ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2334/02

af Bob van den Bos (ELDR)og Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. juli 2002)

Om: Landminer

Ifølge Landmine Monitor 2001 skal mindst 30 væbnede grupper have anvendt landminer i 2000 og 2001. I september 2001 vedtog Europa-Parlamentet enstemmigt en beslutning, hvori Parlamentet opfordrede det internationale samfund til at støtte den indsats, som de specialiserede ngo'er(1) som f.eks. Geneva Call udfolder for at forpligte ikke-statslige aktører til at deltage i processen med forbud mod antipersonelminer.

1. På budgettet for 2002 androg forpligtelsesbevillingerne på den særlige budgetpost for Fællesskabets deltagelse i foranstaltninger vedrørende personelminer 11,5 mio. EUR. Kan Kommissionen angive, hvor stor en del af dette beløb der er blevet anvendt til at støtte indsatsen for at forpligte ikke-statslige aktører i 2002?

2. Hvilken form for projekter har Kommissionen hidtil finansieret under denne budgetpost?

3. Vil Kommissionen overveje at styrke sine aktiviteter for at støtte de ikke-statslige aktørers indsats for at forbyde antipersonelminer? Hvilken form for aktiviteter påtænker Kommissionen i bekræftende fald?

(1) EFT C 72 E af 21.3.2002, s. 352.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(3. september 2002)

I forlængelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning(1) om EU's bidrag til bekæmpelse af personelminer udarbejdede Kommissionen et udkast til en strategi og et program for personelminebudgettet for 2002-2004, der i starten af juni 2002 blev forelagt medlemsstaterne til drøftelse.

Da disse drøftelser endnu ikke har fundet sted, har det ikke været muligt at iværksætte strategien. Udkastet indeholder dog bestemmelser om at støtte ngo'er, om muligt allerede i 2002, hvis der fremsættes velovervejede forslag til, hvordan der kan skabes tillid mellem de parter, der er involveret i interne konflikter.

Kommissionen har hidtil støttet forskellige former for aktioner, navnlig konsekvensanalyser, minerydning, oplysningskampagner og operationelle forskningsrelaterede initiativer.

Kommissionen vil i overensstemmelse med forordningerne, som trådte i kraft i slutningen af 2001, øge sin støtte til bekæmpelse af personelminer, konsekvensanalyser, som skal bidrage til at prioritere indsatsen, til minerydning, oplysning og lignende initiativer, og den vil samarbejde med både ngo'er og internationale organisationer, der arbejder på stedet, og støtte de aktører, der er bedst egnede til at løse opgaven.

Det er Kommissionens opfattelse, at Geneva Call har opnået gode resultater i Sudan. Siden begyndelsen af 2000 har EU prioriteret støtten til bekæmpelse af antipersonelminer i dette land højt. Det er dens indtryk, at der i landet er et godt grundlag for at skabe tillidsopbyggende aktiviteter på tværs af grænserne, og den vil fortsat yde betydelig støtte.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1724/2001 af 23.7.2001 om aktion mod personelminer i udviklingslande, EFT L 234 af 1.9.2001, og Rådets forordning (EF) nr. 1725/2001 af 23.7.2001 om aktion mod personelminer i tredjelande med undtagelse af udviklingslande, EFT L 234 af 1.9.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2987/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(23. oktober 2002)

Om: Foranstaltninger til begrænsning af ulykker i fiskeriet

Europa-Parlamentet vedtog den 5. april 2001 en beslutning om sikkerhed og ulykkesårsager i forbindelse med fiskeri(1), hvori det i punkt 8 krævede et fælles europæisk system, der tager hensyn til forskellene mellem fiskerflåderne og giver mulighed for en mere streng og systematisk kontrol under den tekniske inspektion af skibene, herunder mindre fartøjer og ældre skibe, samt under inspektionen af arbejdsforholdene, således at man sikrer overholdelse af sikkerhedsbestemmelserne, obligatoriske årlige inspektioner, herunder kontrol af det lovbefalede sikkerhedsudstyr, gennemførelse af sanktioner og kontrol af kommunikationsmidlerne om bord.

