ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/359

(2004/C 88 E/0365)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1631/03

af Carlos Coelho (PPE-DE) til Kommissionen

(12. maj 2003)

Om: Forskelsbehandling på grundlag af nationalitet

Det Europæiske Fællesskabs udvikling vedrører ikke længere blot dets økonomiske dimension. I dag er vi over 375 millioner personer, der ikke kun er forbrugere på et omfattende enhedsmarked, men også EU-borgere, der har ret til at frit at bevæge sig inden for EU og til at etablere sig hvor som helst i EU af personlige eller erhvervsmæssige grunde, og som håber at kunne leve her uden at blive genstand for nogen som helst form for forskelsbehandling.

Jeg er blevet gjort opmærksom på situationen for en portugisisk statsborger, der som led i en international karriere inden for Shell Accounting Service i Glasgow har arbejdet og boet i Det Forenede Kongerige (Skotland) i hen ved 2 år. Denne portugiser er ifølge eget udsagn genstand for forskelsbehandling på grundlag af nationalitet fra Halifax Bankens side (tilhører gruppen Royal Bank of Scotland), som har nægtet at foretage en af ham ønsket opgradering af hans bankkonto under henvisning til, at dette krævede, at han havde boet i landet i mindst 3 år. Da han er EU-borger, burde han da ikke have de samme rettigheder og pligter som en indfødt brite?

I EF-traktatens artikel 12 er der fastsat følgende: »Inden for denne traktats anvendelsesområde og med forbehold af dennes særlige bestemmelser er al forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet, forbudt«. Kan Halifax Bankens fremgangsmåde således ikke betragtes som diskriminerende i modstrid med selve idéen bag EU og som en klar overtrædelse af princippet om ikke-forskelsbehandling som omhandlet i traktaten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frits Bolkestein

(13. juni 2003)

Det står generelt banker frit for inden for rammerne af deres aftalefrihed at indgå aftalebaserede ordninger med potentielle kunder. Dette gælder både for spørgsmålet om, hvorvidt de overhovedet påtænker at indgå et kontraktligt forhold (f.eks. åbning af en bankkonto), og på hvilke betingelser en sådan kontrakt indgås (f.eks. gebyrer til vedligeholdelse af konti, renter og bevilling af kassekredit).

Der er derfor generelt intet at indvende mod, at Halifax Bank nægter at bevilge en kunde bedre betingelser med den begrundelse, at kunden skal have boet i landet i mindst tre år for at få opgraderet bankkontoen. Der er ikke nødvendigvis tale om forskelsbehandling på grundlag af nationalitet. Afslaget kan derimod også være begrundet i konkrete økonomiske betragtninger (risikovurdering, hidtidig forvaltning af kontoen, ind-og udbetalingernes størrelse, betalingsmoral eller andre årsager, der vedrører kundens person). Ud fra de forelagte oplysninger er det ikke muligt at foretage en klar retlig vurdering.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/260

(2004/C 84 E/0307)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3897/03

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(17. december 2003)

Om: Ikke-bæredygtige bifangster ved fiskeri

Har EU-medlemsstaterne over for FN's fiskerikomité (COFI) fremsat nogen forslag med krav om, at fiskerflåder overalt i verden skal anvende den seneste teknologi til udelukkelse af bifangster? Hvilken eventuel samordning fandt der sted mellem medlemsstaterne, før sådanne forslag blev forelagt?

Hvilken rolle vil Kommissionen spille med henblik på forud for næste møde i FN's fiskerikomité at samordne medlemsstaternes forslag om, at fiskerflåder overalt i verden skal anvende teknologi til udelukkelse af bifangster?

Hvad er tidsplanen for forelæggelse og samordning af sådanne forslag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. februar 2004)

Ifølge de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, har ingen medlemsstat inden for De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO) i forbindelse med det kommende COFI-møde i 2005 taget noget initiativ vedrørende et krav om, at samtlige fiskerflåder i verden skal anvende teknologi til udelukkelse af bifangster.

Da dette spørgsmål henhører under Fællesskabets enekompetence, er det i øvrigt Kommissionen, der — såfremt der skal tages et initiativ — skal forelægge sagen for FAO, efter at den sammen med Rådet har fastlagt Fællesskabets handlingslinjer.

