ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/279

(2004/C 88 E/0284)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1078/04

af Philip Claeys (NI) til Kommissionen

(1. april 2004)

Om: Politisk neutralitet i Infopoint Europa i Vlaams-Brabant-provinsen

Den 15. april arrangerer Infopoint Europa i Vlaams-Brabant-provinsen en debat om Europavalgene i provinsens bygning i Leuven. Selv om fem partier med parlamentarisk repræsentation stiller op til Europavalgene i Flandern, er der kun blevet indbudt repræsentanter fra tre partier til at deltage i debatten, nemlig Marianne Thyssen (CD & V), Saïd Khadraoui (SP.A) og Dirk Sterckx (VLD). Et lille parti, de grønne, er ikke blevet indbudt. Det samme er tilfældet med Vlaams Blok, som imidlertid ved sidste Europavalg blev det tredjestørste parti. På en telefonisk henvendelse oplyste Infopoint Europa, at debatten skulle handle om Vlaams-Brabants stilling i Europa. Ikke desto mindre har en af deltagerne ikke bopæl i provinsen, hvorimod et af Vlaams Bloks to medlemmer af Europa-Parlamentet bor her. Det ser således ud til, at Infopoint Europa i Vlaams-Brabant-provinsen på et fuldstændigt vilkårligt grundlag har besluttet, at Vlaams Blok ikke skulle indbydes. Infopoint Europa i Vlaams-Brabant har åbenbart til hensigt kun at informere delvist om Europa-Parlamentet.

I pjecen med indbydelsen optræder ikke blot logoet for Infopoint Europa (som modtager økonomisk støtte fra Kommissionen) og for provinsen, men også Europaflaget.

Er det efter Kommissionens opfattelse rimeligt, at et offentligt organ, som den er med til at finansiere, vilkårligt udelukker politiske partier fra at deltage i den offentlige debat?

Skal disse »Infopoint Europa« i provinserne ikke forholde sig politisk neutrale?

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at undgå sådanne urimeligheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(30. april 2004)

Kommissionen takker for spørgsmålet.

Den gør opmærksom på, at debatten »U stemt toch ook voor Europa?« var organiseret af Info-Point Europe i Leuven og ikke af dens tjenestegrene.

I lighed med de øvrige informationspunkter for offentligheden, som får støtte af Kommissionen, sorterer dette Info-Point under en værtsorganisation — provinsen Vlaams-Brabant — som er knyttet til Kommissionen gennem en aftale. Ifølge denne aftale handler værtsorganisationen og dens Info-Point i eget navn og påtager sig det fulde ansvar for de informationer, som den formidler, og de foranstaltninger, som den gennemfører i forbindelse hermed.

Deres målsætninger og aktiviteter skal være i overensstemmelse med Unionens principper og mål og afspejle dens borgeres forskellige meninger. På basis af de oplysninger, som Kommissionen råder over, har den ikke kunnet konstatere nogen overtrædelse af disse principper.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/250

(2004/C 88 E/0255)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0935/04

af Hans Kronberger (NI) til Kommissionen

(22. marts 2004)

Om: Europæisk strategi for miljø og sundhed — SCALE

Tidligt på sommeren sidste år forelagde Kommissionen sin europæiske strategi for miljø og sundhed (SCALE).

I en pressemeddelelse (IP/03/823) af 11. juni 2003 redegør Kommissionen for de fem kerneelementer i strategien. Som andet kerneelement anføres »børn«, da disse reagerer særlig følsomt på miljøpåvirkninger. Kommissionen taler i denne forbindelse om 157mio. børn, der lider under forskellige miljøbetingede problemer.

Ifølge »Nøgletal for de femten EU-lande«, 2000-udgaven, androg antallet af børn mellem 0 og 14 år i 1998 under 20 % af EU's befolkning. Tages der udgangspunkt i ca. 370 mio. EU-borgere, medfører dette, at antallet af børn under 15 år allerhøjst kan være 74 millioner. Selv under hensyntagen til væksten i EU's befolkning som følge af udvidelsen kan tallet næppe nå op på 157 mio. børn.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

1. På hvilket grundlag har Kommissionen regnet sig frem til et antal på 157 mio. børn i Europa?

2. Kan der være tale om en skrivefejl i forbindelse med Kommissionens tal?

3. Kan Kommissionen i bekræftende fald oplyse det faktiske antal børn, der i Europa konkret lider under miljøbetingede problemer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(30. april 2004)

1. Kommissionen angav antallet af børn i Europa til 157 millioner på grundlag af De Forenede Nationers (FN's) befolkning sdatabase, da der ikke forelå nogen data fra Eurostat på det tidspunkt. Tallet henviser til populationen af børn i alderen 0-15 år i Europa i 2000, og der er tale om det samlede antal børn, der bor i Europa og ikke antallet af børn, som lider af miljøbetingede sygdomme.

