Portugal har udtrykt tvivl vedrørende udvælgelseskriterierne for de forbrugerbeskyttelsesprojekter, der får EF-støtte i 1998, jf. projektindkaldelsen i EFT C 277 af 12. september 1997. Kommissionens bedes derfor oplyse følgende.

1. Hvor mange og hvilke projekter har Kommissionen godkendt i Portugal for 1998?

2. Hvilke portugisiske organisationer eller institutioner har fået godkendt projekter?

3. Hvilke kriterier er lagt til grund for godkendelsen af disse projekter?

4. Hvorledes er budgetmidlerne på dette område fordelt mellem medlemsstaterne?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1332/98

af Konstantinos Hatzidakis (PPE) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Måske ingen udbetaling af præmier for 1997 til fåre- og gedeavlerne i Rethimni

Det er velkendt, at der ved lokale undersøgelser gennemført af Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug i maj 1997 i Rethimni blev konstateret forsømmelser, hvad angår forordningerne og procedurerne for fåre- og gedeavl, og at der derefter fandt en udveksling af skrivelser sted mellem de ansvarlige tjenestegrene i Kommissionen og det græske landbrugsministerium, hvoraf det fremgik, at Grækenland muligvis ville blive pålagt en bøde for disse forsømmelser. Ingen kan dog tvivle på, at landbrugsministeriets tjenestegrene har en stor del af ansvaret for disse forsømmelser, idet de ikke har foretaget den nødvendige kontrol og udfærdiget de påkrævede rapporter. Vi er således nu nået til et punkt, hvor det græske landbrugsministerium i lyset af risikoen for, at Grækenland pålægges en bøde, nu lader forstå, at det påtænker ikke at udbetale præmierne til fåre- og gedeavlerne i Rethimni for 1997, idet det fremfører det argument, at Kommissionen er ansvarlig for indførelsen af denne skrappe foranstaltning. Der bør utvivlsomt træffes visse væsentlige foranstaltninger for at gøre systemet mere gennemskueligt, men Kommissionen bedes alligevel besvare følgende: Er det landbrugsministeriets opgave at afgøre, hvorvidt præmierne til fåre- og gedeavlerne i Rethimni for 1997 skal udbetales eller ej? Hvis den ikke udbetales, sker dette så på grundlag af en egenhændig afgørelse fra landbrugsministeriet, som ikke er godkendt af Kommissionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. maj 1998)

De forhold, der blev afsløret under det kontrolbesøg i maj 1997, der blev aflagt i forbindelse med EUGFL's regnskaber, er stadig under behandling og vil blive drøftet på bilaterale møder mellem Kommissionen og de græske myndigheder.

Under regnskabsafslutningen pålægger Kommissionen ikke bøder, men afviser EF-finansiering af udgifter, der ikke er afholdt efter EF-reglerne. De græske myndigheder skal tage stilling til udbetaling af præmier i præfekturet Rethimnon for 1997 på grundlag af deres kontrolundersøgelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0746/98

af Bill Miller (PSE) til Kommissionen

(18. marts 1998)

Om: Moms

Ud fra den antagelse, at de nugældende told- og moms-satser anvendes, hvilken told- og moms-sats vil der da blive pålagt en flaske spiritus efter den foreslåede afskaffelse af det toldfrie salg om bord på et fartøj, der er på vej:

1. fra Dover til Calais og retur:

a) når fartøjet befinder sig i britisk farvand?

b) når fartøjet befinder sig i fransk farvand?

2. fra Portsmouth til Santander og retur:

a) når fartøjet befinder sig i britisk farvand?

b) når fartøjet befinder sig uden for territorialfarvand?

c) når fartøjet befinder sig i fransk farvand?

d) når fartøjet befinder sig i spansk farvand?

Hvor store bliver de kontantbeløb, der pålægges i told og moms på disse steder, for en flaske spiritus, hvis told- og momsfrie pris andrager 10 ecu?

Vil det momsbeløb, der pålægges i kontanter, variere afhængigt af den relevante toldsats? Til hvilken medlemsstat skal tolden og momsen betales, og hvilke planer har Kommissionen om at forenkle ordningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(12. juni 1998)

Kommissionen skal over for det ærede medlem bekræfte, at de nuværende EF-bestemmelser på afgiftsområdet sikrer, at salg i lufthavne og om bord på fly og færger vil blive behørigt beskattet med virkning fra 1. juli 1999 efter udløbet af den overgangsperiode, som Rådet fastsatte for den afgiftsfrie sektor.

