ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0508/97 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (19. februar 1997)

Om: Bygning af hoejhastighedsjernbanestraekningen Rom-Napoli

Det hedder i direktiv 85/337/EOEF ((EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.)), at der i forbindelse med nyanlaeg til jernbanefjerntrafik (bilag I) skal foretages en vurdering (artikel 4) af indvirkningen paa miljoeet i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 5 til 10. I modstrid med ovenstaaende har Roms Kommune givet tilladelse til ivaerksaettelsen af arbejder vedroerende hoejhastighedsstraekningen Rom-Napoli i kvarteret Tor Sapienza. Projektet, som ogsaa vil komme til at beroere kvartererne La Rustica og Casal Bertone, har aldrig vaeret gjort til genstand for en hoering af borgerne i disse omraader til trods for bestemmelserne i direktiv 85/337. Projektet, som vil faa saerdeles stor indvirkning paa miljoeet, indebaerer en firdobling af jernbanesporene i et bymaessigt bebygget omraade og en forhoejelse i antallet af daglige tog fra de nuvaerende 30 til 330.

Vil Kommissionen oplyse:

1. Hvorledes den forholder sig til denne sag?

2. Om den anser det for hensigtsmaessigt at intervenere over for de ansvarlige italienske myndigheder for at sikre, at faellesskabsbestemmelserne overholdes?

Supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (5. juni 1997)

I forlaengelse af sit svar af 13. marts 1997 ((EFT C 186, 18.6.1997. )) kan Kommissionen nu meddele foelgende informationer:

Som foelge af de oplysninger, det aerede medlem er fremkommet med, er Kommissionen grebet ind over for de italienske myndigheder, og den vil nu traeffe de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at sikre, at faellesskabsretten overholdes paa dette omraade.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1366/97 af Joaquín Sisó Cruellas (PPE) til Kommissionen (21. april 1997)

Om: Produktion og markedsfoering af honning

Det forslag, som Europa-Kommissionen har fremsat om foranstaltninger til forbedring af produktionen og markedsfoeringen af honning, betragtes i Spanien som utilstraekkeligt, fordi det hovedsagelig drejer sig om sundhedsproblemet og ikke omfatter indkomststoette, og man anser det derfor for noedvendigt at indfoere en stoetteordning for at yde kompensation til biavlerne for importen af honning fra tredjelande til meget lave priser.

Mener Kommissionen, at det er muligt at indfoere en stoetteordning for de europaeiske honningproducenter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne ved Franz Fischler (30. maj 1997)

I oktober 1994 godkendte Raadet konklusionerne i betragtningerne om den europaeiske biavl ((Dok. KOM(94) 256 endelig udg. )) og anmodede Kommissionen om at forelaegge det et passende forslag hurtigst muligt. Blandt konklusionerne i dokumentet siges det nemlig udtrykkeligt, at »det ikke vil vaere hensigtsmaessigt at oprette en saerlig ny markedsordning for honning. Det vil formentlig heller ikke vaere muligt at indfoere en samlet stoetteordning saasom en generel indkomststoetteordning«.

Maalet med Kommissionens forslag er at forbedre produktionen og markedsfoeringen af honning. Dette maal kan naas ved udarbejdelse af nationale programmer, der tager sigte paa prioriterede aktioner saasom teknisk bistand, behandling af bistader mod varroase, rationalisering af vandrebiavl, stoette til honninganalyser og samarbejde om anvendt forskning. I nogle af Faellesskabets omraader har punktvise foranstaltninger af samme art som de naevnte prioriterede aktioner givet positive resultater.

Faellesskabets medfinansiering af disse aktioner tager sigte paa samtidig at nedsaette visse produktionsomkostninger og forbedre honningens kvalitet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1686/97 af Wolfgang Kreissl-Doerfler (V) til Kommissionen (20. maj 1997)

Om: Eksport af gammelt toej til Den Tredje Verden

Raader Kommissionen over oplysninger om, hvor mange ton gammelt toej (og gamle sko) EU aarligt eksporterer til Den Tredje Verden? Hvilke lande er blandt de stoerste importlande?

