SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3467/01

af Samuli Pohjamo (ELDR) til Kommissionen

(10. december 2001)

Om: Forenkling af gennemførelsen af EU's målprogrammer

Tilsynet og kontrollen med EU's målprogrammer er blevet yderligere skærpet. Listen over de omkostninger, der skal godkendes, er blevet strammet, og administrationen er blevet mere kompliceret. Udbetalingerne i forbindelse med projekterne sker i regelen gradvist. Dette fører til problemer, især for dem, som gennemfører mindre projekter, fordi der ved iværksættelsen af projekterne også kræves en urimeligt stor egenfinansiering.

Det har i praksis ført til, at regionale aktører som universiteter, forskningsinstitutter, virksomheder og ngo'er er ved at trække sig ud af gennemførelsen af EU-programmerne.

Når tilsynet og formynderiet bliver alt for stort, undgås misbrug, men samtidig vanskeliggøres de lokale aktørers deltagelse i gennemførelsen af programmerne. Denne koncentreres kun om dem, der har den fornødne kompetence og tilstrækkelige menneskelige og økonomiske ressourcer.

Hvad har Kommissionen tænkt sig at gøre for at forenkle administrationen af EU-programmer og gøre den mere gennemskuelig, så den praktiske gennemførelse af programmerne lettes og den folkelige dimension samt de øvrige målsætninger i programmerne kan gennemføres bedst muligt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(24. januar 2002)

Alle de EU-programmer, som strukturfondene støtter, skal administreres efter Rådets forordninger og andre gældende regler for sund og effektiv forvaltning af offentlige midler.

Ansvaret for den daglige forvaltning af programmerne er decentraliseret og uddelegeret til myndighederne i medlemsstaterne og regionerne i overensstemmelse med nærhedsprincippet. Kommissionen har konsekvent indskærpet disse myndigheder at overholde både bogstavet og ånden i forordningerne og andre regler for at hjælpe til at involvere alle relevante aktører i de støtteberettigede regioner. Disse myndigheder opfordres således først til at sikre, at beslutningerne om programmerne tages så nært stedet som muligt i forbindelse med et vidtstrakt partnerskab, og for det andet at benytte teknisk bistand for at sikre, at et så bredt publikum som muligt kan fremlægge forslag til projekter. Erfaringen har vist, at der er store variationer for, i hvilken grad myndighederne i de forskellige medlemsstater og regioner kaster sig ud i denne opgave, med det resultat, at i nogle tilfælde er ansøgningsprocessen for støtte under strukturfondene forholdsvis kompliceret, mens den i andre tilfælde er forholdsvis enkel.

Kommissionen vil fortsat fremme udveksling af erfaringer og de bedste metoder på dette område.

Det ærede medlem skal også erindres om, at selv om det er rigtigt, at betalinger i forbindelse med EU-programmer senere refunderes af Kommissionen, udbetaler Kommissionen også forskud svarende til 7 % af EU's tilskud til programmet. Dette forskud suppleres op under hele programmets levetid, så det altid udgør 7 % af programmet. I Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999(1) understreges det også, at betalingsmyndigheden sørger for, at de endelige modtagere så hurtigt som muligt modtager de fulde støttebeløb fra fondene, som de er berettiget til.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene, artikel 32, stk. 1, femte afsnit.