2. Der er ikke tale om en skrivefejl i forbindelse med det tal, Kommissionen nævner, jf. netstedet (www.un.org/popin/data.html).

3. Kommissionen har ikke for øjeblikket pålidelige tal, der viser, hvor mange børn der lider af miljøbetingede sygdomme i Europa. Det anslås, at op til en femtedel af forekomsten af sygdomme i de industrialiserede lande kan tilskrives miljøfaktorer (1). I den forbindelse udgør børn en vigtig gruppe, fordi de er særligt følsomme overe for miljøpåvirkninger. Der er således sket en kraftig stigning i forekomsten af astma hos børn i de vestlige industrisamfund, hvor ca. 10 % af børnene har astmasymptomer. På grundlag af den miljø- og sundhedsovervågning, der skal gennemføres som et kerneelement i EU-strategien for miljø og sundhed, vil der kunne udarbejdes specifikke skøn over antallet af børn, der er ramt af miljøbetingede sygdomme.

(1) How much global ill health is attributable to environmental factors?, K. R. Smith et al, Epidemiology 1999.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/197

(2004/C 88 E/0202)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0624/04

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(1. marts 2004)

Om: Dumping af regnbueørreder importeret fra Norge og Færøerne

Lige nu drøftes en forlængelse (5 år) af de midlertidige antidumpingbestemmelser, som Kommissionen fastsatte i september med hensyn til store regnbueørreder fra Norge og Færøerne. Kommissionen har foreslået en dumpingtold på 19,9 % for regnbueørreder fra Norge.

For EU's fiskeopdrættere er en indførelse af den foreslåede told vigtig for erhvervets overlevelse. I 2003 eksporterede Norge op mod 7 millioner kilo regnbueørred til EU's medlemslande til bundprisen, nemlig 2,46 EUR/kg. Produktionsomkostningerne i Norge og i for eksempel Finland er på omkring 3,50 EUR kiloet.

Norges dumping skyldes overproduktion. Den norske stat gav sidste år 50 nye produktionstilladelser og udbød ved årets udgang yderligere 60 nye tilladelser til salg. I 2002 var fiskeopdrætternes tab 190 mio. EUR i Norge, og sidste år var tabet endnu større. Regnbueørred udgør omkring 20 % af produktionen.

Hvilke foranstaltninger og hvilken køreplan har Kommissionen som det indre markeds vogter tænkt sig at følge, for at markedet kan komme af med denne usunde dumping?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(2. april 2004)

Efter at der i september 2003 blev indført foreløbig antidumpingtold på import af store regnbueørreder med oprindelse i Norge og på Færøerne, har Kommissionen undersøgt alle indlæg fra de interesserede parter vedrørende de foreløbige konklusioner. I januar blev der godtaget et pristilsagn fra færøske eksportører.

De foreløbige konklusioner er efter en tilbundsgående undersøgelse blevet bekræftet af medlemsstaterne. Der blev derfor ved Rådets forordning (EF) nr. 437/2004 (1) indført en endelig told på 19,9 % på import af store regnbueørreder med oprindelse i Norge og på mellem 42,6 % og 54,4 % på import af samme vare fra Færøerne, med undtagelse af importen fra de eksportører, der havde afgivet det pristilsagn, der blev godtaget af Kommissionen. Disse foranstaltninger skal afhjælpe den skadelige dumping, der blev konstateret ved Kommissionens undersøgelse. Det ventes, at der således vil blive genindført »ensartede spilleregler« på EU-markedet, og at EU-erhvervsgrenen vil blive beskyttet mod illoyal konkurrence. De endelige antidumpingforanstaltninger vil være gyldige i en periode på fem år, som er det tidsrum, der normalt er nødvendigt til at modvirke skadelig dumping.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 437/2004 af 8. marts 2004 om indførelse af endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af store regnbueørreder med oprindelse i Norge og på Færøerne EFT L 72 af 11.3.2004.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/812

(2004/C 84 E/0907)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0575/04

af Philip Claeys (NI) til Kommissionen

(26. februar 2004)

Om: Diamantopoulous valgkampaktiviteter

Ifølge pressemeddelelser vil Diamantopoulou midlertidigt træde ud af Kommissionen som medlem for at føre valgkampagne inden parlamentsvalgene i Grækenland. Kommissionensmedlemmet siges at spille en vigtig rolle for det socialistiske parti PASOK. Under valgkampen skulle hun stadig ifølge de samme pressemeddelelser ikke modtage løn som medlem af Kommissionen. I mellemtiden skulle hendes opgaver i Kommissionen varetages af en anden.

