ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1204/02

af Glenys Kinnock (PSE) til Rådet

(26. april 2002)

Om: Gældslettelse til AVS-landene

Kan Rådet præcisere, om forslaget, der skal afvikle alle udestående særlige lån til hver af de mindst udviklede AVS-lande efter fuldstændig opfyldelse af HIPC-gældskriterierne, resulterer i fuldstændig eftergivelse efter gennemførelse?

I lyset af de minimale omkostninger ved sådan et forslag og disse låns særlige karakter, er Rådet da enig i, at andet end fuldstændig eftergivelse vil blive opfattet som mangel på politisk vilje til at takle gældsproblemet i lavindkomstlandene?

Svar

(30. september 2002)

1. For så vidt angår lån på særlige vilkår til de mindst udviklede AVS-lande, henledes opmærksomheden på AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 2/2001 af 20. december 2001 om afvikling af alle de lån på særlige vilkår til AVS HIPC(1) LDC'er(2), som står tilbage efter den fuldstændige anvendelse af gældslempelsesmekanismerne. I denne afgørelses artikel 1 hedder det, at Fællesskabet eftercompletion pointvil afvikle alle de lån på særlige vilkår, som er ydet til mindst udviklede HIPC-lande, der er berettiget til at nyde godt af HIPC-initiativet, og står tilbage efter den fuldstændige gennemførelse af de eksisterende udvidede HIPC-mekanismer. Ifølge artikel 2 vil de nødvendige midler, anslået til 55-60 mio. EUR, blive finansieret gennem midler fra 8. eller tidligere EUF eller fra 9. EUF. I betragtning 8 og artikel 3 hedder det mere specifikt, at der, hvis afviklingen af alle lån på særlige vilkår til de stærkt gældstyngede mindst udviklede AVS-stater skulle overstige dette beløb, træffes egnede foranstaltninger til at sikre passende finansiering fra EUF's midler. Denne afgørelse er offentliggjort i EFT L 56 af 27.2.2002, s. 19.

2. I AVS-EF-Cotonou-aftalens artikel 66 gøres der rede for vor generelle metode for så vidt angår støtte til lettelse af gældsbyrden. I stk. 4 i artikel 66(3) slås det fast, at parterne, på grund af det alvorlige internationale gældsproblem og dets følger for den økonomiske vækst, erklærer sig rede til i den internationale debat at fortsætte drøftelserne om gældsproblemet generelt, uden at dette berører de specifikke drøftelser, som finder sted i de relevante fora.

(1) Stærkt gældstyngede lande.

(2) Mindst udviklede lande.

(3) EFT L 317 af 15.12.2000, s. 30.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0821/02

af Maria Sanders-ten Holte (ELDR) til Kommissionen

(18. marts 2002)

Om: Luftfartsselskabers omkostninger i forbindelse med sikkerhedspersonale på fly efter den 11. september

Siden den 11. september sender flere flyselskaber i EU sikkerhedsagenter med på flyene for at øge passagerernes sikkerhed. Luftfartsselskaberne pålægges også ekstra sikkerhedsforanstaltninger på jorden. I flere lande skal selskaberne selv dække disse omkostninger, hvilket bevirker, at disse ekstra omkostninger i længden overføres til deres kunder. Bl.a. i Frankrig og Tyskland refunderes disse omkostninger af det offentlige.

Deler Kommissionen den opfattelse, at beskyttelse af borgernes sikkerhed er en pligt, der påhviler de nationale myndigheder, og at finansiering af ekstra sikkerhedsforanstaltninger i fly derfor påhviler det offentlige?

Hvordan agter Kommissionen i bekræftende fald at gøre medlemsstaterne opmærksom på deres offentlige ansvar? Og hvad er i benægtende fald begrundelsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(17. april 2002)

Efter terrorhandlingerne den 11. september 2001 har man indført yderligere sikkerhedsforanstaltninger i luftfartssektoren. Dette har utvivlsomt medført ekstra omkostninger.

Det ligger dog uden for Kommissionens mandat at pålægge medlemsstaterne helt eller delvist at betale omkostningerne gennem støtte fra staten.

Kommissionen betragter dog med sympati anmodninger fra luftfartssektoren om fleksibilitet ved fortolkning af fællesskabsbestemmelserne om statsstøtte, hvad angår yderligere omkostninger efter den 11. september. Dette blev genspejlet i meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet af den 10. oktober 2001 om følgerne for luftfarten af attentaterne i USA(1).

