SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3985/97 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen (14. januar 1998)

Om: Faellesskabets fiskekonservesindustris konkurrenceevne

Faellesskabets fiskekonservesindustri hoerer paa en gang til blandt de mest traditionelle og blandt de mest moderne og konkurrencedygtige i verden. Som bekendt boer denne industri acceptere en raekke udfordringer med henblik paa at bevare og i givet fald styrke sin internationale konkurrenceevne.

Med sigte mod en styrkelse af konkurrenceevnen og internationaliseringen omfatter saadanne udfordringer blandt andet saavel de hygiejne-, sundheds- og miljoemaessige foelger af produkter fra tredjelande som den billige arbejdskraft i landene uden for EU, afhaengigheden af importerede raavarer, markedernes europaeiske og globale dimension samt den store afhaengighed af kapital og vedvarende modernisering med henblik paa optimering af processer og anlaeg. Med henblik herpaa har Kommissionen i forskellige dokumenter identificeret en raekke aktioner, som industrien, Kommissionen og medlemsstaterne skal udvikle videre paa. Blandt andet foranstaltninger til forbedring af den lovgivningsmaessige ramme, foranstaltninger til sikring af en effektiv konkurrenceevne, foranstaltninger til styrkelse af immaterielle investeringer, foranstaltninger til udvikling af det industrielle samarbejde.

1. Har Kommissionen foretaget en dybtgaaende, videnskabeligt baseret cost-benefit-analyse af faellesskabsforskrifternes virkninger paa etikettering og forbruget af fiskekonservesprodukter? I bekraeftende fald oenskes det oplyst, om Kommissionen vil videregive sine resultater? I benaegtende fald oenskes det oplyst, om Kommissionen er parat til at goere det?

2. Vil Kommissionen foreslaa en effektiv liberalisering af handlen med de nye mellemindkomstlande, samt finde alternativer med henblik paa at afhjaelpe de forvridninger, der er sket paa de forskellige beskyttelsesniveauer paa grund af de nuvaerende hygiejne-, sundheds- og miljoeforskrifter?

3. Mener Kommissionen ikke, at man kunne styrke uddannelsen gennem et stoerre samarbejde mellem industrien, innovations- og teknologicentrene og arbejdsmarkedets oevrige parter?

4. Mener Kommissionen, at man under udarbejdelsen af det femte FTU-rammeprogram kunne tage hoejde for fiskekonservessektorens behov og prioriteringer? Ville det ikke med henblik herpaa vaere noedvendigt at styrke samarbejdet mellem industrien og de forskellige institutter og centre for forskning, innovation og teknologisk udvikling?

5. Sektoren har ydermere anmodet om udarbejdelse af programmer eller indgaaelse af frivillige aftaler, der supplerer eller gaar laengere end de mindstekrav, der er fastsat i den nuvaerende lovgivning? Hvordan stiller Kommissionen sig hertil?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (2. april 1998)

1. Kommissionen har indtil nu ikke foretaget en analyse af den type, som det aerede medlem oensker. En saadan analyse indgaar heller ikke i Kommissionens prioriteter.

2. Kommissionen mener, at internationaliseringen goer behovet for oeget internationalt samarbejde inden for sundhed og sikkerhed paa arbejdspladsen endnu stoerre. I det sidste aarti har Faellesskabet vedtaget et omfattende regelsaet om sundhed og sikkerhed, og Kommissionen arbejder for, at tredjelandene forbedrer deres lovgivning, saa at de kan naerme sig EF-niveauet.

3. Kommissionen stoetter uddannelsen af arbejdstagerne i konservesindustrien for ikke blot at forbedre produkternes kvalitet og EF-virksomhedernes konkurrenceevne, men ogsaa for at goere dem opmaerksomme paa de krav, som sundheds- og miljoedirektiverne paalaegger denne branche. Vekselvirkningen mellem industriens, innovations- og teknologicentrenes samt arbejdsmarkedsparternes forskellige aktioner kan rent faktisk bidrage til at uddanne arbejdstagerne.

Et af maalene med FAIR-forskningsprogrammet er at fremme og lette industriens, isaer smaa og mellemstore virksomheders (SMV) deltagelse i forskning og teknologisk udvikling (FTU). Med dette maal for oeje blev der indfoejet teknologistimulerende foranstaltninger for SMV i programmet. Industrien deltager mere og mere i indkaldelsen af forslag til samordnede aktionsprojekter med omkostningsdeling inden for fiskeri og akvakultur.

4. Kommissionens forslag til det femte rammeprogram er for tiden til droeftelse i Raadet og Europa-Parlamentet og indeholder forslag om levnedsmiddelviden. Formaalene med Kommissionens forslag til det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (1998-2002) ((KOM (97) 142 endelig udg. )) er at foroege det europaeiske forskningspotentiale og sikre, at den europaeiske forskning tjener Faellesskabets oekonomiske og sociale maal. Det aendrede forslag af 14. januar 1998 ((KOM (98) 8 endelig udg. )) inkluderer en noegleaktion med titlen »Sundhed, foedevarer og miljoefaktorer«, der tager sigte paa at sikre EF-forbrugerne en stabil, sund, afbalanceret og varieret foedevareforsyning og styrke den europaeiske foedevareindustris konkurrenceevne. Fiskekonservesindustriens behov og prioriteter er derfor klart udstukket, og samarbejdet mellem industrien og forskningsorganerne vil blive markant foroeget i den paataenkte noegleaktion.

5. Kommissionen vaerdsaetter fiskerisektorens bestraebelser paa at gaa laengere end de mindstekrav, der er fastsat i den nuvaerende lovgivning. Den erklaerede det i sin meddelelse om udsigterne for EU's marked for fiskerivarer ((KOM (97) 719 endelig udg. )). Den indfoerte saaledes dette punkt i debatten om de aktioner, der skal foretages for at foroege branchens produktivitet.