SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2333/01

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Gennemførelse af mekanismen for bæredygtig udvikling og skovrydning i Amazonområdet

Mekanismen for bæredygtig udvikling under Kyoto-protokollen indeholder muligheder for projekter for skovforvaltning i betragtning af skovenes potentiale som afløb (sinks). Omfanget af mekanismens anvendelse er stadig genstand for diskussion. At hindre skovrydning ved hjælp af en bæredygtig skovforvaltning kan anses for en metode til bekæmpelse af drivhuseffekten, idet beskyttelsen af eksisterende skove bevirker, at deres evne til at binde CO2 opretholdes. Amazonområdet er i denne forbindelse af særlig interesse, eftersom regnskoven her er den største tilbageværende tropiske regnskov i verden.

Den succes, der kan opnås med skovforvaltningsprojekter og således forebyggelse af skovrydning, afhænger i høj grad af, i hvilket omfang den lokale befolkning er involveret og af dens motivation. Konkrete økonomiske og sociale fordele og den lokale og oprindelige befolknings aktive deltagelse er afgørende forudsætninger. Der findes imidlertid en betydelig afstand mellem på den ene side forhandlingerne på internationalt niveau om de nationale regeringers detaljerede gennemførelse af mekanismen for bæredygtig udvikling og på den anden side de lokale og oprindelige beboeres medbestemmelse, som er af direkte betydning for forhandlingerne.

1. Anser Kommissionen det for ønskeligt, at projekter for bæredygtig skovforvaltning, hvis sigte er at forebygge skovrydning, kommer i betragtning i forbindelse med mekanismen for bæredygtig udvikling. I benægtende fald, hvorfor ikke?

2. Vil Kommissionen gøre en aktiv indsats for at sikre medbestemmelse for lokale og oprindelige befolkningsgrupper ved formuleringen af kriterierne i forbindelse med mekanismen for bæredygtig udvikling ved såkaldte sink-projekter. Hvilken form skal denne medbestemmelse efter Kommissionens opfattelse have?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af af Margot Wallström

(30. oktober 2001)

1. I overensstemmelse med alle medlemsstater og mange andre parter gik Kommissionen imod at medtage hindring af skovrydning som en specifik projektaktivitet under mekanismen for bæredygtig udvikling (CDM) under forhandlingerne på det sjette møde i konferencen om FN's rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) for parterne (COP6). Som følge heraf er denne aktivitet på nuværende tidspunkt udelukket fra at kunne høre ind under mekanismen for bæredygtig udvikling i den første forpligtelsesperiode.

Dette betyder naturligvis ikke, at Kommissionen tolererer skovrydning eller ikke er opmærksom på dens forfærdelige miljømæssige og sociale konsekvenser. Tværtimod gør Kommissionen og Fællesskabet en meget stor indsats vedrørende politiske, finansielle og specifikke projekter for at imødegå den verdensomspændende skovrydning, som på nuværende tidspunkt årligt beløber sig til 13 mio. ha.

Imidlertid passer projektaktiviteter til forebyggelse af skovrydning ikke særlig godt ind under mekanismen for bæredygtig udvikling. Hovedårsagen hertil er lækage: individuelle skovområder kan med held beskyttes; imidlertid er der tendens til, at den forflyttede efterspørgsel efter tømmer eller landområder genopstår på andre lokaliteter uden for projektgrænserne, måske endda i andre lande og fører til kulemissioner dér. Desuden vil det forhold, at der gives støtte til og erstatning for forebygget skovrydning på et projekt-til-projekt-grundlag kunne give et forkert incitament til ikke at gøre en indsats imod skovrydning i et land ved hjælp af andre politiske midler og lovgivning.

Derfor valgte parterne at behandle forhindring af skovrydning under den særlige klimaændringsfond og tilpasningsfonden under Kyoto-protokollen, som begge oprettes i nær fremtid, men at udelukke den fra støtte i henhold til mekanismen for bæredygtig udvikling.

2. Protokollen indeholder et dobbelt formål for mekanismen for bæredygtig udvikling, nemlig at hjælpe bilag I-parter med at opfylde forpligtelser og at bidrage til en bæredygtig udvikling. Det er ikke klart for Kommissionen, hvordan en bæredygtig udvikling kan fremmes via skovprojekter uden fuld deltagelse af lokale og indfødte grupper. Derfor spillede Kommissionen en proaktiv rolle i de afsluttede forhandlinger om bestemmelserne for afløb (sinks) i mekanismen for bæredygtig udvikling for at sikre disse grupper en fremtrædende rolle.

I henhold til resultaterne fra COP6 mangler der at blive truffet aftale om detaljer vedrørende de socioøkonomiske virkninger af sink-projekter inden for mekanismen for bæredygtig udvikling senest i 2003. De foreløbige forslag til processen med at certificere emissionsreduktioner, som krævet i artikel 12 i protokollen, dækker ret omfattende deltagelse af de interesserede parter.

Et praktisk instrument til at sikre, at de interesserede parter kommer til at deltage i skovforvaltning, kan være skovcertificering, en uafhængig tredjepartsvurdering af, om skovforvaltningen opfylder visse krav om bæredygtig udvikling. Disse kriterier omfatter indfødte folks rettigheder og deltagelse af passende interesserede parter. Skovcertificering er allerede blevet anvendt på næsten 100 mio. ha skov i hele verden. For at fremme den mulige brug af dette instrument ved at sikre at kul sinks er i overensstemmelse med de miljømæssige og sociale bestemmelser, har Kommissionen afholdt en særlig workshop om dette emne for nylig.