ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1529/00

af Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(12. maj 2000)

Om: Rottegiften Ratin/Salmonella

I rottegiften Ratin er der, ifølge producenten Rentokil i London(1), blevet anvendt salmonella-kulturer. Producenten oplyser til dagbladet Politiken, at giften er blevet eksporteret fra England til de spanske og italienske markeder helt frem til 1992.

Allerede i 1961 blev produktet taget af det danske marked af hensyn til frygten for spredning af salmonella.

Kommissionen bedes på baggrund heraf oplyse:

- Om det har været lovligt at fremstille, eksportere og anvende Ratin helt frem til 1992?

- Om der er sikkerhed for, at der ikke er sket spredning af salmonella fra Italien og Spanien, som følge af anvendelse af Ratin, til andre EU-medlemslande?

- Om der er sammenhæng mellem anvendelsen af Ratin og udbredelsen af salmonellainfektioner i EU?

(1) Dagbladet Politiken den 10.4.2000: Salmonellagift solgt i 90'erne.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. juli 2000)

Bestemmelser om, hvorvidt brugen af Ratin var tilladt eller forbudt, byggede på national lovgivning indtil vedtagelsen af Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler. I medfør af direktivet gennemfører Kommissionen et program for at skabe oversigt over alle de aktive stoffer i plantebeskyttelsesmidler, der fandtes på markedet dengang. Ingen af medlemsstaterne underrettede Kommissionen om, at Ratin, skulle være brugt som plantebeskyttelsesmiddel i EU. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter(1) udgør i øjeblikket retsgrundlaget for godkendelse af biocidholdige produkter, herunder rodenticider, som ikke omfattes af ovennævnte direktiv. Hvis et sammensat produkt som Ratin skulle markedsføres, ville det kræve godkendelse i henhold til enten direktiv 91/414/EØF eller 1998/8/EF eller begge, afhængig af det tilsigtede anvendelsesformål. I øjeblikket er brugen af Ratin ikke tilladt.

Evalueringen af den reelle risiko for miljøforurening på grund af brugen af Ratin er meget problematisk. Det fremgår af den videnskabelige litteratur, at produktet bestod af bacterium salmonella enteritidis phagetype 6a. Salmonella enteritidis forbindes primært med fjerkræproduktion, især konsumæg. Øgningen i forekomsten af enteritidis i æg og stigningen i antallet af salmonellosetilfælde hos mennesker på grund af bakterien, herunder også andre serotyper end 6a, begyndte i slutningen af 1980, dvs. ca. 30 år efter at man sluttede med at bruge Ratin i de fleste medlemsstater. Det bør også bemærkes, at den øgede forekomst af salmonella enteritidis er registreret over hele verden, bl.a. i USA. Afslutningsvis kan det nævnes, at adskillige faktorer er medvirkende til at sprede salmonella enteritidis.

Kommissionen ønsker at understrege, at sygdomsfremkaldende bakterier ikke med fuldt overlæg bør spredes i miljøet. I løbet af den sidste halve snes år er der jf. ovenstående på EU-plan blevet vedtaget et sammenhængende regelkompleks vedrørende dette emne.

(1) EFT L 123 af 24.4.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1760/00

af Joaquim Miranda (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Drikkevandskvaliteten på Azorerne

Kommissionen har opfordret de portugisiske myndigheder til at træffe foranstaltninger, som sikrer, at fællesskabsnormerne med hensyn til drikkevandskvalitet overholdes på Azorerne. Denne opfordring kom efter, at Kommissionen havde gennemført en undersøgelse i det ovennævnte øområde, hvoraf det fremgik, at Rådets direktiv 80/778/EØF(1) ikke var blevet overholdt.

