ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0632/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(6. marts 2002)

Om: USA's militære ambitioner

Vi er alle ubetinget solidariske med de amerikanske ofre og det amerikanske samfund efter de rystende attentater den 11. september. Vi kan dog kun tage afstand fra de militaristiske tendenser i den amerikanske regering, som fremfor at eliminere den internationale konkurrence kan gøre ondt værre og gennem ensidige initiativer kan indebære meget store risici, som modarbejder bestræbelserne på at sikre fred i verden. Herved kan EU og dens rolle i den internationale politik ligefrem blive destabiliseret.

Hvad gør Rådet for at imødegå USA's militære ambitioner?

Svar

(22. juli 2002)

EU har udtrykt den dybeste medfølelse navnlig med familierne til ofrene efter angrebene den 11. september, men også med hele den amerikanske befolkning.

Også for EU er bekæmpelse af terrorisme en prioritet, og derfor er EU i regelmæssig forbindelse med USA for at drøfte, hvordan man bedst kan gå til værks. Rådet mener ikke, at en militær indsats i sig selv løser konflikter; hvis der skal skabes fred, stabilitet og sikkerhed, skal en militær indsats indgå i en større sammenhæng og ledsages af politiske, økonomiske og udviklingsorienterede foranstaltninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1447/02

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Mælkekvoternes fremtid

Mælkesektoren er foruroliget over udsigterne til en eventuel afskaffelse af mælkekvoterne. Denne ordning sikrer producenten et hensigtsmæssigt prisniveau, og en afskaffelse ville medføre et kraftigt prisfald med en deraf følgende nedgang i indkomsterne.

1. Har Kommissionen foretaget nogen form for undersøgelse af de konsekvenser, som en afskaffelse af kvotaordningen ville få for det fælles marked?

2. Agter den i benægtende fald at undersøge følgerne af et sådant skridt i den nærmeste fremtid?

3. Har Kommissionen foretaget en reel cost-benefit-analyse af en afskaffelse af kvotaordningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. juni 2002)

Ifølge artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1256/1999 af 17. maj 1999 om ændring af forordning (EØF) nr. 3950/92 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter(1), der ændrer mælkekvoteordningen i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992(2), foretager Rådet på grundlag af en rapport fra Kommissionen i 2003 en midtvejsrevision med henblik på at lade de nuværende kvotaordninger udløbe efter 2006.

Med henblik på udarbejdelsen af denne rapport overvejes der flere scenarier. Det endelige resultat forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet som led i den midtvejsrevision, der skal foreligge i juli 2002.

(1) EFT L 160 af 26.6.1999.

(2) EFT L 405 af 31.12.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0787/02

af Ursula Schleicher (PPE-DE) til Kommissionen

(19. marts 2002)

Om: Reform af Europaskolerne

Har Kommissionen kendskab til overvejelserne i Europaskolernes Øverste Råd om at udvide anvendelsen af arbejdssprog (1. fremmedsprog) til yderligere fag, hvilket kan begrænse undervisningen på modersmålet yderligere? Hvorledes vurderer Kommissionen de reformforslag, man har drøftet i Øverste Råd, og hvilke forholdsregler vil den træffe for at forhindre negative virkninger for de andre sprogsektioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(3. juni 2002)

Ifølge præamblen til den konvention, som alle medlemsstater og Fællesskaberne undertegnede den 17. juni 1994, anerkender Europaskolerne fuldt ud medlemsstaternes ansvar for undervisningens indhold og tilrettelæggelsen af deres undervisningssystem og for deres kulturelle og sproglige alsidighed.

Det Øverste Råd, som er medlemsstaternes ansvarlige organ for skolerne, har hverken fremsat eller behandlet noget forslag om at ændre gældende regler om størrelsen af de forskellige grupper eller at udvide undervisningen på det første fremmedsprog.

Det har nedsat en arbejdsgruppe, der skal foretage en statistisk undersøgelse af de finansielle følger af en sådan ændring. Kommissionen vil ikke tage stilling til spørgsmålet, før end resultaterne af undersøgelsen foreligger, og den vil så søge at tilvejebringe, at der tages hensyn til alle relevante synspunkter.

