SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2894/98

af Wilmya Zimmermann (PSE) til Kommissionen

(28. september 1998)

Om: Problemer med gennemfoerelse af EU-traktatens artikel 8 ff. (unionsborgerskab, fri bevaegelighed)

Medlemsstaternes udlaendingelovgivning er med deres begraensninger ofte i modstrid med maalsaetningen i Unionstraktatens artikel 8. Udlaendinge forfordeles ofte i forhold til de paagaeldende medlemsstaters statsborgere i forbindelse med de sociale og arbejdsmarkedsmaessige bestemmelser.

Hvad foretager Kommissionen med hensyn til medlemsstaternes udlaendingelovgivning for at fjerne vanskelighederne ved udoevelsen af retten til fri bevaegelighed?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(11. december 1998)

Princippet om alle unionsborgeres ret til frit at bevaege sig og opholde sig paa en medlemsstats omraade er stadfaestet i EF-traktatens artikel 8A. Denne ret er underlagt visse begraensninger og betingelser, som fastsat i EF-traktaten og i den afledte lovgivning, der er gennemfoert for at saette traktaten i kraft.

For at faa alle virkningerne af indfoerelsen af unionsborgerskabet i Traktaten belyst anmodede Kommissionen i januar 1996 Ekspertudvalget for Fri Bevaegelighed for Personer, hvor Simone Veil er formand, om at identificere de problemer, der stadig findes paa dette omraade, foretage en vurdering af disse og foreslaa loesninger. Ekspertudvalget fremlagde sin rapport i marts 1997, og den er ogsaa blevet fremsendt til Parlamentet. To maaneder senere fremlagde Kommissionen sin anden rapport om unionsborgerskab(1), der vurderer unionsborgerskabet i praksis. I juni 1997 vedtog Kommissionen en handlingsplan for det indre marked(2), som blev godkendt paa Det Europaeiske Raads moede i Amsterdam, og denne plan omfatter bosaettelsesrettigheder, sociale rettigheder og arbejdskraftens bevaegelighed.

Senere har Kommissionen bebudet flere aktioner, som er naermere beskrevet i meddelelse til Raadet og Europa-Parlamentet(3) af 1. juli 1998. En raekke nye initiativer, som skal lette personers frie bevaegelighed inden for Faellesskabet og styrke borgernes rettigheder, blev ogsaa bebudet i meddelelsen. Disse initiativer vedroerer indrejse og bosaettelse, adgang til beskaeftigelse, sociale og familierelaterede spoergsmaal, skattemaessige og finansielle spoergsmaal, kulturelle rettigheder, den saerlige situation for statsborgere fra tredjelande og beskyttelse af personlige rettigheder.

For saa vidt angaar social- og arbejdsmarkedslovgivningen vedtog Kommissionen i 1997 en handlingsplan for fri bevaegelighed for arbejdstagere(4). Af denne fremgaar det, hvorledes man kan udvikle samarbejde og styrke ansvarlighed samt udbrede kendskabet til fri bevaegelighed og goere denne mere tydelig. Det administrative samarbejde og informationsmekanismerne skal ogsaa forbedres, idet der skal skabes saerlige kontaktpunkter for arbejdstagerne og samarbejdet mellem arbejdsmarkedets parter skal goeres mere effektivt.

Desuden har Kommissionen allerede fremlagt forslag om revidering af Raadets forordning (EOEF) 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet(5) og Raadets direktiv 68/360/EOEF af 15. oktober 1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Faellesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer(6).

(1) KOM(97) 230 endelig udg.

(2) CSE(97)1 endelig udg.

(3) KOM(98) 403 endelig udg.

(4) KOM(97) 586 endelig udg.

(5) EFT L 257 af 19.10.1968.

(6) EFT L 257 af 19.10.1968.