Kommissionen bedes besvare følgende for at få skabt fuldstændig klarhed omkring spørgsmålet:

1. Kan Kommissionen bekræfte de ovennævnte oplysninger?

2. Hvis ja, præcist oplyse følgende:

- antallet af advarsler, som den har rettet til de portugisiske (nationale og regionale) myndigheder om denne sag

- indholdet af den begrundede udtalelse, som den har sendt til de portugisiske myndigheder, og

- hvad Kommissionen yderligere vil foretage sig i sagen?

(1) EFT L 229 af 30.8.1980, s. 11.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(11. juli 2000)

Kommissionen bekræfter over for det ærede medlem, at den adskillige gange har bedt den portugisiske regering om at træffe de nødvendige foranstaltninger for i regionen Azorerne at anvende direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand(1).

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at den begrundede udtalelse, som offentliggjort i pressemeddelelsen den 12. maj 2000 og meddelt Portugal inden for rammerne af overtrædelsesprocedure nr. 98/5083, vedrørte det forhold, at Azorernes regionale myndigheder ikke havde indført de nødvendige foranstaltninger for at anvende direktiv 80/778/EØF i den selvstyrende region, og for ikke at have overholdt de grænseværdier, der er fastsat i ovennævnte direktiv med hensyn til drikkevand i Ribeira Grande kommune.

Kommissionen vil gerne, at det ærede medlem forstår, hvor stor betydning, den tillægger korrekt anvendelse af direktiverne om drikkevandskvaliteten, og at den følgelig ikke vil ophøre med at anvende alle de midler, der står i dens magt, og især den ovenfor nævnte overtrædelsesprocedure, til at kræve, at de portugisiske myndigheder indfører de nødvendige foranstaltninger, for at direktiv 80/778/EØF gennemføres korrekt i den selvstyrende region Azorerne.

(1) EFT L 229 af 30.8.1980, senest ændret ved EFT L 224 af 3.9.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1790/00

af Mauro Nobilia (UEN) til Kommissionen

(8. juni 2000)

Om: Gensidig anerkendelse af forskellige byggelånsordninger

Den italienske lov nr. 109/94 fastsatte i artikel 37 vedrørende byggelånsordninger en særlig aftale, som skulle indgås senest den 5. marts 1995, hvorigennem de berørte arbejdsmarkedsparter skulle fremme arbejdstagernes bevægelighed gennem en gensidig anerkendelse af de beløb, der indbetaltes af arbejdstagerne til de forskellige byggelånsordninger.

Det fastsattes i den pågældende artikel, at hvis der ikke forelå en aftale, skulle der ske en automatisk gensidig anerkendelse (mellem de forskellige byggelånsordninger) af alle rettigheder, indbetalinger, godtgørelser og ydelser, som arbejdstagerne har opnået i de institutioner, de er tilmeldt.

Ved lov nr. 415/98 ændredes de frister, der var fastsat ved den tidligere lov, og der åbnedes mulighed for en forlængelse til den 16. maj 1999 af indgåelsen af gensidighedsaftalen.

I det tidsrum, der er forløbet mellem de to nævnte love har det sardiske og sicilianske Confartigianato (håndværkersammenslutning) sammen med arbejdstagerorganisationen UGL oprettet to regionale byggelånsordninger for håndværkere, som anerkender nøjagtig de samme rettigheder som de andre byggelånsordninger for de heri registrerede arbejdstagere, og således nøje overholder alle de bestemmelser, der er fastsat af de nationale kollektive arbejdsoverenskomster i denne sektor.

Den 18. december 1998 underskrev ANCE, håndværkerforbundene og CGIL, CISL og UIL efter anmodning fra Arbejdsministeriet den aftale, som indførtes med lov 109/94, idet de udelukkede UGL og ovennævnte regionale håndværkerforbund.

I juli 1999 indkaldte viceminister Viviani de ovennævnte parter og bekræftede udelukkelsen af UGL og af den sardiske og sicilianske håndværkersammenslutning.