Er det sædvane, at medlemmer af Kommissionen midlertidigt kan nedlægge deres hverv for at beskæftige sig med valg i deres land? Findes der præcedenstilfælde og i bekræftende fald hvilke?

Mener Kommissionen, at sådanne situationer fremmer dens arbejde?

Er det rigtigt, at Diamantopoulou ikke vil få løn som medlem af Kommissionen under den græske valgkampagne?

Kan hun i denne periode gøre krav på faciliteter, som står til kommissionsmedlemmernes rådighed (tjenestebil med chauffør eller andre)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(13. april 2004)

Kommissionen har altid ment, at posten som medlem af Kommissionen og aktiv deltagelse som kandidat i en national eller europæisk valgkampagne ikke kan forenes. Dette betyder, at under valgkampagnen skal kommissionsmedlemmet afholde sig fra at deltage i Kommissionens arbejde (1).

Formålet hermed er dels at undgå interessekonflikter og dels at sikre den pågældende kommissær størst mulig handle- og talefrihed, samtidig med at kollegialitetsprincippet respekteres.

For så vidt angår fortilfælde kan nævnes næstformanden for Den Høje Myndighed, Etzel, i 1956, næstformanden for Kommissionen for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, Marjolin, i 1962, formanden for Den Høje Myndighed, Malvestiti, i 1963, næstformanden for Kommissionen for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, Caron, i 1963, medlemmet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Deniau, i 1968, medlemmet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Hellwig, i 1969, medlemmet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Spinelli, i 1976, og medlemmet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, O'Kennedy, i 1982, som afholdt sig fra at deltage i institutionens arbejde, mens de som kandidater deltog i valgkampagner.

Fra det øjeblik Kommissionen besluttede at suspendere Diamantopoulous hverv, har hun ikke modtaget løn eller nogen anden form for aflønning fra Kommissionens side.

(1) I den forbindelse henvises bl.a. til svarene på skriftlig forespørgsel E-0124/68, EFT C 83 af 23.8.1968, E-0858/76, EFT C 70 af 21.3.1977, og P-2752/94, EFT C 88 af 10.4.1995.
1.

Har Kommissionen gjort sig bekendt med rapporten fra den britiske organisation Oxfam, hvoraf det fremgår, at syv store britiske jordbesiddere i gennemsnit indkasserer £ 285 714 i årlig EU-støtte for korn, medens 15 181 mindre britiske landbrugsbedrifter i gennemsnit kun modtager £ 3 632 i årlig EU-støtte for korn?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/417

(2004/C 84 E/0487)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0503/04

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(23. februar 2004)

Om: Nationale hindringer for anvendelsen af direktiv 98/5/EF

De forandringer, der blev stillet i udsigt med vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF (1) af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokathvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået, har i mange tilfælde vist sig at være uden reelt indhold.

Faktisk har flere medlemsstater opstillet flest mulige hindringer for en effektiv anvendelse af ovennævnte direktiv, eftersom advokatsammenslutninger fra visse lande efter direktivets nationale gennemførelse har opstillet adskillige hindringer for optagelse af advokater fra andre medlemsstater, især under henvisning til, at advokaten ikke taler værtslandets officielle sprog, hvilket for visse landes vedkommende, f.eks. Luxembourg, er en hindring, der er meget vanskelig at overvinde.

Mener Kommissionen, at det forhold, at en person ikke taler et lands sprog, f.eks. luxembourgsk, kan være en gyldig grund til, at den nævnte medlemsstat til ikke tillader optagelse af en advokat fra en anden medlemsstat i det pågældende lands advokatsammenslutning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(5. april 2004)

Manglende kendskab til værtslandets officielle sprog rejser — for advokater, der ønsker at etablere sig under hjemlandets titel i et andet EU-land — problemer i forbindelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået. At erhvervet udøves under hjemlandets titel, sikrer i øvrigt forbrugerne fyldestgørende information (2).