Har Kommissionen gennemfoert undersoegelser af, hvordan denne eksport af gammelt toej paavirker tekstil- og skoindustrien i importlandene? I hvilken udstraekning er EU's handel med gammelt toej i overensstemmelse med maalsaetningerne for EU's udviklingspolitik?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (25. juni 1997)

Den kombinerede nomenklatur, som er grundlaget for Faellesskabets udenrigshandelsstatistikker, medtager under varekode 6309 00 00, gammelt toej. Denne gruppe omfatter tekstilvarer og sko, som fremviser tydelige tegn paa slid, og som frembydes emballerede eller i baller, men ligeledes varer som sengelinned og boligtekstiler. Det er derfor ikke muligt at anslaa omfanget af handelen med gammelt toej og brugte sko.

Tabellen, hvori er anfoert alle de udfoersler af gammelt toej, som Faellesskabet har gennemfoert i loebet af de sidste tre aar, sendes direkte til det aerede medlem samt til Parlamentets Generalsekretariat.

Udfoerslerne udgjorde i gennemsnit 340 000 tons i 1993-1995.

Kommissionen er klar over den fare, som udfoerslen af gammelt toej og sko kan have for udviklingslandenes oekonomi. Kommissionen mener ikke, at der findes nogen nyere undersoegelse, der viser en eventuel negativ virkning, som disse udfoersler kunne have for visse lande, bl.a. den endelige anvendelse af disse udfoersler (til paaklaedning, genindvinding af raavarer bestemt til en ny produktion), og deres indvirkning paa visse lokale varer eller paa prisen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1801/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (28. maj 1997)

Om: Ansaettelsesproblemer i CEDEFOP

CEDEFOP er det foerste og eneste europaeiske center i Graekenland, og det har hjemsted i Thessaloniki. Der har vaeret meget roere omkring ansaettelse af personale, og en raekke tjenestemaend mangler endnu at blive overflyttet til Thessaloniki fra Berlin, hvor centret tidligere laa, foer centrets arbejdsmaessige behov vil vaere daekket.

Der tilskyndes ikke til ansaettelse af graeske tjenestemaend til imoedekommelse af centrets behov, selv om dette ville indebaere langt faerre omkostninger (ingen flyttegodtgoerelser eller udlandstillaeg).

Den officielle begrundelse er, at der boer vaere en vis ligevaegt i personalets sammensaetning.

Har Kommissionen overvejet at daekke centrets presserende ansaettelsesbehov med graesk tjenestemaend (eventuelt midlertidigt ansatte) med henblik paa at sikre, at centret bliver i stand til at udfoere sit meget vigtige arbejde?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson (30. juni 1997)

Kommissionen minder det aerede medlem om, at CEDEFOP er et decentralt EU-organ, der ledes af en bestyrelse, som ogsaa har ansvaret for personalepolitik.

Ifoelge Kommissionens oplysninger er centrets driftskapacitet paa nuvaerende tidspunkt fuldt ud sikret. Der er ingen presserende ansaettelsesbehov. Ud af 81 stillinger (52 faste og 29 midlertidige stillinger) er i oejeblikket 8 ledige. Centret betragter ikke besaettelsen af disse stillinger som en prioriteret opgave, idet der er behov for at holde et mindre antal stillinger ledige med henblik paa genindsaettelse af medarbejdere, som har tjenestefrihed af personlige aarsager. Disse medarbejderes arbejdsopgaver udfoeres i oejeblikket enten af udstationerede nationale eksperter (der er for tiden ansat 7) eller af lokalt ansatte, hjaelpeansatte og vikarer.

Hvad angaar fordelingen af medarbejdere efter nationalitet, har bestyrelsen besluttet, at der i overensstemmelse med gaeldende regler paa faellesskabsplan skal opretholdes en vis ligevaegt, saaledes at alle nationaliteter i Faellesskabet sikres en rimelig repraesentation. Graeske statsborgere er allerede forholdsmaessigt godt repraesenteret i centret, idet 10% af samtlige medarbejdere er graekere (heri ikke medregnet hjaelpeansatte og lokalt ansatte).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1321/97 af Gary Titley (PSE) til Kommissionen (11. april 1997)

