ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1585/99

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Makrelkassen

Mener Kommissionen ikke, eftersom 30 000 t makrel fanges i eller omkring den sydvestlige makrelkasse, at det af hensyn til økonomien og fartøjernes sikkerhed ville være bedst, om man tillod, at denne fisk blev fanget nærmere kysten med tilstrækkelig sikkerhed for håndlinefartøjerne, der kan få deres egne områder? Vil Kommissionen overveje, eftersom 50 000 t ungfisk pr. år fanges ud for Irlands vestkyst, og meget store tonnager også fanges af skotske, norske og danske fartøjer, at der gives tilladelse til begrænset fiskeri nærmere kysten i en ændret makrelkasse uden nogen forøgelse af tonnagen, dvs. 30 000 t?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. oktober 1999)

Rådet indførte den såkaldte makrelkasse i 1983 som en foranstaltning til beskyttelse af de store koncentrationer af ungmakrel, der findes i dette område.

I 1992 evaluerede Kommissionens videnskabelige og tekniske komité for fiskeri makrelkassen og rådede til at beholde kassen, der hvor den for øjeblikket står, skønt det fremgik, at der nu findes ungmakrel spredt ud over et stort område i de vestlige EF-farvande(1). Det fremgik derfor at den foretrukne måde at beskytte ungmakrel på vil være at bibeholde den eksisterende makrelkasse.

I henhold til den reviderede udgave af Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer(2), der gælder fra 1. januar 2000, skal den nuværende makrelkasse i det væsentlige bibeholdes uændret. I al korthed fremgår det af bestemmelserne om makrelkassen, at der ikke må være noget direkte makrelfiskeri i området med undtagelse af fiskerfartøjer, der udelukkende fisker med nedgarn og/eller håndliner. I henhold til disse bestemmelser og til yderligere tekniske bestemmelser om makrelfiskeri kan makrel fiskes inden for de nationale kvoter, der fastsættes på årsbasis for bestanden af vestmakrel.

Det forbliver et faktum, at en meget stor del af al den makrel, der findes omkring Cornwall, herunder i makrelkassen, er ungfisk. Hvis der fastsættes en bestemt kvote på ca. 30 000 tons i dette område, vil det sandsynligvis medføre en stigning i fangsten af ungmakrel, som ikke er ønskelig, når man tilstræber at bevare fiskebestandene.

(1) SEC(92) 2347.

(2) EFT L 125 af 27.4.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1938/99

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(4. november 1999)

Om: Betalinger for omlægning til økologisk landbrug

Kan Kommissionen udspecificere, hvilke midler der i hvert af de sidste fem år er blevet udbetalt for at give landmænd mulighed for at skifte fra almindeligt til økologisk landbrug?

Er Kommissionen indstillet på at forøge de beløb, der betales, i betragtning af at omstilling til økologisk landbrug fører til et produktivitetsfald på ca. 20 %, hvilket bidrager både til at formindske overproduktion og forbedre kvalitet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. november 1999)

Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget samt om naturpleje(1) fremmer brugen af driftsmetoder, som begrænser forureningen i landbruget. De af medlemsstaterne igangsatte programmer omfatter også støtte til landbrugere, som indfører eller fortsætter med at bruge økologiske produktionsmetoder. Støtten til landbrugere samfinansieres af EU med 75 % i områder under mål 1 og 50 % i områder uden for mål 1.

Afhængigt af den økonomiske situation for økologisk landbrug i forhold til konventionelt landbrug yder medlemsstaterne støtte til indførelse af økologiske produktionsmetoder i omstillingsperioden og til videreførelse af økologisk produktion. De foreliggende finansielle data skelner ikke mellem indførelse og videreførelse. Af de midler, som EUGFL anvender til miljøvenlige foranstaltninger i landbruget i henhold til forordning (EØF) nr. 2078/92 (1 727 mio. EUR i 1998), går mellem 8 og 11 % til økologisk landbrug.