Som Kommissionen allerede anførte i sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel nr. 3359/03 (1), forekommer det i betragtning af Kommissionens nuværende midler og de fastlagte prioriteter for den fælles fiskeripolitik i 2004 usandsynligt, at der kan tages et sådant initiativ, selv om spørgsmålet fortjener særlig opmærksomhed. For at Fællesskabet kan anmode om at få et sådant initiativ på dagsordenen for det kommende COFI-møde, må det være i stand til inden sommeren 2004 at udarbejde et forslag, der omfatter et teknisk og finansielt vurderingsgrundlag, som kan accepteres af FAO.

(1) Se side 59.
—

en fortegnelse over, hvilke lande der rent faktisk har omskrevet dette direktiv til national ret inden for de fastsatte frister, og en fortegnelse over, hvilke lande der er bagud i forhold til tidsskemaet på dette punkt,
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/13

(2004/C 78 E/0014)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0201/03

af Emilio Menéndez del Valle (PSE) til Kommissionen

(3. februar 2003)

Om: Voldelig adfærd af politiet i Gibraltar

Den 20. januar 2003 gennemførte Greenpeace-aktivister en fredelig aktion i en del af Algeciras-bugten, som Spanien betragter som spansk farvand, i protest mod tilstedeværelsen af olietankskibet »Vemamagna«, der er af enkeltskrogstypen og sejler under maltesisk flag.

Som bekendt er den offentlige opinion i Spanien og visse andre europæiske lande stærkt følsom over spørgsmål af denne art på baggrund af katastrofen med tankeren »Prestige« og i endnu højere grad efter ulykken den 21. januar 2003 i det selvsamme farvand ud for Algeciras, hvor en pram gik til bunds med over 1000 tons brændstof om bord.

Greenpeace-aktionen nød derfor stor mediebevågenhed. Journalister fra El País, El Mundo, Tele-5, Antena 3, RTVE, Canal Sur og Associated Press blev imidlertid under udøvelsen af deres arbejde voldeligt chikaneret og anholdt af Gibraltar-politiet (i et farvand, hvis status om ikke andet er omstridt i international ret), medens Tele-5's udsendte medarbejder modtog lussinger af en Gibraltar-betjent, som det fremgik af forsiden af El Mundo (21.1.2003).

Helt bortset fra, at den stat, som Gibraltar henhører under, ikke har udvist nogen større vilje til at overtale sidstnævnte til at overholde fællesskabsdirektiverne om enkeltskrogede fartøjer, er det overraskende, at et af de principper, der kendetegner os som europæere, nemlig respekten for journalisters ytringsfrihed, er blevet så åbenlyst krænket i Gibraltar.

Agter Kommissionen at henvende sig til Rådet — hvilket i lyset af den forestående udvidelse er ekstra relevant — med anmodning om, at det gør den stat, som kolonien Gibraltar er undergivet, opmærksom på, at sidstnævntes regering af hensyn til EU's omdømme bør respektere og sikre respekten for dette princip?

Supplerende svar på Kommissionens vegne afgivet af Antonio Vitorino

(9. januar 2004)

Efter at have modtaget svar fra de britiske myndigheder kan Kommissionen nu i fortsættelse af sit foreløbige svar på skriftlig forespørgsel af 27. marts 2003 give supplerende oplysninger om det rejste spørgsmål.

De britiske myndigheder meddeler, at der blandt 20 arresterede personer kun blev rejst tiltale mod seks, der blev stillet for retten den 22. september 2003.

Det understreges endvidere, at beslutningerne om arrestation og retsforfølgelse blev taget i overensstemmelse med retsprincipperne og detaljerede lovgivningsbestemmelser.