Det ærede medlem bør også være opmærksom på, at den internationale organisation for civil luftfart (International Civil Aviation Organisation ICAO) på sit særlige møde på højt niveau, en ministerkonference om luftfartssikkerhed, der blev afholdt den 19. og 20. februar 2002 i Montreal, vedtog en henstilling om, at ICAO skal bearbejde sit materiale om politik og vejledning vedrørende godtgørelse af omkostninger forbundet med sikkerhedstjenester, navnlig med henblik på udarbejdelse af politisk materiale og vejledningsmateriale om godtgørelse af omkostninger forbundet med sikkerhedsforanstaltninger i forbindelse med luftfart ved hjælp af afgifter.

Kommissionen har til hensigt at tage spørgsmålet op til fornyet gennemgang på grundlag af resultatet efter andenbehandling Europa-Parlamentets og Rådets forordning vedrørende fælles bestemmelser inden for luftfartssikkerhed.

(1) KOM(2001) 574 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1492/02

af Gunilla Carlsson (PPE-DE) til Kommissionen

(22. maj 2002)

Om: Administrativ kapacitet hos konkurrencemyndigheden i Estland

Kommissionen har antydet, at Estlands administrative kapacitet i en række tilfælde ikke er helt tilstrækkelig.

Ved Kommissionen, hvor mange tjenestemænd der beskæftiger sig med konkurrencespørgsmål ved konkurrencemyndigheden i henholdsvis Luxembourg og Estland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(17. juni 2002)

I den seneste periodiske rapport om Estlands fremskridt mod tiltrædelse, som blev offentliggjort den 13. november 2001(1), oplyste Kommissionen følgende:

Det estiske konkurrenceråd er en fuldstændig uafhængig myndighed, som råder over de fornødne ressourcer og den fornødne ekspertise.

Det estiske konkurrenceråd består af 42 tjenestemænd, deriblandt 13 jurister.

Det er ikke relevant at sammenligne med medlemsstaterne med hensyn til den nuværende retlige ramme: I gennemførelsesbestemmelsernes artikel 63, stk. 1, nr. i, stk. 1, nr. ii, og stk. 2 i Europaaftalen mellem EU og medlemsstaterne på den ene side og Republikken Estland på den anden side står der udtrykkeligt, at sager, som omfattes af artikel 63, stk. 1 og 2, i Europaaftalen skal behandles af Kommissionen på Fællesskabets vegne og af det estiske konkurrenceråd på Estlands vegne. Inden for Fællesskabet har medlemsstaterne derimod ingen juridisk forpligtelse til at have nationale konkurrencemyndigheder (selv om de fleste af dem har fundet det nyttigt at oprette en sådan myndighed).

(1) KOM(2001) 700 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2951/02 af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen. Fordeling af midler fra strukturfondene.



EU-Tidende nr. 028 E af 06/02/2003 s. 0250 - 0250



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2951/02 af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen (14. oktober 2002) Om: Fordeling af midler fra strukturfondene Kan Kommissionen gøre nærmere rede for, hvorledes midlerne fra strukturfondene er blevet fordelt på de enkelte kommuner i Galicia (Spanien) i programmeringsperioden 1994-1999? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Barnier (30. oktober 2002) Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1248/02

af W.G. van Velzen (PPE-DE) til Kommissionen

(24. april 2002)

Om: Statsstøtte

Er det sandt, at Kommissionen har besluttet at forlænge det nuværende statsstøttefinansierede rammeprogram for forskning og udvikling med endnu tre et halvt år?

Kan Kommissionen forklare, hvorfor den vil fortsætte med det gamle rammeprogram vel vidende, at det er forældet, at det i Barcelona besluttedes at øge udgifterne til forskning og udvikling i Unionen, således at disse kommer til at udgøre mindst 3 % af BNP senest i 2010, og at to tredjedele af denne nye investering skal komme fra den private sektor?

Vil Kommissionen gøre en indsats for at tilpasse det gamle rammeprogram, således at det bliver foreneligt med de nye mål, som Det Europæiske Råd opstillede i Barcelona med hensyn til øget investering i forskning og udvikling? Hvilke ændringer vil det i bekræftende fald være nødvendigt at foretage med hensyn til dette rammeprogram?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(28. maj 2002)

Ja. Den 24. april 2002 besluttede Kommissionen at forlænge de eksisterende rammebestemmelser for statsstøtte til forskning og udvikling(1) uden ændringer indtil udgangen af 2005. Der er offentliggjort en meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2).