De i forespørgslen omhandlede elementer, som kan forekomme specifikke, dækker ikke desto mindre mange forskellige situationer og produkter og nødvendiggør en detaljeret redegørelse, som der ikke er basis for i denne sammenhæng.

Kommissionen opfordrer derfor det ærede medlem til at kontakte de relevante tjenestegrene (direktorat C i GD XXI), der vil kunne give et fuldstændigt svar.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1297/98

af Iñigo Méndez de Vigo (PPE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Toldafgifter

Årligt forlader ca. 35.000 lastbiler med varer stammende fra EU tolden i Algeciras med kurs mod Marokko. Hidtil er en god del af disse lastbiler blevet eksporttoldbehandlet på det pågældende toldsted mandag formiddag, fordi toldstederne i oprindelseslandet er lukket fredag eftermiddag, som er den dag, hvor lastbilerne lastes.

Mener Kommissionen, at denne praksis er i overensstemmelse med toldkodeksen? Er ovennævnte forhold i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 790 i gennemførelsesforordningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(2. juni 1998)

I artikel 161, stk. 5, i forordning (EØF) 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks(1) er der fastsat regler for, hvor udførselsangivelserne kan indgives. I princippet skal det være dèr, hvor eksportøren er etableret, eller hvor varerne emballeres eller lastes til udførsel.

Ifølge Kommissionens forordning (EØF) 2454/93 af 2. juli 1992 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks(2) er der to undtagelser fra denne generelle regel.

Der kan ifølge artikel 790 være tale om en undtagelse i de tilfælde, hvor det af administrativt organisatoriske grunde er umuligt at anvende den generelle regel. Dette bør begrænses til de situationer, hvor der kun er få kompetente toldsteder til at opfylde de pågældende toldformaliteter.

For det andet kan der ifølge artikel 791 være tale om undtagelser i behørigt begrundede tilfælde. For at opnå en ensartet anvendelse af toldforskrifterne har Toldkodeksudvalget flere gange undersøgt de situationer, der giver anledning til anvendelse af denne bestemmelse.

Man nåede blandt andet til enighed om, at det faktum, at åbningstiderne på det toldsted, der ville være kompetent i henhold til artikel 161, stk. 5, i toldkodeksen, ikke falder sammen med den eksporterende virksomheds arbejdstider, ikke er et behørigt begrundet tilfælde, som kan indebære en undtagelse fra den generelle regel. Under normale omstændigheder er det eksportøren, der i sin logistik skal være opmærksom på disse åbningstider.

For virksomheder, som ofte har brug for at kunne indgive toldformaliteter uden for normale åbningstider, vil en passende løsning kunne være at give tilladelse til at anvende forenklede procedurer, forudsat naturligvis at de opfylder alle betingelser herfor.

(1) EFT L 302 af 19.10.1992.

(2) EFT L 253 af 11.10.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1048/98

af Jesús Cabezón Alonso (PSE) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Støtte til malmminesektoren

Har Kommissionen i forbindelse med den forestående revision af forordningerne om støtte fra Den Europæiske Union påtænkt at indføre særlig omstillingsstøtte til traditionelle industriområder, der rammes af sociale og økonomiske problemer som følge af lukning af malmminer?

Er Kommissionen bekendt med, at mineområderne Reocín i Spanien, Kiruna i Sverige, Tara i Irland og Pyhäsalmi i Finland befinder sig i en krisesituation, fordi malmreserverne er opbrugt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(28. maj 1998)

I det forslag til en ny forordning om generelle bestemmelser om strukturfondene, som blev forelagt Rådet og Parlamentet den 18. marts 1998(1), har Kommissionen foreslået et nyt mål 2 for områder, "der har strukturproblemer i forbindelse med økonomisk og social omstilling". Det er tanken, at Kommissionen i snævert samråd med medlemsstaterne på grundlag af forordningens kriterier skal udarbejde en liste over områder, der er berettigede til støtte fra strukturfondene til fremme af økonomisk diversificering og skabelse af nye beskæftigelsesmuligheder.

Kriterierne omfatter særlige bestemmelser, der gør det muligt for områder, der har problemer på grund af deres afhængighed af særlige industrisektorer i tilbagegang, at blive medtaget på den nye mål 2 - liste. Blandt disse områder kunne der være områder, hvis problemer skyldes tilbagegang i mineindustrien. De endelige beslutninger om støtteberettigelse kan imidlertid først træffes, når forordningerne er officielt vedtaget, og på basis af de til den tid senest foreliggende tal. Det er derfor endnu for tidligt at sige noget om, hvorvidt de af det ærede medlem nævnte enkeltområder bliver støtteberettigede.

