SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-4010/98

af Gérard Caudron (PSE) til Kommissionen

(22. december 1998)

Om: Dobbeltbeskatning af franske graensearbejdere, der udoever deres aktivitet i Belgien

Europa-Parlamentet udtalte sig i juni maaned om graensearbejderes retsstilling.

Det lovgivningsmaessige arbejde, som vor kollega Van Lancker har udfoert, er et yderligere skridt hen imod en praecis klarlaeggelse af denne retsstilling.

Der boer goeres opmaerksom paa, at disse loenmodtagere betaler indkomstskat til Frankrig paa grundlag af konventionen fra 1964.

Det maa imidlertid konstateres, at den franske og den belgiske stat ikke foretager sig noget for at forsoege at loese de beviste tilfaelde af dobbeltbeskatning.

Visse loenmodtagere oplever endog, at deres status som graensearbejdere drages i tvivl i forbindelse med tidligere aar, medens det tidligere erkendtes, at de havde denne status. Dette er ikke uden konsekvenser, eftersom de belgiske skattemyndigheder afkraever dem meget betydelige restancer, som truer disse familiers solvens.

Vil Kommissionen oplyse, om den agter at traeffe hasteforanstaltninger paa baggrund af disse forhold, saerlig ved at anmode om en fastfrysning af disse restancer og en genforhandling af konventionen fra 1964, som gaelder for franske og belgiske arbejdstagere, paa grundlag af den af Europa-Parlamentet vedtagne betaenkning?

Vil Kommissionen oplyse, om den agter at tvinge medlemsstaterne til at anvende denne nye lovgivning, saa snart den er blevet godkendt af Europa-Parlamentet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(23. februar 1999)

Kommissionen skal foerst og fremmest bemaerke, at fastsaettelse af regler vedroerende beskatningsretten henhoerer under medlemsstaternes befoejelser og de bilaterale beskatningskonventioner, der indgaas mellem de forskellige beroerte medlemsstater, idet der ikke er gennemfoert nogen EF-harmonisering. Domstolen har i oevrigt i dom af 12. maj 1998(1) anerkendt medlemsstaternes ret til i bilaterale konventioner, der indgaas mellem dem med henblik paa at fjerne dobbeltbeskatning, at fastsaette kriterier for fordeling af beskatningsretten. Kommissionen mener under de nuvaerende forhold, at medlemsstaterne bedst selv kan ordne fordelingen af beskatningsretten mellem sig under hensyn til de enkelte saerlige tilfaelde, og den finder det derfor ikke for tiden betimeligt at udforme forslag til harmonisering paa dette omraade.

Med hensyn til forbindelserne mellem Frankrig og Belgien reguleres fordelingen af beskatningsretten ved den konvention, der blev indgaaet mellem de to stater den 10. marts 1964. I henhold til konventionen beskattes vederlag og loenninger i den stat, paa hvis omraade den personlige erhvervsaktivitet, der er kile til indkomsten, udoeves (artikel 11, § 1). Som en undtagelse fra dette princip beskattes graensearbejdere i den stat, hvor de har bopael (artikel 11, § 2, litra c)). Som graensearbejder anses en person, der bor i en stats graenseegn, og som udoever erhvervsvirksomhed i den anden stats graenseegn. Ligeledes som undtagelse fra dette princip skal vederlag og loenninger, der udbetales af den franske og den belgiske stat eller af en offentligretlig juridisk person fra en af de to stater, kun beskattes i den stat, hvor vederlagene og loenningerne udbetales, ogsaa naar der er tale om graensearbejdere (artikel 10).

Anvendelsen af ovennaevnte bestemmelser i denne konvention paa bestemte tilfaelde, der kraever hensyntagen til betragtninger af rent faktisk art, tilkommer de kontraherende stater. Kommissionen har ingen befoejelser paa omraadet.

I tilfaelde af at loenmodtagere med bopael i Frankrig skulle blive beskattet fra Belgiens side af vederlag og loenninger, der allerede er beskattet i Frankrig, kan disse loenmodtagere (konventionens artikel 24, § 3) ved en skriftlig begrundet ansoegning til det franske skattevaesen anmode om aendring af den beskatning, der har foert til dobbeltbeskatning, hvis opretholdelse vil vaere i strid med konventionen.

Ansoegningen skal indgives senest seks maaneder efter datoen for meddelelsen om eller indeholdelsen ved kilden af den anden beskatning. I saa tilfaelde skal de ansoegte myndigheder komme til forstaaelse med den anden stats myndigheder for at undgaa dobbeltbeskatningen. Derfor skulle den fare for dobbeltbeskatning, som det aerede medlem henviser til, ikke bestaa.

Kommissionen er dog klar over, at noedvendigheden af at benytte denne procedure, som kan vaere lang, kan vaekke bekymring hos de paagaeldende loenmodtagere. Den er derfor rede til i saerlige vanskelige tilfaelde, som den maatte faa kendskab til, at kontakte skattevaesenet i de to medlemsstater for at tilskynde dem til, dersom den fastsatte procedure ikke giver resultater inden for en rimelig frist, saa hurtigt som muligt at finde en loesning paa fastsaettelsen af, i hvilken stat de udbetalte loenninger skal beskattes.

(1) Sag C-336/96, aegteparret Gilly, praemis nr. 30.