Kommissionen gør sit yderste for at sikre, at den kulturelle og sproglige alsidighed bevares både i princippet og i praksis, og med én repræsentant af de i alt 16 medlemmer af Det Øverste Råd vil den fortsat indtage denne holdning med de muligheder og beføjelser, den råder over.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0786/02

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(19. marts 2002)

Om: Liste over atomkraftværkernes sikkerhedsforanstaltninger

Vil Kommissionen fremlægge en liste over atomkraftværkernes sikkerhedsforanstaltninger efter 11. september og vurdere den aktuelle risiko ved en selvmordsaktion som den, vi så med World Trade Center? Vil et betonskjold på 2,5 m kunne fjerne risikoen, som det antydes i Politiken den 6.11.2001 af Hans Bjerregård fra Forum for Energi og Udvikling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(26. april 2002)

Det ærede medlems spørgsmål drejer sig om, hvilke sikkerhedsforanstaltninger kernekraftværkerne har truffet som følge af begivenhederne den 11. september 2001. Det er i den forbindelse vigtigt at erindre om, at den nukleare sektor, bl.a. af ikke-sprednings- og strålingsbeskyttelseshensyn, er en af de sektorer, hvor sikkerhedskravene er strengest.

Efter den 11. september 2001 har medlemsstaterne skærpet de eksisterende beskyttelsesforanstaltninger ved de mest risikofyldte anlæg, især nukleare anlæg. Pressen har i øvrigt givet de mest iøjnefaldende forholdsregler megen omtale, f.eks. at man i Frankrig har opstillet et jord-til-luft missilbatteri nær anlægget til oparbejdning af brugt brændsel i La Hague. Imidlertid er oplysningerne om foranstaltninger til fysisk beskyttelse i sagens natur fortrolige. Man risikerer at formindske deres forebyggende virkning og dermed deres effektivitet ved at give mere detaljerede oplysninger om dem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0702/02

af Charles Tannock (PPE-DE)og Robert Goodwill (PPE-DE) til Kommissionen

(13. marts 2002)

Om: Den nye 500 euroseddels konsekvenser for hvidvaskning af penge og skatteunddragelser

I sit svar på skriftlig forespørgsel E-3213/01(1) opregner Kommissionen en række EU-medlemsstater, som indtil for nylig anvendte pengesedler med en værdi svarende til mellem 200 og 600 EUR, selv om det forbliver et faktum, at kun Tyskland og Holland anvendte pengesedler med en værdi svarende til den nye 500 euroseddel.

Kommissionen anfører, at det er vanskeligt at vurdere, i hvilket omfang euroen vil blive anvendt til ulovlige transaktioner, og at den vil bestræbe sig på at afdække ethvert bevis på uforholdsmæssig anvendelse af pengesedler i ulovlige transaktioner efter 2001. Kommissionen svarer dog ikke på, om politiet blev hørt, inden der blev truffet afgørelse om at udstede 500 eurosedlen, og om Kommissionen er rede til at henstille til tilbagetrækning af denne seddel, hvis Europol eller Interpol efter nogen tid konkluder, at den letter organiseret kriminalitet. Kan kommissionen nu redegøre for, hvorvidt dette er tilfældet?

Kan Kommissionen endvidere bekræfte, at denne pengeseddel hovedsagelig blev indført, fordi den tyske regering krævede det, selv om det gør det lettere for tyske statsborgere, der ønsker at unddrage sig beskatning, udetekteret at føre penge ud af landet, og i bekræftende fald oplyse, hvorvidt den mener dette er i overensstemmelse med de krav, den tyske regering de senere år har fremsat om en fælles europæisk kildeskat og udveksling af oplysninger for at reducere skatteunddragelser?

(1) EFT C 147 E af 20.6.2002, s. 133.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(2. maj 2002)

Ifølge EF-traktaten og statutten for Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) ligger pengesedler inden for Den Europæiske Centralbanks kompetence. Eventuelle beslutninger om at indføre eller trække pengesedler tilbage kan derfor ikke træffes af Kommissionen.

Hvad angår 500 eurosedlerne, som først blev indført for nogle måneder siden, mener Kommissionen, at det vil være uhensigtsmæssigt at overveje eller planlægge hypotetiske politiske henstillinger på grundlag af forudfattede holdninger eller spekulationer vedrørende den specifikke brug, der muligvis kan gøres af denne specifikke seddelenhed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0479/02

af Ari Vatanen (PPE-DE) til Kommissionen

(13. februar 2002)

Om: Partnerskabs- og samarbejdsaftalen og interimsaftalen mellem EU og Den Russiske Føderation princippet om ikke-forskelsbehandling

Ovennævnte interimsaftale blev indgået 17.7.1995 og trådte i kraft 1.2.1996.

