SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3852/00

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(8. december 2000)

Om: Førtidspensionering

Ifølge oplysninger i pressen tilsluttede Rådet (ØKOFIN) sig den 8. november 2000 en midlertidig rapport fra Den Økonomisk-Politiske Komité (EPC progress report on the impact of ageing population on public pensions systems, ØKOFIN 303, 12791/00), hvoraf det fremgår, at det i Den Europæiske Union som helhed er nødvendigt at hæve pensionsalderen og begrænse førtidspensioneringen for at sikre opretholdelse af pensionsordningerne.

Det var en holdning, som vakte stor opmærksomhed hos offentligheden, efter hvad jeg generelt kunne observere i den europæiske presse, navnlig i den portugisiske, hvor afgørelsen blev betegnet som værende Den Europæiske Unions.

Den 22. november 2000 modtog jeg en meddelelse fra Kommissionen(1) med forslag til Rådets forordning om førtidspensionsordninger i Kommissionen.

Til min forundring indeholder forslaget til forordning ingen begrænsning af den allerede eksisterende adgang til førtidspensioneringsordninger, som Kommissionens tjenestemænd har, men derimod bestemmelser om en førtidspensioneringsordning for 600 tjenestemænd.

Kommissionen bedes i denne forbindelse svare på følgende spørgsmål:

a) Erklærede Kommissionen sig på nogen måde uenig i rapportens indhold på det nævnte ØKOFIN-møde?

b) Var Kommissionen ikke repræsenteret i den arbejdsgruppe, som har godkendt den pågældende rapport?

c) Mener Kommissionen ikke, at taler og forslag af så modstridende indhold sætter EU-institutionernes troværdighed på spil?

(1) SEK(2000) 2025 endelig udg.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(2. marts 2001)

Behovet for generelt at begrænse adgangen til førtidspensionering med henblik på at mildne de økonomiske og budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring har været anerkendt længe. En sådan begrænsning er nævnt i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og anbefales desuden i rapporten om sikre og bæredygtige pensioner fra Gruppen på Højt Plan vedrørende Social Beskyttelse og i rapporten fra en arbejdsgruppe under Udvalget for Økonomisk Politik, som forelagdes for Det Europæiske Råd i Nice. Det konkluderes i sidstnævnte rapport, at det vil være nødvendigt at øge beskæftigelsesgraden blandt ældre arbejdstagere samt at hæve den faktiske pensionsalder, hvis det skal lykkes at nå de mål for beskæftigelsen, der blev opstillet på Det Europæiske Råds møde i Lissabon. Det vil i denne forbindelse være nødvendigt generelt at begrænse adgangen til førtidspensionering og at kombinere dette med en reform af pensionssystemerne, så der skabes positive incitamenter for ældre arbejdstagere til at forblive en del af arbejdsstyrken.

Det er Kommissionen, som sammen med medlemsstaterne og Den Europæiske Centralbank (ECB) udpeger medlemmerne af Udvalget for Økonomisk Politik. Medlemmerne er højtstående embedsmænd fra disse institutioner, som har en særlig kompetence på det økonomiske og strukturpolitiske område, og som i henhold til vedtægterne for Udvalget for Økonomisk Politik skal arbejde for Fællesskabets almindelige interesser. Kommissionens medlemmer af Udvalget for Økonomisk Politik er højtstående tjenestemænd fra Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender.

I forbindelse med en vurdering af begrundelsen og grundlaget for den af Kommissionen foreslåede førtidspensioneringsordning er det vigtigt at understrege, at Kommissionens forslag er en engangsforanstaltning, der skal lette en gennemgribende strukturel reform af institutionen, og ikke en permanent førtidspensioneringsordning. Reformer af denne art er ekstremt vanskelige at gennemføre i enhver virksomhed eller institution, og tidligere reformer i nationale embedsmandsapparater og en lang række private virksomheder har vist, at førtidspensionering er et af de redskaber, der kan lette gennemgribende strukturelle ændringer. Derudover har Kommissionen forpligtet sig til at gennemføre disse ændringer under overholdelse af princippet om budgetneutralitet.

Det er også vigtigt at huske, at førtidspensionering er et sjældent fænomen i Kommissionen. I gennemsnit har mindre end ti tjenestemænd valgt at lade sig førtidspensionere i de senere år (skal sammenholdes med, at 300 blev pensioneret i 2000). Selvom tjenestemænd kan lade sig pensionere, når de fylder 60, er den gennemsnitlige pensionsalder ca. 63.

Den væsentligste årsag hertil er, at Kommissionens nuværende pensionsordning allerede indeholder positive incitamenter for tjenestemænd til at blive i tjenesten ud over den almindelige pensionsalder på 60. Den højeste pensionsydelse, der kan tildeles, er på 70 % af den senest udbetalte grundløn, afhængig af varigheden af den erhvervsaktive periode. Den årlige stigning i pensionsydelserne indtil det fyldte 60. år er på 2 %, medens de pensionsrettigheder, som pensionsmodtageren er nået op på ved det fyldte 60. år, stiger med 5 % om året fra 60 til 65 år. Også en række andre strukturelle aspekter taler imod førtidspensionering.

Endelig er det lykkedes at opfylde et af målene med ovennævnte retningslinjer, nemlig at kombinere en førtidspensioneringsordning med en reform af pensionssystemet, idet Kommissionen i hvidbogen Reformen af Kommissionen(1) af 1. marts 2000 forpligtede sig til at ændre den nuværende pensionsordning.

Der er således ingen uoverensstemmelse mellem de overordnede konklusioner i rapporten fra Udvalget for Økonomisk Politik vedrørende behovet for generelt at begrænse adgangen til førtidspensionering og det konkrete forslag fra Kommissionen om en førtidspensionering for 600 tjenestemænd.

(1) KOM(2000) 200 endelig udg.