SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2688/99

af Wolfgang Kreissl-Dörfler (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Kompatibilitet mellem præferenceaftalerne mellem EU og AVS-staterne med WTO

Den nye stedfortrædende generaldirektør i WTO, Miguel Rodríguez Mendoza, har ifølge en beretning i Agence Europe af 1.12.1999 imødegået Kommissionens argument, hvorefter en Lomé-dispensation kun havde en chance, hvis AVS-staterne godkendte de af EU foreslåede præferenceaftaler.

Rodríguez Mendoza blev citeret med følgende udtalelse: at WTO absolut tillader de handelspræferencer, som industrilandene yder udviklingslandene og han bestred eftertrykkeligt, at der i WTO fandtes én eneste bestemmelse, som foreskrev omdannelsen af disse aftaler til frihandelsaftaler.

Kan Kommissionen tage stilling til udtalelserne fra den stedfortrædende WTO-generaldirektør og samtidig oplyse:

1. Om den agter at ændre sin forhandlingsposition for en Lomé-følgeaftale i overensstemmelse hermed og ikke længere at insistere på skabelsen af regionale frihandelsaftaler;

2. om den i betragtning af den kendsgerning, at Lomé-aftalen udløber den 28. februar 2000, allerede har indgivet anmodning hos WTO om en forlængelse af dispensationen og i benægtende fald, hvorfor ikke;

3. om og i hvor stort omfang der i de forløbne år har fundet en dialog sted med de kompetente WTO-organer om post-Lomé-forhandlingerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(3. februar 2000)

Den erklæring, der er tillagt vicegeneraldirektøren for Verdenshandelsorganisationen (WTO) er vildledende.

Der er ganske vist ikke nogen enkelt WTO-regel, der kræver, at præferenceaftaler omdannes til frihandelsaftaler. For så vidt er erklæringen korrekt, og Kommissionen har da heller aldrig påstået det modsatte.

Det er også en kendsgerning, at WTO's regler åbner mulighed for, at de industrialiserede lande indrømmer handelspræferencer til udviklingslande. Også her er erklæringen korrekt, men det skal tilføjes, at dette kun er tilfældet, så længe disse handelspræferencer ikke skaber en diskriminering mellem udviklingslande, der befinder sig på samme sociale og økonomiske udviklingsniveau. De nuværende, ikke-gensidige handelspræferencer, der indrømmes landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene), hvorved der skabes en diskriminering mellem udviklingslande udelukkende på geografisk grundlag, er uforenelige med bestemmelserne i WTO. De kan kun opretholdes, hvis der gives dispensation.

I denne forbindelse har der siden EF/AVS-ministermødet i marts 1999 i Dakar været en aftale om, at de nuværende, ikke-gensidige handelspræferencer ikke kan opretholdes uendeligt. Der vil derfor blive anmodet om dispensation for at fortsætte med de eksisterende præferencer. Ved udgangen af den periode vil der blive indført nye arrangementer, som skulle være fuldt forenelige med WTO-bestemmelserne. På EF/AVS-ministermødet i december blev der også truffet beslutning om at udarbejde en formel anmodning om dispensation, som vil blive forelagt WTO, så snart den tekst, der beskriver den foreslåede handelsordning, der skal være i kraft i den forberedende periode, har fået sin endelig udformning i løbet af de kommende uger.

Kommissionen har altid indtaget det standpunkt, at et klart og ubetinget tilsagn om efter en forberedende periode at indføre en ny WTO-forenelig handelsordning i betydelig grad ville forøge chancerne for at opnå en ny dispensation. Dette standpunkt er blevet bekræftet i en lang række kontakter, som Kommissionen har haft under forhandlingerne med WTO-sekretariatet. Den erklæring, der tillægges WTO's vicegeneraldirektør, er ikke i modstrid med dette standpunkt.