SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2983/00

af Raffaele Costa (PPE-DE), Antonio Tajani (PPE-DE), Jas Gawronski (PPE-DE), Gianfranco Fini (UEN), Umberto Bossi (TDI), Pier Casini (PPE-DE), Rocco Buttiglione (PPE-DE) og Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen

(20. september 2000)

Om: Euroens faldende værdi

De seneste ugers og navnlig de seneste timers nyheder om euroens værdi i forhold til dollaren og andre valutaer har givet og giver stadig anledning til stor foruroligelse i Europa-Parlamentet.

Vil Kommissionen ud over de ofte overdrevent og uberettiget optimistiske erklæringer fra enkeltmedlemmer af Kommissionen, Rådet og Den Europæiske Centralbank komme med en officiel reaktion på dette problem, som skaber klarhed om, hvilken økonomisk, finansiel og monetær politik Den Europæiske Union agter at følge for at imødegå den vanskelige situation, som dens valuta befinder sig i, således at der kan findes en løsning på det fald i euroens værdi, som det i dag forekommer vanskeligt at standse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(8. november 2000)

Når man vurderer udviklingen i eurokursen, ser man ofte bort fra nogle vigtige overvejelser. Euroen har allerede bragt de deltagende medlemsstater betydelige fordele. Både inflationen og rentesatserne er lave set i historisk sammenhæng, de nye makroøkonomisk-politiske rammer garanterer stabilitet og vækst, og integrationen af de finansielle markeder skrider hurtigt frem. Selv om Kommissionen fastholder det synspunkt, at euroens nuværende kurs ikke afspejler den økonomiske situation, skal det ikke glemmes, at den senere tids udsving set i et historisk perspektiv ikke er exceptionelle, når man sammenligner med de flydende kurser i 1970'erne. I et forholdsvis lukket økonomisk område som euro-området bør den økonomiske politik generelt ikke rettes mod valutakursen, men snarere mod indenlandske målsætninger såsom vækst og inflation.

Kommissionen har kun begrænsede muligheder for at komme med en officiel udtalelse om, hvilken økonomisk politik og finans- og pengepolitik EU agter at følge for at stoppe euroens fald. Det skal påpeges, at medlemsstaterne i henhold til EF-traktaten skal behandle deres valutakurs som et anliggende af fælles interesse. Kommissionen udarbejder analyser med henblik på den regelmæssige valutakursovervågning, som udføres af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, Rådet (ECOFIN) og Eurogruppen, men den har ikke noget direkte ansvar for penge- og valutakurspolitikken i euro-området.

Eurosystemets mandat til at sikre prisstabiliteten i euro-området indebærer, at pengepolitikken kun reagerer på valutakursudviklingen i det omfang, den udgør en trussel mod prisstabiliteten. Imidlertid kan Den Europæiske Centralbank (ECB) intervenere på valutamarkederne, som den gjorde det den 22. september 2000 sammen med gruppen af de syv mest industrialiserede lande (G7) som reaktion på eurokursens langvarige afvigelse fra et økonomisk begrundet niveau.

Set i et længere perspektiv påvirkes kursen af alle økonomiske politikker, ikke kun pengepolitikken. Skatte- og strukturpolitik har en indirekte indvirkning, da de påvirker de økonomiske aktørers forventninger. Strukturreformer, der forbedrer arbejdsmarkedets funktion, ville øge det forventede afkast og således tiltrække investeringer til euro-området.

EU's økonomisk-politiske strategi er fastlagt i de bredt formulerede økonomisk-politiske retningslinjer for medlemsstaterne. Den tager sigte på politiske aktioner, som både sikrer stabiliteten og øger økonomiens produktionskapacitet. De vigtigste komponenter i denne strategi er den stabilitetsorienterede pengepolitik, som føres af ECB, og som støttes af en regelbaseret skattedisciplin, et omfattende program for mikroøkonomiske reformer på udbudssiden på produkt-, kapital- og arbejdsmarkederne samt en vifte af politikker, der specielt er møntet på at fremme en vidensbaseret økonomisk udvikling.

Kommissionen finder, at en hurtig gennemførelse af den strategi, der er fastlagt i de bredt formulerede økonomisk-politiske retningslinjer ville forbedre euro-områdets økonomiske præstationer og således støtte euroen på mellemlang sigt.