For så vidt angår Luxembourg, har Kommissionen anmodet de luxembourgske myndigheder om at fremsætte deres bemærkninger til dette krav. Kommissionen gennemgår i øjeblikket Luxembourgs svar for at vurdere, hvilke skridt der skal tages i sagen. Det ærede medlem vil blive holdt orienteret om sagens videre gang.

Kommissionen er ikke bekendt med tilsvarende krav i andre medlemsstater, men er rede til at gennemgå eventuelle oplysninger, som det ærede medlem måtte ønske at forelægge i denne forbindelse eller vedrørende eventuelle andre hindringer.

(1) EFT L 77 af 14.3.1998, s. 36.

(2) Jf. betragtning 9.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/854

(2004/C 84 E/0946)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0712/04

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. marts 2004)

Om: En forøgelse af den årlige sukkerkvote til Portugal

Under et besøg for nylig på DAI — Selskabet for Agroindustriel Udvikling a/s — i Coruche, Portugal kunne jeg konstatere, at virksomheden i 2002 har været i stand til fra de portugisiske landmænd at fremskaffe alle de råvarer, der er nødvendige for at fremstille den kvote af hvidt sukker, som er tildelt det kontinentale Portugal.

Men denne kvote på omkring 70 tusind tons hvid sukker fremstillet af sukkerroer udgør kun godt 23 % af behovet på det portugisiske marked. For øjeblikket har DAI kapacitet til at producere mere end 100 tusindtons hvidt sukker, og i området omkring Alqueva-dæmningen er der mulighed for, at portugisiske landmænd kan producere endnu flere sukkerroer.

Jeg beder Dem derfor oplyse mig om, hvilke skridt man for tiden har under overvejelse, set i lyset af forslaget om at revidere markedsordningen for sukker og af nødvendigheden af at forøge det kontinentale Portugals kvote til 100 tusind tons.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. april 2004)

Sukkerraffinaderierne i Portugal er i henhold til artikel 39 i Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 om den fælles markedsordning for sukker (1) omfattet af en forsyningsgaranti, som opfyldes ved hjælp af præferenceimport af næsten 300 000 tons rårørsukker fra landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS). Denne mængde, der importeres til en gennemsnitlig pris på ca. 500 EUR pr. ton, svarer til Portugals sukkerforbrug.

Denne bestemmelse gør det muligt at opretholde virksomheden i de portugisiske raffinaderier og den traditionelle forsyning af det portugisiske marked med sukker fra visse afrikanske lande.

Selvom Portugal ikke tidligere har produceret sukker, har landet siden tiltrædelsen desuden nydt godt af en produktionskvote på ca. 70 000 tons sukkerroer. Til trods for de relativt høje produktionsomkostninger har sukkerroeproduktionen etableret sig og er steget gradvist, således at den når denne kvote.

I takt med at produktionen er steget, er Portugal begyndt at eksportere sukker, og landets sukkereksport er nu på 90 000 tons.

Næsten halvdelen af denne mængde eksporteres til tredjelande med eksportstøtte fra EU, som i øjeblikket er på over 500 EU pr. ton. Disse restitutioner gør det muligt at sænke prisen på det sukker, der er i overskud på portugisiske marked, til samme niveau som verdensmarkedsprisen, dvs. under 200 EUR pr. ton. Resten af overskudssukkeret sendes til de øvrige EU-lande, hovedsagelig Spanien.

I betragtning af de særlige forhold, der gælder for forsyningssituationen på det portugisiske marked, vil en forhøjelse af produktionskvoten for sukkerroer betyde, at det er nødvendigt at øge eksporten af sukker og dermed EU's eksportstøtte, hvilket ikke kan berettiges af budgetmæssige årsager.

(1) EFT L 178 af 30.6.2001.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/452

(2004/C 84 E/0527)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0849/04

af Joan Vallvé (ELDR) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: Forsinket betaling i handelstransaktioner

I De Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggjordes den 8. august 2000 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF (1) af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner.

Der fastsættes i artikel 6 i dette direktiv en frist på to år fra offentliggørelsen til, at medlemsstaterne skal have indført de love og bestemmelser, der er påkrævet og er administrativt nødvendige for at opfylde kravene i direktivet. Denne frist udløb den 8. august 2002.

Som det fremgår af direktivet, udgør forsinket betaling et kontraktbrud, som er finansielt tiltrækkende for skyldnerne. Da traditionen med forsinket betaling forekommer mest i visse medlemsstater, medfører det således, at det indre markeds frie konkurrence forvrides.