Har Kommissionen taget noget initiativ i forbindelse hermed?

Mener Kommissionen ikke, at et sådant fælles system ville bidrage til at begrænse antallet af ulykker i fiskeriet?

(1) EFT C 21 E af 24.1.2002, s. 359.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. december 2002)

Forskellene i fiskerflådernes sammensætning i medlemsstaterne og det forhold, at risikoen for ulykker varierer efter, hvilke fartøjskategorier og fiskeriområder der er tale om, mener Kommissionen ikke, at et fælles europæisk system nødvendigvis vil bidrage til at nedbringe antallet af ulykker i fiskeriet.

Det er op til medlemsstaterne at vedtage de nødvendige bestemmelser for at kontrollere og overvåge anvendelsen af den nationale lovgivning, som gennemfører EU-direktiverne om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen(1).

Endelig henledes det ærede medlems opmærksomhed på meddelelse fra Kommissionen om tilpasning til ændringerne i arbejdslivet og i samfundet: en ny fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2002-2006(2) og på Rådets resolution om en ny fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen (2002-2006)(3), der tilstræber at nedbringe antallet af arbejdsulykker og erhvervssygdomme, ved at der opstilles kvantificerbare mål både på EU-plan og på medlemsstatsplan, især i de sektorer, hvor ulykkes- og sygdomstallene ligger over gennemsnittet.

(1) Rådets direktiv 89/391/EØF af 18. juni 1989, EFT L 183 af 29.6.1989. Rådets direktiv 93/103/EØF af 23. november 1993, EFT L 307 af 13.12.1993. Rådets direktiv 89/655/EØF af 30. november 1989, EFT L 393 af 30.12.1989. Rådets direktiv 89/EØF af 30. november 1989, EFT L 393 af 30.12.1989. Rådets direktiv 90/269/EØF af 29. maj 1990, EFT L 156 af 21.6.1990.

(2) KOM(2002) 118 endelig udg.

(3) Resolution af 3. juni 2002, EFT C 161 af 5.7.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2192/02

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juli 2002)

Om: International handel med fiskemel i EU

Kan Kommissionen oplyse om mængder og oprindelseslande for det fiskemel, der importeres til EU?

Mener Kommissionen, at det indre marked i EU kan dækkes gennem import af fiskemel fra tredjelande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. september 2002)

Detaljerede oplysninger om import af fiskemel til EU sendes direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

Det gennemsnitlige årlige fiskemelsforbrug i EU i femårsperioden 1996-2000 anslås til 999 100 tons. Fællesskabsproduktionen i denne periode lå i gennemsnit på 545 400 tons om året. Da en del af fællesskabsproduktionen eksporteres, forsynedes omkring halvdelen af hjemmemarkedet med Fællesskabets egen produktion i denne periode. Fiskemelsproduktionen i EFTA-landene svarer næsten til Fællesskabets, mens Norge er nettoimportør af fiskemel som følge af den meget store sektor for lakseopdræt.

Verdensproduktionen af fiskemel ligger gennemsnitligt på 6 200 000 tons om året, men kan falde så lavt som til 4 500 000 i El Niño-år, når landingerne i de største producentlande som Peru og Chile formindskes som følge af oceaniske faktorer. Et sådant produktionsfald fandt sidste gang sted i perioden 1997-1998, og Comité Oceanográfico Nacional (Chile) meddelte den 18. juli 2002, at der lige var startet en ny El Niño-periode, hvilket betyder, at den sydamerikanske produktion igen vil falde på kort sigt.

Det gennemsnitlige fællesskabsforbrug for 2000 og 2001 var på 28 % af fiskemelseksporten på verdensplan. I 'El Niño'-året 1998 lå det på 50 % af eksporten på verdensmarkedet. På grund af det høje forbrug i Fællesskabet vil det være uklogt udelukkende at afhænge af import fra tredjelande, ikke kun på grund af svingninger i udbuddet, men også på grund af en stigende efterspørgsel på verdensplan.

