SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0368/00

af Benedetto Della Vedova (TDI) til Kommissionen

(14. februar 2000)

Om: Overdragelse af det tidligere monopolistiske statsejede italienske kraftværk ENEL S.p.A.'s kraftkapacitet

Den italienske regering viderefører den langsomme privatiserings- og liberaliseringsproces inden for sektoren for elektricitetsfremstilling og har for nylig i sine egenskab af kontrollerende aktionær besluttet, i henhold til gældende bestemmelser, at udskille 21 kraftværker med en samlet kapacitet på 15 mio. megawatt (svarende til ca. 1/4 af ENEL's produktionskapacitet) fra det tidligere monopolselskab ENEL S.p.A. og omdanne disse kraftværker til tre nye særskilte selskaber, nemlig Eurogen S.p.A., Elettrogen S.p.A. og Interpower S.p.A.

Den 25. januar 2000 vedtog Ministerrådet dekretet om procedurerne vedrørende overdragelsen af de tre selskaber. Dette dekret foreskriver, at privatiseringen bør ske gennem private forhandlinger, der forestås af ENEL S.p.A., under tilsyn fra Finansministeriet og Industriministeriet og med bistand fra det rådgivende privatiseringsudvalg.

Den italienske regering kunne have opnået en bedre gennemskuelighed og effektivitet, hvis den havde valgt et internationalt udbud eller et offentligt salg på børsen, og derved ville selskaberne være blevet solgt til de italienske eller udenlandske købere, som havde ekspertise i at forvalte privatiserede selskaber på bedst mulig måde og ville være villige til at betale den højst mulige pris.

Mener Kommissionen ikke, at den fremgangsmåde, den italienske regering har fulgt, er af en sådan art, at den viser viljen til at kontrollere ejendomsstrukturen i de selskaber, som kommer til at operere på det nationale elekstricitetsmarked, og at den derfor er i modstrid med de fællesskabsbestemmelser, som beskytter konkurrencen og kapitalens fri bevægelighed og forbrugernes rettigheder i Den Europæiske Uniuo?

Mener Kommissionen således ikke, at den italienske regerings fremgangsmåde medfører, at ENEL S.p.A. kan misbruge sin dominerende stilling på markedet i modstrid med EF-traktatens artikel 82, som under litra b) forbyder misbrug, der kan bestå i begrænsning af produktion, afsætning eller teknisk udvikling til skade for forbrugerne, dvs. sådanne fremgangsmåder, som har til formål at skabe markedshindringer for uønskede konkurrenter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(31. marts 2000)

Kommissionen har undersøgt dekretet fra det italienske finansministerium af 25. februar 2000, hvori der gøres rede for den planlagte fremgangsmåde ved salget af produktionsapparatet for det statsejede italienske elektricitetsselskab ENEL.

Hvad angår fri bevægelighed for kapital og etablering, gjorde Kommissionen sin stilling klar i sin meddelelse om særlige juridiske aspekter ved investeringer inden for Fællesskabet(1). Kommissionen har gjort sig sine overvejelser om visse aspekter ved det retlige system for privatisering både i Italien og i andre medlemsstater. Disse overvejelser kommer til udtryk i en række sager, der for tiden er til behandling ved Domstolen (C-58/99 for Italiens vedkommende). Det er værd at bemærke, at tvisterne generelt drejer sig om, at staten har tiltaget sig særlige rettigheder i virksomheder, der allerede er privatiseret eller står over for at blive det, eller at der er lagt tydelige begrænsninger på udenlandsk deltagelse. Hvis det kan garanteres, at Fællesskabets regler om fri bevægelighed for kapital og etablering og de principper, der er knæsat i Domstolens retspraksis, bliver overholdt, mener Kommissionen ikke, at den frie bevægelighed for kapital og etablering bør munde ud i bestemmelser om, hvordan en privatisering nøjagtig skal forløbe, om det skal ske ved offentlig emission, eller om medlemsstaten skal have ret til at bestemme, hvem en given virksomhed skal sælges til. Hvis gennemførelsen af en sådan beslutning imidlertid betyder begrænsninger af kapitalens frie bevægelighed, skal beslutningsgrundlaget opfylde fire betingelser, som ligger fast i den ovennævnte retspraksis: der må ikke være tale om diskrimination, der skal være tungtvejende grunde i offentlighedens interesse, det skal være det rette middel til at nå det ønskede mål, og midlerne må ikke gå videre end, hvad der kræves for at nå målet.

Kommissionen har analyseret det ministerielle dekret i lyset af Fællesskabets konkurrenceregler og har især hæftet sig ved, at uanset hvilken metode der vælges, vil privatiseringen give nye markedsdeltagere mulighed for at anskaffe produktionskapacitet, som indtil nu har tilhørt ENEL. Det endelige mål med dekretet er derfor, at der opstår nye konkurrenter på elmarkedet. Derfor er der tale om et initiativ, der i sig selv har til formål at øge konkurrencen.

Det ærede medlem fremhævede, at der med den fremgangsmåde, som regeringen har valgt, var risiko for, at ENEL kunne misbruge sin dominerende stilling. På dette punkt mener Kommissionen dog, at der ikke i øjeblikket findes elementer i den valgte fremgangsmåde, der kan gøre det muligt for ENEL at misbruge sin dominerende stilling.

(1) EFT C 220 af 19.7.1997.