SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1635/03

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Rådet

(15. maj 2003)

Om: Ejendom der tilhører ikke-muslimske grupper i Tyrkiet

I Tyrkiet lever der ikke-muslimske mindretal (græskortodokse kristne, armeniere, jøder, katolikker m.fl.), hvis forskellige institutioner ejer fast ejendom. Tyrkiet har i årtier med forskellige

lovgivningsmæssige og andre krumspring ført en politik med at fratage disse institutioner deres ejendom. Resultatet af denne taktik er bl.a., at det græske mindretal og dets institutioner (der i øvrigt er anerkendt i den tyrkiske lovgivning) berøves deres faste ejendom.

For nylig meddelte Tyrkiet efter pres fra EU at den måde, hvorpå disse institutioner blev behandlet, ville blive ændret, for at den tyrkiske administration kunne blive bragt i overensstemmelse med, hvad der var gældende i EU. Til trods for dette protesterer repræsentanter for det græske mindretal i Istanbul heftigt imod, at hele sagen udvikler sig i retning af en legalisering af denne ulovlige beslaglæggelse af ejendom, eftersom den tyrkiske statsadministration har erklæret, at den ikke er parat til at anerkende de hævdvundne rettigheder, navnlig ejerskabet over grunde, der hørte til fast ejendom tilhørende de ikke-muslimske grupper i Tyrkiet, men som var blevet beslaglagt. Det bør understreges, at den græske befolkningsgruppes institutioner i Istanbul omfatter i alt 11 000 grunde i henhold til den officielle liste, der blev opstillet i 1923. Mindretalsinstitutionernes forvaltninger har for nyligt sendt en liste over 1 700 institutioner til den tyrkiske administration, men de tyrkiske myndigheder svarede, at de kun agtede at imødekomme ansøgninger vedrørende langt færre end disse 1 700 ejendomme.

Hvad mener Rådet om den tyrkiske statsadministrations taktik? Er den helt i overensstemmelse med de gældende EU-bestemmelser vedrørende beskyttelse af mindretalsinstitutionernes ret til at eje fast ejendom? Finder Rådet de ændringer, som den tyrkiske regering har lovet, tilfredsstillende? Hvordan agter Rådet at reagere med henblik på effektivt at beskytte samtlige ikke-muslimske samfunds faste ejendom i Tyrkiet? Agter Rådet at gøre det til en af betingelserne for at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet, at der findes en løsning på dette problem?

Svar

(2. oktober 2003)

1. Rådet er fuldt ud bekendt med den prekære situation for de ikke-muslimske samfund i Tyrkiet og med det særlige problem med hensyn til fast ejendom. Den måde, hvorpå de tyrkiske myndigheder, dvs. Generaldirektoratet for stiftelser (VGM), håndterer spørgsmålet, giver anledning til alvorlig bekymring. De ændringer, der kan forventes i forbindelse med den kommende sjette reformpakke, ser ud til at begrænse sig til en efterfølgende forlængelse af fristen for indgivelse af krav om registrering af fast ejendom. En sådan forlængelse forekommer at være utilstrækkelig til at løse det grundlæggende problem.

2. Det ærede medlem skal vide, at dette spørgsmål ligger Rådet stærkt på sinde. På alle de seneste møder med Tyrkiet inden for rammerne af associeringsaftalen og den politiske dialog har Rådet påpeget, at bestemmelserne om religiøse stiftelser er restriktive, og det har indtrængende opfordret Tyrkiet til at ændre disse bestemmelser. Rådet følger med betænkelighed den igangværende udvikling meget nøje. Det ærede medlem kan være forvisset om, at Rådet vil reagere på situationen og gøre sit bedste for at bidrage til, at fast ejendom, der tilhører ikke-muslimske samfund i Tyrkiet, beskyttes.

3. For så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt indledning af tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet har forbindelse med dette spørgsmål, henviser Rådet det ærede medlem til Tyrkiets reviderede tiltrædelsespartnerskab, der indeholder en specifik prioritet om religionsfrihed. I henhold til denne prioritet pålægges Tyrkiet at etablere betingelser for religiøse samfunds virke, der er i overensstemmelse med praksis i Den Europæiske Unions medlemsstater. Det specificeres, at dette omfatter udøvelse af ejendomsrettigheder i overensstemmelse med protokol nr. 1 til den europæiske menneskerettighedskonvention.