DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/513

(2004/C 84 E/0591)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3964/03

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(5. januar 2004)

Om: Endokrine stoffer i drikkevand — Kommissionens svar på forespørgsel E-2565/03

I Forbundsrepublikken Tyskland er der i nogle delstater gennemført undersøgelser af endokrint virkende stoffer. Også Kommissionen har gennemført tilsvarende undersøgelser. Således er det kendt, at syrerester fra ftalater (blødgørere) frigøres fra rørledninger til drikkevand. Måleværdier fra borebrønde bekræfter, at blødgørerne er til stede overalt. Nogle blødgørere anses ikke for skadelige for arvemassen, men har skadelige konsekvenser for testikler, nyrer og lever, påvirker under dyreforsøg forplantningsevnen og fører til udviklingsforstyrrelser i kønsorganerne. En ny undersøgelse foretaget af universitetet i Erfurt bekræfter, at optagelsen af DEHP (blødgørere) er betydeligt højere end hidtil antaget. Det tyske Bundesinstitut für Risikobewertung har gjort Det Europæiske Kemikaliekontor opmærksom på resultaterne af denne undersøgelse.

1. Hvorledes påtænker Kommissionen at beskytte de europæiske forbrugere i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet?

2. Planlægger Kommissionen at indføre grænseværdier?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(8. marts 2004)

Behovet for at regulere hormonforstyrrende stoffer i drikkevand blev drøftet på seminaret om drikkevand, som Kommissionen afholdt den 27.-28. oktober 2003 med deltagelse af medlemsstaterne, forskere og ikke-statslige organisationer (ngo'er). Seminaret konkluderede, at det ikke er muligt at fastsætte grænseværdier for de enkelte hormonforstyrrende stoffer i drikkevandsdirektivet (1) på nuværende tidspunkt, da den viden, der er nødvendig for at vurdere de potentielle sundhedsfarer, er utilstrækkelig. Der foreligger endnu ikke tilstrækkelige og pålidelige oplysninger om forekomsten af hormonforstyrrende stoffer i råvand og drikkevand, og der findes ikke validerede bioassay til undersøgelse af alle de virkninger, hormonforstyrrende stoffer kan have. Der er brug for flere oplysninger for at vurdere risikoen ved indtagelse af drikkevand, især på steder med højrisikofaktorer for forurening.

Der er bevis på, at materialer afgiver hormonforstyrrende stoffer til drikkevand/flaskevand. Produkter og materialer, der anvendes til opbevaring og distribution af drikkevand, og som permanent indgår i bygværker, er reguleret i og omfattet af byggevaredirektivet (2), og de er omtalt i drikkevandsdirektivet. Spørgsmålet behandles i øjeblikket i forbindelse med arbejdet med at oprette et fælles europæisk godkendelsessystem, EAS (»European Acceptance Scheme«), ifølge byggevaredirektivet. EAS skal være et fælles system for rammebestemmelser og tilhørende undersøgelsesmetoder til godkendelse af byggevarer, der kommer i kontakt med drikkevand.

At rørledninger eventuelt kan afgive ftalater til drikkevand, har Kommissionen imidlertid ikke noget bevis på. PVC-rørledninger er lavet af hård PVC, der normalt ikke blødgøres ved tilsætning af blødgørere.

Med hensyn til ftalater (blødgørere) har Kommissionen igangsat fem risikovurderinger i henhold til forordningen om eksisterende stoffer (3). Tre risikovurderinger er i mellemtiden blevet afsluttet og kan konsulteres på Det Europæiske Kemikaliekontors websted (4). Kommissionen er nu i gang med at udvikle risikobegrænsningsstrategier. Eventuelle restriktioner skal bygge på resultaterne af risikovurderingen og være videnskabeligt forsvarlige, og samtidig skal der tages hensyn til forsigtighedsprincippet.

For to ftalaters vedkommende, nemlig DEHP og BBP, er risikovurderingerne endnu ikke afsluttet. Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (SCTEE) har, for så vidt angår DEHP, for nylig offentliggjort en udtalelse om resultaterne af udkastet til risikovurdering (5). Referenten vil nu genbehandle udkastet til risikovurdering på baggrund af denne udtalelse. Genbehandlingen vil også kunne påvirke karakteriseringen af risikoen for mennesket, der indirekte eksponeres via miljøet, hvilket vil give Kommissionen mulighed for at afgøre, om og under hvilke omstændigheder DEHP frembyder risiko som hormonforstyrrende stof.

Fremtidige grænseværdier for de samlede potentielle hormonforstyrrende virkninger kan først foreslås, når der foreligger validerede analyseværktøjer. For at opnå et sikkert niveau for samtlige hormonforstyrrende stoffer bør der tages udgangspunkt i toksikologiske data og bioassay-værdier for hormonforstyrrende stoffers styrke under ét.

(1) Rådets direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand, EFT L 330 af 5.12.1998.

(2) Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer, EFT L 40 af 11.2.1989.

(3) Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer, EFT L 84 af 5.4.1993.

(4) http://ecb.jrc.it/existing-chemicals/.

(5) Vedtaget af CSTEE på dennes 41. plenarmøde den 8.1.2004; http://europa.eu.int/comm/health/ph_risk/committees/set/documents/out214_en.pdf.