Om: EU-lovgivning om autorisation af kranfoerere

Kan Kommissionen oplyse, i henhold til hvilken EU-lovgivning kranfoerere skal vaere i besiddelse af en saerlig tilladelse, som f.eks. den britiske »Category C Licenced Goods Vehicle (LGV) qualification«, som vil vaere obligatorisk for kranfoerere i Det Forenede Kongerige fra den 1. januar 1998, og i hvilket omfang Kommissionen har raadfoert sig med industrien om udarbejdelse af den paagaeldende lovgivning og deltagelse i eventuelle uddannelsesomkostninger?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (27. maj 1997)

Der boer skelnes mellem kranoperatoerer og foerere af mobile kraner. Der findes ingen faellesskabslovgivning, som kraever, at kranoperatoerer skal have koerekort til koeretoejer i klasse C.

Der findes dog i Raadets direktiv 91/439/EOEF ((EFT L 237 af 24.8.1991. )) om koerekort et krav vedroerende koersel med mobilkraner paa offentlig vej mellem byggepladser. Saadanne kraner kan koere meget hurtigere end de 25 km/h, der normalt er kriteriet for, om bestemte koeretoejer falder uden for definitionen af et motorkoeretoej.

I artikel 3, stk. 1, i Raadets direktiv 91/439/EOEF er koeretoejer i klasse C defineret som »bil med tilladt totalmasse paa over 3 500 kg, bortset fra de under D naevnte«. En mobilkran vejer normalt over 3 500 kg. Derfor kraeves i henhold til direktiv 91/439/EOEF et koerekort til klasse C for at foere en mobilkran.

Foer i tiden kraevede Det Forenede Kongerige kun et koerekort til klasse B. Nu har Det Forenede Kongeriges myndigheder dog besluttet at medtage mobilkraner i klasse C ved gennemfoerelsen af direktivet i begyndelsen af dette aar. Udkastet til forordningen har vaeret igennem den almindelige konsultationsprocedure. Der finder i oejeblikket saerlige konsultationer sted med henblik paa at afklare situationen vedroerende erfarne foerere af mobilkraner i Det Forenede Kongerige.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0568/97 af Ulf Holm (V) til Raadet (25. februar 1997)

Om: Faelles finanspolitik

OEMU'en vil medfoere, at medlemsstaternes pengepolitik samordnes under ECB. Fra flere sider mener oekonomer, at ogsaa finanspolitikken boer samordnes for at opnaa en fuldt ud fungerende valutaunion.

Deler Raadet denne opfattelse?

Svar (14. juli 1997)

Raadet skal henlede det aerede medlems opmaerksomhed paa, at det i OEMU'ens tredje fase, for saa vidt angaar de deltagende stater, er Det Europaeiske System af Centralbanker, der i henhold til traktatens artikel 105 og protokollen om ESCB fastlaegger og gennemfoerer Faellesskabets monetaere politik. Med hensyn til valutakurspolitikken kan Raadet i henhold til traktatens artikel 109 indgaa formelle aftaler om et valutakurssystem i forhold til ikke-faellesskabsvalutaer, der er i overensstemmelse med maalsaetningen om prisstabilitet, eller, saafremt der ikke findes et saadant system, udarbejde generelle retningslinjer for valutakurspolitikken. Disse generelle retningslinjer beroerer ikke ESCB's hovedmaalsaetning om at fastholde prisstabilitet.

For den oekonomiske politik i almindelighed, herunder budgetpolitikkerne, gaelder andre regler. Ifoelge artikel 102 A foerer medlemsstaterne deres oekonomiske politikker med henblik paa at bidrage til virkeliggoerelsen af Faellesskabets maal.

I henhold til artikel 3 A, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, skal medlemsstaternes og Faellesskabets virke indebaere gennemfoerelse af en oekonomisk politik, der bygger paa snaever samordning af medlemsstaternes oekonomiske politikker.

Som led i traktatens artikel 103 fastsaetter Raadet i overensstemmelse med den deri fastsatte procedure de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politikker.

For at sikre en snaevrere samordning af disse politikker og en varig konvergens skal Raadet overvaage udviklingen i medlemsstaternes oekonomiske resultater samt deres politikkers overensstemmelse med disse overordnede retningslinjer.