(1) KOM(98) 131 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0999/98

af Laura De Esteban Martin (PPE) til Kommissionen

(2. april 1998)

Om: Fællesskabets udvælgelsesprøver

Er det rigtigt, at Kommissionen godkender eller har godkendt ansøgninger fra folk med et "Fachhochschuldiplom" om at deltage i almindelige udvælgelsesprøver til stillinger som EU-tjenestemænd i kategorien A/LA?

Mener Kommissionen, at "Fachhochschuldiplom" er bevis for den højeste uddannelse i Tyskland, og anser den dermed ikke universitetets "Hochschuldiplom" for at være bevis for den højeste uddannelse i den pågældende medlemsstat?

Mener Kommissionen, at eksamensbeviset "Fachhochschuldiplom" er udtryk for bedre kvalifikationer end uddannelsen til "Ingeniero Técnico"? I bekræftende fald, hvorfor?

Hvorfor hævder Kommissionen, at eksamensbeviset for den spanske uddannelse "Ingenieros Técnicos" kan sidestilles med et "Fachhochschuldiplom", når sidstnævnte eksamensbevis godkendes i forbindelse med de fleste almindelige udvælgelsesprøver til besættelse af stillinger i kategori A/LA?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0748/98

af Allan Macartney (ARE) til Kommissionen

(18. marts 1998)

Om: Vandforsyning og kloakering

Vil Kommissionen redegøre for, hvilket administrativt niveau eller hvilket organ der har ansvaret for vandforsyningen og kloakeringen i hver enkelt medlemsstat, og hvorledes disse tjenester finansieres?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(30. april 1998)

Det må på forhånd anføres, at vand- og kloakvæsenets struktur, ifølge subsidiaritetsprincippet henhører under de enkelte medlemsstaters kompetence, og at der ikke findes nogen fællesskabslovgivning vedrørende denne struktur.

Ifølge de oplysninger, Kommissionen råder over, er det almindeligvis sådan, at ansvaret i medlemsstaterne for produktion og distribuering af drikkevand samt opsamling og rensning af byspildevand påhviler de pågældende bysamfund, kommunesammenslutninger eller offentlige kommunale eller regionale organer.

Forvaltningen af denne service kan varetages af de offentlige myndigheder selv eller uddelegeres til et andet offentligt organ eller et privat selskab eller et blandet offentligt og privat selskab. Nogle undtagelser fra denne regel udgøres af byerne Athen og Thessaloniki i Grækenland, hvor denne service varetages af statslige virksomheder, samt England og Wales, hvor den sorterer under private virksomheder.

Investeringsomkostningerne dækkes af en kombination af et særligt bidrag, som betales af brugeren, og finansiel støtte, som ydes på lokalt, regionalt, statsligt og fællesskabsplan - dog med undtagelse af Irland, hvor der ikke findes noget sådant særligt bidrag. Driftsomkostningerne dækkes som hovedregel ved hjælp af det særlige bidrag, der betales af brugeren - igen med undtagelse af Irland.

Det bør i denne forbindelse bemærkes, at man i forslaget til Rådets direktiv om fælles rammer for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger(1) regner med, at brugerne dækker serviceomkostningerne fra forbrugernes side i overensstemmelse med princippet om rationel udnyttelse af vandressourcerne, samtidig med, at der sikres et vist kvalitetsniveau for den ydede service.

(1) KOM(97) 49 endelig udg., ændret ved KOM(98) 76 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1122/98

af Peter Crampton (PSE) til Kommissionen

(8. april 1998)

Om: Koordinering mellem GD IB og GD VIII

I betragtning af oprettelsen af en ny enhed for fælles tjenester (Common Services Unit) i Kommissionen, som tilsigter at forbedre koordineringen mellem GD IB og GD VIII, er yderligere præciseringer nødvendige vedrørende virkningen for forvaltningen og effektiviteten af reproduktiv sundhedstjeneste.

1. Hvornår vil den nye enhed begynde sit arbejde?

2. Hvordan vil den blive besat (hvem vil være ansvarlig, og hvor mange personer er der tale om?)

3. Hvilken rolle vil den spille i koordineringen af støtte til reproduktive sundhedspolitikker og -programmer?

4. Hvordan vil oprettelsen af en sådan enhed blive indpasset i Kommissionens Scoop-program?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(5. maj 1998)

1. Oprettelsen af den fælles tjeneste vil tjene den globale målsætning om større konsekvens, sammenhæng og effektivitet i forvaltningen af udviklingssamarbejdsprogrammer, der for tiden forvaltes af de forskellige generaldirektører, der er ansvarlige for eksterne relationer (GD I, DG IA, DG IB og DG VIII). Hvad angår ECHO (humanitær bistand) vil den fælles tjeneste sikre de administrative og finansielle aspekter af forvaltningen af det personale, der formidler den faglige bistand i marken.