I lighed med Amsterdam-traktaten (artikel 90) indeholder aftalerne mellem EU og Den Russiske Føderation også princippet om gensidig ikke-forskelsbehandling.

Er disse artikler i sidstnævnte aftaler også direkte bindende for EU-medlemsstaternes domstole og andre myndigheder?

Eksempel: En domstol i en EU-medlemsstat finder, at den nationale importafgiftslovgivning på visse områder krænker princippet om ikke-forskelsbehandling med hensyn til import af bestemte varer.

Er det under disse omstændigheder muligt for domstolen at acceptere en indsigelse fra virksomhed A, da den importerer disse bestemte varer fra andre EU-medlemsstater under henvisning til Amsterdam-traktatens artikel 90, men ikke acceptere en indsigelse fra virksomhed B, som importerer de samme varer fra Rusland med den begrundelse, at bestemmelserne om ikke-forskelsbehandling i partnerskabs- og samarbejdsaftalen og interimsaftalerne ikke er bindende for skattemyndighederne på samme måde som Amsterdam-traktatens bestemmelser om ikke-forskelsbehandling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(19. marts 2002)

Ifølge artikel 300, stk. 7, i EF-traktaten er aftaler med tredjelande, som er indgået af Rådet i henhold til bestemmelserne i EF-traktaten, bindende for Fællesskabets institutioner og medlemsstaterne. Individuelle erhvervsdrivende kan påkalde sig aftaler med tredjelande, hvis aftalerne anses for at være direkte bindende. En aftale kan anses for at være direkte bindende, hvis dens bestemmelser pålægger en tilstrækkelig klar og præcis forpligtelse, som ikke kræver vedtagelse af nogen efterfølgende foranstaltning for at blive gennemført (se f.eks. sag 12/86, Demirel, og, for så vidt angår overenskomsten om Verdenshandelsorganisationen, sag C-149/96, Portugal mod Rådet).

Det er op til Fællesskabets domstole at afgøre, hvorvidt disse aftaler er direkte bindende, og om enkeltpersoner derfor kan fæste lid til dem. Så vidt Kommissionen ved, er hverken Domstolen eller Retten i Første Instans blevet anmodet om at afgøre, om bestemmelserne i partnerskabs- og samarbejdsaftalen og interimsaftalen mellem Fællesskabet og Den Russiske Føderation er direkte bindende.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1299/02

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(7. maj 2002)

Om: Svindel med landbrugsstøtte i Frankrig

Kan Kommissionen i fortsættelse af kommissionsmedlem Fischlers svar på min skriftlige forespørgsel P-0440/02(1) bekræfte, at den vil orientere Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg, så snart Kommissionen har læst og indgående gennemgået beretningen? Agter Kommissionen at afgive udtalelse snarest muligt? Hvorledes agter Kommissionen at inddrive de manglende midler?

(1) EFT C 229 E af 26.9.2002.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. juni 2002)

Kommissionen gennemgår for tiden grundigt den franske revisionsrets beretning. Den vil underrette Parlamentets budgetkontroludvalg (Cocobu) om sin holdning til beretningen, hvis udvalget opfordrer den hertil. Resultaterne af undersøgelsen skulle kunne foreligge inden sommerpausen.

Hvis der findes beviser på administrative svagheder, der indebærer en risiko for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), så vil problemerne blive løst ved, at Kommissionen fremlægger forslag til finansielle korrektioner som led i regnskabsafslutningsprocessen. Det er en godt gennemprøvet procedure, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik(1), og som medfører, at der hvert år inddrives 600-800 mio. EUR i hele EU. For Frankrigs vedkommende har de finansielle korrektioner siden 1994 beløbet sig til 457 mio. EUR, dvs. mindre end 1 % af de samlede anmeldte udgifter.