Den 9. september 1999 blev der som afslutning på ovennævnte møder indgået endnu en aftale, hvori Arbejdsministeriet tog til efterretning, at de organisationer, som ikke havde undertegnet protokollen af 18. december 1998, forpligtede sig til senere med en tilsvarende bestemmelse at sikre gennemførelsen af gensidighed inden for de respektive paritetiske organer inden den 30. september 1999.

Hverken UGL eller den sardiske og sicilianske håndværkersammenslutning er hidtil blevet indkaldt.

Kan Kommissionen på denne baggrund:

- undersøge, om ovennævnte er korrekt?

- eventuelt intervenere over for det italienske arbejdsministerium for at fjerne en eventuel forskelsbehandling samt en eventuel ulovlig konkurrencesituation, der vil opstå på grund af, at de udelukkede parter ikke modtager de nødvendige frigørende erklæringer om regelmæssige indbetalinger, som er nævnt i lov nr. 415/98?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(19. juli 2000)

Det ligger uden for Kommissionens kompetence at behandle dette spørgsmål, som udelukkende sorterer under de pågældende nationale myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1956/00

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. juni 2000)

Om: Medlemmerne af ekspertpanelet om atomenergispørgsmål, deres erhvervsmæssige tilhørsforhold og baggrund

Kan Kommissionen angive, hvem der for øjeblikket er medlemmer af ekspertpanelet om atomenergispørgsmål og samtidig oplyse deres erhvervsmæssige tilknytning og baggrund og anføre, om man har overvejet at udpege kvalificerede medlemmer af ikke-statslige organisationer til panelet om atomenergispørgsmål og at tilskynde medlemsstaterne til at foretage sådanne indstillinger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(24. juli 2000)

Ekspertpanelet om atomenergispørgsmål er en arbejdsgruppe, der består af medlemsstaternes repræsentanter. Den har til opgave at forberede Rådets afgørelser om atomenergispørgsmål. Det er kun Rådet, der har kompetence med hensyn til ekspertpanelets sammensætning, og det er derfor Rådet, der skal besvare det Ærede Medlems spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1438/00

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(10. maj 2000)

Om: Gennemførelse af ICCAT-henstilling

På ICCAT-mødet, der blev afholdt i Santiago de Compostela i 1988, blev der vedtaget en henstilling, hvori det aftales at begrænse den maksimale fangst af hvid tunfisk og langfinnet tunfisk til de nuværende niveauer i erkendelse af, at disse arter er næsten fuldstændigt udnyttede. Fiskekapaciteten skulle opretholdes på de seneste års niveau, og antallet af fiskefartøjer begrænses til det gennemsnitlige antal fartøjer, der drev fiskeri i perioden 1993-95.

Selv om Fællesskabet støttede dette forslag, har det ikke omsat det til fællesskabsret og har derfor ikke opfyldt henstillingen. Derfor måtte Kommissionen på ICCAT-mødet i Rio de Janeiro insistere på, at henstillingen blev gennemført, selv om den allerede var blevet vedtaget.

Er denne ICCAT-bestemmelse ved at blive omsat til fællesskabsret? Kan Kommissionen garantere, at den vil blive overholdt i år 2000?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. juni 2000)

Kommissionen er i færd med at vedtage et forslag til forordning om tekniske foranstaltninger for stærkt vandrende fiskebestande, herunder bestemmelser om gennemførelse af rekommandationen fra Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) om begrænsning af flådekapaciteten i fiskeriet efter hvid tun.

