SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0623/03

af Johanna Boogerd-Quaak (ELDR)og Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(3. marts 2003)

Om: Godtgørelse af omkostninger til oprensning af olie på kysten ud for provinserne Zeeland og Zuid-Holland

Tricolor-katastrofen i Strædet ved Calais i december 2002 har medført betydelige direkte og indirekte skader på kysten ud for provinserne Zeeland og Zuid-Holland. Det anslås, at det vil koste 1 mio. EUR at fjerne olien (leje af materiel, rensning og bortskaffelse af olien).

1. Mener Kommissionen, at det europæiske miljøansvarsdirektiv også gælder for havet og søfarten?

2. Mener Kommissionen, at forureneren også kan gøres ansvarlig for de indirekte skader som følge af Tricolor-katastrofen?

3. Er Kommissionen rede til at imødekomme de nederlandske kystprovinser i forbindelse med omkostningerne som følge af skaderne, hvis disse ikke kan gøres gældende over for forureneren, i dette tilfælde ejeren af Tricolor?

4. Mener Kommissionen, at de nederlandske og belgiske myndigheder har samarbejdet tilstrækkeligt for at forebygge denne miljøkatastrofe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. maj 2003)

1. Kommissionen er af den faste overbevisning, at den maritime sektor og søfarten skal underlægges regler om erstatningsansvar, uanset om det er internationalt eller på EU-plan.

Forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader(1) medfører, at i tilfælde hvor visse internationale konventioner kan finde anvendelse, gælder disse og ikke det kommende direktiv. De internationale konventioner, som er nævnt i forslaget til direktivet, omfatter bl.a. forureningsskader forårsaget af bunkerolie, som der er tilfælde i denne sag.

Da Kommissionen vedtog ovennævnte forslag, tog den både det eksisterende internationale lovgrundlag og den vedtagne Erika II-pakke i betragtning (se meddelelsen om den anden pakke af fællesskabsforanstaltninger vedrørende søfartssikkerhed foranlediget af olietankskibet Erikas forlis(2), hvor Kommissionen påtog sig at arbejde for at få iværksat en revision af gældende internationale aftaler). Samtidig mente den, at man først skulle forsøge på internationalt plan, da det vil gavne miljøet (på globalt plan) mere, hvis man fik forbedret det internationale lovgrundlag.

For nylig udtalte Kommissionen i sin meddelelse om skærpelse af sikkerheden til søs efter olietankeren Prestiges forlis(3) endnu engang bekymring over forureningsskader forårsaget af olie. Dette gjaldt også i henseende til andre internationale konventioner, herunder konventionen om det privatretlige ansvar for forureningsskader forårsaget af bunkerolie.

Hvis denne konvention skal kunne ændres, vil det kræve, at Den Internationale Søfartsorganisation træffer de nødvendige foranstaltninger.

Hvis det ikke er muligt, vil Kommissionen overveje, hvorvidt den skal skride ind på EU-plan.

Det skal bemærkes, at konventionen om det privatretlige ansvar for forureningsskader forårsaget af bunkerolie endnu ikke er trådt i kraft. Indtil det sker, gælder det kommende miljøansvarsdirektiv ved sådanne forureningsskader.

2. Kommissionen kan ikke besvare dette spørgsmål sådan rent abstrakt, idet de ærede medlemmer ikke anfører typen af indirekte skader. Det skal dog nævnes, at de enkelte medlemsstater eller retssystemer kan have forskellige regler og fremgangsmåder for, om der i forbindelse med indirekte skader skal udbetales kompensation eller ikke og i bekræftende fald hvordan denne skal fastlægges. Men såfremt konventionen om det privatretlige ansvar for forureningsskader forårsaget af bunkerolie eller det kommende miljøansvarsdirektiv havde været i kraft på det givne tidspunkt, ville der have kunnet udbetales kompensation for omkostninger i forbindelse med forebyggende foranstaltninger, der skal forhindre eller minimere forureningsskader.

3. Nogle af de berørte kommuner i Zeeland og Zuid-Nederland falder ind under enhedsprogrammeringsdokumentet for Fællesskabets strukturinterventioner i regionen Zuid-Nederland, der er omfattet af mål 2 (CCI 2000.NL.16.2.DO.003). Det kan dog kun i ringe grad være med til at løse problemet. Ikke desto mindre omfatter programmet foranstaltninger, hvorunder der kan søges om samfinansiering til miljøprojekter, og det kan myndighederne udnytte, hvis de finder det nødvendigt.

Katastrofen er dog ikke af et sådant omfang, at den berettiger til bidrag fra Solidaritetsfonden, der blev oprettet den 11. november 2002. Det vigtigste kriterium er nemlig, at skaden skal overstige 3 mia. EUR eller 0,6 % af det pågældende lands bruttonationalindkomst. Men Nederlandene kan ansøge om ekstraordinær støtte fra Solidaritetsfonden. En sådan støtte udbetales ved katastrofer, som får specielt alvorlige konsekvenser for den pågældende regions økonomi. Såfremt der søges om støtte, vil Kommissionen tage stilling hertil. Det skal dog bemærkes, at Fondens totale rådighedsbeløb til udbetaling af ekstraordinære støttebeløb er næsten opbrugt.

4. Som de ærede medlemmer ved, er det primært medlemsstaternes ansvar at tage sig af forureningshændelser. Kommissionens vigtigste rolle er at fremme samarbejde mellem de kompetente nationale myndigheder.

Efter Tricolor-katastrofen var Kommissionens center for intervention ved større ulykker (European Response Centre) i kontakt med de belgiske, franske og nederlandske myndigheder.

Men Kommissionen modtog kun en anmodning fra de belgiske myndigheder om rensning af olieindsmurte fugle.

(1) EFT C 151 E af 25.6.2002.

(2) KOM(2000) 802, endelig udg.

(3) KOM(2002) 681, endelig udg.