SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0438/98

af Reinhard Rack (PPE) til Kommissionen

(16. februar 1998)

Om: Afgrænsningskriterier for det nye mål 2

De for øjeblikket foreliggende forslag til reform af strukturfondene og kommissær Monika Wulf-Mathies' udtalelser på flere møder i Udvalget om Regionalpolitik giver indtryk af, at bekæmpelse af arbejdsløsheden i stigende grad også skal være en af de vigtigste opgaver for strukturfondene, idet meget stadig er uklart med hensyn til detaljerne.

Ved afgrænsningen af det nye mål 2, der specielt beskæftiger sig med den økonomiske og sociale omstilling i områder med strukturproblemer, kommer man ikke nærmere ind på, hvilken rolle arbejdsløshedsprocenten skal spille, hverken som udvælgelseskriterium til fastlæggelse af de støtteberettigede områder eller som kriterium til fastlæggelse af en aktionsstrategi. Endvidere fremgår det ikke, om man vil benytte arbejdsløshedsprocentens afvigelse fra det nationale eller europæiske gennemsnit til afgrænsningen som støtteberettiget område.

På baggrund af denne uklare situation opfordres Kommissionen til at meddele:

1. om arbejdsløsheden skal tillægges højere prioritet i forhold til andre afgrænsningskriterier;

2. om den ikke er af den opfattelse, at forskellige sektorbestemte problemstillinger principielt skal indebære forskellige udvælgelseskriterier; og

3. om ikke BNP eller andre kriterier såsom lav befolkningstæthed, afvandring, antallet af pendlere og meget høj gennemsnitsalder i visse regioner kan være en mere pålidelig målestok for en dårlig socioøkonomisk situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(8. april 1998)

Kommissionen vedtog den 18. marts 1998 sine forslag til nye lovgivningsrammer for strukturfondene for perioden 2000-2006, som er baseret på dens dokument Agenda 2000(1), der blev offentliggjort i juli 1997. De foreslåede forordninger omhandler kriterier og tildeling af støtte under det nye mål 2. Parlamentet informeres jævnligt om Kommissionens overvejelser med hensyn til strukturpolitikker i almindelighed og det nye mål 2 i særdeleshed.

Kommissionen mener, at den nye mål 2 - liste skal fastlægges efter enkle, objektive og gennemsigtige kriterier, der er fastsat i de foreslåede forordninger. Herved kan man identificere de områder, der er værst ramt af nedgangen i industrien og servicesektoren, nedgang i landdistrikter, byområder i krise samt områder, der er afhængige af fiskeri. Den endelige liste over områder skal fastlægges i samarbejde med de nationale myndigheder under hensyntagen til de nationale prioriteter.

Der er imidlertid ikke et enkelt kriterium, der er gyldigt for hele rækken af strukturelle problemer, og Kommissionen foreslog derfor også, at for at understøtte den opfattelse, at alle medlemsstater skal bidrage til koncentrering på et ligeligt grundlag, skal nedgangen i den andel af befolkningen, der er omfattet af mål 2 i medlemsstaterne (herunder mål 1 - områder, der befinder sig i en overgangsfase, og som opfylder de nye mål 2 - kriterier), i sammenligning med dækningen under mål 2 og 5b i den igangværende periode ikke overstige en tredjedel.

Efter Kommissionens opfattelse er arbejdsløsheden det væsentligste problem for de regioner, der er er berørt af strukturændringer. Det afspejler de pågældende regioners manglende evne til at gøre optimal brug af de tilgængelige ressourcer og medfører tab af kvalifikationer og social udstødelse af de arbejdsløse. Arbejdsløshed og social udstødelse (vurderet på baggrund af langtidsarbejdsløshed) er derfor blandt de kriterier, der foreslås af Kommissionen til udvælgelse af områder, der skal modtage støtte.

Formålet med Fællesskabets regionalpolitik er at fremme og yde støtte til strukturelle ændringer med henblik på øget diversificering. Det er ikke en politik med en sektoriel fokus i den forstand, at man med den forsøger at støtte beskæftigelse eller aktivitet i en specifik sektor eller specifikke sektorer, der er i krise. Formålet er snarere at skabe nye muligheder i områder med et potentiale på længere sigt. Kriterierne for udvælgelse af områder, der skal støttes, skal derfor medvirke til at identificere regionale problemer.

Bruttonationalproduktet (BNP) er en bred målestok for regional velstand og udvikling og som sådan en passende indikator for udvælgelse af de mindst udviklede mål 1 - regioner i Fællesskabet. Det er særligt velegnet for store regioner, hvor pendlingsstrømmene normalt er begrænsede, og det BNP, der skabes i regionen, således kan tilskrives den lokale befolkning.

Det er imidlertid ikke en velegnet indikator for det nye mål 2, der er foreslået af Kommissionen i Agenda 2000. For det første er mål 2 - områderne hårdt ramt af den økonomiske omstilling, som ikke er direkte relateret til deres velstandsniveau. Sådanne områder står over for andre problemer, som iht. Agenda 2000 afspejles af arbejdsløshedsniveauet, beskæftigelsen i industrien, aktivitetsniveauet og udviklingen inden for landbruget og i fiskeindustrien samt omfanget af den sociale udstødelse. For det andet er mål 2 - områder typisk betydeligt mindre end de store mindre udviklede regioner, der er støtteberettigede under mål 1. For små områder afspejler BNP-statistikkerne kun dårligt velstandsniveauet på grund af effekten af pendlingsstrømmene. Ellers velstående boligområder kan således have et lavt BNP-niveau pr. indbygger, fordi de virksomheder, der skaber velstanden, er beliggende i en tilgrænsende region.

(1) KOM(97) 2000 endelig udg.