SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3510/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. december 2002)

Om: Forskellen mellem national og europæisk luftfartspolitik for etablering af open skies og nye luftfartsselskabers fortrængning af eksisterende

1. Kan Kommissionen bekræfte, at af de nuværende 15 medlemsstater kun Spanien, Grækenland og Irland ikke har indgået uønskede bilaterale luftfartsaftaler? Hvilke af de 12 ansøgerlande, der optages i 2004 og 2007, har ligeledes indgået tilsvarende aftaler med USA eller overvejer at gøre dette, inden de optages i EU?

2. Erindrer Kommissionen sit svar på skriftlig forespørgsel nr. E-2839/00(1), hvori der ikke alene anføres, at der er eller vil blive indledt traktatbrudsprocedure mod 10 medlemsstater, der efter juni 1992 har indgået bilaterale aftaler med USA, men også, at EU-medlemsstaters særskilte aftaler om open skies hindrer effektive forhandlinger, og at den har forelagt Rådet et forslag om, at der etableres et transatlantisk fælles luftfartsområde (TCAA) mellem Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) og De Forenede Stater?

3. Drejer det sig for Kommissionen navnlig om nøjere fastlæggelse af kompetencefordelingen mellem EU og medlemsstaterne, jf. traktatens artikel 10, eller mere om en ændring af luftfartspolitikken? I hvilken udstrækning bliver der tale om faktiske ændringer i det øjeblik, medlemsstaternes nugældende bilaterale aftaler med USA opsiges?

4. Stræber Kommissionen efter, at den siden 1987 gradvis gennemførte liberalisering inden for EU, der medfører, at ethvert selskab med et gyldigt luftfartscertifikat i EU kan kræve ret til at flyve en hvilken som helst rute, udvides til hele EU's og USA's territorium, hvilket i praksis vil medføre yderligere intensivering af det open skies-system, de fleste medlemsstater har indledt, og som i sidste instans ikke beskytter nogen mod morderisk konkurrence?

5. Hvad vil følgerne af den af Kommissionen foreslåede poltik være for det fremtidige forhold mellem de nationale luftfartsselskaber, der allerede har eksisteret i mange år, og de nye lavpriskonkurrenter?

(1) EFT C 136 E af 8.5.2001, s. 106.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(31. januar 2003)

1. Domstolens domme i de såkaldte open skies sager vedrørte specifikt otte medlemsstater. Men Domstolens konklusioner om, at visse elementer i bilaterale luftfartsaftaler strider mod EF-retten, er relevante for praktisk talt alle den slags aftaler, som en medlemsstat er part i, uanset om det er open skies-aftaler eller ej. Derfor er Domstolens konklusioner relevante for alle medlemsstater. De fleste tiltrædelseslande har indgået open skies-aftaler med De Forenede Stater.

2. Det er rigtigt, at Kommissionen har stillet Rådet forslag om forhandling af en fællesskabsaftale med USA om at oprette et fælles transatlantisk luftfartsområde (TCAA). Når den aftale er indgået, vil den også gælde for nytiltrådte medlemsstater.

3. Sigtet med TCAA er at nå længere end med de nuværende open skies-aftaler og at gøre en ende på den opsplitning af det europæiske marked, der skyldes eksisterende bilaterale aftaler, samt at give Fællesskabets luftfartsselskaber mere operationel og finansiel fleksibilitet.

4. Det gældende regelsæt begrænser EF-luftfartsselskabernes evne til at tage konkurrencen effektivt op med deres amerikanske konkurrenter, og det trods etableringen af et fælles luftfartsmarked i Fællesskabet. Som Kommissionen forestiller sig den nye situation, vil begge parters luftfartsselskaber få lige muligheder for at konkurrere, men inden for rammerne af strenge sikkerheds-, miljø- og konkurrenceregler.

5. Kommissionens politik vil begunstige og bakkes op af både lavpris- og traditionelle flyselskaber. Forholdet mellem dem vil blive bestemt af forretnings- og driftsmæssige hensyn, og ikke af begrænsninger i bilaterale luftfartsaftaler.