Desuden og for allerede at gennemføre den pågældende foranstaltning i 2000, inden den nævnte forordning formelt vedtages af Rådet, har Kommissionen skrevet til de pågældende medlemsstater og bedt dem om at forelægge de oplysninger, der er nødvendige for at iværksætte foranstaltningen. På grundlag af oplysningerne fra medlemsstaterne iværksætter Kommissionen begrænsningen af antallet af fartøjer som fastlagt af ICCAT.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1543/00

af Mikko Pesälä (ELDR) til Kommissionen

(10. maj 2000)

Om: Fremskridt med den horisontale udviklingsplan for landdistrikter

Finlands horisontale udviklingsplan for landdistrikter blev sendt til Kommissionen i slutningen af oktober 1999. Planen indeholder støtteordninger for landbruget og ugunstigt stillede områder (USO). Finlands plan skulle have været behandlet først. De problemer, som har været fremme, er blevet løst, og alle de nødvendige ændringer og yderligere oplysninger er indsendt inden fristens udløb. Den horisontale udviklingsplan for landdistrikter skulle være blevet behandlet i STAR-udvalget den 29. marts 2000. Behandlingen blev imidlertid udsat til den 26.-27. april. Kommissionen har meddelt Finland, at behandlingen af planen i STAR-udvalget først kan ske i maj.

Landbrugs- og skovbrugsministeriet har fastsat, at fristen for støtteansøgninger for foråret 2000 er den 26. maj 2000. Producenterne skal senest på dette tidspunkt forpligte sig i fem år til at følge de nye miljø- og LFA-støtteordninger. Ifølge de særlige aftaler om miljøstøtte skulle forpligtelsen allerede indgås den 24. april 2000.

Producenterne er blevet bragt i en uholdbar situation.

1. Hvad agter Kommissionen at gøre for at rette op på situationen?

2. Kan producenterne ændre deres forpligtelse til at følge støtteordningerne, efter at Kommissionen og de nationale myndigheder har truffet afgørelse om disse og orienteret producenterne herom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. juni 2000)

Den finske horisontale udviklingsplan for landdistrikter skulle efter planerne have været forelagt for Udvalget for Landbrugsstrukturer og Udvikling af Landdistrikter (STAR-udvalget) den 29. marts 2000. Imidlertid blev dette punkt som følge af en række uløste problemer i forbindelse med det finske handlingsprogram i henhold til Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget(1), taget af dagsordenen med henblik på en yderligere afklaring af situationen. STAR-udvalgets møde i april 2000 blev til dels annulleret, eftersom Udvalget for Udvikling og Omstilling af Regioner fungerede som STAR-udvalg, der kun beskæftigede sig med anliggender vedrørende mål nr. 1. Derfor kom den finske plan først på dagsordenen for STAR-udvalgets møde den 24. maj 2000, hvor der blev afgivet en positiv udtalelse herom. Det endelige skridt i godkendelsesproceduren vil blive Kommissionens beslutning.

Der kan ydes landbrugsmiljøstøtte til landbrugere, som indgår forpligtelser for mindst fem år. Dog kan medlemsstaterne åbne mulighed for justering af forpligtelserne inden for denne periode, forudsat at der i det godkendte program er taget hensyn til en sådan justering, samt at justeringen er behørigt begrundet under hensyntagen til de opstillede målsætninger.

(1) EFT L 375 af 31.12.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2422/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(11. juli 2000)

Om: Hindringer for frie varebevælgelser mellem Spanien og Portugal

De hændelser, som for nylig fandt sted i byen Matosinhos, hvor portugisiske fiskere og handlende var involveret, og hvor man forhindrede salg af sardiner med oprindelse i Spanien, udgør en alvorlig overtrædelse af de grundlæggende fællesskabsfriheder, og især af de frie varebevægelser mellem medlemsstaterne.

Med henblik på at sikre, at de skadelidte kan udøve deres erhvervsvirksomhed på normal måde forekommer det nødvendigt og presserende, at Kommissionen griber ind over for de portugisiske myndigheder.