Med henblik herpaa vil Raadet i OEMU'ens tredje fase gennemgaa de deltagende medlemsstaters stabilitetsprogrammer og de ikke-deltagende medlemsstaters konvergensprogrammer. I OEMU'ens tredje fase er medlemsstaterne fortsat ansvarlige for deres nationale budgetpolitikker i overensstemmelse med bestemmelserne i traktaten og i stabilitets- og vaekstpagten.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0621/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (4. marts 1997)

Om: Manglende gennemfoerelse af retsforskrifterne om kombineret transport

EU goer meget for at fremme kombineret transport, da det er den form for transport, der sikrer den bedste udnyttelse af lastvognenes muligheder. I henhold til meddelelser i det graeske tidsskrift »TROCHI KE TIR« hersker der i Graekenland en tilsigtet dubioes situation som foelge af den manglende gennemfoerelse af det for nylig udstedte lovdekret 431/95, og fordi det graeske transportministerium tolererer, at offentlige lastvogne, der normalt foretager offentlig transport, udfoerer kombineret transport under anvendelse af saettevogne fra andre medlemsstater.

I ovennaevnte lovdekret hedder det, at kombineret transport mellem EU's medlemsstater kan udfoeres af enhver fysisk eller juridisk person, der opfylder betingelserne for at drive erhverv som vognmand, jf. praesidentdekreterne 57/89 og 294/91 og jf. forordning (EOEF) 881/92 ((EFT L 95 af 9.4.1992, s. 1. )) om adgang til markedet for international vejgodstransport. Det fastlaegges her ganske klart, at paahaengs- eller saettevognen under koerslen er daekket af den faellesskabstilladelse, som skal medfoeres i motorkoeretoejet.

Kan Kommissionen oplyse, om den har kendskab til dette spoergsmaal, og hvilke foranstaltninger den har eller vil traeffe over for de graeske myndigheder, med henblik paa at disse bestemmelser omgaaende gennemfoeres, samtidig med at der fastlaegges umiddelbare administrative og strafferetlige sanktioner i tilfaelde af overtraedelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (25. april 1997)

Det graeske lovdekret nr. 431/95 vedroerer den praktiske gennemfoerelse af en rent graesk national lovgivning, og ansvaret for dette omraade sorterer udelukkende under de graeske myndigheder.

Raadets forordning (EOEF) nr. 881/92 af 26. marts 1992 ((EFT L 95 af 9.4.1992, s. 1. )), som er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat, gaelder for international vejgodstransport paa de straekninger, der tilbagelaegges paa Faellesskabets omraade. I denne forordning defineres begrebet international transport ud fra det paagaeldende motorkoeretoejs bevaegelse. Foelgelig betragtes en saettevogn, der ankommer alene til Graekenland og dernaest traekkes videre af en traekenhed til et bestemmelsessted i Graekenland, som en national transport paa graesk territorium inden for landets graenser. Den er derfor omfattet af den gaeldende graeske lovgivning, hvor traekenheden er indregistreret i Graekenland, men af Faellesskabets cabotagebestemmelser ((Raadets forordning (EOEF) nr. 3118/93 af 25. oktober 1993; EFT L 279 af 12.11.1993, s. 1. )), hvis traekenheden er indregistreret i en anden medlemsstat. Traekkes den paagaeldende saettevogn derimod af en traekenhed, som er indregistreret i en anden medlemsstat, paa det tidspunkt, hvor den ankommer til Graekenland, er der tale om en international transport i medfoer af raadsforordning nr. 881/92, og der kraeves derfor en faellesskabstilladelse til brug for traekenheden.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1768/97 af Iñigo Méndez de Vigo (PPE) til Kommissionen (27. maj 1997)

Om: Evaluering af PHARE-programmet

Europa-Parlamentet har for nylig draget effektiviteten i forbindelse med forvaltningen af PHARE-programmet, over hvilket der ydes stoette til den oekonomiske genopbygning i de central- og oesteuropaeiske lande, i tvivl, idet det har paastaaet, at der ikke foretages en effektiv evaluering, som goer det muligt at paavise resultaterne af EU's stoette til disse lande.

