SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0039/03

af Renato Brunetta (PPE-DE) til Kommissionen

(21. januar 2003)

Om: Det større uheld, jf. artikel 3 i det såkaldte Seveso 2-direktiv 96/82/EF af 9. december 1996, den 28. november 2002 i fabrikken Petrolchimico i Porto Marghera, Italien

- Den 28. november 2002 skete der i fabrikken Petrolchimico i Porto Marghera (Venedig, Italien) et større uheld som det defineres i artikel 3 i det såkaldte Seveso 2-direktiv 96/82/EF(1) af 9. december 1996. Der skete en omfattende eksplosion fulgt af en brand i to depoter med kloreret tjære, der resulterede i et ukontrolleret udslip af giftige stoffer, deriblandt dioxin. Fire personer blev såret ved eksplosionen og hele befolkningen i byerne Maghera og Mestre (ca. 200 000 personer) blev alarmeret og opfordret til at holde sig inden døre.

- DCE og VCM er kræftfremkaldende stoffer, som er opført i Seveso 2-direktivets bilag I, del 1.

- I juni 2000 forelagde ejeren af fabrikken miljøministeriet en anmodning om en miljøgodkendelse af et projekt om forøgelse af produktionskapaciteten for både VCM og PVC.

- Såvel udtalelsen fra det nationale udvalg for miljøkonsekvensvurdering (1. august 2002) som udtalelsen fra det italienske ministerium for kultur og kulturgoder var negativ.

- Miljøkonsekvensvurderingen er et instrument, der giver borgerne og institutionerne mulighed for at kende indholdet af forundersøgelserne og af udvalgets endelige udtalelse, således at et af de grundlæggende principper ved miljøkonsekvensvurderingen, nemlig borgeroplysning, føres ud i livet.

- I betragtning heraf kan det undre, at ministeren for miljø og naturbevaring mere end fem måneder efter, at det italienske nationale udvalg for miljøkonsekvensvurdering har udtalt sig, endnu ikke har sørget for at udstede det negativ miljøgodkendelsesdekret som afslag på anmodningen om forøgelse af produktionen af VCM og DCE.

- Kan Kommissionen oplyse, hvorfor den til trods for gældende fællesskabsbestemmelser endnu ikke har iværksat en tilbundsgående inspektion af samtlige kemiske anlæg i Porto Marghera, der udgør en reel fare for de lokale indbyggeres og ansattes sikkerhed og sundhed?

(1) EFT L 10 af 14.1.1997, s. 13.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. marts 2003)

Kommissionen har kun de beføjelser, der er overdraget den i medfør af EF-traktaten. I henhold til dennes artikel 211 er Kommissionen ansvarlig for at drage omsorg for, at fællesskabsretten håndhæves behørigt i alle medlemsstater. Den har derfor også bemyndigelse til at kontrollere, hvordan medlemsstaterne håndhæver Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for

større uheld med farlige stoffer(1), men har ingen beføjelse til at træde i stedet for medlemsstaterne på disses ansvarsområder. I medfør af artikel 18 i direktiv 96/82/EF sørger medlemsstaterne for, at de kompetente myndigheder gennemfører inspektioner eller andre kontrolforanstaltninger, som er passende for den pågældende virksomhedstype. Derfor er Kommissionen ikke kompetent til at iværksætte inspektioner af de anlæg, der er omfattet af direktivet.

Da Kommissionen imidlertid ikke har kendskab til den konkrete situation, det ærede medlem her har redegjort for, vil den tage alle nødvendige skridt til at indhente nærmere oplysninger herom samt inden for rammerne af sine traktatfæstede beføjelser sikre overensstemmelse med fællesskabsretten.

Det italienske dekret om afslutning af miljøvurderingsproceduren (VVM) i forbindelse med projektet om forøgelse af produktionskapaciteten for både vinylchloridmonomer (VCM) og dichloretan (DCE) i Porto Marghera (VVM-dekret) er ikke relevant i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(2), ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(3). Det kan blive relevant, hvis og når der gives tilladelse.

I direktivets artikel 9 hedder det: Når der er truffet afgørelse om at give eller nægte tilladelse, informerer den eller de kompetente myndigheder offentligheden herom efter nærmere fastsatte retningslinjer og gør følgende oplysninger tilgængelige for offentligheden:

- indholdet af afgørelsen og de betingelser, der eventuelt er knyttet til den,

- de vigtigste begrundelser og betragtninger, der ligger til grund for afgørelsen,

- om nødvendigt en beskrivelse af de vigtigste foranstaltninger, som går ud på at undgå, begrænse og om muligt afbøde de væsentlige negative virkninger.

På grundlag af de oplysninger, det ærede medlem er fremkommet med, kan Kommissionen bemærke, at afgørelsen om at give eller nægte tilladelse endnu ikke er truffet. Derfor er den manglende offentliggørelse af den italienske VVM på indeværende tidspunkt ikke relevant i henhold til dette direktiv, og der kan ikke påpeges nogen overtrædelse af Rådets direktiv 85/337/EØF med senere ændringer.

(1) EFT L 10 af 14.1.1997.

(2) EFT L 175 af 5.7.1985.

(3) EFT L 73 af 14.3.1997.