Den spanske regering præsenterede i starten af juli 2003 et lovforslag, hvori der foreslås foranstaltninger til at hindre forsinket betaling i handelstransaktioner. Lovforslaget, som blev offentliggjort i den spanske statstidende den 3. december 2003, er endnu ikke blevet vedtaget.

Påtænker Kommissionen at afkræve den spanske regering en forklaring på denne forsinkelse samt kræve en omgående indførelse af de bestemmelser, direktivet foreskriver?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(31. marts 2004)

Kommissionen er opmærksom på de negative virkninger af forsinket betaling og har derfor indledt overtrædelsesprocedurer mod de pågældende medlemsstater (dvs. Spanien og Luxembourg). Overtrædel- sesproceduren mod Spanien startede den 30. september 2002, og anden etape blev indledt den 6. februar 2003, hvor Kommissionen sendte sin begrundede udtalelse til den spanske regering med en tidsfrist på to måneder til vedtagelse af alle nødvendige nationale gennemførelsesforanstaltninger. Den 9. september 2003 indbragte Kommissionen Spanien for EF-Domstolen (sag C-384/03). Der er endnu ikke faldet nogen afgørelse, men den forventes om 6-12 måneder.

Desværre tager det normalt lang tid at træffe afgørelser i overtrædelsesprocedurer. Kommissionen håber, at Spanien nu så hurtigt som muligt vil opfylde sine forpligtelser i henhold til direktivet for at undgå yderligere sager ved Domstolen.

(1) EFT L 200 af 8.8.2000, s. 35.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/755

(2004/C 84 E/0850)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0053/04

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(20. januar 2004)

Om: Indstilling af arbejdet på skibsværftet Inzar i Fene, Galicia, som følge af forbuddet mod bygning af handelsskibe. Kommissionens og den spanske regerings tiltag

Instillingen af arbejdet på skibsværftet Inzar i Fene som følge af forbuddet mod bygning af handelsskibe, som skibsværftet har været omfattet af siden 1988, og den manglende efterspørgsel efter offshoreplat-forme, som skibsværftet så sig nødsaget til at specialisere sig i, da det havde navnet Astano, samt tabet af tusindvis af arbejdspladser viser endnu en gang, hvor nødvendigt det er, at Kommissionen og Spanien finder en løsning på dette problem. At denne sag, der er afgørende for Ferrolterras og Galicias økonomi, er blevet forsømt, må nemlig tilskrives både Kommissionen og Spanien.

Hvilken udvikling er der sket i dette spørgsmål? Har Spanien indgivet den nødvendige ansøgning, for at skibsværftet kan genoptage bygningen af handelsskibe? Hvordan forholder Kommissionen sig hertil? Hvad må der under alle omstændigheder gøres, for at skibsværftet kan bygge denne form for skibe, som det tidligere havde tradition for med sin fremtrædende og anerkendte stilling på verdensplan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(26. februar 2004)

Som Kommissionen for nyligt anførte i sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-3828/03 (1) besluttede Kommissionen i 1997, at Fene (tidl. Astano) skulle ophøre med sine skibsbygningsaktiviteter med henblik på at overholde produktionsrestriktionerne for offentlig spansk skibsbygning. Dette var en betingelse for den omstruktureringsstøtte (2), der blev vedtaget i 1997. Endvidere fremgår det af Rådets forordning (EF) 1013/97 af 2. juni 1997 om støtte til bestemte skibsværfter, der er under omstrukturering (3), som Kommissionens ovennævnte beslutning var baseret på, at Fene ikke må bygge skibe.

Kommissionen er i øjeblikket ved at tage stilling til, om Fene igen skal have tilladelse til skibsbygning, og kan derfor ikke på nuværende tidspunkt fremkomme med et svar på spørgsmålet.

Kommissionen fører en aktiv politik på dette område, der går ud på at forsvare EU's skibsbygningsindustri mod unfair international konkurrence. Dette sker dels ved et WTO-tiltag mod Sydkorea dels ved, at der er fremsat et forslag om et midlertidigt tiltag til forsvar for skibsbygningsindustrien. Skibsværfter i alle medlemsstater, herunder Spanien, vil kunne nyde godt af dette tiltag, der er udarbejdet specielt med denne sektor for øje.

(1) Se side 104.

(2) EFT C 354 af 21.11.1997.

(3) EFT L 148 af 6.6.1997.