SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1801/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(19. juni 2001)

Om: Stigende antal tilfælde af depressioner hos ældre

Det fremgår af de undersøgelser, som Instituttet for Psykiatri og Psykologi ved Roms Katolske Universitet har gennemført, at syv ud af ti ældre, som anbringes på plejehjem, lider af depressioner.

Da det er blevet påvist, at det drejer sig om en virkelig sygdom og da middellevetiden i Europa er stigende, bedes Kommissionen oplyse følgende:

1. Kender den til resultaterne af disse undersøgelser?

2. Har den påbegyndt efterforskning vedrørende det omhandlede sygdomsbillede og i bekræftende fald agter den at offentliggøre oplysninger herom?

3. Har den kontakter til de kompetente ministerier i medlemsstaterne for at udvikle synenergi for at klare denne nyopståede situation?

4. Behandles dette sygdomsbillede på samme måde på plejehjemmene i alle EU's lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. september 2001)

1. Kommissionen er ikke bekendt med at Instituttet for Psykiatri og Psykologi i Rom skulle have gennemført nogen undersøgelse om dette emne. Den belastning, som psykisk sygdom og navnlig depression er, ser Kommissionen dog meget alvorligt på. Desværre er de tilgængelige data på området og især de sammenlignelige data meget begrænsede. Derfor arbejder en europæisk ekspertgruppe under handlingsprogrammet vedrørende sundhedsovervågning i øjeblikket på at udarbejde et sæt indikatorer for psykisk sundhed for bedre at kunne vurdere psykisk sundhed og determinanterne herfor i fremtiden. Derudover vil en af Fællesskabets næste sundhedsstatusrapporter navnlig omhandle psykisk sundhed, og det indledende arbejde er allerede i gang.

Indtil videre viser dataene, at 15-20 % af den voksne befolkning lider af en eller anden form for psykisk problem, hvor depression er et af de mest almindelige. Den ældre del af befolkningen udgør tydeligvis en risikogruppe, og på grund af den europæiske befolknings stigende gennemsnitsalder vil denne gruppe skulle prioriteres højere i de kommende år. Det er derfor nødvendigt med mere forskning i risikofaktorer, forebyggelse, erkendelse, behandling og pleje af psykisk syge.

2. Fællesskabets femte rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1998-2002) har en særlig nøgleaktion for befolkningens stigende gennemsnitsalder. Formålet med denne nøgleaktion er at bidrage til at () øge ældres livskvalitet og uafhængighed og mindske behovet for langvarig pleje .

De prioriterede områder i forslagsindkaldelsen til arbejdsprogrammet for 2001 inkluderer blandt andet nervesystemet: slagtilfælde, Alzheimers sygdom og andre former for kognitiv svækkelse, depression, Parkinsons sygdom og perifere neuropatier.

Kommissionen har indtil nu finansieret mange projekter, der enten direkte eller indirekte har omhandlet depression i alderdommen bl.a. detektion, behandling og geografisk variation, forebyggelse i by- og landområder, funktionelle og molekylære mekanismer, ernæringsmæssige faktorer og livsstilsfaktorer, nye analysemetoder, det hjemlige miljø som determinant for en sund alderdom og integreret sundheds- og socialpleje.

Kommissionen agter desuden på baggrund af sin interesse for forskning i depression at lade forskning i depression hos den aldrende befolkning indgå som en prioritet i arbejdsprogrammet for 2002, som udgives senere i år.

3. Under programmet til sundhedsfremme har Kommissionen taget initiativ til at etablere forskellige europæiske netværk, der inddrager de centrale aktører på området. Efter sidste forslagsindkaldelse blev et projekt bestående af et konsortium af 4 forskellige netværk godkendt til at modtage finansiering af et tværeuropæisk projekt om udvikling af strategier til håndtering og forebyggelse af depression. Her vil en af de vigtige målgrupper være ældre mennesker. Selvom projektet endnu ikke er igangsat, kan Kommissionen allerede nu bekræfte, at der er skabt en infrastruktur bestående af alle medlemsstaterne samt Verdenssundhedsorganisationen (WHO) til at behandle emnet.

4. I EF-traktaten understreges det, at medlemsstaterne har eneansvaret for organisering og levering af sundhedstjenesteydelser og medicinsk behandling. I praksis betyder det, at det er op til medlemsstaterne at træffe de fornødne forholdsregler for at sikre, at en række passende diagnostiske procedurer og behandlingstyper står til rådighed for patienterne, og at beslutte, på hvilke betingelser disse tjenesteydelser skal være tilgængelige. Kommissionen er derfor ikke i stand til at svare på spørgsmålet om behandling af depression hos ældre på plejehjem i medlemsstaterne.