SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2228/02

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(23. juli 2002)

Om: EU's bidrag til bevarelse af økosystemerne i Centralafrika

Hvilke særforanstaltninger, især med hensyn til det overordentligt vigtige ECOFAC-program, agter Kommissionen at iværksætte med henblik på gennemførelse af henstillingerne i den beslutning, som Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU vedtog den 21. marts 2002(1), og hvori Kommissionen anmodes om at videreføre og udvide programmet som et af EU's vigtigste bidrag til bevarelse og en rationel forvaltning af økosystemerne i Centralafrika, især med hensyn til spørgsmål om bushmeat-handelen?

(1) AVS-EU 3394/02/COMP.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-2224/02, E-2225/02, E-2227/02 og E-2228/02

(27. september 2002)

Med hensyn til regionalt samarbejde foregår programmeringen under Den Niende Europæiske Udviklingsfond (EUF) på grundlag af en række principper, der er nævnt i Cotonou-aftalen(1). Som nævnt i artikel 1 skal principperne om bæredygtig forvaltning af naturressourcerne og af miljøet lægges til grund og integreres på alle planer i partnerskabet. Desuden er det i artikel 28 i aftalen og i artikel 7 i bilag IV slået fast, at hovedmålet for det regionale samarbejde er at støtte de regionale integrationsprocesser. Beskyttelse og bæredygtig forvaltning af naturressourcer såsom økosystemerne i tropiske skove er en højtprioriteret tværgående tematisk opgave som fastlagt i artikel 32.

De regionale (RIP) og nationale vejledende programmer (NIP) tilgodeser behovet for koncentration på et begrænset antal områder som fremhævet i Kommissionens meddelelse om udviklingspolitikken(2) og Cotonou-aftalen. Der tages ved denne koncentration hensyn til de behov, som partnerorganisationerne har givet udtryk for, til de foranstaltninger, der finansieres af andre donorer, og til de ressourcer, der stilles til rådighed via andre finansielle instrumenter.

Spørgsmålene vedrørende miljø og naturressourcer behandles på de regionale programmers niveau under skyldig hensyntagen til de foranstaltninger, der træffes i de enkelte lande, og til nærhedsprincippet. Støtten til integrationsprocessen omfatter også en iværksættelse af regionale sektorpolitikker, en harmonisering af lovgivninger og politikker og en indførelse af miljø- og kvalitetskriterier på regionalt plan. En udbygning af de regionale organisationer via støtte til fastlæggelse af regionale og nationale politikker og strategier til sikring af bæredygtig udvikling er en vigtig del af bestræbelserne for at beskytte naturressourcerne.

Mere konkret er ca. 20 % af de finansielle midler, der står til rådighed til regionale programmer, blevet afsat til forvaltning af naturressourcer, der optræder som hovedsektor i tre af de fem RIP, der er ved at blive færdiggjort. Der er her tale om ekstraressourcer, hvori der hverken indgår de programmer, som finansieres via 8. EUF, og hvoraf nogle først er igangsat for nylig, eller de disponible ressourcer under budgetposterne for miljø og skove.

Kommissionen er helt klar over miljøproblemernes betydning i Centralafrika(3), skovsektorens økonomiske og sociale betydning for regionen og biodiversitetens omfang i Centralafrika. Det er årsagen til, at rationel forvaltning af bæredygtige naturressourcer, særlig bevaring af økosystemer i skove og biodiversitet, flora og fauna, optræder som hovedsektor i det regionale vejledende program under 9. EUF. 20-25 % af ressourcerne under RIP, dvs. 11-13,75 mio. EUR, er afsat til denne sektor ud over de beløb, der er afsat i de nationale vejledende programmer.

Følgende skal præciseres:

- procentvis er den samlede tildeling til sektoren vokset gradvist under de forskellige EUF (fra 19 % af RIP under 7. EUF til 21 % under 8. EUF og 20-25 % på nuværende tidspunkt)

- desuden er der i de fleste nationale vejledende programmer i regionen Centralafrika (Cameroun, Congo, Gabon, Ækvatorialguinea og Tchad) planlagt rationel forvaltning af naturressourcer som ikke-hovedsektor, og der kan afsættes yderligere midler ud over de regionale programmer på dette område

- endelig kan der tilføres yderligere midler via budgetposterne tropiske skove og miljø

- miljøprogrammerne for Centralafrika er åbne for deltagelse af Den Demokratiske Republik Congo (RDC) via en samfinansiering betalt af landets nationale vejledende program og/eller regionale vejledende programmer for de regioner, som RDC er tilknyttet (Østafrika og det sydlige Afrika). Som følge af de betydelige skovområder i Congo-bækkenet i RDC kan det finansielle bidrag i forbindelse med RDC's deltagelse komme til at udgøre en betydelig del af programmets samlede finansiering

- der vil via midtvejsrevisionen af RIP kunne tilvejebringes andre midler, som skal fordeles, hvis dets nuværende tildeling udnyttes optimalt.