Som hidtil beregnes støtten til landbrugere på grundlag af indkomsttab og yderligere udgifter, som de særlige miljøkrav medfører. I den næste finansieringsperiode er lofterne for EU-støtte til miljøforanstaltninger i landbruget i forhold til foranstaltningerne som led i reformen i 1992 blevet forhøjet til 600 EUR/ha for enårige afgrøder, 900 EUR/ha for flerårige særlige afgrøder og 450 EUR/ha for andre former for jordbrug.

EU medfinansierer også en række udgifter til investeringsstøtte til landbrugere i almindelighed enten i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 950/97 af 20. maj 1997 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet(2) eller som led i regionale foranstaltninger til diversificering i områder under mål 1, 2 og 5b). Kommissionen har ikke nærmere oplysninger om, hvilken andel af støtten der ydes til økologiske landbrugere.

(1) EFT L 215 af 30.7.1992.

(2) EFT L 142 af 2.6.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2170/99

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 1999)

Om: Følgerne af indførelsen af euroen for udbetaling af førtidspension

Efter indførelsen af euroen i år blev landbrugere i Irland ramt af er fald på 5,055 % over førtidspensionsordningen. Det irske landbrugsministerium har meddelt, at der vil blive ydet fuld godtgørelse for dette betalingsfald, når det har modtaget den endelige godkendelse fra Kommissionen.

Kan Kommissionen forelægge alle detaljer om den godtgørelse, der skal ydes, og de kategorier af landbrugere under denne ordning, som vil være berettiget til at modtage den, og oplyse, hvornår godtgørelsesordningen bliver godkendt af Kommissionen, og hvornår godtgørelsen vil blive udbetalt til landbrugerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. december 1999)

Nedskæringen i betalingerne under førtidspensioneringsordningen for irske landmænd, der er et resultat af indførelsen af euroen pr. 1. januar 1999, vil blive opvejet af den direkte støtte, der udbetales til Irland under Kommissionens forordning (EF) nr. 755/1999 af 12. april 1999 om fastsættelse af maksimumbeløbet for den udligningsstøtte, der ydes som følge af kurserne for euroens omregning til nationale valutaenheder og de vekselkurser, der var gældende pr. 1. og 3. januar 1999(1).

De irske forslag i forbindelse med ledsageforanstaltningerne til den fælles landbrugspolitik (miljøvenligt landbrug og førtidspensionering), der berøres af overgangen til euroen i Irland, blev meddelt Kommissionen den 2. november 1999. I forslagene indgår godtgørelse i overensstemmelse med den maksimale udligningsstøtte, der er fastsat i bilaget til Kommissionens forordning.

Kommissionen er for øjeblikket i gang med at behandle den irske meddelelse. Denne behandling sker i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 2808/98 af 22. december 1998 om gennemførelsesbestemmelser for den agromonetære ordning for euroen i landbrugssektoren(2) og efter proceduren i EF-traktatens artikel 88 (tidl. artikel 93), stk. 3.

(1) EFT L 98 af 13.4.1999.

(2) EFT L 349 af 24.12.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2331/99 af Richard Howitt (PSE) til Rådet. Rådets resolution om markedsføring af modermælkserstatninger.



EF-Tidende nr. 219 E af 01/08/2000 s. 0149 - 0149



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2331/99 af Richard Howitt (PSE) til Rådet (13. december 1999) Om: Rådets resolution om markedsføring af modermælkserstatninger Vil Rådet, idet der henvises til Rådets resolution af 18. juni 1992 om EF-producenters markedsføring af modermælkserstatninger i tredjelande(1) og navnlig til artikel 2 og 5 heri, præcisere udtrykket kompetente myndigheder, der anvendes i artikel 2? (1) EFT C 172 af 8.7.1992, s. 1. Svar (14. februar 2000) Udtrykket kompetente myndigheder, der anvendes i artikel 2 i Rådets resolution, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, vedrører de kompetente myndigheder i de pågældende tredjelande, der naturligvis fortsat frit kan udpege disse myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2133/99

af Vitaliano Gemelli (PPE-DE) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Fastsatte tidsfrister vedrørende procedurerne for tildeling af midler til de nye regionale og lokale beskæftigelsespagter

Den 9. juni 1999 vedtog IKØP (den italienske Interministerielle Komité for Økonomisk Planlægning) afgørelse nr. 77/99 om tildeling af midler til finansiering af nye regionale og lokale beskæftigelsespagter, som fastsætter betingelser og procedurer for opnåelse af finansiering med henblik på gennemførelse af projekter vedrørende produktionsfaciliteter.