Har Kommissionen allerede taget et initiativ i så henseende? I bekræftende fald, kan den da oplyse i hvilken form og med hvilke resultater? Hvad agter den at gøre, i fald den stadig intet har foretaget sig? Vil Kommissionen holde det ærede medlem informeret om, hvad den foretager sig og med hvilke resultater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(28. juli 2000)

Efter at de spanske myndigheder i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 2679/98 af 7. december 1998 om det indre markeds funktion med hensyn til fri bevægelighed for varer mellem medlemsstaterne(1) har underrettet Kommissionen om de hændelser, det ærede medlem henviser til, har Kommissionen indledt proceduren i forordningens artikel 3. Den har i denne forbindelse anmodet de portugisiske myndigheder om at bekræfte hændelserne og træffe alle fornødne og relevante foranstaltninger for at sikre frie varebevægelser. De portugisiske myndigheder har fremsendt alle ønskede oplysninger inden for de fastsatte frister og oplyst, at de har truffet en række foranstaltninger, bl.a. forstærket politibevogtning på stedet og afholdelse af ad hoc-møder med parterne for at forebygge nye hændelser. Disse oplysninger er blevet videresendt til de øvrige medlemsstater.

I lyset af de positive resultater, proceduren i artikel 3 har ført til, nemlig en hurtig genoprettelse af normale forhold, har Kommissionen ikke fundet det påkrævet på nuværende tidspunkt at indlede underretningsproceduren i artikel 5 i forordning (EF) nr. 2679/98.

(1) EFT L 337 af 12.12.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2266/00 af Nirj Deva (PPE-DE) til Kommissionen. AVS-stater.



EF-Tidende nr. 053 E af 20/02/2001 s. 0203 - 0203



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2266/00 af Nirj Deva (PPE-DE) til Kommissionen (7. juli 2000) Om: AVS-stater Hvordan er de fuldtidsansatte i de enkelte EU-kontorer i AVS-staterne indplaceret? Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten på skriftlige forespørgsler E-2265/00, E-2266/00, E-2267/00 og E-2268/00 (28. august 2000) De ønskede oplysninger sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1158/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

Det er nødvendigt at overveje at tildele Kommissionen yderligere beføjelser, hvis EU-bestemmelserne ikke overholdes (punkt 94). Dette ville give Kommissionen mulighed for at gribe hurtigt ind.

1. Hvilke yderligere beføjelser er ifølge Kommissionen nødvendige for at kunne gribe hurtigere ind ved opfølgningen af inspektioner?

2. Er der allerede udarbejdet konkrete forslag om disse yderligere beføjelser? Hvilke er i bekræftende fald de vigtigste kendetegn ved disse forslag? Hvornår vil Kommissionen i benægtende fald råde over konkrete forslag om de ønskede yderligere beføjelser?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 og E-1162/00

(9. juni 2000)

De spørgsmål, det ærede medlem har rejst, er ved at blive undersøgt med henblik på fremsættelse af lovgivningsforslag i overensstemmelse med den tidsplan, der er fastsat i hvidbogen om fødevaresikkerhed.

Det ville være uhensigtsmæssigt på dette stadium at foregribe detaljerne i de enkelte forslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1677/00

af Jillian Evans (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Statsborgerskab i medlemsstaterne

Forud for ikrafttrædelsen af British Nationality Act fra 1981, som åbnede mulighed for overførsel af statsborgerskab fra både faderen og moderen, var den britiske nationalitetslovgivning baseret på princippet om, at nationalitet kun kunne overføres fra faderen. Det blev vedtaget, at børn født i udlandet af kvindelige britiske statsborgere forud for ikrafttrædelsen af British Nationality Act fra 1981 ikke automatisk bliver britiske statsborgere. Dog var børn født i udlandet forud for ikrafttrædelsen af British Nationality Act fra 1981, og hvis fædre var mandlige britiske statsborgere, berettigede til fuldt britisk statsborgerskab.

Er Kommissionen enig i, at den britiske regerings beslutning om ikke at gennemføre British Nationality Act med tilbagevirkende kraft diskriminerer britiske kvinder? Hvad kan Kommissionen gøre for at rette op på denne situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(26. juli 2000)

Kommissionen påpeger, at spørgsmål om en persons statsborgerskab i en given medlemsstat udelukkende afgøres efter denne medlemsstats nationale lovgivning. Dette er fastlagt i erklæring nr. 2 om statsborgerskab, der er vedføjet som bilag til EU-traktaten(1), og er også blevet bekræftet af Domstolen i Micheletti-sagen(2).

