SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3036/00

af Lisbeth Grönfeldt Bergman (PPE-DE) til Kommissionen

(20. september 2000)

Om: Yderligere målrettet statsstøtte til public service-TV i Sverige

Sveriges kulturminister har helt nøjagtigt lovet yderligere 500 mio svenske kroner (ca. 60 mio euro) om året til de statsejede public service-selskaber, Sveriges Television (SVT) og Sveriges Radio (SR).

Denne yderligere statsstøtte sker ved, at SVT slipper for at betale sendeafgifter på det sideløbende net.

Der findes et konkurrende TV-selskab, som sender på det sideløbende net, nemlig det privatejede TV4. Tv4 har for at få lov til at sende på det sideløbende net påtaget sig flere public service-forpligtelser, såsom at sende nyheder og begrænse sine reklameudsendelser.

Tv4 skal ifølge kulturministeren fortsat betale sendeafgifter, hvilket i konkurrencemæssig henseende medfører yderligere diskriminering af selskabet.

SVT får allerede i dag betydelig støtte gennem bl.a. licensafgifter eller skat på TV-modtagere, direkte støtte og virksomhedsstøtte til større arrangementer.

Jeg har kendskab til, at public service-TV beskyttes særskilt i Amsterdamtraktaten. Dette kan dog ikke indebære, at staterne gennem målrettet statsstøtte kan diskriminere private alternativer i vilkårligt omfang.

Hvad agter Kommissionen at foretage sig for at standse yderligere målrettet statsstøtte til SVT og SR, hvilket hæmmer konkurrencen i Sverige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(18. oktober 2000)

Kommissionen takker det ærede medlem for oplysningerne om statsstøtte til public service radio- og tv-virksomheder i Sverige. Kommissionen har endnu ikke modtaget klager over konkurrenceforvridning på grund af statsstøtte til svensk radio og tv (SR og SVT).

Der er ikke juridisk grundlag for at fritage visse radio- og tv-virksomheder fra at anvende reglerne om statsstøtte. Generelt set skelnes der mellem særlige støtteordninger som normalt vurderes i lyset af EF-traktatens bestemmelser om forenelighed med henvisning til støtte til omstrukturering og kultur og de generelle støtteordninger for offentlige radio- og tv-virksomheder. Sidstnævnte vil ofte blive vurderet på baggrund af artikel 86, stk. 2, (tidl. artikel 90) i EF-traktaten med henvisning til tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, protokollen om offentlig radio- og tv-virksomhed, der er knyttet til EF-traktaten, og den nylig ajourførte meddelelse om forsyningspligtige ydelser i Europa(1).

Kommissionen er klar over, at public service radio- og tv-virksomheder spiller en vigtig rolle i det moderne samfund: de fremmer den kulturelle mangfoldighed i landene og tilbyder uddannelses- og underholdningsprogrammer af god kvalitet, objektive nyhedsprogrammer og sikrer pluralisme.

Som anført i protokollen(2) er det medlemsstaternes særlige ret at pålægge, definere og tilrettelægge public service opgaver og finansieringen heraf. Kommissionen har pligt til at sikre, at statsstøtte til offentlige radio- og tv-virksomheder ikke ændrer handels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider mod de fælles interesser.

Kommissionen skal derfor sikre, at fire betingelser er opfyldt: mandatet til at udbyde public service skal være nøje afgrænset, formelt gives det til den offentlige udbyder, statsstøtten begrænses til de ekstra nettoudgifter, mandatet medfører, og konkurrencen skal bevares.

Kommissionen arbejder på at fastlægge en overordnet ramme for, hvordan statsstøtte til public service radio- og tv-virksomheder skal opgøres, således at alle operatører kender deres retlige stilling.

(1) KOM(2000) 580 endelig udg.

(2) Det hedder i protokollen efter betragtningen at offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne hænger direkte sammen med de demokratiske, sociale og kulturelle behov i de enkelte samfund og med nødvendigheden af at bevare mediepluralisme, at: Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ikke griber ind i medlemsstaternes beføjelse til at finansiere public service radio- og tv-virksomhed, for så vidt finansieringen ydes til radio- og fjernsynsforetagender, så disse kan opfylde deres public service-opgaver, som er pålagt dem, defineret og tilrettelagt af de enkelte medlemsstater, og denne finansiering ikke ændrer handels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider mod de fælles interesser, idet der tages hensyn til opfyldelsen af disse public service-opgaver.