Efterspørgslen efter fiskemel i Fjernøsten steg med over 50 % i 1990'erne, og i dette område konsumeres nu 55 % af udbuddet på verdensmarkedet. Forbruget i Fjernøsten var større end det europæiske forbrug med en faktor på 3,35 i 2000.

I en nylig analyse, foretaget af FN's Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO), gøres der opmærksom på, at efterspørgslen efter fiskefoder til anvendelse i akvakultur vil stige med 240 % i de næste ti år, mens anvendelsen af fiskemel i samme periode vil stige med 150 % og fiskeolie med 170 %. Dette er baseret på en hypotese, hvorefter over 90 % af fiskeolien og 56 % af fiskemelet på verdensplan vil blive anvendt til fiskefoder i 2010. Fællesskabet finansierer for øjeblikket forskning i alternative proteiner og oliekilder til akvakultur, men der foreligger på nuværende tidspunkt endnu ingen endegyldige resultater.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3194/02

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(8. november 2002)

Om: Det udenlandske marked for Malaga-kastanjer

Det andalusiske kooperativ Valle del Genal i Pujerra kommune (provinsen Malaga) vil indlede en ny ekspansionsfase, der direkte vil åbne markedet i de europæiske lande, Australien, Japan og USA.

Indtil nu har størstedelen af produktionen været bestemt for hjemmemarkedet, og salget til de udenlandske markeder er foregået via mellemhandlere. Nu skal denne afsætning på de udenlandske markeder ske direkte uden mellemhandlere, idet mærkningen ligeledes tilpasses de internationale forskrifter.

Kan Kommissionen i betragtning af den nye fase, som kastanjeproducenterne i Malaga nu vil indlede, meddele, hvilken fællesskabsstøtte disse producenter vil kunne ansøge om med henblik på direkte afsætning af Malaga-kastanjer på det udenlandske marked, idet de i forbindelse med denne ekspansion også bringer mærkningen i overensstemmelse med de internationale forskrifter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. december 2002)

Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager(1) indeholder en række markedsinstrumenter til støtte af frugt- og grøntsagsproducenter, herunder også producenter af nødder.

Producenter, der er medlem af en producentorganisation, som er anerkendt i henhold til denne forordning, er berettiget til EU-støtte via driftsfonde. Disse fonde, der medfinansieres af producenterne selv, anvendes til at finansiere fælles produktions- og afsætningstiltag, der kan indbefatte direkte afsætning af produkter både på hjemmemarkedet og i udlandet.

Kooperativet Valle del Genal vil hos provinsens eller regionens landbrugsmyndigheder kunne få alle de oplysninger, det behøver for for at kunne udnytte disse EU-instrumenter.

(1) EFT L 297 af 21.11.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2640/02

af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen

(12. september 2002)

Om: Fire ubesvarede forespørgsler

Ifølge forretningsordenen skal Kommissionen besvare almindelige skriftlige forespørgsler inden seks uger. Jeg stillede den 9. juli fire forespørgsler forespørgsel E-2165/02 om ikke-lønnede arbejdstagere, E-2164/02 om krumme bananer, E-2163/02 om en ECB-reklamekampagne og E-2162/02 om EU's særlige repræsentant i Bosnien, som fortsat ikke er blevet besvaret. Agter Kommissionen a) at besvare disse forespørgsler og b) forklare, hvorfor besvarelsen er blevet forsinket? Hvorfor har Kommissionen desuden valgt ikke at besvare sidste del af E-1540/02 om kommissærers partipolitiske taler under nationale valgkampagner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(10. oktober 2002)

Først og fremmest vil Kommissionen endnu engang understrege, hvilken vægt den tillægger parlamentsmedlemmernes ret til i henhold til EF-traktatens artikel 197, stk. 3, at stille spørgsmål til Kommissionen for at indhente oplysninger og derved udføre deres politiske kontrol med Kommissionen.