Da dette er et indre anliggende, kan Kommissionen ikke udtale sig om, hvorvidt British Nationality Act fra 1981 er diskriminerende.

Af ovennævnte årsager er det ikke muligt for Kommissionen at træffe foranstaltninger på dette område.

(1) EFT C 191 af 29.7.1992.

(2) Sag C-369/90, Sml. 1992, s. I-4239.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3042/00 af Andre Brie (GUE/NGL) til Kommissionen. EU-midler, oplysninger om størrelsen af EU-støtten til Mecklenburg-Vorpommern i 1999.



EF-Tidende nr. 081 E af 13/03/2001 s. 0222 - 0222



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3042/00 af Andre Brie (GUE/NGL) til Kommissionen (28. september 2000) Om: EU-midler, oplysninger om størrelsen af EU-støtten til Mecklenburg-Vorpommern i 1999 Hvor stor EU-støtte er der i 1999 ydet Mecklenburg-Vorpommern via hvilke projekter og fonde, nærmere bestemt 1. via Fonden for Regional Udvikling (EFRU), 2. via Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Udviklings- og Garantisektionen, 3. via Den Europæiske Socialfond, 4. via Fællesskabets forskningsprogrammer, 5. via Fællesskabets programmer på energiområdet, 6. via Fællesskabets programmer på miljøområdet, 7. via Fællesskabets programmer på transportområdet, 8. via Fællesskabets programmer på uddannelses- og ungdomsområdet, 9. via Fællesskabets programmer på sundhedsområdet, 10. via Fællesskabets programmer på det sociale område, 11. via ikke-statslige organisationers programmer, 12. via kulturprogrammerne, 13. via programmerne som led i samarbejdet med tredjelande (de central- og østeuropæiske lande, SNG), 14. via programmerne for venskabsbyforbindelser og 15. via Fællesskabets øvrige programmer? Hvordan vurderer EU foranstaltningernes succes? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Prodi (6. oktober 2000) Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1691/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Kommissionens behandling af det svenske forbud mod professionel boksning

Har Kommissionen behandlet spørgsmålet om forbuddet mod professionel boksning i Sverige? Er det en krænkelse af den frie bevægelighed på det indre marked?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(5. juli 2000)

Kommissionen kan oplyse det ærede parlamentsmedlem om, at den har foretaget en undersøgelse af, hvorvidt det svenske forbud mod professionel boksning er foreneligt med princippet om etableringsfrihed, som er fastlagt i artikel 43 (tidl. artikel 52) i EF-traktaten, og som er en af de grundlæggende frihedsrettigheder, der skal sikre den frie bevægelighed inden for det indre marked.

I overensstemmelse med dette princip kan statsborgere fra andre medlemsstater udøve selvstændig erhvervsvirksomhed på de vilkår, som i etableringslandets lovgivning er fastsat for landets egne statsborgere.

I denne sammenhæng skal det understreges, at eftersom der ikke findes særlige fællesskabsregler for specifikke aktiviteter, står det hver medlemsstat frit for at organisere udøvelsen af en professionel aktivitet på dens område (se bl.a. Domstolens dom af 12. juli 1984 i sag 107/83, Advokatsamfundet i Paris mod Klopp (1984)ECR2971).

Men i henhold til de oplysninger, Kommissionen råder over, er udøvelsen af professionel boksning forbudt i henhold til en lov af 1. januar 1970, og dette forbud gælder generelt såvel for svenske statsborgere som for statsborgere fra andre medlemsstater. Et sådant forbud kan derfor ikke anses for at være i modstrid med princippet om etableringsfrihed.