ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2634/02

af Brian Simpson (PSE) til Kommissionen

(18. september 2002)

Om: De Belgiske Statsbaners ødelæggelse af Europas arv

Er Kommissionen klar over, at De Belgiske Statsbaner (SNCB/NMBS) har ødelagt et gammelt og betydningsfuldt klasse 44-jernbanelokomotiv (nummer 44 201, bygget i 1906), selv om dets centrale dele stadig var funktionsdygtige?

Mener Kommissionen ikke, at en sådan ødelæggelse af Europas jernbanearv er det samme som forsætligt hærværk og dermed bør fordømmes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(24. oktober 2002)

Ifølge artikel 151 i EF-traktaten har Fællesskabet kompetence til:

- at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne

- at støtte og udbygge (via finansiel støtte og om nødvendigt) medlemsstaternes indsats på følgende områder:

- forbedring af kendskabet til og formidlingen af de europæiske folkeslags kultur og historie

- bevarelse og beskyttelse af den kulturarv, der er af europæisk betydning

- ikke-kommercielle udvekslinger

- kunstneriske og litterære frembringelser, herunder i den audiovisuelle sektor.

Det er vigtigt at bemærke, at samme artikel 151 fastsætter, at Fællesskabet ikke har kompetence til at foretage en harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser(1) på kulturområdet, der fuldt og helt henhører under medlemsstaternes kompetenceområde.

Derfor henhører det spørgsmål, som det ærede medlem gør opmærksom på, ikke under Fællesskabets, men udelukkende under medlemsstatens kompetenceområde.

(1) Artikel 151, stk. 5, første led, i EF-traktaten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2186/02

af Reinhard Rack (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juli 2002)

Om: Støtte inden for rammerne af Ispa

Ispa-programmet støtter transport- og miljørelevante infrastrukturprojekter, herunder projekter, der vedrører bortskaffelse af affald. Erhvervslivet har imidlertid rejst kritik af programmet, da der angiveligt kun tildeles støtte til projekter i det offentliges regi. Som følge af denne konkurrencefordel varetages affaldsdeponeringen i mange slovenske byer derfor stadig udelukkende af offentlige, kommunale renovationsselskaber.

Er disse oplysninger virkelig korrekte, eller er der tale om misinformation? Ser Kommissionen nogen mulighed for at afhjælpe denne potentielle ulempe, hvis det rent faktisk forholder sig som anført ovenfor?

Formålet med støtten bør jo egentlig være at forbedre miljøsituationen i de begunstigede lande, uanset hvem der gennemfører projekterne. Netop i de lande, som er målgruppe for denne støtte, er kommunerne tit kun udstyret med for ringe budgetmidler såvel som en utilstrækkelig vognpark og ufyldestgørende udstyr. En privat partner kunne ofte være særdeles nyttig i dette tilfælde. Hvad taler imod, at en privat virksomhed ansøger om støtte til et projekt i samarbejde med en kommune?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(27. september 2002)

Et af det strukturpolitiske førtiltrædelsesinstruments (ISPA) formål er at støtte kandidatlandene i deres bestræbelser på at opfylde EF's miljølovning og især hjælpe dem med at bære omkostningerne ved de nødvendige investeringer i miljøinfrastrukturer.

Der er op til de nationale myndigheder at afgøre, hvordan målene for EF's lovgivning kan opfyldes i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.

I de nuværende medlemsstater er ansvaret for behandlingen af husholdningsaffald i stort omfang overdraget til de regionale og kommunale myndigheder, og det er op til disse myndigheder at afgøre, hvilken type selskaber der skal indsamle og behandle sådant affald (private, offentlige eller halvoffentlige selskaber). I tilfældet Slovenien bortskaffes og behandles affaldet hovedsagelig af de nuværende kommunale renovationsselskaber.

I henhold til artikel 6 i ISPA-forordningen(1) kan ISPA yde indtil 75 % af de offentlige eller dermed ligestillede udgifter, herunder udgifter, der afholdes af organer, som arbejder inden for administrative eller retlige rammer, der bevirker, at de kan ligestilles med offentlige organer

Det er derfor muligt for private selskaber på visse betingelser at fremlægge et projekt sammen med en lokal myndighed med henblik på at opnå støtte fra ISPA.

De gældende betingelser skal forhindre markedsforstyrrelser, og at private erhvervsdrivende opnår for stor indtægt som følge af offentlige ydelser.