(1) EFT L 160 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1232/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. april 2002)

Om: Finansiering med EFRU-midler af udskiftning af landdistrikternes teknologi for cellulær adgang til telefonnettet (TRAC-projektet)

Ifølge en meddelelse fra den spanske premierministers kontor har den spanske stat truffet foranstaltninger til at forbedre de katastrofale vilkår for adgang til telefonnettet, som abonnenterne i landdistrikterne lider under i Galicien. Det fremgår ligeledes, at det er fremført over for Kommissionen, at det var nødvendigt at udvide begrebet forsyningspligt, og at det nye forsyningspligtdirektiv endelig har medtaget de spanske forslag. Det erkendes i Europa-Parlamentets og Rådets nye direktiv om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, at udskiftningen af landdistrikternes teknologi for cellulær adgang til telefonnettet skal sikres inden for rammerne af forsyningspligten, når de nationale bestemmelser til gennemførelse af direktivet træder i kraft. Har den spanske stat anmodet om EFRU-midler til udskiftning af landdistrikternes teknologi for cellulær adgang til telefonnettet (TRAC) i Galicien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(24. juni 2002)

Kommissionen henviser det ærede parlamentsmedlem til sit svar på den skriftlige forespørgsel E-0855/02(1) om de spanske myndigheders anmodning om finansiel støtte til det pågældende projekt. Ifølge direktivet om forsyningspligt(2) omfatter denne pligt en række specifikke tjenesteydelser, herunder funktionel adgang til Internettet til rimelige abonnentpriser. Direktivet er teknologineutralt i den forstand, at det ikke kræver, at der anvendes en bestemt teknologi til tilvejebringelse af disse tjenesteydelser.

(1) EFT C 229 E af 26.9.2002, s. 150.

(2) Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester EFT L 108 af 24.4.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1500/02

af Professor Sir Neil MacCormick (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. maj 2002)

Om: Omrejsende

Vil Kommissionen gøre rede for sin holdning til følgende?

1. Siden 1989, hvor der blev vedtaget to resolutioner om skolegang for børn af sigøjnere og omrejsende(1), har Kommissionen afsat midler via Sokrates-programmet til samarbejdsprojekter samt nyskabende og internationale projekter for at støtte de nødvendige, trinvise ændringer.

2. De seneste ændringer i revisions- og evalueringsprocessen i forbindelse med nye ansøgninger om støtte har bevirket en alvorlig tilbagegang i støtten til projekter, der fokuserer på omrejsende. Som resultat heraf er situationen nu kritisk, idet der er overhængende fare for, at både EFECOT og Interface bliver nedlagt. Tabet af disse to meget effektive net kan ikke vurderes, men der er ingen tvivl om følgerne af manglen på en effektiv og velinformeret informationsbase. Omrejsendes problemer vil endnu engang skubbes ud i periferien, uden at de får ret mange muligheder for at blive hørt eller for at få støtte til samordnede og sammenhængende aktioner.

(1) EFT C 153 af 21.6.1989, s. 1 og 3.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(27. juni 2002)

Som det ærede medlem nævner, har Kommissionen igennem længere tid tilstræbt, at der sikres støtte til initiativer, som sigter mod at forbedre rejsendes uddannelsesniveau.

I den igangværende fase af Socrates-programmet (2000-2006) er denne målgruppe et af de prioriterede indsatsområder, som kan modtage støtte under alle programmets aktioner inden for alle uddannelsessektorer: skoleuddannelse (og førskoleuddannelse), videregående uddannelse, voksenuddannelse og andre uddannelsesretninger.

Eftersom denne målgruppe er prioriteret i Socrates-programmet, er der hvert år blevet tildelt finansiering til projekter, der fremmer sigøjneres og rejsendes uddannelse, dette gælder også i udvælgelsesrunderne i 2000 og 2001. For at sikre den bedste udnyttelse af offentlige midler og højere kvalitet i projekterne baseres Kommissionens beslutninger om at finansiere eller afvise projektforslag på en uafhængig, ekstern evaluering, som foretages af eksperter på området. I de tilfælde, hvor nye projektforslag ikke tildeles støtte, modtager projektlederne en skrivelse, hvori årsagerne til afslaget gennemgås, og de opfordres til at indhente råd fra de relevante tjenestegrene i Kommissionen. Det er Kommissionens holdning, at projektkvalitet er det eneste hensigtsmæssige kriterium for tildeling af støtte.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1538/02

af Karl-Heinz Florenz (PPE-DE) til Kommissionen

(3. juni 2002)

Om: Gennemførelse i national ret af direktiv 1999/44/EF om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed

