SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0322/01

af Luigi Cesaro (PPE-DE) og Generoso Andria (PPE-DE) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Forurening af bugten ved Ogliastro Marína

Bugten ved Ogliastro Marína, et meget smukt lille bysamfund i Cilento ved Salernobugten, som er berømt for sit krystalklare vand, har i flere år været ramt af en alvorlig miljøforringelse: Bugten invaderes hyppigt af slam, som gør vandet uigennemsigtigt, og hvad der er værre endnu, umuliggør badning. Der er tale om en virkelig ødelæggelse, som er en alvorlig overtrædelse af Rådets direktiv 76/160/EØF(1) af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand. Miljøorganisationernes manglende interesse for sagen virker så meget alvorligere, som miljøorganisationen Lega Ambiente i den nærliggende havn har hejst det blå flag og dermed anerkender, at vandet er egnet til badning.

Kan Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. Vil den anmode de ansvarlige myndigheder om at garantere, at forureningen af bugten ved Ogliastro Marína definitivt bringes til ophør?

2. Vil den på given foranledning finansiere et projekt for miljøforvaltning i det berørte område for at genoprette den fuldstændigt forstyrrede balance i bugten?

3. Hvilke forholdsregler vil den træffe i tilfælde af overtrædelse af Fællesskabets miljøbestemmelser for at sikre, at bestemmelserne anvendes korrekt?

(1) EFT L 31 af 5.2.1976, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(26. april 2001)

Kommissionen har kun de beføjelser, EF-traktaten giver den. Kommissionen er især ansvarlig for at sikre, at Fællesskabets lovgivning anvendes korrekt i alle medlemsstaterne. I artikel 211 (tidligere artikel 155) i EF-traktaten hedder det således følgende: for at sikre Fællesmarkedets funktion og udvikling skal Kommissionen drage omsorg for gennemførelsen af de i denne traktat indeholdte bestemmelser og af de bestemmelser som med hjemmel i denne træffes af institutionerne. Og i artikel 226 (tidligere artikel 169)

hedder det videre: finder Kommissionen, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der påhviler den i henhold til denne traktat, fremsætter den en begrundet udtalelse herom efter at have givet den pågældende stat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger. Retter den pågældende stat sig ikke efter den fremsatte udtalelse inden for den frist, der er fastsat af Kommissionen, kan denne indbringe sagen for Domstolen. Kommissionen kan selv afgøre, om den skal indlede en sådan procedure(1).

Ifølge artikel 4 i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand skal medlemsstaterne sikre, at badevandskvaliteten er i overensstemmelse med de grænseværdier, der opstilles i henhold til artikel 3. Ifølge artikel 3 fastsætter medlemsstaterne for alle badeområder eller for hvert enkelt badeområde de værdier, der skal gælde for badevandet. Ifølge artikel 1 betyder badeområde et område, hvor der findes badevand. Badevand betyder rindende eller stillestående ferskvand eller havvand, der af de kompetente myndigheder i hver stat udtrykkelig er godkendt til badning, eller i hvilket badning ikke er forbudt, og som sædvanlig anvendes til dette formål af et stort antal badende.

På denne baggrund overtrædes direktivet, når vandet i bestemte badeområder ikke overholder værdierne i bilaget. Badevandskvaliteten kontrolleres hvert år af medlemsstaterne efter bestemte parametre. Oplysningerne herom sendes til Kommissionen, som hvert år offentliggør en rapport om badevandskvaliteten.

Efter det ærede medlems oplysninger kan forureningen på grund af slamudledning i bugten ved Ogliastro Marína berøre en zone, der omfatter områderne 40-51 og 81-84 på listen på side 174 i den italienske udgave af Kommissionens rapport for badesæsonen 1999. Det kan derfor nøjagtigt fastslås, at det område, det ærede medlem henviser til, ligger inden for direktivets anvendelsesområde.

Desuden har de 16 badeområder, der muligvis berøres i dette særlige tilfælde, i Kommissionens seneste rapport (badesæsonen 1999) værdier, som er i overensstemmelse med direktivets værdier.

Da der ifølge det ærede medlems oplysninger ikke foreligger klager over anvendelsen af Fællesskabets lovgivning, kan der ikke på nuværende tidspunkt påvises nogen overtrædelse.

I sin meddelelse(2) af 27. september 2000 bebudede Kommissionen en europæisk strategi for integreret kystzoneplanlægning. Dette dokument opstiller principperne for god kystzoneforvaltning og omtaler de foranstaltninger, Kommissionen har iværksat eller vil iværksætte for at fremme denne aktivitet. Meddelelsen omtaler nogle af de finansielle hjælpemidler, hvormed kystzoneplanlægningen kan forbedres, herunder LIFE III og Interreg. Meddelelsen nævner, at de lokale og regionale myndigheder spiller en central rolle, når det drejer sig om at sikre god, integreret kystzoneplanlægning.

Også Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand kan være relevant i dette tilfælde(3). Ifølge artikel 4 skal medlemsstaterne sikre, at byspildevand, der tilledes kloaknet, før udledningen underkastes sekundær rensning eller en tilsvarende rensning senest den 31. december 2000 for så vidt angår samtlige udledninger fra byområder med over 15 000 p.e. (personækvivalenter). De oplysninger, det ærede medlem har givet, indeholder imidlertid ikke noget bevis på, at direktiv 91/271/EØF ikke anvendes korrekt.

(1) Kriterierne for Kommissionens brug af sine skønsmæssige beføjelser og prioriteringen af dem findes i den 14. beretning om kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten 1996, EFT C 332 af 3. november 1997.

(2) KOM(2000) 547 endelig.

(3) EFT L 135 af 30.5.1991.