Kommissionen agter at fremlægge praktiske retningslinjer for at bistå både private og offentlige partnere ved udarbejdelsen af projekter, som støttes via ISPA.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1267/1999 af 21. juni 1999 om oprettelse af et strukturpolitisk førtiltrædelsesinstrument EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2342/02

af Jean-Claude Martinez (NI) til Kommissionen

(23. juli 2002)

Om: Termisk plasma

Ifølge flere videnskabsmænd og særlig miljølaboratoriet i La Roche skulle det være muligt at behandle affald og særlig forurenet mel med termisk plasma.

Kan Kommissionens direktorat for miljø give en evaluering af affaldsbehandling med plasmafakler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. september 2002)

Kommissionen tilrettelægger informationsudvekslinger mellem medlemsstaterne og industrien om de bedste tilgængelige teknikker (BAT) inden for industrielle aktiviteter, der er omfattet af Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (IPPC)(1). Arbejdet koordineres af det europæiske IPPC-kontor, der har hjemme på Det Fælles Forskningscenters Institut for Teknologiske Fremtidsstudier i Sevilla, Spanien.

En af de industrisektorer, hvor der sker informationsudveksling, er inden for termisk affaldsbehandling. Under drøftelserne gennemgås en række affaldsbehandlingsteknikker og på et senere tidspunkt afgøres, hvorvidt de drøftede teknikker kan anses for at være BAT eller en ny, fremspirende teknik. Behandling med termisk plasma kunne være et tema ved sådan en informationsudveksling, hvis detaljerede oplysninger om teknikken fremsendes til IPPC-kontoret.

Kommissionen kan i øjeblikket ikke evaluere denne teknologi yderligere.

For så vidt angår behovet for undersøgelser, så understøtter Kommissionen projekter inden for forskning og teknologisk udvikling. Et af projekterne handler f.eks. om forglasning af hospitalsaffald.

(1) EFT L 257 af 10.10.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1753/02

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juni 2002)

Om: Handlingsprogrammet for det fælles momssystem

Kommissionen arbejder på de nødvendige reformer med henblik på at eliminere de nuværende fejl i det foreløbige momssystem og opfylde arbejdsplanen i handlingsprogrammet.

Kan Kommissionen gøre rede for, hvor langt man er nået med dette arbejde?

Har man efter Kommissionens opfattelse opgivet planen om at indføre et endeligt momssystem baseret på princippet om oprindelsesland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(16. juli 2002)

Kommissionen forelagde i juni 2000 en meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet med forslag til en ny strategi til forbedring af momssystemet i det indre marked(1). Den nye fremgangsmåde fokuserer ikke på en ændring af den nuværende overgangsordning, men på en forbedring gennem forenkling, modernisering og en mere ensartet anvendelse af de nuværende bestemmelser og et snævrere administrativt samarbejde. Kommissionens mål på lang sigt er dog stadig et oprindelsesbaseret definitivt system.

Den nye strategi har skabt ny dynamik og har allerede ført til godkendelse af følgende direktiver:

- betalingspligtige (2000/65/EF)

- mindsteniveauet for standardmomssatsen (2001/41/EF)

- bedre gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer (2001/44/EF)

- fakturering og elektronisk fakturering (2001/115/EF)

- e-handel (2002/38/EF). Rådet har også vedtaget en forordning (EF) nr. 792/2002 om administrativt samarbejde inden for dette område.

Tre andre forslag fra Kommissionen, som er blevet forelagt på baggrund af momsstrategien, ligger til drøftelse i Rådet:

- administrativt samarbejde og gensidig bistand(2)

- Fiscalis 2007-programmet(3)

- særordningen for rejsebureauer(4).

En mere detaljeret liste over nævnte direktiver, forordninger og forslag er sendt direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat.

(1) KOM(2000) 348 endelig udg.

(2) KOM(2001) 294 endelig udg.

(3) KOM(2002) 10 endelig udg.

(4) KOM(2002) 64 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2732/02

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(30. september 2002)

Om: Resultater af svensk erfaring med pensionsfonde

I 2000 trådte en pensionsreform i kraft i Sverige. Ud over et almindeligt system, der sikrer de fremtidige svenske pensionister en statsgaranteret minimumspension, blev aktiverne forøget med 450 investeringsfonde, der forvaltes af omkring 60 internationale bestyrere, og som i princippet skal yde de forsikrede en ekstra pension på baggrund af de indbetalte bidrags kapitalisering.