Selv om Kommissionen udmærket er klar over den kritik, der er blevet fremsat mod rammebestemmelserne, er den af den opfattelse, at de nuværende rammebestemmelser stort set har fungeret tilfredsstillende, og at især de støtteintensiteter, som rammebestemmelserne tillader, har vist sig at være til gavn for forskning og udvikling. Endvidere egner rammebestemmelserne sig også til at understøtte det mål, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Barcelona (15. og 16. marts 2002), hvorefter investeringerne i forskning og udvikling i EU skal øges til 3 % af BNP senest i 2010. Dette mål skal i første omgang nås gennem en indsats direkte fra den private sektor. Statsstøtte til forskning og udvikling er kun ét instrument blandt flere andre til at nå dette mål.

Kommissionen mener derfor, at rammebestemmelserne i deres nuværende udgave bidrager til at nå Barcelona-målet, og det vil ikke være nødvendigt at foretage ændringer i så henseende.

(1) EFT C 45 af 17.2.1996 som ændret ved Kommissionens meddelelse om ændring af EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning og udvikling, EFT C 48 af 13.2.1998.

(2) EFT C 111 af 8.5.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1464/02

af Elizabeth Lynne (ELDR) til Rådet

(27. maj 2002)

Om: Retssag mod flyspottere i Grækenland

Den 8. november 2002 blev 12 britiske og to nederlandske statsborgere arresteret i Grækenland, idet man mente, at de efter et flyshow havde taget fotos på militært område. De sad i fængsel i Kalamata i næsten seks uger uden sigtelse eller rettergang.

De blev til sidst løsladt mod kaution og blev retsforfulgt sigtet for spionage. Nogle af dem blev dømt til tre års fængsel, mens andre fik betingede domme på et år.

Under retssagen kunne der dog konstateres en række uregelmæssigheder.

Anklagerens sag var baseret på et anonymt dokument fra sikkerhedstjenesten, som i retten blev understøttet af en officer med en lavere rang fra det græske luftvåben. Han nægtede dog at besvare enhver form for relevante spørgsmål i forbindelse med forsvarets krydsforhør med den begrundelse, at han ikke var vidende herom, eller at det var spørgsmål, der havde relation til den nationale sikkerhed. Derudover blev alle mundtlige og skriftlige beviser, som blev forelagt af tre eksperter, afvist til fordel for det anonyme dokument.

Er Rådet enig i, at de græske sikkerhedsofficerer overreagerer ved at presse på med denne sag, der er baseret på et anonymt dokument?

Da den græske regering ikke besidder nogen interventionsmulighed i forbindelse med retssager, er det i lyset af principperne om demokrati og retsstat så ikke bekymrende for Rådet, at en medlemsstats regering i betragtning af de samme principper ikke kan kontrollere de handlinger, som dens militær og sikkerhedsofficerer udfører?

Vil Rådet anmode den pågældende medlemsstat om at fremlægge oplysninger herom?

Er det ikke Rådets opfattelse, at det er nødvendigt omgående at påbegynde udarbejdelsen af et effektivt program med en defineret målsætning om, at alle EU-medlemsstater er forpligtet til at bringe deres retssystemer i overensstemmelse med de standarder, der fremgår af den europæiske menneskerettighedskonvention?

Svar

(3. oktober 2002)

Rådet skal meddele det ærede parlamentsmedlem, at hver enkelt medlemsstat er ansvarlig for overholdelsen og beskyttelsen af det enkelte menneskes grundlæggende rettigheder, herunder den enkelte persons ret til en retfærdig rettergang.

EU's ansvar på området, som omhandlet i artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, vedrører de situationer, hvor EU handler inden for sine kompetenceområder.

Det henhører ikke under EU's Ministerråds kompetence at iværksætte undersøgelser af den type, som det ærede parlamentsmedlem foreslår, over for en medlemsstat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1965/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(8. juli 2002)

Om: Fiskeriaftaler med Comorerne og den blå fisk

Europa-Parlamentet anmoder i forbindelse med sin godkendelse af den ovennævnte aftale, at Kommissionen afsætter ressourcer og samarbejder med Comorernes regering for at finde måder, hvorpå denne enestående fisk og dens levesteder kan bevares?

Hvilke skridt har Kommissionen taget i denne forbindelse, efter at aftalen trådte i kraft?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(2. august 2002)

Der er ingen procedure i gang for vedtagelse af fiskeriaftalen mellem Fællesskabet og Comorerne. Den nugældende protokol, som dækker perioden fra den 28. februar 2001 til den 27. februar 2004, er vedtaget ved Rådets forordning nr. 1439/2001 af 10. juli 2001 om indgåelse af protokollen om fastsættelse for perioden fra den 28. februar 2001 til den 27. februar 2004 af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Islamiske Forbundsrepublik Comorerne om fiskeri ud for Comorerne(1).

