SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1427/03

af Laura González Álvarez (GUE/NGL) til Kommissionen

(23. april 2003)

Om: Transportproblemer på Balearerne

Det erkendes i en af de erklæringer, der er vedføjet Amsterdamtraktaten som bilag, at øområder lider under strukturelle ulemper, som hæmmer deres økonomiske og sociale udvikling samt, at der i EF-lovgivningen skal tages hensyn til disse ulemper, så der kan træffes særlige foranstaltninger til gavn for disse områder for bedre at integrere dem i det indre marked på rimelige vilkår.

Desuden henvises der i punkt 13 i Europa-Parlamentets beslutning af 12. februar 2003 om Kommissionens hvidbog om den europæiske transportpolitik frem til 2010 De svære valg til, () at transportpolitikken skal bidrage til den økonomiske og sociale samhørighed og tage hensyn til de særlige karakteristika, der kendetegner de fjernest beliggende områder, øområderne, bjergområderne samt regioner med lav befolkningstæthed, gennem foranstaltninger, der i størst muligt omfang kan afhjælpe ulemperne for disse områder og sikre territorial kontinuitet (), og i punkt 14 kræves det, at den tiltagende liberalisering af transportsektoren ledsages af garantier, investeringer, mobilitet, tilskud, prisstøtte og støtte til opretholdelse af service i øområder og områder i den yderste periferi

Med henvisning til, at den spanske øgruppe Balearerne lider under en række ulemper, som primært påvirker transportområdet og følgelig også vilkårene for øernes forsyning med basale produkter samt til, at de også lider under mangel på vand- og energiressourcer og har problemer med

bortskaffelse af affald, og at nævnte ulemper frem for alt begrænser øboernes muligheder for at rejse til lave priser, udbedes følgende oplysninger:

- Hvilke foranstaltninger kunne Kommissionen træffe for at modvirke denne ugunstige situation?

- Mener den, at det vil være nødvendigt at indføre forpligtelse til offentlig tjeneste som fastsat i forordning (EØF) 2408/92(1)?

(1) EFT L 240 af 24.8.1992, s. 8.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(10. juni 2003)

Kommissionen har truffet en række foranstaltninger for at rette op på de ulemper, der gør sig gældende for Balearerne såvel transport- som energimæssigt.

Nogle havne (Palma, Ibiza, Alcudia) og lufthavne (Palma de Mallorca Son Sant Joan, Menorca og Ibiza) kan få finansiel støtte over budgettet for det transeuropæiske transportnet. At skabe bedre transportforbindelser mellem øregionerne og fastlandet er et af målene for Fællesskabets retningslinjer på området(1).

Kommissionen arbejder nu på en revision af disse fællesskabsretningslinjer. Ved samme lejlighed vil man muligvis præsentere de nærmere bestemmelser med hensyn til havmotorvejene, som omtales i hvidbogen Den europæiske transportpolitik frem til år 2010 og i Kommissionens nye meddelelse Program til fremme af nærskibsfarten'(2). Når rammerne for det transeuropæiske transportnet kommer på plads, vil der kunne ydes støtte til dækning af de infrastrukturinvesteringer, der er nødvendige for havmotorvejene (havneinfrastrukturer og forbindelseslinjer til baglandet).

Som led i Marco Polo-Programmet, der er ved at blive vedtaget, vil øerne kunne deltage i tre typer af foranstaltninger: foranstaltninger med henblik på omlægning af trafikformer, foranstaltninger med katalysatoreffekt og foranstaltninger til oprettelse af en videndatabase.

Som led i de transeuropæiske energiforsyningsnet vil projekter, der sigter mod forbedring af de nuværende el- og gasledninger mellem den kontinentale del af Spanien og Balearerne, kunne udpeges som projekter af fælles interesse i forbindelse med revisionen af Fællesskabets retningslinjer(3). Virkeliggørelsen af disse el- og gasnet vil kunne forbedre energidistributionen, forsyningssikkerheden og miljøbeskyttelsen. Som følge af deres potentielle ressourcer i form af sol- og vindkraft har regioner som Balearerne let adgang til at udnytte de sidste nye teknologier til udvinding af grøn elektricitet. Tilslutning af vindmølleparkerne til de vigtigste eltransmissionsnet vil f.eks. kunne indgå i de projekter, der støttes inden for rammerne af de transeuropæiske energinet.

Hvad angår spørgsmålet vedrørende luftfartssektoren, kan en medlemsstat i medfør af artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 2408/92(4) indføre forpligtelse til offentlig tjeneste for så vidt angår ruteflyvning. Kommissionen har ikke bemyndigelse til at pålægge krav om forpligtelse til offentlig tjeneste: kun medlemsstaterne har kompetence til at ty til denne støttemekanisme(5).

Medlemsstaterne har ligeledes mulighed for at benytte et andet finansielt støttesystem for at sikre tilfredsstillende luftfartsservice og fremme de rejsendes bevægelighed, nemlig støtte af social art. Denne støtte, som skal godkendes af Kommissionen, kan anvendes til at nedætte prisen på flybilletter for bestemte passagerkategorier (studenter, pensionister, øernes egne beboere m.fl.).

Desuden indgår de zoner, hvor forholdene vanskeliggøres af geografiske eller naturbetingede faktorer (øer, yderdistrikter, bjergegne, tyndt befolkede områder mv.), i de områder, der i den anden rapport om den økonomiske og sociale samhørighed (2001) er udpeget som prioriterede for den fremtidige samhørighedspolitik.

Kommissionen har taget initiativ til en undersøgelse vedrørende øregionerne i EU; den kan findes på netstedet Inforegio: (http://europa.eu.int/comm/regional_policy/sources/docgener/studies/study_fr.htm).

(1) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning 1692/96/EF af 23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet, EFT L 228 af 9.9.1996.

(2) KOM(2003) 155 endelig udg.

(3) Ændringen af beslutning 1254/96/EF er ved at blive vedtaget i Europa-Parlamentet og Rådet, og en beslutning ventes at foreligge i 2003. Kvalifikation som projekt af fælles interesse er en af støttebetingelserne.

(4) Rådets forordning (EØF) 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet, EFT L 240 af 24.8.1992.

(5) Det skal nævnes, at denne ordning med forpligtelse til offenlig tjeneste også gælder for søfartssektoren efter forordning nr. 3577/92/EØF om kystfart, hvorefter medlemsstaterne kan indføre forpligtelse til offentlig tjeneste for at sikre fyldestgørende transportbetjening fra og mellem deres øer.