SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1375/98 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (7. maj 1998)

Om: Oprettelse af et nyt organ for betalinger og kontrol med faellesskabsstoette fra EUGFL

Den graeske regering har fremsat et lovforslag om et organ for betalinger og kontrol med garanti- og udviklingsstoette fra EUGFL, som skal forvalte og foere kontrol med bevillingerne fra den europaeiske landbrugsfond og desuden udfoere den paakraevede tekniske kontrol.

Eftersom det i forordning 1287/95 ((EFT L 125 af 8.6.1995, s. 1.)) hedder, at »den decentrale forvaltning af EF-midlerne, navnlig efter reformen af den faelles landbrugspolitik, medfoerer, at der skal udpeges adskillige udbetalende organer«, og i artikel 1 i forordning 1663/95 ((EFT L 158 af 8.7.1995, s. 6.)), at medlemsstaterne efter at have raadfoert sig med Kommissionen fastsaetter antallet af udbetalende organer, bedes Kommissionen besvare foelgende:

1. Mener Kommissionen, at den graeske regerings beslutning om at oprette et enkelt organ for udbetalinger, som skal forestaa forvaltningen og den tekniske kontrol i forbindelse med samtlige produkter og alle aktioner, der er omfattet af EUGFL, er i overensstemmelse med maalsaetningerne for forordning 1287/95, som understoetter oprettelsen af flere organer for udbetaling?

2. Mener den, at der med det foreslaaede organ vil blive stoerre mulighed for at gennemfoere procedurerne for kontrol og udbetaling af faellesskabsstoetten fra EUGFL, idet produktionsstoetten ved revisionen af den faelles landbrugspolitik konstant vil falde, mens den direkte og strukturelle stoette, som hovedsagelig kraever regional og lokal forvaltning og ikke centralforvaltning, vil vokse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (9. juni 1998)

1. Bestemmelserne i Raadets forordning (EF) nr. 1287/95 af 22. maj 1995 om aendring af forordning (EOEF) nr. 729/70 om finansiering af den faelles landbrugspolitik viser klart, at medlemsstaterne ikke har pligt til at oprette flere udbetalende organer. Selv om der i den nye artikel 4 til Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den faelles landbrugspolitik ((EFT L 94 af 28.4.1970. )) i stk. 1 naevnes »kontorer og organer der er godkendt...«, saa er det nemlig for at tage hoejde for, at der kan vaere flere, men det udelukker ikke, at der kun er et enkelt, idet det i samme artikels stk. 2 udtrykkeligt hedder: »Hver medlemsstat begraenser under hensyn til sine forfatningsmaessige bestemmelser og sin institutionelle opbygning antallet af de godkendte udbetalende organer til det mindste antal, hvormed det kan sikres, at de i artikel 2 og 3 omhandlede udgifter afholdes paa tilfredsstillende administrative og regnskabsmaessige betingelser«.

Graekenlands situation er dermed helt i overensstemmelse med aanden og bogstaven i forordning (EF) nr. 1287/95.

Det kan til orientering naevnes, at yderligere seks medlemsstater hver kun har et udbetalende organ (Danmark, Irland, Luxembourg, Finland, Sverige).

2. Det udbetalende organ skal opfylde kravene i Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7. juli 1995 om gennemfoerelsesbestemmelser til Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70, for saa vidt angaar proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen, hvori der i bilaget er anfoert kriterierne for deres godkendelse. Bestemmelserne i dette bilag tillader ogsaa, at medlemsstaterne opretter en lang raekke organisationer og indfoerer forskellige procedurer, hvis de finder det noedvendigt.

I det paagaeldende tilfaelde tillader bestemmelserne i bilaget til forordning (EF) nr. 1663/95 (jf. punkt 4), at det udbetalende organ uddelegerer godkendelsesfunktionen (med det formaal at fastslaa, at det beloeb, der skal betales til en berettiget, er i overensstemmelse med EF-reglerne) og den tekniske tjeneste (der skal goere det muligt at kontrollere de oplysninger, som betalingerne til de berettigede er baseret paa) helt eller delvis til andre organer, saafremt visse betingelser er opfyldt. Disse bestemmelser goer det muligt i hoejere grad at tilpasse forvaltningen til de stedlige behov i overensstemmelse med det aerede medlems oenske herom.