SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3973/00

af Olivier Dupuis (TDI) til Kommissionen

(20. december 2000)

Om: Tunesien

Den 7. november 2000 bebudede Tunesiens præsident, Ben Ali, endnu engang reformer som utallige gange tidligere. Til trods herfor kan der ikke spores nogen forbedring med hensyn til retsstaten og de grundlæggende frihedsrettigheder. Situationen er særdeles kritisk for talrige fængslede, der nu har sultestrejket i flere uger.

I øvrigt er Den Tunesiske Menneskerettighedsliga blevet sat under retslig kontrol ved foreløbig afgørelse efter et søgsmål om annullering af resultatet af ligaens seneste kongres, indgivet af fire kandidater, der ikke var blevet valgt til organisationens ledelse. Denne kongres var gået ind for at føre en uafhængig linje over for de tunesiske myndigheder. Tilsigelsen blev meddelt 24 timer efter, at Den Tunesiske Menneskerettighedsligas nye formand, advokat Mohktar Trifi, havde udtalt, at de tunesiske myndigheder stod bag denne klage med det formål at opløse foreningen. Klagen skal behandles den 25. december 2000.

Kommissionen har ikke reageret på disse nye angreb på de grundlæggende frihedsrettigheder i Tunesien. Betyder det, at Kommissionen mener, at artikel 2 i associeringsaftalen EU-Tunesien er en fakultativ bestemmelse? Finder Kommissionen ikke, at denne manglende reaktion fra dens side sammenholdt med, at Tunesien fik bevilget to lån fra EIB til en værdi af 70 mio. euro blot få timer efter, at Den Tunesiske Menneskerettighedsliga var blevet sat under retslig kontrol af de tunesiske borgere, kan opfattes som en demonstration af manglende interesse fra Unionens side for deres grundlæggende rettigheder og som en blåstempling af den politik, der føres af de tunesiske myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(19. januar 2001)

I mødeperioden i juni 2000 gav de ærede medlemmer under en debat om Tunesien Kommissionen lejlighed til at udtale sig om menneskerettighedssituationen i dette land. Kommissionen gjorde i den forbindelse rede for årsagerne til, at den på nuværende stade anser det for hensigtsmæssigt at benytte Euro-Middelhavspartnerskabets positive instrumenter, dvs. politisk dialog og fællesskabsfinansieringer, til imødegåelse af det, der er oplyst om menneskerettighederne i Tunesien.

Siden denne debat er der indtruffet en række både positive og negative hændelser. Uden at listen skal foregive at være udtømmende, kan Kommissionen nævne en omlægning af ansvaret for forvaltningen af fængslerne i Justitsministeriet, benådning af en række politiske fanger og en uhindret gennemførelse af Den Tunesiske Menneskerettighedsligas kongres. Til gengæld har Kommissionen modtaget påstande om sultestrejke blandt de politiske fanger, om bestridelse af lovligheden af valget af Den Tunesiske Menneskerettighedsligas nye ledelse og om retsforfølgningen af Marzouki og Hosni. Disse begivenheder viser, hvor skrøbelig Tunesiens overgang til demokrati og respekt for menneskerettighederne er.

Med hensyn til, hvad Unionen kan gøre i denne situation, er Kommissionen vedblivende overbevist om, at Unionen på nuværende stade bør anvende partnerskabets positive instrumenter til at støtte alle dem, der arbejder for en forbedring af menneskerettighedssituationen i Tunesien. Cheferne for medlemsstaternes og Kommissionens missioner i Tunis følger nøje med i de igangværende forundersøgelser og mangedobler kontakterne med de tunesiske myndigheder for at gøre Unionens synspunkter gældende og derved uddybe den politiske dialog med dette land. I finansiel henseende mangedobler Kommissionen også sin indsats for at sikre, at de to bebudede programmer for støtte til journalister og ikke-statslige organisationer hurtigt gennemføres.

Endelig ville det være uretfærdigt ikke at nævne den særdeles vigtige rolle, som Europa-Parlamentet spiller, idet dette via parlamentarikerbesøg og offentlige debatter bidrager til en bedre erkendelse af og en forstærket dialog om disse spørgsmål, hvilket med tiden bør føre til en tilnærmelse af holdningerne i forholdet til den tunesiske partner.