Denne afgørelse blev offentliggjort en måned senere i den italienske Statstidende af 5. august 1999 (Almindelig Serie nr. 182).

Denne afgørelse omfattede en forundersøgelsesperiode på fire (4) måneder, og derfor fastsattes fristen til den 10. oktober 1999, medens adressaterne kun fik kendskab hertil på tidspunktet for offentliggørelsen, dvs. den 5. august 1999, en måned senere: dette indebærer, at der er en måned mindre til færdigbehandlingen af forundersøgelsesfasen.

Procedurerne for tilslutning til den regionale og lokale beskæftigelsespagt er følgende:

- tilslutningsmetode for offentlige virksomheder,

- anmodning om CNEL's (Det Nationale Råd for Økonomi og Beskæftigelse) kohærensvurdering,

- varetagelse af offentliggørelse af foranstaltninger og programmer,

- vurdering af projekternes fordele,

- afvikling af forundersøgelsen,

- offentliggørelse af resultaterne.

Det er klart, at forsinkelsen med hensyn til afgørelsens offentliggørelse, der fastsætter den 10. oktober 1999 som frist for afslutning af forundersøgelsesperioden på fire måneder, har bevirket en uoverensstemmelse, hvorved tidsfristen til forundersøgelsen er blevet afkortet med en måned.

Vil Kommissionen oplyse, om den for at sikre retten til at anvende denne foranstaltning agter at tage seriøse skridt over for den italienske regering med henblik på faktisk at genoprette den fastsatte (minimums)tidsfrist på 4 måneder til afviklingen af den fastsatte procedure?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(6. januar 2000)

Tildelingen af midler til de nye regionale og lokale beskæftigelsespagter i Italien samt fristerne i forbindelse hermed er blevet fastsat ved en national procedure vedtaget af Den Interministerielle Komité for Økonomisk Planlægning. Kommissionen har derfor ingen beføjelse til at behandle det rejste spørgsmål, som udelukkende henhører under de nationale myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2007/99

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Rådet

(9. november 1999)

Om: Fiskeriet og millenniumrunden

I Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om EU-tilgangen til WTO-millenniumrunden (KOM 1999 331 endelig udg.) nævnes hverken fiskeriet eller den fælles fiskeripolitik udtrykkeligt. Regeringerne i Australien, USA, Filippinerne, Island, Norge, New Zealand og Peru har imidlertid forelagt WTO en meddelelse om støtte til fiskeriet, som, hvis den føres ud i livet, vil udgøre en alvorlig trussel for den fælles fiskeripolitik og EU-fiskerisektoren.

Ovennævnte regeringer foreslår på baggrund af mangelfulde præmisser, der ikke understøttes af videnskabelige oplysninger om fangstzoner og flåder at medlemmerne under WTO's næste forhandlinger skal nå til enighed om at afskaffe den støtte, som fører til for stor kapacitet i fiskerisektoren, idet støtten fordrejer handelen, er til betydelig skade for en bæredygtig udnyttelse af fiskebestandene og forhindrer en bæredygtig udvikling.

Millenniumrunden kan i betragtning af EU-fiskerisektorens og de deraf afhængige områders følsomhed skade fiskerisektoren alvorligt, hvis EU ikke gør en målbevidst indsats for at forsvare EU-fiskerisektoren.

Hvad er Rådets holdning til fiskerisektoren her inden millenniumrunden?