Protokollen til den nugældende fiskeriaftale indeholder en bestemmelse om, at coelacanther (blå fisk) (Latimeria Chalumnae), der ved et uheld måtte blive fanget af et fiskefartøj hjemmehørende i Fællesskabet, som i henhold til fiskeriaftalen har tilladelse til at operere i de comoriske territorialfarvande, er Comorernes ejendom og hurtigst muligt, i bedst mulig stand og uden udgifter skal afleveres til havnemyndighederne i Moroni eller i Moutsamudu, eller i Mohéli.

Det skal dog understreges, at tunfiskerfartøjerne fra Fællesskabet almindeligvis ikke kommer i berøring med coelacanthen og dennes naturlige miljø.

(1) EFT L 193 af 17.7.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1586/02

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(4. juni 2002)

Om: Ophængning af krucifikset i de europæiske institutioners offentlige kontorer

Krucifikset, der er et universelt symbol på den kristne civilisation og kultur, repræsenterer et centralt og grundlæggende element i den europæiske civilisations kulturhistoriske og identitetsskabende arv.

De europæiske offentlige institutioners verdslighed bør ikke være til hinder for ophængningen af et symbol, der for millioner af borgere repræsenterer de værdier og principper, som vores civilisation bygger på, og som fik den store liberale filosof Benedetto Croce til at udtale, at vi ikke kan løbe fra at være kristne. At respektere mindretal betyder ikke at opgive, delegitimere eller ignorere de symboler og værdier, der udgør en integrerende del af vore folks historie, kultur og tradition.

Vil Kommissionen foreslå, at der i de europæiske institutioners offentlige kontorer på et højt og for alle synligt sted ophænges et krucifiks?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(18. juli 2002)

Kommissionen er enig med det ærede medlem i, at det er vigtigt at minde om de traditionelle værdier, som er så dybt rodfæstede i Europa, men den vil ikke gå så langt som til at foreslå de øvrige EU-institutioner, hvilke symboler de bør anvende i deres bygninger. Kommissionen mener ikke, at det er nødvendigt endsige ønskeligt at tilskynde til, at der ophænges krucifikser. Ikke nødvendigt, fordi de værdier, der ligger til grund for den europæiske integration, er åbenlyse, og ikke ønskeligt, fordi valget af et bestemt symbol ikke vil være foreneligt med princippet om religionsfrihed, som er stadfæstet i EU-charteret om grundlæggende rettigheder. Af disse årsager vil Kommissionen ikke foreslå, at der ophænges krucifikser på iøjnefaldende steder i de europæiske institutioners offentlige kontorer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2104/02

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(10. juli 2002)

Om: Krænkelser af retsstatsprincippet og af demokratiet i Italien EU-traktatens artikel 6 og 7

- I henhold til EU-traktatens artikel 7, stk. 1, kan Kommissionen foreslå Rådet at fastslå, at en medlemsstat groft og vedvarende overtræder principper i artikel 6, stk. 1, hvori det hedder, at Unionen bygger på principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, der alle er principper, som medlemsstaterne har til fælles.

- Den Italienske Republiks forfatning fastsætter helt præcist antallet af medlemmer i:

a) Forfatningsdomstolen (artikel 135, kapitel VI, afdeling I), og det hedder i artikel 5, stk. 2, i organisk lov nr. 2 af 22. november 1967, at en dommer ved forfatningsdomstolen i tilfælde af ferie af enhver art erstattes med en anden dommer senest en måned efter feriens påbegyndelse,

b) Deputeretkammeret (artikel 56, kapitel I, afdeling I), og valgloven (sammenfattende lov nr. 361 fra 1957 som ændret ved lov nr. 277 fra 1993) og den hertil knyttede gennemførelsesforordning (præsidentielt dekret nr. 14 af 5. januar 1994) dækker alle eventualiteter for at gøre det muligt at besætte alle mandater og fastsætter mekanismer for at nybesætte de mandater, der måtte blive ledige i løbet af en valgperiode.

- Fra den 21. november 2000 til den 24. april 2002 virkede forfatningsdomstolen uden sit forfatningsbestemte plenum på 15 dommere, idet den indkaldtes og traf beslutninger med 13 dommere.

- Siden den 30. maj 2001 har Deputeretkammeret virket uden sit forfatningsbestemte plenum på 630 medlemmer, idet det er blevet indkaldt og har truffet beslutninger med 618 medlemmer.

Kan Kommissionen på baggrund af ovenstående oplyse

- om den har set på disse forhold for at tage stilling til, om den bør tage et initiativ i henhold til EU-traktatens artikel 7, og hvilke konklusioner den i bekræftende fald er nået frem til?

