DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/489

(2004/C 84 E/0568)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2431/03

af Marco Cappato (NI) til Kommissionen

(22. juli 2003)

Om: HIV/AIDS-situationen i de centralasiatiske lande

Ifølge De Forenede Nationer, dets særorganisationer og ikke-statslige organisationer, som er aktive inden for skadesreduktion, breder HIV sig hurtigt gennem de centralasiatiske lande. Skønt antallet af HIV-tilfælde fortsat er ringe, er det steget eksplosivt i de sidste 4-5 år, hovedsagelig gennem stiknarkomani (IDU). I Usbekistan blev der i de første seks måneder af 2002 indberettet næsten lige så mange nye HIV-tilfælde som i hele det forudgående tiår; stiknarkomaner tegnede sig for 90 % af disse tilfælde. Nabolandet Kirgisistan indberettede fire HIV-tilfælde i 1996, ved udgangen af 2002 var der 825 tilfælde, 82 % blandt stiknarkomaner. I Kasakhstan udgør stiknarkomaner 87 % af de 2870 indberettede HIV-tilfælde, og i Tadsjikistan udgjorde de 73 % af de 45 registrerede tilfælde. Disse statistiske oplysninger er imidlertid ikke udtryk for den egentlige udbredelse af HIV i området, som anslås at være op til ti gange mere omfattende end det, som officielt oplyses. Opgivelse af for lave tal skyldes ringe epidemiologisk overvågning.

Stiknarkomani er stærkt udbredt i området, til dels fordi Centralasien er en vigtig narkotikarute, gennem hvilken stoffer, der fremstilles i Afghanistan og Pakistan, siver ind på andre markeder. Undersøgelser viser, at når der, langs narkotikaruter over hele verden, findes heroin, vil en vis procentdel mennesker prøve det og blive misbrugere. Denne voksende HIV-epidemi i de centralasiatiske lande kan og skal inddæmmes.

Er Kommissionen inddraget i forsøget på at mindske udbuddet af narkotika gennem beslaglæggelser og vedtagelse af straffelove for besiddelse af små mængder, hvorved stiknarkomanerne drives endnu længere under jorden, hvor de er vanskeligere at nå og ikke kan få adgang til hjælp, eller overvejer den muligheden af at give adgang til programmer for narkotikabehandling og udlevering af sprøjter, og gør den således sin formodede afvejede holdning til narkotikaproblemet ære?

Mener Kommissionen ikke, at det er på tide at vurdere den måde, hvorpå stoffer for tiden »kontrolleres« med overfloden af forbud, bestående af de tre FN-konventioner og de forskellige nationale lovgivninger, som er afledt af dem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(18. september 2003)

EU's nuværende strategi til bekæmpelse af narkotika langs heroinruterne er blevet fastlagt i overensstemmelse med EU's handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2000 — 2004); denne handlingsplan indeholder en klar beskrivelse af de foranstaltninger, EU-institutionerne og medlemsstaterne skal træffe i løbet af de fem år.

Foranstaltningerne omfatter en begrænsning af både udbud og efterspørgsel; endvidere lægges der vægt på behovet for internationalt samarbejde og effektiv information, evaluering og koordinering på alle niveauer.

Ifølge EU-handlingsplanens punkt 5 vedrørende eksterne aktioner anser Kommissionen internationalt samarbejde for en afgørende faktor i bekæmpelsen af narkotika. På dette område vil Kommissionen lægge særlig stor vægt på at koncentrere sig om hovedruterne for smugling af narkotika til EU.

Eftersom Afghanistan fortsat er verdens største heroinproducent til trods for det internationale samfunds bestræbelser for at afskaffe fremstillingen af dette narkotikum, er det langsigtede mål at etablere et filtersystem mellem hovedkilden for fremstilling af opioider og heroin — Afghanistan — og Europa.

Derfor er der blevet iværksat en række tekniske bistandsprogrammer og initiativprogrammer, enten direkte i form af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af narkotika eller som supplerende foranstaltninger, med det formål at øge grænsekontrollen og toldmyndighedernes aktiviteter i de nye uafhængige stater samt i landene på Balkan og i Central- og Østeuropa.

Kommissionen har iværksat tre samordnede programmer til bekæmpelse af narkotika i tre af heroinruternes regioner: BUMAD (Belarus, Ukraine, Moldova), SCAD (Sydkaukasus: Armenien, Aserbajdsjan, Georgien) og CADAP (Centralasien: Kasakhstan, Kirgisistan, Tadsjikistan, Turkmenistan, Usbekistan).

Det vigtigste mål for disse tre programmer er at reducere og forhindre narkosmugling fra disse regioner til EU.

Målstrategien for programmerne omfatter tre områder:

— ydelse af bistand til stabil og fuldstændig kontrol med narkotika i regionen: inden for hvert program iværksættes en række specifikke projekter inden for fire interventionsområder, som er en forudsætning for at kunne iværksætte effektive og moderne foranstaltninger i forbindelse med bekæmpelsen af narkotika: a) passende retlige og institutionelle strukturer; b) effektiv grænsekontrol; c) pålidelig information om narkomisbrug og sikre oplysninger om narkosmugling; d) moderne foranstaltninger til bekæmpelse af narkomisbrug og dets virkninger og til begrænsning af efterspørgslen

— fremme af overensstemmelsen mellem de foranstaltninger, der træffes til bekæmpelse af narkomisbrug i EU og i den pågældende region: overensstemmelsen sikres gennem fremme af EU's metoder og normer med hensyn til kontrol med og bekæmpelse af narkomisbrug. Dette sker gennem anvendelsen af EU's eksperter inden for de fire interventionsområder. Ud over uddannelse skal der gennemføres studierejser på stedet og iværksættes udvekslingsprogrammer for personale i EU

— stimulering af samarbejdet på nationalt og regionalt plan: samarbejdet med modtagerlandene sikres ved hjælp af et kohærent program, der giver mulighed for at gennemføre en harmoniseret narkotikakontrol i de ti modtagerlande. Samtidig tilpasses hvert program til de specifikke forhold i landet. Inden for hvert projekt lægges der op til interinstitutionelt samarbejde på nationalt og regionalt plan gennem uddannelsesforanstaltninger og fælles studierejser.