Hvad mener Rådet om ovennævnte regeringers meddelelse om fiskeristøtte?

Hvordan agter Rådet at forsvare EU's fiskerisektor på den 3. ministerkonference i Seattle?

Agter Rådet foruden de rent industrielle aspekter at tage fat på de sociale, miljømæssige og sundhedsmæssige aspekter ved fiskeriet?

Svar

(24. januar 2000)

1. Rådets kompetente organer er blevet orienteret om den meddelelse om støtte til fiskeriet, som er blevet forelagt WTO's Almindelige Råd af Australien, Island, New Zealand, Norge, Peru, Filippinerne og USA i forbindelse med forberedelserne af den tredje WTO-ministerkonference, der afholdes i Seattle fra den 30. november til den 3. december.

2. I Rådets konklusioner af 26. oktober 1999 vedrørende forberedelserne af Seattle-konferencen gjorde Rådet det klart, at enhver beslutning om handelsliberalisering vil tage behørigt hensyn til overhodelsen af De Forenede Nationers internationale havretskonvention og til målene i internationale aftaler om miljøbevarelse og forvaltning af naturressourcer, samt til internationale fiskeriaftaler. Blandt de overordnede mål for forhandlingerne har Rådet desuden understreget nødvendigheden af at sikre, at en passende balance mellem yderligere liberalisering af handelen og en styrkelse af de multilaterale regler bidrager til en bæredygtig udvikling, miljøbeskyttelse, sociale fremskridt, fattigdomsreduktion og forbrugersundhed.

3. Rådet agter at følge udviklingen nøje i forberedelsesprocessen med henblik på Seattle-mødet og vil især holde en særlig samling i Seattle i hele den periode, konferencen står på.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2151/99

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Finansiering af energiprogrammer under det femte rammeprogram for forskning

Ifølge oplysninger fra visse finske virksomheder har Kommissionen indtaget et andet standpunkt end Europa-Parlamentet og Rådet med hensyn til finansiering af energiprogrammer under det femte rammeprogram for forskning.

Ifølge den fælles holdning, som Parlamentet og Rådet vedtog sidste december, skal de såkaldte demonstrationsprojekter indtage en central rolle i forskningspolitikken. Til disse afsattes indledningsvis 75 % af bevillingerne. Nu lader det imidlertid til, at Kommissionen har planer om at tildele begrænsede midler til demonstrationsprojekter i forhold til øvrige forskningsprojekter.

Indtager Kommissionen nu en anden holdning end Europa-Parlamentet og Rådet med hensyn til finansiering af demonstrationsprojekter inden for rammerne af det femte rammeprogram for forskning, og i bekræftende fald, hvad er årsagen til dette?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(17. december 1999)

Kommissionen vil gerne først klarlægge fortolkningen af Rådets og Parlamentets bemærkninger om 1999-budgettet for det femte rammeprogram vedrørende forskning, teknologisk udvikling

og demonstration(1). I sine bemærkninger anmodede budgetmyndigheden på Parlamentets opfordring om, at 60 % af bevillingerne til ikke-nuklear energi skulle tildeles vedvarende energikilder, og heraf skulle 75 % gå til demonstrationsprojekter for vedvarende energi.

Kommissionen er enig i, at der er et akut behov for at opmuntre til demonstration af løsninger, der begunstiger brugen af innovative vedvarende energiressourcer, og den vil i så vidt omfang som praktisk muligt tage bemærkningerne til følge. Den første indkaldelse af forslag i forbindelse med Energi-programmet (energi-bestanddelen i det særlige program for forskning, teknologisk udvikling og demonstration vedrørende energi, miljø og bæredygtig udvikling) lagde betydelig vægt på demonstrationsprojekter og vedvarende energikilder.