Hvad er Kommissionens holdning til denne kritik?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (11. juni 1997)

Som svar paa Parlamentets beslutning (ref. A4-235/95 fra 24. oktober 1995), hvori det anmodede om en midlertidig evaluering af PHARE-programmet til forberedelse af 1998- budgetproceduren, er Kommissionen ved at forberede en rapport til forelaeggelse for Parlamentet senest den 30. juni 1997. Denne er hovedsagelig baseret paa ca. et hundrede evalueringsundersoegelser, der allerede er gennemfoert af de forskellige programmer og foranstaltninger i Phare-programmet.

Rapporten vil i vid udstraekning behandle spoergsmaalet fra det aerede medlem.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1384/97 af Mark Watts (PSE) til Kommissionen (22. april 1997)

Om: Salg af britiske varer paa franske markedspladser

Er Kommissionen klar over, at det er praktisk talt umuligt for britiske statsborgere at saelge deres varer paa franske markedspladser, fordi de lokale myndigheder siger, at visse saerlige kriterier skal opfyldes?

Hvad vil Kommissionen goere for at sikre, at det indre marked fungerer for alle unionsborgerne uden komplicerede lokale love?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (16. juni 1997)

Kommissionen er ikke bekendt med den situation, der omtales af det aerede medlem.

Med hensyn til reglerne for det indre marked har de franske lokale myndigheder lov til at anvende deres egne regler for markedspladser over for britiske statsborgere eller britiske varer, saa laenge der ikke er tale om forskelsbehandling paa grund af nationalitet, der forhindrer den frie bevaegelighed for personer og varer. Hvad angaar den fri bevaegelighed for varer ser det ud til, at »Keck et Mithouard«-afgoerelsen vil kunne danne praecedens i det foreliggende tilfaelde (dom af 24. november 1993, sag C-275/91).

Kommissionen opfordrer det aerede medlem til at fremlaegge konkrete eksempler paa de problemer, de britiske statsborgere har staaet over for i forbindelse med salg af britiske varer paa franske markedspladser, saaledes at Kommissionen kan undersoege, om EU-reglerne er blevet overtraadt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1605/97 af Dagmar Roth-Behrendt (PSE) til Kommissionen (5. maj 1997)

Om: Kommissionens direktiv af 16.2.1996 om forarbejdede levnedsmidler baseret paa cerealier og babymad til spaedboern og smaaboern

I den 11. betragtning til direktiv 96/5/EF af 16.2.1996, Euratom ((EFT L 49 af 28.2.1996, s. 17. )) om forarbejdede levnedsmidler baseret paa cerealier og babymad til spaedboern og smaaboern foreslaar Kommissionen den snareste fastlaeggelse af mikrobiologiske kriterier og maksimumsniveauer for kontaminanter i babymad til spaedboern. Hidtil har Kommissionen ikke forelagt noget forslag.

1. Har Kommissionen allerede paabegyndt udarbejdelsen af et saadant forslag om fastlaeggelse af mikrobiologiske kriterier og maksimumsniveauer for kontaminanter i babymad til spaedboern?

2. I benaegtende fald, hvornaar paabegyndes udarbejdelsen af forslaget i betragtning af, hvor vigtigt det er at fastlaegge maksimumsniveauer for kontaminanter i babymad til spaedboern?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (10. juni 1997)

Kommissionen har indledt arbejdet med udarbejdelse af et udkast til Kommissionens direktiv om maksimalt tilladelige pesticidniveauer i forarbejdede madvarer paa basis af cerealier samt barnemad i form af spaedboerneernaering og levnedsmidler til brug for mindre boern. I betragtning af, at der her er tale om et meget kompliceret og yderst foelsomt problemkompleks, som kraever meget omhyggelige overvejelser, kan der imidlertid paa indevaerende tidspunkt endnu ikke opstilles nogen konkret tidsplan for den endelige forelaeggelse af dette udkast.