Hvis dertil lægges de mulige finansielle tilførsler fra de regionale vejledende programmer, budgetposterne og de nationale vejledende programmer for regionen, er det sandsynligt, at indsatsen på miljø- og skovområdet vil blive fastholdt under 9. EUF med hensyn til finansielle ressourcer.

Ved Cotonou-aftalen er der indført en vigtig nyskabelse i forhold til Lomé-konventionen med hensyn til programmeringsregionernes geografiske sammensætning. Ifølge aftalen skal de geografiske regioner fastlægges af de berørte stater i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet (AVS) på grundlag af deres deltagelse i regionale organer, der tager sigte på regional økonomisk integration.

RDC har valgt at deltage i regionerne Østafrika og det sydlige Afrika med hensyn til RIP under 9. EUF som følge af deres tilslutning til organerne for regional økonomisk integration Comesa (Common Market for Eastern and Southern Africa) og SADC (Southern African Development Community). RDC er ikke medlem af CEMAC (Communauté Economique et Monétaire de l'Afrique Centrale), der er den egentlige organisation for regional økonomisk integration i Centralafrika.

Det forhold, at RDC har valgt at deltage i regionerne Østafrika og det sydlige Afrika, øver naturligvis indflydelse på det samlede rammebeløb til RIP for Centralafrika under 9. EUF. Som følge af RDC's størrelse er den samlede tildeling til RIP nedsat fra 91 mio. EUR til RIP under 8. EUF til 55 mio. EUR til RIP under 9. EUF. Dette formindsker dog ikke de midler, der potentielt står til rådighed til beskyttelse af biodiversiteten i Congo-bækkenet. Rationel forvaltning af naturressourcer er også en hovedsektor for RIP for Østafrika under 9. EUF.

Kommissionen er klar over den betydning, som bevaring og bæredygtig forvaltning af de congolesiske skove har for en bæredygtig udvikling og bevaring af biodiversiteten i regionen, idet Den Demokratiske Republik Congos (RDC) område har størstedelen af skovressourcerne i Congo-bækkenet. I sammenhæng hermed åbner de RIP, der er under forberedelse, mulighed for, at RDC kan deltage i et regionalt program for bevaring og rationel forvaltning af naturressourcer i Congo-bækkenet, som samfinansieres af RIP for Centralafrika og Østafrika eller det sydlige Afrika og NIP for RDC.

Med det hovedmål at sikre bæredygtig udvikling og fattigdomsbekæmpelse koncentreres NIP for landene i Centralafrika om de højtprioriterede udviklingssektorer herunder transportsektoren som blev fastlagt i Rådets og Kommissionens fælles erklæring af 10. November 2000 og i Cotonou-aftalen.

EU's aktiviteter på nationalt plan på transportområdet er komplementære med aktiviteterne på regionalt plan. Sektoren for infrastrukturtjenester betragtes nemlig også som højtprioriteret i RIP, fordi den har stor betydning for den fysiske integrering af markeder. Denne sektor kompletterer derfor strategien til støtte for den regionale integrationsproces i Centralafrika.

Desuden indgår strategien på transportområdet i den prioritering, der er fastlagt under initiativet New Partnership for African Development (NEPAD), som er taget af de afrikanske stater.

Projekterne vedrørende transportinfrastruktur er stadig genstand for en vurdering af virkningerne på miljøet. I fremtiden vil der efter planen blive foretaget SIA-vurderinger (Sustainable Impact Assessment), som gør det muligt at fastlægge projektets økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger og minimere risiciene (eksempelvis virkninger på lokale befolkninger og på skovens økosystemer), samtidig med at der fastlægges ledsageforanstaltninger.

I overensstemmelse med bestemmelserne i Cotonou-aftalen er de ikke-statslige aktører blevet inddraget i programmeringen og konsulteret i forbindelse med forberedelsen af de nationale vejledende programmer.

I RIP for Centralafrika under 9. EUF åbnes der udtrykkeligt mulighed for at videreføre Ecofac-programmet for at konsolidere de trufne foranstaltninger på områderne bevaring og rationel økonomisk udnyttelse af skovens økosystemer. Det er planlagt at foretage en evaluering af Ecofac-programmet inden udgangen af år 2002 med henblik på at foretage en prioritering og fastlægge en handlingsplan for programmets kommende etaper.

Kommissionen er klar over de problemer, der knytter sig til jagt på og salg af vildt og vilde dyr. Programmerne til bevaring af biodiversiteten i Centralafrika omfatter bevaring af dyrelivet. Desuden er en række særlige programmer for udvikling af alternativer til krybskytteri og beskyttelse af særligt udvalgte arter under gennemførelse.

(1) Undertegnet den 23. juni 2000 og offentliggjort i EFT L 317 af 15.12.2000.

(2) KOM(2000) 212 endelig udg.

(3) I henseende til RIP under 9. EUF dækker regionen Centralafrika følgende lande: Cameroun, Congo, Gabon, Ækvatorialguinea, Den Centralafrikanske Republik, São Tomé og Principe samt Tchad.