2. Den fælles tjeneste vil få et personale på omkring 650 tjenestemænd, og dette personale vil blive overført fra andre generaldirektorater, der er ansvarlige for eksterne relationer. Philippe Soubestre bliver generaldirektør for den fælles tjeneste.

3. Den fælles tjeneste vil være ansvarlig for den faglige, administrative og finansielle gennemførelse af programmerne i alle tredjelande inden for forskellige sektorer, herunder sundhedssektoren.

4. Den fælles tjeneste og det såkaldte "Scoop-program" er samme organisation.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2315/98

af Riccardo Nencini (PSE) til Kommissionen

(22. juli 1998)

Om: Statsstøtte

IPT-kooperativet i Scarperia (Firenze) har indsendt en finansieringsansøgning i overensstemmelse med lov 49/85 (MARCORA-loven) i henhold til hvilken der er tildelt ca. 189 millioner lire i juni 1997 (minimum) før denne lov blev anfægtet af Kommissionens GD 4 som værende at betragte som statsstøtte.

I november 1997 udstedte regeringen et dekret om ændring af lov 49/85 i overensstemmelse med bemærkninger fra Fællesskabet. Det kompetente Generaldirektorats udtalelse om lovdekret er endnu ikke kendt og der kan således ikke hurtigt igangsættes initiativer til at bevare yderligere 500 arbejdspladser. Kan Kommissionen snarest muligt gennem sine egne kontorer sørge for, at dens egen udtalelse om ovennævnte dekret endelig offentliggøres?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(3. august 1998)

Kommissionen har under sit ugentlige møde onsdag den 15. juli 1998 besluttet ikke at rejse indvending over for den pågældende støtte, N 26/98 (lov nr. 49/85 eller "legge Marcora").
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0818/98

af José Apolinário (PSE) til Kommissionen

(26. marts 1998)

Om: EF-initiativet Pesca og turisme

Kan Kommissionen oplyse, hvor stort et globaltilskud der for programmeringsperioden 1994-1999 er afsat til hver enkelt medlemsstat til turistrelaterede aktioner og projekter, som indgår i EF-initiativet Pesca?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Emma Bonino

(28. april 1998)

I forbindelse med EF-initiativet PESCA, der tager sigte på at diversificere aktiviteterne i de kystområder, som er afhængige af fiskeriet, indgår der i flere programmer projekter, som direkte vedrører turisme. Følgende kan fremhæves:

- "Seafront" projektet - det maritime kulturcenter i fiskerihavnen i Zeebrugge (Belgien), samlede udgifter på ca. 2,2 mio. ECU, heraf ca. 550 000 ECU fra PESCA

- i Danmark: ombygning af fiskerfartøjer til turismeformål i Løkken (samlede udgifter på 125 300 ECU, heraf 31 300 ECU fra PESCA) og i Bønnerup ("Refitour" projektet), samlede udgifter på 285 400 ECU, heraf 50 000 ECU fra PESCA

- det maritime kulturcenter i Bremerhaven (Tyskland), samlede udgifter på 611 000 ECU, heraf 305 500 ECU fra PESCA

- i Irland: en marina på Bere Island (samlede udgifter på ca. 158 000 ECU, heraf ca. 88 000 ECU fra PESCA), udvikling af sportsfiskeriet på Clare Islands (samlede udgifter på ca. 38 000 ECU, heraf ca. 19 000 ECU fra PESCA) og køb af nye fartøjer til maritim turisme i Dingle (samlede udgifter på ca. 398 000 ECU, heraf ca. 200 000 ECU fra PESCA)

- det europæiske net for maritime boliger, der bl.a. skal fremme den maritime turisme i flere medlemsstater (samlede udgifter på ca. 283 000 ECU, heraf 110 000 ECU fra PESCA).

For Portugals vedkommende omfatter PESCA ikke specifikke aktioner med henblik på turisme. Som led i foranstaltning nr. 2 (erhvervsmobilitet) kan der dog ydes støtte til projekter, der skal omstille erhvervsfiskere eller deres fartøjer til andre aktiviteter, herunder turisme. Til medfinansiering af denne foranstaltning for hele medlemsstaten (fastlandet, Azorerne og Madeira) og for hele perioden (1994-1999) er der afsat 5,76 mio. ECU på EFRU's budget.