Kommissionen bestræber sig på at besvare alle de forespørgsler, de ærede medlemmer fremsætter, inden for de frister, Europa-Parlamentet sætter. Den er ligeledes omhyggelig med at sikre kvaliteten af sine svar. Hvor lang tid, det tager at udarbejde et udkast til svar, at få det godkendt af kommissionskollegiet og dermed besvare en forespørgsel fra et parlamentsmedlem, afhænger af en lang række faktorer, hvilket ikke altid gør det muligt at svare inden for den ønskede frist. Nogle gange foreligger oplysningerne ikke umiddelbart, så Kommissionen er nødt til at lede efter dem for at kunne tage stilling og videreformidle dem, og det er nødvendigt at få godkendt alle svar på forespørgsler fra parlamentsmedlemmer af kommissionskollegiet.

Kommissionen beklager, at den ikke har kunnet overholde den frist, Europa-Parlamentet ønskede i den sag, det ærede medlem omtaler. Som den pågældende vil kunne konstatere, har Kommissionen i mellemtiden besvaret forespørgsel E-2165/02, E-2164/02, E-2163/02 og E-2162/02.

Kommissionen mener, at den i sin besvarelse af skriftlig forespørgsel E-1540/02 allerede har taget stilling til det sidste punkt, det ærede medlem tager op.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1654/02

af Ioannis Souladakis (PSE) til Rådet

(11. juni 2002)

Om: Støtte til små lufthavne i Den Europæiske Union

I nogle rådsdokumenter, såsom det for nylig forelagte forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning(1) om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civilluftfart, indrømmes de store lufthavne i visse tilfælde fordele på bekostning af de små. For Den Europæiske Unions øområder er driften af de små lufthavne absolut nødvendig for den økonomiske overlevelse og vækst, og denne må derfor under ingen omstændigheder gøres afhængig af passagertallene og varebevægelsernes omfang i disse lufthavne. Har Rådet truffet foranstaltninger med henblik på at støtte driften af lufthavnene på de små øer? Hvis ikke, agter den så at træffe foranstaltninger i dette øjemed?

Har Rådet sørget for, at de nye sikkerhedsforanstaltninger, som skal gennemføres i de europæiske lufthavne, ikke bliver for belastende for de små øers lufthavne, hvorved de risikerer at måtte lukke?

(1) KOM(2001) 575 2001/0234 (COD)/(15029/4/2001 C5-0033/2002) EFT C 51 E af 26.2.2002, s. 221.

Svar

(6. februar 2003)

For at kunne tage udfordringerne op fra attentaterne den 11. september vedtog Rådet den 28. januar 2002 sin fælles holdning vedrørende fælles bestemmelser om luftfartssikkerhed, som det ærede parlamentsmedlem henviser til. Europa-Parlamentet ændrede den fælles holdning den 14. maj 2002. Rådet har ikke kunnet acceptere alle ændringerne. Der blev derfor iværksat forligsprocedure den 19. september.

Det skal på dette stadium i øvrigt bemærkes, at artikel 4, stk. 3, i den fælles holdning indeholder undtagelser for små lufthavne, for hvilke anvendelsen af de fælles grundlæggende krav, på grundlag af en lokal risikovurdering, kunne vise sig at være overdrevne eller endog problematiske af praktiske, objektive grunde. I så fald påhviler det medlemsstaten at vedtage foranstaltninger for at tilvejebringe et passende beskyttelsesniveau. Foranstaltningerne meddeles Kommissionen, der tager stilling til, om de er i overensstemmelse med kriterierne.

Rådet kan imidlertid ikke udtale sig endeligt om det stillede spørgsmål, så længe proceduren for vedtagelsen af forordningen ikke er afsluttet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3453/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(27. november 2002)

Om: Økonomisk integration

Hvilke måleredskaber vil Kommissionen foreslå, man bruger som kriterier for at opgøre omfanget af udenlandsk ejerskab i hver enkelt medlemsstats produktionsstruktur, herunder hvad der ejes af selskaber i andre medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(27. januar 2003)

En passende indikator til at vurdere omfanget af udenlandsk ejerskab er størrelsen af den værditilvækst, der opnås af udenlandsk kontrollerede virksomheder, i forhold til værditilvæksten for hele økonomien (inklusive virksomheder, der kontrolleres af den del af økonomien, der indgår i opgørelsen). En anden mulighed er at måle omfanget ud fra beskæftigelsen. Dette omfatter resultaterne, der er opnået inden for rammerne af statistikken over erhvervsstrukturer med tal for referenceåret 1999 for syv deltagende medlemsstater. For yderligere oplysninger henvises til publikationen om udenlandsk kontrollerede virksomheder (Foreign-owned enterprises) med tal for referenceåret 1997 og til Statistics in Focus Foreign-owned enterprises med tal for referenceåret 1998, som fremsendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat.

