SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1686/02

af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen

(12. juni 2002)

Om: Indefrysning af konti gennemførelse i praksis

Den 27. december 2001 trådte Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001(1) om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme i kraft.

Hvorledes gennemføres denne forordning i praksis i medlemsstaterne?

Hvorledes underrettes den berørte bank om, hvilke konti der skal indefryses?

Hvordan foregår kommunikationen?

(1) EFT L 344 af 28.12.2001, s. 70.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Christopher Pattenpå skriftlige forespørgsler E-1685/02 og E-1686/02

(9. juli 2002)

I henhold til FN's Sikkerhedsråds resolution 1373 (2001) vedtog Rådet den 27. december 2001 den fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december 2001 om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme(1), Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 af 27. december 2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme(4) og Rådets afgørelse af 27. december 2001 om opstilling af den liste, der er omhandlet i artikel 2, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme(5). Disse retsakter opererer især med indefrysning af pengemidler, andre finansielle aktiver og økonomiske ressourcer tilhørende personer, grupper og enheder, der er opført på Rådets liste.

Den 2. maj 2002 opdaterede Rådet listen over personer, grupper og enheder, der er omfattet af disse foranstaltninger ved hjælp den fælles holdning 2002/340/FUSP(2) og Rådets afgørelse 2002/334/EF(3). Rådets liste indeholder identifikationsdata, men ikke numre på bankkonti.

Som følge heraf er otte fysiske personer og tolv grupper eller enheder nu omfattet af indefrysningsforanstaltningerne. Eftersom kun to medlemsstater indtil nu har oplyst, hvor store beløb (4 500 EUR) der er indefrosset, har Kommissionen ikke nøjagtige oplysninger om virkningen af de foranstaltninger, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 2580/2002. Den bemærker imidlertid, at næsten alle grupper og enheder blev tilføjet den 2. maj 2002, og at de otte personer er blevet anklaget i USA for terrorhandlinger i Mellemøsten og Sydøstasien.

Ordren om indefrysning består af to elementer: Indefrysning af konti og økonomiske ressourcer tilhørende personer, grupper og enheder, der er opført på listen, og et forbud mod at stille midler og økonomiske ressourcer til rådighed for dem. Da alle økonomiske aktører og borgere i EU, der har forbindelser med de på listen opførte, skal tilbageholde midler og økonomiske ressourcer, er det vanskeligt at vurdere virkningen af forbuddet. Ikke desto mindre er det højst sandsynligt, at virkningen af forbuddet på de på listen opførte grupper og enheder er større end virkningen af indefrysningen af de konti, de måtte have i Europa.

Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 finder direkte anvendelse i medlemsstaterne. Følgelig er alle økonomiske aktører og borgere i EU i henhold til gældende lovgivning forpligtede til at gennemføre indefrysningsforanstaltningen. Der er krav om, at de både identificerer og indefryser konti, der tilhører personer, grupper og enheder opført på listen, og at de tilbageholder de eventuelle pengemidler, andre finansielle aktiver og økonomiske ressourcer, de måtte være sådanne personer, grupper og enheder skyldige. I henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 2580/2001 skal de også give de kompetente myndigheder alle eventuelle oplysninger, der kan lette overholdelsen af forordningen.

Det er op til de kompetente myndigheder at undersøge, om forordningerne anvendes, og at udstede retningslinjer eller instrukser for den nærmere iværksættelse af foranstaltningerne.

Kommissionen er for sit vedkommende ved at indlede drøftelser med Den Europæiske Banksammenslutning og andre relevante sammenslutninger med henblik på at lette iværksættelsen af indefrysningsforanstaltningerne og finde løsninger på de anvendelsesproblemer, der måtte opstå.

Det fastsættes i forordningen, at medlemsstaterne skal afgøre, hvilke (administrative eller ved lov fastsatte) bøder der skal pålægges, hvis bestemmelserne i forordningen overtrædes. Det er også op til medlemsstaterne at tage de nødvendige skridt til at forfølge økonomiske aktører og borger, hvis der sker overtrædelse.

(1) EFT L 344 af 28.12.2001.

(2) EFT L 116 af 3.5.2002.

(3) EFT L 116 af 3.5.2002.

(4) EFT L 344 af 28.12.2001.

(5) EFT L 344 af 28.12.2001.