I betragtning af denne sags ganske saerligt hastende karakter er arbejdet vedroerende mikrobiologiske kriterier blevet udskudt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1112/97 af José Barros Moura (PSE) til Kommissionen (24. marts 1997)

Om: Gennemfoerelse af Alqueva-projektet

Kommissionsmedlem Wulf-Mathies bekraefter i sit svar af 27.2.1997 paa min skriftlige forespoergsel E-4057/96 ((EFT C 217 af 17.7.1997, s. 51. )), at den gennemsnitlige vandmaengde i Guadiana-floden ifoelge den undersoegelse, som det internationale konsulentfirma Montgomery Watson har foretaget, er tilstraekkelig til, at Alqueva-projektet kan gennemfoeres. Kommissionsmedlemmet erkender imidlertid, at forvaltningen af vandressourcerne i flodbassinet skal varetages af Portugal og Spanien i faellesskab paa grundlag af en anerkendelse af, at disse to lande suveraent og efter faelles overenskomst - svarende til de allerede eksisterende overenskomster mellem disse to lande - kan traeffe afgoerelse om spoergsmaal som vandkvalitet, regulering af vandmaengde, transport af aflejret materiale, oekologiske gennemstroemningsaspekter og retten til udnyttelse af vandmaengden. Denne aendrede holdning hos Kommissionen i forhold til de udtalelser, kommissionsmedlemmet fremsatte i Regionsudvalget, hvor der blev rejst tvivl om, hvorvidt vandmaengden var tilstraekkelig til, at projektet kunne gennemfoeres, hilses velkommen.

Kun jeg selv kan anmode Kommissionen om disse oplysninger, selv om de portugisiske myndigheder, som det understreges flere steder i svaret, allerede har kendskab hertil. Dette skyldes for det foerste, at mandatet som medlem af Europa-Parlamentet som bekendt ikke giver befoejelse til at udoeve politisk kontrol over de nationale myndigheder, og for det andet, at kun kommissionsmedlemmet selv rejste tvivl om projektets gennemfoerlighed.

Kan Kommissionen paa baggrund af denne positive holdningsaendring oplyse, hvornaar den agter at drage de praktiske konsekvenser af, at projektet paa grundlag af undersoegelsen vedroerende vandmaengden i Guadiana-floden kan gennemfoeres?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (22. april 1997)

Konklusionerne af konsulentfirmaet Montgomery Watsons arbejde og de forsikringer, Kommissionen har modtaget fra de spanske myndigheder vedroerende problemerne i forbindelse med vandet i de floder, der er faelles for de to medlemsstater, har gjort det muligt for Kommissionen at indtage den holdning, at der vil vaere tilstraekkelige vandressourcer til raadighed til at goere Alqueva-projektet levedygtigt.

I betragtning af den seneste udvikling i behandlingen af Alqueva-projektet vil Kommissionen i snaevert samarbejde med de portugisiske myndigheder viderefoere det arbejde, der tager sigte paa at godkende dette projekt saa hurtigt som muligt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1065/97 af Giulio Fantuzzi (PSE), Fiorella Ghilardotti (PSE) og Rinaldo Bontempi (PSE) til Kommissionen (21. marts 1997)

Om: Forslag til forordning om »Cumulative Recovery System«

Et forslag til forordning om tildeling af importrettigheder inden for rissektoren med betegnelsen »Cumulative Recovery System« er allerede blevet droeftet indgaaende.

Kan Kommissionen oplyse foelgende:

1. hvilken praeference, den agter at give faellesskabsprodukter?

2. om den paagaeldende forordning er kompatibel med reglerne vedroerende de faelles markedsordninger?

3. hvorledes den mener at kunne kontrollere anvendelsen af dette system, som efter udoevernes opfattelse letter muligheden for svindel til skade for faellesskabets rismarked?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (21. april 1997)

Raadet forpligtede sig under forhandlingerne om artikel XXIV-6 i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel til at indfoere en ordning med kumulativ opkraevning for at goere det muligt for importoererne at opnaa kompensation, hvis den betalte importtold er for hoej i forhold til kvaliteten af den importerede ris.

Ordningen har til formaal at opretholde faellesskabspraeferencens niveau, idet den »maksimale importpris«, der blev fastsat i aftalerne under Uruguay-runden, altid vil blive overholdt.

Der planlaegges et kontrolsystem, som skal omfatte mindst 50% af de partier, der importeres i henhold til denne ordning.