Som led i gennemførelsen af direktiv 1999/44/EF(1) er loven om reform af obligationsretten trådt i kraft. I lovgivningsprocessen i forbindelse med denne lov blev de gældende forskrifter vedrørende køb af dyr strøget uden, at der blev sat noget i stedet. Dette har sammen med skærpelsen af forældelsesfristen og bestemmelserne om bevisførelse, der påhviler virksomheden, ført til, at dyrehandlere, især dem, som i henhold til § 14 i BGB er klassificeret som virksomheder, står over for problemer, som truer dem på deres eksistens. Det anføres f.eks., at der opstår betydelige problemer i forbindelse med bevisførelsen i henhold til § 476 i BGB, hvis manglen er en følge af forkert behandling eller overbelastning af dyret. Til trods for dette har de tyske lovgivere ikke fastsat nogen særbestemmelser for køb af dyr.

I hvilke medlemsstater uden for Tyskland er direktiv 1999/44/EF blevet gennemført i national ret?

Har disse medlemsstater i forbindelse med bestemmelsen om garantifrist og bevisførelse vedtaget nogle særbestemmelser vedrørende køb af dyr?

(1) EFT L 171 af 7.7.1999, s. 12.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(23. juli 2002)

Ud over Tyskland har Danmark, Italien, Østrig og Finland på nuværende tidspunkt (6. juni 2002) gennemført Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed i deres nationale lovgivning og meddelt Kommissionen ordlyden af de nationale retsforskrifter (direktivets artikel 11).

I de nævnte landes relevante gennemførelsesbestemmelser findes der ingen særbestemmelser om salg af dyr til forbrugerne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1445/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Omfanget af Kommissionens forbud mod import af udvalgte kinesiske fødevareprodukter

Kommissionen forbød for nylig importen af en række fødevarer fra Kina, herunder fisk, honning og fjerkræ, på grund af den manglende tillid til gyldigheden af eksportcertifikater, der angiveligt skal garantere sikkerheden i forbindelse med disse produkter. Kan Kommissionen oplyse, hvilke områder der især har givet anledning til bekymring, og om der er gjort fremskridt med hensyn til at sikre, at al fremtidig import af disse produkter kontrolleres behørigt af de kinesiske myndigheder?

Kan Kommissionen ligeledes bekræfte, at forbudet er blevet udvidet til også at omfatte fangster af rejer, som fanges af kinesiske fartøjer i internationalt farvand og landes direkte i EU-havne, og i bekræftende fald begrunde denne udvidelse af forbudet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(19. juli 2002)

Kommissionen forbød den 30. januar 2002 en række animalske produkter til konsum eller foderbrug fra Kina.

Beslutningen blev truffet, efter at man gentagne gange havde fundet forbudte stoffer i fiskerivarer, f.eks. chloramphenicol, og efter et kontrolbesøg i Kina foretaget af Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret den 8.-22. november 2001. Under kontrolbesøget påvistes beklageligvis manglende overholdelse af de forpligtelser og garantier, der var indgået over for Kommissionen, med hensyn til kontrol af restkoncentrationer og stoffer, der udgør en risiko for menneskers og dyrs sundhed.

Beskyttelsesforanstaltningen, der har til formål at beskytte folkesundheden, er midlertidig, og den bliver taget op til revision, når de kinesiske myndigheder fremlægger garanti for, at de produkter, der eksporteres til EU, opfylder EU's sundhedskrav. Indtil videre er der sket visse fremskridt, og Kommissionens sagkyndige besøgte for nylig Kina for at drøfte og vurdere de nye foranstaltninger, de kinesiske myndigheder har indført.

Forbuddet omfattede til at begynde med alle krebsdyr, da der var mulighed for, at der ikke kunne skelnes mellem ikke-opdrættede og opdrættede produkter, idet der var mistanke om, at opdrættede produkter kunne være kontaminerede. Kommissionen vedtog en første ændring af beslutningen allerede den 10. juni 2002(1), hvorved lavrisikoprodukter som rejer fanget af kinesiske fartøjer i Atlanterhavet og landet direkte i EU-havne kunne importeres. Den stående komité med kompetence på dette område har netop afgivet en positiv udtalelse om en anden ændring, der udvider listen over fiskearter, det er tilladt at importere, og den vil blive vedtaget af Kommissionen, når den normale procedure er overstået.

(1) EFT L 151 af 11.6.2002.