- om den allerede råder over eller agter at erhverve sig instrumenter til at føre kontrol med overholdelsen af de i EU-traktatens artikel 6 omhandlede principper?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(8. august 2002)

Kommissionen skal påpege, at de problemer, det ærede medlem omtaler, med hensyn til sammensætningen af de to italienske institutioner, nemlig Forfatningsdomstolen og Deputeretkammeret, er blevet løst. Som det ærede medlem fastslår i sit spørgsmål, har Forfatningsdomstolen siden den 24. april 2002 haft det antal dommere, som forfatningen kræver; med hensyn til Deputeretkammeret nåede man til enigheden den 16. juli 2002.

Kommissionen ser ingen grund til at indlede en undersøgelse i lyset af artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2174/02 af Ian Hudghton (Verts/ALE) til Kommissionen. Agromonetær udligningsstøtte.



EF-Tidende nr. 309 E af 12/12/2002 s. 0206 - 0206



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2174/02 af Ian Hudghton (Verts/ALE) til Kommissionen (18. juli 2002) Om: Agromonetær udligningsstøtte Kommissionen bedes oplyse, hvilke agromonetære udligningsbeløb, de enkelte medlemsstater anmodede om under den seneste runde af anmodninger, der fremsattes den 31. oktober 2001, med henblik på at bistå producenter af markafgrøder, og hvorledes disse forholdt sig til de faktiske maksimumsbeløb, hver enkelt medlemsstat ville have kunnet anmode om? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (16. september 2002) På baggrund af udviklingen i vekselkurserne for hektarstøtten til markafgrøder i 2001 betød anvendelsen af artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 2799/98 af 15. december 1998 om den agromonetære ordning for euroen(1), at Det Forenede Kongerige fik tilladelse til at udbetale udligningsstøtte til producenter af markafgrøder. Maksimumsbeløbet for den første rate af udligningsstøtten blev i alt fastsat til 52,99 mio. EUR ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1966/2001 af 8. oktober 2001 om fastsættelse af maksimumsbeløbet for den udligningsstøtte, der ydes som følge af den vekselkurs for pund sterling, som var gældende den 1. juli 2001(2). Det Forenede Kongerige har ikke anmodet om nogen betaling i den forbindelse inden for den frist, der er fastsat i artikel 11 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2808/98 af 22. december 1998 om gennemførelsesbestemmelser for den agromonetære ordning for euroen i landbrugssektoren(3). For Sveriges og Danmarks vedkommende gav vekselkursudviklingen ikke grundlag for nogen udligningsstøtte. (1) EFT L 349 af 24.12.1998. (2) EFT L 268 af 9.10.2001. (3) EFT L 349 af 24.12.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1295/02

af Mario Mauro (PPE-DE) til Rådet

(7. maj 2002)

Om: Belejring af Fødselskirken i Betlehem

Den 2. april trængte ca. 230 bevæbnede palæstinensere, herunder 30 militssoldater, ind i Fødselskirken i Betlehem for at søge beskyttelse mod de israelske tropper, der var rykket frem i områderne. Et stort antal civile palæstinensere samt katolske, græsk-ortodokse og armenske nonner og præster opholder sig i øjeblikket i bygningskomplekset.

De personer, der er lukket inde i Fødselskirken, har flere gange beklaget sig over de nuværende sanitære forhold i bygningerne. Ligene af to palæstinensere, der er blevet dræbt af snigskytter fra den israelske hær, Tsahal, er i over en uge forblevet i bygningerne.

Hvorledes agter Rådet at handle for at imødegå det meget alvorlige problem med militærets belejring af Fødselskirken i Betlehem?

Mener Rådet ikke, at der ved mægling bør opnås upartisk international garanti for tilvejebringelse af en kanal eller en passage til formidling af den mest grundlæggende nødhjælp (såsom mad og lægemidler) til de belejrede?

Svar

(30. september 2002)

Som bekendt er belejringen i mellemtiden blevet hævet. EU, og navnlig den højtstående repræsentant Javier Solana, har spillet en væsentlig rolle for afspænding af den eksplosive situation. En af de største udfordringer var at finde steder, hvor 13 palæstinensere, som havde været i kirken, kunne bringes hen. Rådet vedtog den 21. maj 2002 en fælles holdning om EU-medlemsstaternes midlertidige modtagelse af visse palæstinensere. Tolv af de tretten palæstinensere blev derefter af humanitære årsager midlertidigt modtaget i forskellige medlemsstater. Den trettende er blevet modtaget af et tredjeland.