Denne måling er dog hverken tilgængelig for alle medlemsstater eller aggregeret for EU. Der foregår i øjeblikket drøftelser på Eurostats initiativ om et udkast til forordning om udenlandske datterselskabers struktur og aktiviteter. Et sådan retligt instrument vil gøre det muligt at opnå de ønskede oplysninger for alle medlemsstater og for EU som helhed.

På nuværende tidspunkt kan statistikkerne over udenlandske direkte investeringer (UDI) anvendes som en alternativ indikator. Tallene for UDI-import, udtrykt som en procentdel af bruttonationalproduktet (BNP) (se svar til skriftligt spørgsmål E-3637/02 fra det ærede medlem(1) og tabellerne, der fremsendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat), kan give en både tids- og områdebestemt indikation af den forholdsmæssige betydning af udenlandsk ejerskab. UDI-tallene er hurtigere tilgængelige og mere fyldestgørende, men de har en finansiel dimension og giver ingen oplysninger om reelle variabler som produktion, beskæftigelse osv.

(1) EFT C 110 E af 8.5.2003, s. 221.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2914/02 af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen. Niue.



EU-Tidende nr. 110 E af 08/05/2003 s. 0124 - 0125



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2914/02 af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen (16. oktober 2002) Om: Niue Kan Kommissionen i forbindelse med Niue opstille en liste over, hvilke projekter der blev godkendt til finansiering over EU's budget i 2001, samt oplyse, hvor stort det samlede beløb til investering var i 2001? Samlet svarpå Kommissionens vegne af Poul Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-2909/02, E-2910/02, E-2911/02, E-2912/02,E-2913/02, E-2914/02, E-2915/02, E-2916/02, E-2917/02, E-2918/02,E-2919/02, E-2920/02, E-2921/02 og E-2922/02 (4. december 2002) Kommissionen sender direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat en tabel med de ønskede oplysninger, tillige med årsberetningen for 2001 om EF's udviklingspolitik og gennemførelsen af bistanden til tredjelande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2959/02

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: A2 (Lissabon-Algarve) motorvejen, Portugal

I april 2001 sendte Kommissionen en begrundet udtalelse til de portugisiske myndigheder, hvori den meddelte dem, at det ville være i modstrid med direktivet om levesteder at lade A2-motorvejsstrækningen Grandola-Almodovar krydse Castro Verde SPA.

I november blev der afsendt endnu en begrundet udtalelse vedrørende det næste stykke af motorvejen (Almodovar-VLA), som berørte de foreslåede lokaliteter af fællesskabsbetydning ved Caldeirao, Barrocal og Ribeira de Quarteira.

Mens disse sager blev behandlet, blev begge strækninger bygget. Har Kommissionen på baggrund af denne situation indbragt sagerne for De Europæiske Fællesskabers Domstol? Har Kommissionen modtaget en anmodning fra de portugisiske myndigheder om finansiering af det ene eller det andet stykke af motorvejen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. december 2002)

Kommissionen kan over for det ærede medlem bekræfte, at den har besluttet at indklage Portugal for Domstolen som led i to overtrædelsesprocedurer vedrørende anlæggelse af to strækninger af motorvejen Lissabon/Algarve nemlig strækningen Grândola/Almodôvar, sag nr. 2000/4418, og strækningen Almodôvar/Via Longitudinal do Algarve, sag nr. 1999/5085.

Den pågældende beslutning er baseret på manglende overholdelse af de forpligtelser, der følger af artikel 6 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1).

