SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0146/01

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(31. januar 2001)

Om: Salg af fjernsynsrettigheder til sportsbegivenheder

Udsendelser af sportsbegivenheder udgør for de offentlige og kommercielle kanaler et vigtigt middel til at holde på forbrugerne. Samtidig udgør salg af fjernsynsrettigheder en vigtig indtægtskilde for sporten i almindelighed og navnlig for professionel fodbold. Over de sidste ti år er prisen for fjernsynsrettigheder mangedoblet og denne udvikling forventes at fortsætte i det næste årti, og det vil bevirke, at der om føje år kun vil være et meget begrænset antal store internationale mediekoncerner, der er i stand til at betale prisen for senderettighederne. Det kan føre dertil, at sportsbegivenheder, på trods af Parlamentets, Kommissionens og Rådets hensigter kun kan ses efter anskaffelse af en dekoder.

I formandskabets konklusioner fra Nice henvises i bilag IV med rette specifikt til den betydning, som salg af fjernsynsrettigheder har for sporten, og det fastslås endvidere, at Kommissionen, skønt sportsorganisationer og medlemsstaterne fortsat har hovedsvaret på dette område, skal tage hensyn til sportens sociale, uddannelsesmæssige og kulturelle funktioner, således at dens sociale rolle kan opretholdes.

I sin beslutning af 7. september 2000 (A5-0208/2000) opfordrer Europa-Parlamentet Kommissionen til navnlig at sikre, at EU-borgerne ikke fratages muligheden for at se vigtige sportsbegivenheder i direkte udsendelse og på en offentlig kanal og Kommissionen anmodes om i henhold til artikel 81, stk. 3, i EU-traktaten at bane vejen for visse undtagelser fra konkurrencereglerne.

1. Hvordan forholder Kommissionen sig til den igangværende udvikling, hvor kløften mellem store og små fodboldklubber stadig vokser blandt andet som følge af den ujævne vækst af indtægterne fra fjernsynsrettigheder?

2. Deler Kommissionen den opfattelse, at den tiltagende kommercialisering af sporten og navnlig fodbold går imod solidaritetsprincippet som formuleret i konklusionerne fra Nice?

3. Hvordan forholder Kommissionen sig til det perspektiv, at der i den nærmeste fremtid kun vil være et begrænset antal internationale medieselskaber, der er i stand til at betale fjernsynsrettighederne for sportsbegivenheder og navnlig fodboldmesterskaber, bl.a. på baggrund af principperne om, at der skal sikres et bredt publikum adgang til fjernsynsudsendelser af nationale og andre sportsbegivenheder af væsentlig betydning for samfundet, jf. direktiv 97/36/EF(1) (fjernsyn uden grænser)?

4. Hvilken lovgivende/styrende rolle mener Kommissionen at kunne spille med hensyn til salg af fjernsynsrettigheder til sportsbegivenheder i lyset af konklusionerne fra Nice og Europa-Parlamentets beslutning A5-0208/2000?

(1) EFT L 202 af 30.7.1997, s. 60.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(2. april 2001)

1. I Helsingfors-rapporten om sport(1) understregede Kommissionen den udvikling uden fortilfælde, der er sket i sportens økonomiske dimension, og som især karakteriseres ved en påfaldende forøgelse af prisen for fjernsynsrettigheder. Dette fænomen, som kan have positive følger, indebærer også forskellige risici. En af disse risici er den voksende afstand mellem store og små klubber og den potentielle svækkelse af den finansielle solidaritet. I denne sammenhæng har Kommissionen ment, at det er vigtigt, at de nationale myndigheder og Fællesskabet, og sportsorganisationerne selv, endnu en gang bekræfter betydningen af sportens opdragende og sociale funktion.

2. Kommissionen understreger, at den fortsat støtter solidaritetsprincippet. Den har ment, at de eventuelle undtagelser, der tillades i forbindelse med fælles salg af fjernsynsrettigheder, bør tage hensyn til fordelen for forbrugerne og den proportionelle karakter af indskrænkningen af konkurrencen i forhold til det legitime mål, der sigtes mod, og til sportens særlige forhold. Blandt disse tæller solidariteten mellem de økonomisk stærkeste og svageste deltagere og mellem den professionelle sport og amatørsporten samt unges sport. Kommissionens opfattelse blev understøttet af Nice-erklæringen om sport(2).

3. Kommissionen følger på nært hold de spørgsmål, der knytter sig til salget af transmission af sportsbegivenheder. Transmissionerne skal foregå i overensstemmelse med konkurrencereglerne i EF-traktaten. Kommissionen foretager i øjeblikket en tilbundsgående undersøgelse af spørgsmålet om kollektivt salg af fjernsynsrettigheder. For så vidt angår anvendelsen af artikel 3a, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997 om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed(3), er det vigtigt at understrege, at lovgivningsmagten har valgt at fastsætte en fakultativ bestemmelse for medlemsstaterne, som fastsætter, at de skal sikre offentlighedens adgang til fjernsynstransmission af nationale og internationale sportsbegivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse. Dette princip gælder kun i de medlemsstater, der har valgt at etablere en sådan liste. Da den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 3a, stk. 1, i dette direktiv kun kan træffe foranstaltninger for de tv-spredningsforetagender, der henhører under dens jurisdiktion, fastsættes det i artikel 3a, stk. 3, at de øvrige medlemsstater sikrer, at disse foranstaltninger ikke omgås af tv-spredningsforetagender under deres jurisdiktion. Det ville derfor ikke være korrekt at tale om, at der findes et generelt princip, der pålægger medlemsstaterne at sikre offentlighedens adgang til sportsbegivenheder af væsentlig betydning for samfundet. I denne sammenhæng bør det understreges, at fire medlemsstater indtil dato officielt har meddelt deres foranstaltninger i henhold til artikel 3a, stk. 1, som i øvrigt har været offentliggjort i EFT. Yderligere to medlemsstater har meddelt, at de har til hensigt i nær fremtid at fremkomme med en sådan meddelelse.

4. Som beskrevet i svaret på det foregående spørgsmål følger Kommissionen opmærksomt spørgsmålet om kollektivt salg af transmissionsrettigheder for sportsbegivenheder, og den har indledt en undersøgelse af spørgsmålet. På dette stadium er det Kommissionens opfattelse, at de eksisterende retsakter på fællesskabsplan, især på konkurrenceområdet, er tilstrækkelige til at behandle koncentrationsproblematikken i denne sektor.

(1) Kommissionens rapport til Det Europæiske Råd med henblik på at bibeholde de nuværende strukturer på sportsområdet og at bevare sportens samfundsmæssige funktion inden for Fællesskabets rammer Helsingfors-rapporten om sport KOM(1999) 644 endelig udg.

(2) Formandskabets konklusioner Det Europæiske Råd i Nice den 7., 8. og 9. december 2000 bilag IV: Erklæring om de særlige forhold, der kendetegner sporten i Europa og dens sociale funktioner, og som der skal tages hensyn til ved gennemførelsen af de fælles politikker.

(3) EFT L 202 af 30.7.1997.