Hvorledes er de første konklusioner, man kan drage af det nye svenske system? Hvor store var de gennemsnitlige afkast af disse investeringsfonde i 2001? Kan Kommissionen drage nytte af den svenske erfaring på området?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(21. oktober 2002)

Det ændrede svenske pensionssystem vil fortsat være den vigtigste indtægtskilde for pensionisterne og erstatter delvist den før pensioneringen oppebårne indkomst med op til 7,5 gange grundbeløbet (38 800 SEK i 2002, dvs. i alt 291 000 SEK eller ca. 32 000 EUR pr. år). Bidragene udgør 18,5 % af indtægten, hvoraf 16 % overføres til den almindelige pensionsordning og 2,5 % til præmiepensionssystemet, under hvilket den enkelte frit kan vælge op til 5 investeringsfonde blandt de nuværende 600 forskellige fonde, som har forskellige risikoprofiler. Hvert år modtager alle, som er omfattet af det nye pensionssystem, udførlige oplysninger om deres akkumulerede pensionskapital under både den almindelige pensionsordning og præmiepensionssystemet.

Den nationale svenske strategirapport om pensionsordningernes fremtid er netop blevet forelagt Kommissionen. Kommissionen vil underkaste denne samt rapporterne fra de andre medlemsstater en tilbundsgående analyse, og konklusionerne heraf bliver offentliggjort mod slutningen af 2002. Man kan dog allerede nu se, at de samlede aktiver, som er blevet akkumuleret under præmiepensionssystemet den 31. december 2001, beløb sig til 3 % af bruttonationalproduktet (BNP). I rapporten evaluerer man ikke disse fondes afkast (som sandsynligvis dog varierer meget alt afhængigt af hver enkelt fonds portefølje). De data, som præmiepensionsmyndigheden har offentliggjort på sit websted (http://www.ppm.nu/), tyder dog på, at fondenes seneste markedsværdi (15. september 2002) ligger et godt stykke under det beløb, som pensionsopsparerne betalte for dem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2181/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(18. juli 2002)

Om: Konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Sevilla: EU-visumkrav for tredjelandsstatsborgere og de latinamerikanske landes forbindelser med Spanien og Portugal

I konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Sevilla opfordres der til gennemgang af listen over tredjelande, hvis statsborgere er visumpligtige eller fritaget for visum. For de latinamerikanske lande, der omfatter mange borgere med dobbelt nationalitet (amerikansk/spansk eller amerikansk/portugisisk), og som generelt har særlige menneskelige og kulturelle forbindelser med landene på Den Iberiske Halvø, vil en afgørelse om visumkrav være i alvorlig strid med den både europæiske og amerikansk-iberiske karakter af samfundene og staterne på Den Iberiske Halvø. Vil en sådan uacceptabel historisk, kulturel, menneskelig og politisk situation nogen sinde opstå?

Svar

(16.-19. december 2002)

I forbindelse med opfølgningen af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Sevilla har Kommissionen, der alene har initiativretten på dette område, fået til opgave at foretage en gennemgang af og fremsætte forslag vedrørende en eventuel ændring af Rådets forordning 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser.

Det er Rådet, der på grundlag af Kommissionens forslag til sin tid afgør, om det viser sig nødvendigt at foretage ændringer af forordning 539/2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2615/02

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(18. september 2002)

Om: EU-ordning for begrænsning af alkoholforbruget efter alder, tid og sted

Alkoholrelaterede problemer tynger årligt statsbudgettet med uhyre summer til præventivt arbejde eller afvænning.

Umådeholdent alkoholforbrug har hvert år uheldige følgevirkninger for personer i alle aldersgrupper og i alle lande lige fra uopmærksomhed og migræne til bilulykker med dødelig udgang. Netop de unge er ud over de personer, der ulykkeligvis kan betegnes som afhængige mest berørt af følgerne af et alt for stort forbrug. Der er sandsynligvis psykologisk betingede grunde til dette, men ikke desto mindre har de let adgang til produkterne i en tidlig alder praktisk taget på hvert gadehjørne og på alle tidspunkter, og dette bidrager også til problemerne.

Regeringen i Slovenien, der er kandidatland til et EU-medlemskab, forsøger nu med et lovforslag, der er fremlagt for parlamentet, at sætte en stopper for befolkningens høje forbrug pr. person. Forslaget går ud på at hæve mindstealderen for køb af alkohol til 18 år. Derudover bliver salg af alkoholholdige produkter helt forbudt efter et vist tidspunkt og på steder, der benyttes til uddannelsesmæssige, sundhedsmæssige og sportslige formål.

Ville det i betragtning af de nævnte problemer ikke være meget hensigtsmæssigt med en fælles europæisk ordning for begrænsning af salget af alkoholholdige produkter efter tid, sted og alder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. oktober 2002)

Kommissionen mener i lighed med det ærede medlem, at alkoholrelaterede skader er et alvorligt folkesundhedsproblem, som giver anledning til meget store sociale omkostninger. Beskyttelse af unge skal i den sammenhæng betragtes som et prioriteret område.