Endvidere kan Kommissionen oplyse det ærede medlem om, at der fra Fællesskabets side ikke er ydet nogen støtte til de pågældende vejstrækninger.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1561/02

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(3. juni 2002)

Om: Forholdet mellem den højtstående repræsentant og Kommissionen

Er Kommissionen enig i, at den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik bør integreres i Kommissionen ved den næste revision af traktaterne?

Vil Kommissionen som et første skridt overveje at indbyde den højtstående repræsentant til møder i Kommissionen og kommissærernes arbejdsgrupper, når der står drøftelser om eksterne forbindelser på dagsordenen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(8. august 2002)

I meddelelsen Et forslag til et fremtidigt EU(1) foreslår Kommissionen, at hvervet som højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og hvervet som udenrigskommissær fusioneres efter en nærmere bestemt tidsplan, og den fastlægger vilkårene for, hvorledes hvervet som højtstående repræsentant skal integreres i Kommissionen.

Kommissionen overvejer ikke for øjeblikket at indbyde den højtstående repræsentant til at deltage i Kommissionens møder. Den ønsker nemlig ikke at foregribe Det Europæiske Konvents drøftelser desangående. Den højtstående repræsentant er lejlighedsvis blevet indbudt til at deltage i arbejdsmøder i kommissærgruppen for forbindelser udadtil. I ovennævnte meddelelse foreslår Kommissionen en række forbedringer af arbejdsmetoderne, som kan gennemføres uden at afvente en ændring af traktaterne, og som tager sigte på at forbedre samarbejdet mellem den højtstående repræsentant og Kommissionen. Kommissionen ønsker, at disse forbedrede arbejdsmetoder kommer på plads så hurtigt som muligt.

Desuden vil Kommissionen gerne understrege, at samarbejdet med den højtstående repræsentant fungerer udmærket via daglige, frugtbare kontakter til trods for den indviklede institutionelle struktur.

(1) KOM(2002) 247 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1296/02

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(7. maj 2002)

Om: Organisationer på terrorlisten

Er Kommissionen enig i det forhold, at hvis en organisation optages på EU's terrorlister, er det ikke i sig selv ensbetydende med, at det under en eventuel straffesag i Danmark vil kunne anses for bevist, at der er tale om en terrororganisation efter de foreslåede bestemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(7. juni 2002)

Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP(1) af 27. december 2001 indeholder bestemmelser om specifikke foranstaltninger til at bekæmpe terrorisme. Foranstaltninger kan udmønte sig i indefrysning af midler, andre finansielle aktiver eller økonomiske ressourcer tilhørende personer, grupper eller enheder på grundlag af specifik EU-lovgivning. Foranstaltningerne kan også omfatte gensidig bistand medlemsstaterne imellem om bekæmpelse og forhindring af terrorhandlinger gennem politi- og domstolssamarbejde i strafferetlige anliggender inden for rammerne af bestemmelserne i afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union.

Rådet tager stilling til listen over personer, grupper og enheder, som den fælles holdning skal finde anvendelse på.

Listen opstilles på grundlag af nøjagtige oplysninger eller materiale i den relevante sagsakt, som angiver, at en kompetent myndighed har besluttet at skride ind over for personer, grupper eller enheder for at undersøge eller retsforfølge dem. Undersøgelsen eller retsforfølgelsen skal rettes mod en terrorhandling, et forsøg på at begå, deltage i eller lette en sådan handling. Undersøgelsen eller retsforfølgelsen skal desuden underbygges af seriøse og troværdige beviser eller indicier eller en dom for sådanne handlinger. Også personer, grupper og enheder, som af De Forenede Nationers Sikkerhedsråd er blevet identificeret som havende forbindelse til terrorisme, og over for hvilke der er krævet sanktioner iværksat, kan optages på listen.

Man kan derfor med rimelighed konkludere, at hvis en person, gruppe eller enhed befinder sig på listen, betyder det ikke nødvendigvis, at det er bevist, at personen, gruppen eller eneheden har begået en terrorhandling eller har forsøgt at begå, deltage i eller lette en sådan handling som defineret i den fælles holdning.

(1) EFT L 344 af 28.12.2001.