Ved udvælgelsen af den endelige liste af projekter, som man anbefaler, at der straks skal indledes forhandlinger om, har Kommissionen taget hensyn til bemærkningerne i budgettet. Kommissionen har gjort sit yderste for at tage bemærkningerne til følge, og der er udvalgt en lang række demonstrationsprojekter inden for den vedvarende energisektor. Den endelige beslutning om projekterne for 1999 er endnu ikke truffet, men Kommissionens forslag ligger meget tæt op ad bemærkningerne i budgettet.

(1) EFT C 173 af 7.6.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2027/99

af Alonso Puerta (GUE/NGL) og Laura González Álvarez (GUE/NGL) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Udbygning af jernbanelinjen for højhastighedstog mellem Madrid og Valladolid

De spanske myndigheder vil i nær fremtid træffe afgørelse om den definitive linjeføring af jernbaneforbindelsen for højhastighedstog mellem Madrid og Valladolid, som indgår i projektet Højhastighedstog Syd, et af de 14 prioriterede projekter, som støttes af Den Europæiske Union inden for rammerne af de transeuropæiske transportnet. Konkret skal ministeriet for offentlige arbejder vælge en af følgende to muligheder for linjeføringen ved udkørslen fra Madrid, nemlig enten strækningen gennem kommunerne Tres Cantos og Soto del Real, som vil omfatte en lang tunnel gennem Sierra de Guadarrama, eller strækningen gennem Villalba, som indebærer mindre økonomiske og miljømæssige omkostninger, idet man kan udnytte den eksisterende strækning Madrid-Segovia, hvilket fremgår af den miljørisikovurdering, der nu er offentliggjort.

Desuden vil besparelserne ved sidstnævnte mulighed, som er baseret på en forbedring af en allerede eksisterende jernbanelinje, kunne udnyttes af de spanske myndigheder til at forbedre forbindelserne i den nordlige og nordøstlige del af Den Iberiske Halvø gennem investeringer til modernisering af andre jernbaneforbindelser som f.eks. Valladolid-Portugal eller linjen Palencia-A Coruna og León-Gijón. På denne måde kunne man opnå den bedste opfyldelse af kriterierne og målene for strukturfondsforordningerne og Samhørighedsfonden, og samtidig opnå den bedst mulige økonomiske, sociale og miljømæssige rentabilitet i projektet.

Hvorledes vurderer Kommissionen de forskellige linjeføringer i ovennævnte jernbanestrækning?

Kan Kommissionen indlede en dialog med de spanske myndigheder, for at de med den største interesse overvejer muligheden for linjeføringen i Villalba?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(20. december 1999)

Afgørelserne med hensyn til det endelige valg af linjeføring mellem de to mulige jernbanekorridorer Tres Cantos Soto del Real og Villalba sorterer under de nationale myndigheder.

Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1692/96/EF af 23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet (TEN-T)(1) indbefatter en angivelse af den planlagte højhastighedsforbindelse fra Madrid til Valladolid via transportkorridoren Tres Cantos Soto del Real.

Dog kan alternative linjeføringer undersøges som led i den revision af TEN-T-retningslinjerne, der skal finde sted i år 2000.

(1) EFT L 228 af 9.9.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1913/99

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Britiske standardmål

Kan Kommissionen bekræfte, at det i henhold til dens udtalelse af 8. februar 1999 fortsat vil være tilladt i Det Forenede Kongerige at sælge varer i løs vægt efter britiske standardmål indtil år 2010?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(1. december 1999)

Brugen af måleenheder i EU og EØS i forbindelse med handel, folkesundhed og -sikkerhed og offentlig forvaltning, er harmoniseret ved direktiv 80/181/EØF(1), senest ændret ved Rådets direktiv 89/617/EØF(2). Den harmoniserede lovgivning fastsætter, at de lovlige måleenheder i denne forbindelse er de enheder, der indgår i det internationale system (International System SI). Der gøres dog nogle enkelte undtagelser til bestemte formål, hvor internationalt anvendte ikke-SI enheder tillades. SI er den udvidede udgave af metersystemet.

