SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1629/02

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(10. juni 2002)

Om: Små og mellemstore virksomheders pligt til at offentliggøre regnskaber

I henhold til artikel 47, stk. 1, i direktiv 78/660/EØF(1) skal årsregnskabet Offentliggøres på de måder, der i overensstemmelse med artikel 3 i direktiv 68/151/eØF(2) fastsættes i hver medlemsstats lovgivning. Dokumenter og oplysninger skal bekendtgøres i den dertil af medlemsstaten bestemte nationale offentlige tidende .

Ved de små anpartsselskabers pligt til at offentliggøre indgivelsen af regnskaberne drejer det sig om en retsforskrift, som hurtigst muligt bør tages op til revision af hensyn til de små og mellemstore virksomheder.

Enhver, der er interesseret i en bestemt virksomheds årsregnskab, skal under alle omstændigheder anmode om aktindsigt ved en domstol for selskabsregistrering (Firmenbuchgericht). Der kan man imidlertid også konstatere, om regnskaberne allerede er blevet indgivet eller ikke, dvs., at det ikke vil tjene noget formål, om indgivelsen blev bekendtgjort i et offentligt tidende.

Indgivelsen af regnskaberne i sig selv er uden tvivl en hensigtsmæssig foranstaltning for at opnå gennemskuelighed, men medtagelsen af en meddelelse i det offentlige tidende om samme tjener ikke noget formål og betyder endvidere en årligt tilbagevendende finansiel belastning især for de mindre anpartsselskaber.

Hvorledes begrunder Kommissionen pligten til at bekendtgøre indgivelsen af årsregnskaber og de dermed følgende udgifter for de små og mellemstore virksomheder?

(1) EFT L 222 af 14.8.1978, s. 11.

(2) EFT L 65 af 14.3.1968, s. 8.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(24. juli 2002)

Kravene til selskaber for så vidt angår obligatorisk registrering og offentlighed vedrørende en række dokumenter og oplysninger er omhandlet i Rådets første direktiv 68/151/EØF af 9. marts 1968 (det første selskabsretsdirektiv)(1).

Ifølge artikel 3 skal alle dokumenter og oplysninger henlægges i aktmappen eller indføres i registeret, og dokumenter og oplysninger skal bekendtgøres i den dertil af medlemsstaten bestemte nationale offentlige tidende enten i form af en fuldstændig gengivelse eller gengivelse i uddrag eller i form af en henvisning til, at dokumentet er henlagt i aktmappen eller er indført i registeret.

Kravet om offentliggørelse er begrundet i nødvendigheden af at sikre, at tredjemand på passende måde underrettes om, hvorvidt der er henlagt nye dokumenter i aktmappen eller indført nye oplysninger i registret. Uden en sådan offentliggørelse ville tredjemand hver dag og for hver virksomhed, denne måtte være interesseret i, skulle søge oplysninger i registeret for at fastslå, om der er sket ændringer. Dette ville være umådelig omstændeligt og omkostningskrævende i praksis, navnlig i medlemsstater, hvor registrering af dokumenter og oplysninger sker centralt.

Kommissionen deler dog den opfattelse, der gives udtryk for i den rapport, som en arbejdsgruppe i forbindelse med processen vedrørende forenkling af lovgivningen om det indre marked (SLIM), udsendte i september 1999, at flere af kravene i det første selskabsretsdirektiv kan forenkles ved at anvende moderne teknologi. Med henblik herpå vedtog Kommissionen den 3. juni 2002 et forslag til direktiv om ændring af det første selskabsretsdirektiv(2). Den foreslåede modernisering af det første selskabsretsdirektiv vil ikke blot medføre, at interesserede lettere og hurtigere vil få adgang til selskabsoplysninger, men den vil også betydeligt forenkle offentlighedsformaliteterne for selskaberne.

Hvad mere specifikt angår kravet om offentliggørelse i en national tidende, har medlemsstaterne mulighed for at erstatte offentliggørelsen i denne tidende med tilsvarende effektive offentliggørelsesmåder (dette forudsætter en central og kronologisk adgang til selskabsoplysninger, hvilket er den nationale offentlige tidendes væsentligste funktion).

(1) Rådets første direktiv af 9. marts 1968 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk.2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994 (EFT C 241 af 29.8.1994).

(2) KOM(2002) 279 endelig udg.