Begrænsning af adgangen til alkohol, navnlig for børn og unge, er et af de elementer i alkoholpolitikken, som kan bidrage til, at man undgår de problemer, som skyldes et uhensigtsmæssigt forbrug af alkohol.

Der findes på fællesskabsplan dog ikke nogen lovgivning indeholdende bestemmelser om en mindstealder for køb af alkohol eller andre begrænsninger af adgangen til produktet.

I juni 2001 vedtog Rådet en henstilling om unge menneskers, især børns og helt unges alkoholforbrug(1), hvori man opfordrer medlemsstaterne til at øge deres sundhedsfremmende indsats med særlig vægt på miljøer som ungdomsorganisationer, idrætsforeninger og skoler.

I henstillingen foreslår man også, at medlemsstaterne sikrer, at de eksisterende bestemmelser om ulovligt salg af alkohol til mindreårige forbrugere håndhæves.

Der findes ingen planer om at indføre fællesskabslovgivning, som skal begrænse salget af alkohol til bestemte grupper eller på bestemte steder. Kommissionen opfordrer dog indtrængende producenterne af alkoholholdige drikkevarer til at sikre, at selvregulering vedrørende markedsføring og salg af alkohol videreudvikles og håndhæves.

Rådets konklusioner fra juni 2001 om en fællesskabsstrategi for reduktion af alkoholrelaterede skader vil give mulighed for at drøfte alle aspekter af alkoholpolitikken, herunder også begrænsning af adgangen.

(1) EFT L 161 af 16.6.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2120/02

af Michl Ebner (PPE-DE) og Emilia Müller (PPE-DE) til Kommissionen

(17. juli 2002)

Om: Direkte støtte til landbrugsbedrifter

Råder Kommissionen over data om den direkte støtte til landbrugsbedrifter i de femten medlemsstater? Kan den offentliggøre tallene opstillet efter beløbsstørrelse (med intervaller på 10 000 EUR) og efter bedriftsstørrelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. september 2002)

Tidligere var det ikke muligt for Kommissionen af juridiske grunde at svare direkte på spørgsmål fra de ærede medlemmer eller andre, der stillede lignende spørgsmål til Kommissionen (se ligeledes svar på skriftlig spørgsmål nr. 1949/02(1) fra det ærede medlem). Kommissionen vedtog imidlertid den 6. marts 2002 en ændring til forordning (EF) nr. 2390/1999(2). I henhold til artikel 2 i denne forordning har Kommissionen tilladelse til at anvende regnskabsoplysningerne fra betalingsorganerne i forbindelse

med regnskabsafslutningen og at kontrollere udviklingen samt udarbejde prognoser for landbrugssektoren. De regnskabsoplysninger, der sendes til Kommissionen, forbliver imidlertid fortrolige og meddeles kun i forbindelse med de situationer, der er fastsat i artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2390/1999.

I forbindelse med gennemførelsen af de to nye foranstaltninger er Kommissionen forpligtet til at overholde bestemmelserne i Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger(3). Derfor gør den oplysningerne anonyme og behandler dem samlet.

Kommissionen vil derfor snart vil være i stand til at skaffe statistiske oplysninger om de beløb, der udbetales til landmændene. Detaljerede statistiske oplysninger vil om kort tid være tilgængelige for offentligheden, og de vil i princippet være et svar på de ærede medlemmers spørgsmål.

(1) Se side 123.

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 419/2002 af 6. marts 2002 om ændring af forordning (EF) nr. 2390/1999 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1663/95 hvad angår form og indhold af de regnskabsoplysninger, som medlemsstaterne skal stille til rådighed for Kommissionen i forbindelse med proceduren for regnskabsafslutning for EUFGL, Garantisektionen, EFT L 64 af 7.3.2001.

(3) EFT L 8 af 12.1.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0591/02

af Jan Wiersma (PSE) til Kommissionen

(25. februar 2002)

Om: Opsnapning af e-mails i Ankara

Kan Kommissionen bekræfte, at e-mails fra EU-delegationen i Ankara er blevet opsnappet og offentliggjort i et tyrkisk dagblad?

Har Kommissionen kunnet finde ud af, hvorledes denne opsnapning har fundet sted?