For at sikre en smidig overgang til SI i Det Forenede Kongerige og Irland blev der fastlagt overgangsperioder for en gradvis afvikling af britiske standardmål. Den sidste af disse overgangsperioder er stadig i kraft, og her er standardmålene ounce (avoirdupuis) og pound fortsat tilladt til løsvægtssalg. Overgangsperioden udløber den 31. december 1999, hvorefter kilogrammet (med symbolet kg) bliver den lovlige måleenhed for disse handelstransaktioner.

Udtalelsen af 8. februar 1999, som det ærede medlem henviser til, vedrører et forslag om ændring(3) af Rådets direktiv 80/181/EØF, som p.t. diskuteres i Europa-Parlamentet og Rådet. Ændringsforslaget vil tillade brug af ikke-metriske måleenheder (f.eks. britiske standardmål) i yderligere ti år (indtil 1. januar 2010). Selv om britiske standardmål vil kunne anvendes i supplerende angivelser i overgangsperioden, må det understreges, at det fra den 1. januar 2000 er SI-enheden kilogrammet og dets decimaler, der er den lovlige måleenhed ved løsvægtssalg.

(1) EFT L 39 af 15.2.1980.

(2) EFT L 357 af 7.12.1989.

(3) KOM(1999) 40 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2783/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Byggesjusk i offentlige projekter i Grækenland

I sit svar (P-2120/98)(1) på min forespørgsel(2) om overholdelse af kvalitetsbestemmelserne i forbindelse med offentlige arbejder i Grækenland understregede Kommissionen efter at have konstateret, at den første kvartalsrapport fra ESPEL (et kvalitetskontrolråd) var kommet frem til, at de omtalte problemer var reelt eksisterende, at den afventer en hurtig udvikling i denne sag og håber, at eventuelle finansielle, disciplinære, strafferetlige eller andre følger for de ansvarlige får andre til at undlade at gentage dette i fremtiden og gør det muligt at sikre en varig forbedring af den kvalitetsmæssige situation.

Den påpegede endvidere, at projektplanerne, alt efter byggesjuskets omfang, skulle udbedres af entreprenørerne, og at de dermed forbundne udgifter enten ville blive trukket fra betalingen til entreprenørerne, eller at bygningerne skulle genopføres for entreprenørernes egne midler.

Under henvisning til, at ESPEL for nylig har forelagt rapporter om 44 offentlige projekter, hvoraf det fremgår, at kun fire af disse opfylder samtlige forskrifter, bedes Kommissionen oplyse:

1. Hvad er proceduren i forbindelse med de enkelte konstaterede tilfælde af byggesjusk, som Kommissionen omtaler i sit svar?

2. Hvilke oplysninger råder Kommissionen over, hvad angår de nye tilfælde af byggesjusk? Hvilke foranstaltninger vil blive truffet?

(1) EFT L 135 af 14.5.1999, s. 16.

(2) E-2592/98, EFT C 31 af 5.2.1999, s. 151.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(27. januar 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1565/99

af Lucio Manisco (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Finansiel kontrol af FTU-projekter

Revisionsretten har i årevis krævet, at der foretages finansiel kontrol af langt flere FTU-projekter.

Hvorfor har Kommissionen ikke fulgt denne gentagne henstilling fra Revisionsretten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(15. oktober 1999)

Inden for de sidste tre år har Kommissionen fortsat øget antallet af kontroller på stedet samt antallet af kontrakter vedrørende forskning og teknologisk udvikling (FTU), der er blevet kontrolleret. Dette fremgår af nedenstående oversigt:

>TABELPOSITION>

Kontrolplanerne har været baseret på en udvælgelsesprocedure, hvor der benyttes en ny risikoanalysemetode, som tager hensyn til kontroller på begæring. Desuden vil stigningen i antallet af kontroller blive yderligere forstærket, når en ny rammeaftale, som er indgået med et eksternt revisionsfirma, bliver gennemført. Disse foranstaltninger vil forøge kontrolkapaciteten, så den kommer til at dække 10 % af kontrahenterne inden for rammerne af det 5. rammeprogram.