Med henblik på at øge disse aktiviteters virkning vil narkotikabekæmpelsesprogrammerne under Tacis blive nøje koordineret med de programmer, der løber parallelt, og som vedrører toldmyndigheder og grænsekontrol, dvs. BOMCA (Programmet for forvaltning af grænser i Centralasien).

Narkotikahandlingsplanen for Centralasien (CADAP) startede i januar 2001 med placeringen af en CADAP-narkobekæmpelseskoordinator ved Kommissionens delegation i Almaty. Denne vil snart blive udskiftet og flyttet til Bishkek i Kirgisistan, hvor vedkommende vil komme til at arbejde sammen med koordinatoren for BOMCA-programmet.

Under den første fase af CADAP-programmet — CADAP I — er der på grundlag af en finansiering på 3,5 mio. EUR ydet støtte til følgende projekter:

— kontrol i lufthavne: levering af overvågnings- og kontroludstyr samt iværksættelse af uddannelsesforanstaltninger i de fire vigtigste lufthavne i regionen

— informationssystem om narkomisbrug: NADIN-projektet, der er ved at blive iværksat, har til formål at give landene mulighed for at gennemføre epidemiologiske evalueringer af narkotikasituationen, så de sættes i stand til at udforme deres egen forebyggelses- og behandlings-/rehabiliteringspolitik

— som følge af den seneste udvikling i Afghanistan har CADAP I ydet støtte til oprettelsen af et nyt kontor for narkobekæmpelse i Tadsjikistan

— endelig er der blevet oprettet et koordineringskontor i tilknytning til Kommissionens delegation i Almaty. Dette kontor vil blive flyttet til Bishkek for at lette koordineringen med det nye BOMCA-program.

Anden fase af CADAP-programmet — CADAP II — vil begynde i efteråret 2003 med en Tacis-finansiering på 4,5 mio. EUR.

Et år efter efterfølges det af CADAP III, der vil blive finansieret med 3 mio. EUR.

Gennem CADAP II og CADAP III vil man kunne iværksætte følgende projekter:

— juridisk bistand: dette projekt vil gøre det muligt at forbedre lovgivningen vedrørende narkotika i regionen og forstærke dommeres og offentlige anklageres beføjelser med hensyn til retssamarbejde (gensidig juridisk bistand og kontrollerede forsendelser). De Forenede Nationers Program for International Narkotikakontrol (UNDCP) vil blive inddraget i gennemførelsen af projektets aktiviteter

— kontrol i lufthavne: dette projekt er en videreførelse af første fase af CADAP. Formålet er at etablere efterforskningsenheder i de vigtigste lufthavne i regionen, der kan forbedre analyserne og informationsformidlingen vedrørende narkosmugling; projektet omfatter også levering af udstyr og gennemførelse af uddannelsesforanstaltninger

— kontrol i havne: dette projekt vil især gøre det muligt for havnemyndighederne i Aktau (Kasakhstan) at forstærke inspektionen og levere mere detaljerede oplysninger

— grænsestationer: gennem projektet ydes der støtte til grænsestationer langs narkoruterne. I hvert land vil der blive udvalgt en række nøglegrænsestationer, som vil modtage støtte i form af uddannelsesforanstaltninger og levering af udstyr med henblik på at øge deres operationelle kapacitet. Gennemførelsen af dette projekt sker i snævert samarbejde med UNDCP

— oplysninger fra politimyndighederne: gennem dette projekt ydes der støtte til udvikling af ordensmagtens interne informationssystem for regionen, hvorved bekæmpelsen af narkosmugling skulle blive mere effektiv

— forebyggelse i fængsler: projektet gør det muligt at indføre foranstaltninger vedrørende forebyggelse, behandling, rehabilitering og reintegrering i en lang række fængsler i Centralasien. Der vil endvidere blive ydet støtte til forebyggende aktioner, som iværksættes af myndighederne.

Det skal også nævnes, at Kommissionen er en af de vigtigste deltagere i og bidragydere til FN's globale fond til bekæmpelse af de større endemiske sygdomme som aids, tuberkulose og malaria; midler herfra anvendes til støtte for aktioner, der iværksættes af de berørte lande, herunder landene i Centralasien.

Kommissionen har generelt koncentreret sine programmer for lokal udvikling i Centralasien i de regioner i Sydtadsjikistan og i de kirgisiske og tadsjikiske områder af Ferghana-dalen, som er vigtige transitområder, og hvor stor fattigdom øger befolkningens sårbarhed over for narkosmuglere og narkosmugling.

Afslutningsvis skal det anføres, at Kommissionen ikke har tiltrådt De Forenede Nationers konventioner vedrørende narkotika (bortset fra artikel 12 i De Forenede Nationers Konvention om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og psykotrofe stoffer, der vedrører kemiske prækursorer); det er således medlemsstaternes opgave i givet fald at foreslå ændringer til disse konventioner.