SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3232/00

af Stefano Zappalà (PPE-DE), Antonio Tajani (PPE-DE), Guido Viceconte (PPE-DE), Generoso Andria (PPE-DE), Amalia Sartori (PPE-DE), Giorgio Lisi (PPE-DE) og Mario Mantovani (PPE-DE) til Kommissionen

(17. oktober 2000)

Om: Kvindelig omskæring i EU

- Kvindelig omskæring (infibulation) praktiseres på små piger mellem 4 og 12 år i ca. 20 lande i Afrika, 10 lande i Sydøstasien og nu også i Europa.

- Kvindelig omskæring består i fjernelse af klitoris, de små skamlæber og en del af de store skamlæber og i sammensyning af vulva og medfører psykiske traumer, stivkrampe, blodforgiftning, blødning, sterilitet og undertiden døden (i et tilfælde ud af seks).

- Kvindelig omskæring praktiseres på ca. 140 mio. kvinder i verden, 40 000 i Italien, hvor yderligere 20 000 er i fare.

- Kvindelig omskæring gennemføres i det skjulte uden hygiejniske hensyn og i modstrid med specifikke lovbestemmelser (Schweiz, Norge, Tyskland og Belgien).

Vil Kommissionen på baggrund heraf besvare følgende spørgsmål:

1. Vil Kommissionen oplyse omfanget af dette fænomen i EU og den dertil knyttede nationale lovgivning?

2. Finder Kommissionen ikke, at der bør påtænkes et passende forslag til EU-bestemmelser mod et sådant tortursystem? Man kunne på dette grundlag nægte at yde økonomisk støtte til de lande, som tillader kvindelig omskæring (en sådan foranstaltning blev allerede vedtaget af USA i 1996), og inden for rammerne af passende medicinske strukturer gøre det muligt efter anmodning at ophæve infibulationen og gennemføre passende informations-, sensibiliserings- og oplysningskampagner blandt tredjelandssamfund.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. december 2000)

1. Kommissionen og det internationale samfund har anerkendt kvindelig omskæring som en alvorlig overtrædelse af kvinders menneskerettigheder. Hvert år bliver ca. 2 mio. unge piger udsat for omskæring. De fleste lever i Afrika og Asien, men et stadigt større tal kan findes i immigrant- og flygtningefamilier i Vesteuropa og i Nordamerika. Da denne form for praksis foregår i hemmelighed, betyder det, at tallene for kvindelig omskæring i Fællesskabet er umulige at få fat i. The British Medical Association har anslået tallet til at være 3 000 hvert år i Det Forenede Kongerige.

Daphne-projektet om kvindelig omskæring i Europa udførte i 1998 en undersøgelse. Den viser, at antallet af migranter, der kommer fra lande, hvor kvindelige omskæring praktiseres, er højest i Det Forenede Kongerige (303 454 årstallet er ikke angivet), Frankrig (180 997 i 1997), Italien (133 847 i 1996), Tyskland (77 795 i 1997) og Nederlandene (56 534 i 1996). Næsten halvdelen af udbyderne inden for sundhedssektoren har været udsat for komplikationer relateret til kvindelig omskæring, og de fleste (92 %) vil aldrig selv udføre kvindelig omskæring (International Centre for Reproductive Health).

Det er kun få lande, hvor særlige love forbyder enhver form for kvindelig omskæring (Sverige, Det Forenede Kongerige og Norge). I de øvrige 13 lande i Fællesskabet findes der love, der forbyder alvorlig fysisk overlast. Mange lande i Afrika har også forbudt denne praksis. Sverige var ét af de første lande, der udtrykkeligt forbød kvindelig omskæring, da det i 1982 forbød udbydere af sundhedspleje at udføre omskæring. Det Forenede Kongerige fordømte omskæring i 1985 ved loven om forbud mod kvindelig omskæring (the Prohibition of female circumcision Act). Loven blev suppleret med børneloven af 1989 (the Children act 1989), som indeholder bestemmelser om undersøgelse i tilfælde af mistanke om overtrædelse, og som giver retssystemet mulighed for at forbyde forældre at tage deres børn med ud af landet for at få omskæringen foretaget andetsteds. I Norge trådte loven om forbud mod kønsmæssig lemlæstelse i kraft i 1998.

2. Kommissionen er overbevist om, at der ikke vil ske ændringer ved blot at tage afstand fra kvindelig omskæring og fordømme dem, der foretager indgrebet. Kvindelig omskæring forsvinder kun, hvis folk, også kvinderne, overbevises om, at de kan holde op med denne praksis uden at skulle give afkald på de betydningsfulde aspekter ved deres kultur. Der er behov for flersidige strategier med hensyn til lovgivning, uddannelse af personale inden for sundhedssektoren og formidling af oplysninger, der understreger de farlige sundhedsmæssige konsekvenser.

I 1999 godkendte Kommissionen støtte (470 000 EUR) til et pilotprojekt i den sydlige del af Etiopien til en lokal organisation med det særlige formål at bringe antallet af kvindelige omskæringer ned med 25 % i 2002.

Inden for den nye rammestrategi for ligestilling mellem mænd og kvinder (2001-2005),(1) har Kommissionen til hensigt at gøre alt for at sikre, at emnet kønsmæssig lemlæstelse i medlemsstaterne stadig beholder sin berettigede plads på dagsordenen, og at det får al den opmærksomhed, som det fortjener fra Fællesskabet. I den sammenhæng vil Kommissionen styrke sit oplysningsarbejde om kvinders menneskerettigheder, både inden for Fællesskabet og gennem udviklingssamarbejde, såvel som det vil støtte oprettelsen af netværk med henblik på at indsamle data om kønsmæssige overtrædelser af menneskerettighederne.

(1) KOM(2000) 335 endelig udg.