SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3685/98

af Sebastiano Musumeci (NI) til Kommissionen

(7. december 1998)

Om: Ophavsret

I Italien er bestemmelserne om ophavsret fastsat i lov nr. 633 af 22. april 1941, suppleret med lov nr. 159 fra 1993.

I de to love fastsaettes strenge administrative og strafferetlige sanktioner for de personer, der for egen regning eller for tredjemand foretager helt eller delvis, ikke-autoriseret reproduktion af tekster og dokumenter, der er beskyttet af ophavsrettigheder.

Den italienske lovgivning er efterhaanden i aabenbar modstrid med lovgivningerne i andre medlemsstater, da den er foraeldet i vor multimedietidsalder.

Mener Europa-Kommissionen ikke, at den hurtigst muligt boer intervenere over for den italienske regering, for at den under overholdelse af ophavsretten tilpasser sin lovgivning til de aendrede forhold og krav i Den Europaeiske Union og derved forhindrer, at tusindvis af "reprografiske" operatoerer i Italien underkastes tungtvejende sanktioner med uungaaelige alvorlige indvirkninger paa det i forvejen ustabile arbejdsmarked?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(12. marts 1999)

Det aerede medlem henviser specielt til spoergsmaalet om reprografi, dvs. reproduktion af ophavsretligt beskyttede vaerker og andre frembringelser ved teknikker, ved hjaelp af hvilke der kan fremstilles en faksimile eller et aftryk paa papir.

Eneret er hovedelementet i de rettigheder, som tilkommer indehavere af ophavsret og beslaegtede rettigheder, naar det gaelder om at kontrollere anvendelsen af deres beskyttede vaerker og andre frembringelser. Denne eneret er normalt forbundet med undtagelser eller begraensninger, bl.a. vedroerende reprografi og kopier til privat brug.

Reproduktionsrettigheder er kun delvis harmoniseret paa EU-plan, nemlig i forbindelse med reproduktion af edb-programmer (Raadets direktiv 91/250/EOEF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer(1)), reproduktion af databaser (Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 96/9/EF af 11. marts 1996 om retlig beskyttelse af databaser(2)) og reproduktionsret gaeldende for indehavere af beslaegtede rettigheder (som led i Raadets direktiv 92/100/EOEF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlaansrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslaegtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret(3)). Denne harmonisering har dog kun vedroert enkelte aspekter af reproduktionsretten og hverken reprografi eller kopiering til privat brug (kopiering til privat brug er dog omhandlet i direktiv 91/250/EOEF).

I sit forslag til direktiv om ophavsret og beslaegtede rettigheder i informationssamfundet af 10. december 1997(4) har Kommissionen foreslaaet, at der sker en harmonisering af retten til reproduktion, bl.a. i forbindelse med udnyttelse af vaerker paa net i informationssamfundet, og af de undtagelser, som har tilknytning hertil. For reprografis vedkommende er den foreslaaede harmonisering begraenset. I henhold til bestemmelsen i artikel 5, stk. 2, litra a), kan medlemsstaterne opretholde eller indfoere undtagelser for reproduktioner ved reprografi, uanset om der er en vederlagsordning for indehaverne af ophavsretten eller ej. De medlemsstater, som ikke har en saadan undtagelsesordning, er imidlertid ikke forpligtet til at indfoere den. I forbindelse med Europa-Parlamentets foerstebehandling af forslaget har flere parlamentsudvalg foreslaaet aendringer vedroerende reprografi. Kommissionen vil paa grundlag af Europa-Parlamentets endelige udtalelse, som forventes at foreligge snarest, gaa ind for den loesning, som er mest forenelig med det indre marked, samtidig med at den vil tage hensyn til behovet for at tilgodese balancen mellem rettighedsindehavernes og brugernes interesser.

Ud fra dette kan den italienske lovgivning ikke siges at stride imod EU-lovgivningen, idet denne i oejeblikket ikke er fuldstaendig paa dette omraade. Lovgivningsmagten i medlemsstaterne har et ret stort raaderum med hensyn til at definere anvendelsesomraadet for og gennemfoerelsen af retten til reproduktion, herunder undtagelserne vedroerende reprografi, idet de generelle bestemmelser i EU-lovgivningen om ophavsret og bestemmelserne i de internationale normer dog skal overholdes. Dette gaelder specielt undersoegelsen af, hvorvidt der er tale om oekonomisk tab, hvilket ogsaa indgaar i de nye traktater under Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO).

(1) EFT L 122 af 17.5.1991.

(2) EFT L 77 af 27.3.1996.

(3) EFT L 346 af 27.1.1992.

(4) EFT C 108 af 7.4.1998.