Hvorledes går det med gennemførelsen af de målsætninger, Europa-Parlamentet under Echelon-undersøgelsen foreslog for at beskytte EU-delegationernes kommunikation bedre? Eller overlades dette i den foreliggende sag til de tyrkiske myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(20. marts 2002)

Kommissionen bekræfter, at e-mails fra dens repræsentation i Ankara er blevet ulovligt opsnappet. De stjålne oplysninger blev offentliggjort i et ugeblad, i andre medier og udbredt via internettet. Efter en forbudskendelse blev eksemplarer af det pågældende blad beslaglagt af de tyrkiske myndigheder. Desuden fortsætter den offentlige anklager sagen i henhold til den tyrkiske straffelov. Det skal bemærkes, at opsnapningen kun vedrører repræsentationens e-mailsystem, mens transmissionen af krypterede fortrolige dokumenter ikke har været påvirket.

Kommissionen har anmodet om en undersøgelse med henblik på at identificere de personer, der har foretaget disse ulovlige aktiviteter, og retsforfølge dem.

På grundlag af Parlamentets resolution om Echelon har Kommissionen vedtaget en handlingsplan for sikker kommunikation med henblik på at etablere et moderniseret og udvidet kryptograferingsnetværk mellem Kommissionens hovedkvarter og dens delegationer rundt om i verden. Konkrete foranstaltninger er under udarbejdelse. Kommissionen vil fra 2003 gradvis indføre det forbedrede kryptograferingssystem og de dermed forbundne nødvendige fysiske sikkerhedsforanstaltninger, hvis budgetmyndighederne afsætter den nødvendige finansiering og det nødvendige personale. Indtil da er der taget passende skridt til at styrke sikkerheden i forbindelse med Ankara-repræsentationens kommunikationssystem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2758/02

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(1. oktober 2002)

Om: Henrettelse af Yoshiteru Hamada og Tatsuya Haruta

De japanske myndigheder henrettede efter al sandsynlighed i går to personer, Yoshiteru Hamada og Tatsuya Haruta, mens premierminister Koizumi var på vej hjem fra sin rejse i Nordkorea. I øvrigt har Patten på vegne af Kommissionen som svar på en tidligere forespørgsel om dødsstraf i Japan (E-2421/02(1)) bl.a. udtalt, at trojkaens henvendelse til den japanske justitsminister den 18. februar 2002 var et udtryk for Unionens holdning til dødsstraf., og at sagen til stadighed følges af missionscheferne og skulle munde ud i nye initiativer .

Hvorledes har Kommissionen reageret på denne dobbelthenrettelse? Har den til hensigt at tage initiativer sammen med Europarådet, hvor Japan har observatørstatus, til afskaffelse af dødsstraffen? Hvilke initiativer har Kommissionen generelt taget eller agter den at tage for at tydeliggøre over for de japanske myndigheder, at afskaffelse af dødsstraffen i de demokratiske lande i Asien, især Japan, Indien, Sydkorea, Thailand og Taiwan, er af stor betydning, netop fordi der er tale om demokratiske lande, som Den Europæiske Union har privilegerede forbindelser med?

(1) Se side 167.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(22. oktober 2002)

Kommissionen deltog i EU-trojkaens henvendelse til justitsminister Moriyama den 4. oktober 2002 og udtrykte dermed sin dybe beklagelse over henrettelserne og de nyligt afsagte dødsdomme og gjorde rede for grunden til EU's modstand mod anvendelse af dødsstraffen.

EU gør i sin modstand mod dødsstraffen ingen forskel mellem demokratiske og ikke-demokratiske lande: målet er en altomfattende afskaffelse af dødsstraffen. I de retningslinjer for EU's politik, der blev vedtaget i 1998 over for tredjelande i spørgsmål om dødsstraffen(1), angives grunden til denne politik og de foranstaltninger herunder almindelige og særskilte henvendelser som EU vedtager over for tredjelande. EU giver udtryk for sin generelle modstand mod dødsstraffen i fora som FN's Kommission for Menneskerettigheder (UNCHR) og det tredje udvalg i FN's generalforsamling (herunder ved fremlæggelsen af den årlige resolution i UNCHR) og forelægger herudover synspunkter om dødsstraffen i bestemte lande f.eks. i sin tale i år i UNCHR om menneskerettigheder i verden, hvor EU beklagede den øgede anvendelse af dødsstraffen i Thailand.

Kommissionen undersøger for øjeblikket de forslag, der er modtaget i forbindelse med den nylige indkaldelse af forslag vedrørende afskaffelsen af dødsstraffen inden for rammerne af det europæiske initiativ til fordel for demokrati og menneskerettigheder (EIDHR). Et beløb på 7 mio. EUR er til rådighed til projekter om afskaffelse af dødsstraf i lande, hvor denne stadig håndhæves.

(1) http://europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/adp/guide_en.htm.