DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/44

(2004/C 88 E/0046)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1732/03

af Freddy Blak (GUE/NGL) til Kommissionen

(23. maj 2003)

Om: Diskriminerende danske ølafgifter

I Danmark skal der ved import af øl betales afgift i forhold til øllets indbrygningsgrad eller Plato-grad, som er et udtryk for øllets indhold af næringsstoffer. Højere fylde giver højere alkoholprocent, men sammenhængen er dog ikke entydig, hvilket skaber problemer, idet øl med identisk alkoholindhold i en række tilfælde beskattes forskelligt. Dette system favoriserer danske øl, da det tilsyneladende kun er danske bryggerier, der er i stand til at producere øl med en alkoholprocent på 4,6 (skatteklasse 1) ud fra den tilsatte mængde sukker og gær (indbrygningsgraden/Plato-graden). Desuden er det danske afgiftssystem inddelt i trin, der er nøje afstemt efter dansk ølbrygningstradition. Det betyder, at kun dansk pilsnerøl kvalificerer sig til den laveste skatteklasse, nemlig skatteklasse 1. Alt andet (udenlandsk) øl falder automatisk i en højere skatteklasse, da man i udlandet benytter andre mængder sukker/gær i brygnings-processen. Derfor ser man, at øl med samme alkoholstyrke, eller endda lavere alkoholstyrker bliver henvist til skatteklasse 2 eller derover, hvilket virker direkte diskriminerende. Derfor vil det være mere hensigtsmæssigt med en afgiftsberegning ud fra den absolutte alkoholprocent og ikke indbrygnings-graden/Plato-graden. En sådan beregning ville også være mere passende set ud fra et sundhedsmæssigt synspunkt.

Agter Kommissionen at påtale dette problem over for den danske regering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. juli 2003)

Ifølge artikel 3 i direktiv 92/83/EØF (1) kan medlemsstaterne frit vælge, om de vil opkræve afgiften på grundlag af øllets Plato-grad eller på grundlag af dets virkelige alkoholindhold. Desuden giver bestemmelsen de medlemsstater, som opkræver punktafgiften på øl på grundlag af antal hektoliter/Plato-grad, mulighed for at opdele øl i kategorier omfattende højst fire Plato-grader pr. kategori og for at pålægge alt øl inden for en given kategori samme afgiftssats pr. hl.

Bestemmelsen gør det muligt for medlemsstaterne at forenkle opkrævningen af punktafgiften på øl, hvor denne foretages på grundlag af antal hektoliter/Plato-grad. Danmark og to andre medlemsstater gør brug af denne mulighed for at opdele øl i kategorier af Plato-grader, og de anvender alle 11 Plato-grader som skillelinje mellem to kategorier. Det skal bemærkes, at de satser, hver af disse medlemsstater anvender for de forskellige kategorier, resulterer i en ensartet gennemsnitlig afgift pr. Plato-grad for øl, der henhører under forskellige kategorier. Desuden gælder der de samme afgiftssatser (udtrykt pr. hl. for hver kategori af Plato-grader) for øl produceret i Danmark som for øl importeret til Danmark.

Desuden er det faktisk under den harmoniserede afgiftsordning for alkohol — som udformedes på grundlag af de forskellige ordninger, der allerede anvendtes i medlemsstaterne inden 1992 — en undtagelse, at afgiften for en alkoholholdig drikkevare beregnes på grundlag af dens alkoholindhold, idet dette kun gælder for spirituosa og som en alternativ mulighed for øl. For alle andre produkter (vin, mellemprodukter, cider osv.) beregnes afgifterne alene på grundlag af deres volumen.

Hvad angår det ærede medlems udtalelse om, at det ville være mere hensigtsmæssigt med en afgiftsberegning ud fra den absolutte alkoholprocent, skal Kommissionen påpege, at hverken medlemsstaterne eller bryggeriindustrien hidtil har givet udtryk for, at de ønskede en ændring af EU's nugældende afgiftsordning for øl.

Kommissionen ser derfor ingen grund til at rejse dette spørgsmål over for den danske regering.

(1) Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer, EFT L 316 af 31.10.1992.