SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0430/97 af Sebastiano Musumeci (NI) til Kommissionen (19. februar 1997)

Om: Krav om udsaettelse af betalingen af boeder i forbindelse med maelkekvoter

1. Den fastsatte kontingentering af Faellesskabets maelkeproduktion med henblik paa opretholdelse af priserne udgoer en positiv og bemaerkelsesvaerdig ordning, saafremt gennemfoerelsen heraf ikke medfoerer situationer med aabenbare misforhold mellem produktionspotentiellet og det interne forbrug i de enkelte medlemsstater;

2. idoemmelsen af boeder i tilfaelde af overskridelse af de tildelte kvoter udgoer derfor kun en objektivt korrekt straf, naar den er en foelge af et specifikt, direkte og bevidst ansvar for overskridelsen;

3. i Italien er overskridelsen af kvoterne fra et betydeligt antal kvaegavleres side ikke foraarsaget af en overlagt fremgangsmaade, men

a) af uvidenheden hos en italiensk minister, som i sin tid og inden for Faellesskabet kun var i stand til at forhandle sig frem til en kvote, som svarede til lidt over halvdelen af det interne italienske forbrug, hvorved Italien blev tvunget til at vaere nettoimportoer af maelk til fordel for Tyskland, Frankrig og Holland, som sikrede sig en kvote, der var langt stoerre end deres interne forbrug,

b) af uoverensstemmelserne i de forskellige italienske love, hvoraf en med fagforeningernes paaviselige overfladiskhed eller snarere svigagtighed og med den ligesaa paaviselige forvirring, som de offentlige institutioner i sektoren laenge har befundet sig i, har vildledt mange nationale kvaegopdraettere ved paa den ene side at opfordre dem til at producere stadig mere og paa den anden side foerst at informere dem om de kvantitative begraensninger, naar de respekterede kvoter var overskredet; yderligere har de tilvejebragt og stoettet det forkastelige marked med de saakaldte »papirkvoter«, og de har samtidig fremmet importen af maelk til lave priser og med oprindelse uden for Faellesskabet.

Kommissionen anmodes paa denne baggrund om at undersoege muligheden for ikke at eftergive boederne, men at udsaette betalingsfristerne, saaledes at man i mellemtiden kan undersoege, i hvilket omfang denne kategoris fagforeninger er medansvarlige og involverede i de paagaeldende omstaendigheder.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (17. marts 1997)

Efter Kommissionens opfattelse fik producenterne ved indfoerelsen af kvoteordningen i Italien flere muligheder for at korrigere de fejl, der blev begaaet ved tildelingen af de individuelle referencemaengder, enten over for de regionale myndigheder eller direkte hos Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) uanset muligheden for retligt soegsmaal.

Vedroerende betalingen af den supplerende afgift for produktionsaaret 1995/96 er der grund til at minde om, at Kommissionen har indledt en overtraedelsesprocedure vedroerende bestemmelserne om beregningen af den afgift, der skal betales af producentorganisationerne. Italien vedtog som foelge heraf »decreto legge« nr. 353 af 8. juli 1996 og »decreto legge« nr. 463 af 6. september 1996, ifoelge hvilke udligningen paa producentorganisationsniveau skulle ophoere fra produktionsaaret 1995/96.

Kommissionen er klar over, at disse aendringer med tilbagevirkende kraft har givet anledning til meget betydelige administrative problemer, som har haft direkte foelger for overholdelsen af datoen den 1. september 1996 for opkoebernes betaling af den supplerende afgift. Disse problemer aendrer ikke opkoeberens forpligtelse til at opkraeve den supplerende afgift eller producenternes forpligtelse til at betale den.

Som konklusion mener Kommissionen ikke, at en yderligere forlaengelse af fristen for indbetalingen til Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget vil loese problemet.