På baggrund heraf foreslår Kommissionen, selv om den beklager, at der er brugt vold mod medierne, at denne undersøgelse afsluttes, medmindre der er andre punkter i denne sag, der skal belyses.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/697

(2004/C 78 E/0746)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0192/03

af Lennart Sacrédeus (PPE-DE) til Kommissionen

(31. januar 2003)

Om: Indisk præst fængslet i Qatar uden at der er rejst sigtelse

Arokiyasami Stanislas Chellappa er en kristen inder, som sammen med sin hustru, Ester, og deres tolvårige søn har boet og arbejdet som ingeniør i Qatar på Den Arabiske Halvø i 22 år. Han blev arresteret den 9. december 2002, uden at der blev angivet nogen grund. To uger senere, den 23. december, blev han løsladt mod kaution, men det blev ham pålagt at rejse tilbage til Indien senest den 22. januar 2003.

I modsat fald ville A.S. Chellappa igen blive arresteret. Heller ikke denne gang oplyste myndighederne årsagen til arrestationen.

A. S. Chellappa har været præst i et samfund bestående af kristne indere i Qatar. Hans familie og venner nærer mistanke om, at årsagen til hans arrestation skal ses i lyset af hans religion og hans kristne virksomhed.

På hvilken måde påvirker Kommissionen regeringer i sådanne tilfælde, og hvilken form for praksis er der tale om? Har Kommissionen kendskab til det foreliggende tilfælde? Har Kommissionen mulighed for at foretage sig noget i denne særlige sag, som vedrører menneskerettighederne og religionsfriheden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(28. februar 2003)

Kommissionen har ingen nøjagtige oplysninger om det særlige tilfælde, der omtales af det ærede medlem. Det er vanskeligt at skaffe detaljerede oplysninger, fordi vi ikke har en delegation på stedet.

Når EU har de nødvendige oplysninger, kan den gribe ind mod individuelle brud på menneskerettighederne ved at henvende sig til myndighederne i det pågældende land. Gennem en fortrolig høringsprocedure vurderes det i hvert enkelt tilfælde, om det er passende at foretage en sådan henvendelse.

Det skal også fremhæves, at Kommissionen har indledt forhandlinger om en frihandelsaftale mellem EU og Samarbejdsrådet for Golfstaterne, der som et væsentligt element skal omfatte en klausul om menneskerettigheder. Kommissionen har desuden opfordret Samarbejdsrådet for Golfstaterne til at indgå i en politisk dialog om menneskerettighederne. Formålet med denne dialog vil være at føre regelmæssige drøftelser om respekten for de grundlæggende rettigheder, navnlig som de fremgår af verdenserklæringen om menneskerettigheder og de dermed forbundne internationale konventioner, og at anspore de lande i Samarbejdsrådet, der endnu ikke har gjort det, til at undertegne og ratificere disse instrumenter. Dialogen vil også give anledning til at drøfte individuelle tilfælde.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/76

(2004/C 84 E/0081)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3653/03

af Jean-Louis Bernié (EDD) til Kommissionen

(2. december 2003)

Om: Fortolkende vejledning til fugledirektivet

I et svar fra fru Wallström, dateret den 22. maj 2003, på skriftlig forespørgsel P-1495/03 (1), har Kommissionen forpligtet sig til at tilstille mig et eksemplar på fransk af den fortolkende vejledning til fugledirektivet.

Hvornår får jeg tilsendt denne vejledning?

Hvornår bliver den forelagt for Miljøudvalget, for Europa-Parlamentet og for Europa-Parlamentets studiegruppe »Jagt, Fiskeri og Miljø«?

Hvornår og hvordan bliver denne vejledning gældende, i lyset af Den Europæiske Domstols sidste kendelse vedrørende undtagelser på jagtområdet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(6. januar 2004)

Kommissionen er helt klar over, at den har lovet at tilsende Parlamentet fortolkningsvejledningen, så snart den var færdig. Arbejdet er imidlertid blevet forsinket, fordi Domstolens dom i sag C-182/02 skulle medtages i vejledningen (præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 9, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (2), henvist til Domstolen af det franske Conseil d'Etat).

Den del af vejledningen, der vedrører bestemmelserne i artikel 7 i direktiv 79/409/EØF, findes allerede på tre sprog på følgende websted: (http://europa.eu.int/comm/environment/nature/sustainable_hunting.htm).

Nu da der er afsagt dom i sagen, arbejder Kommissionen videre med færdiggørelsen af vejledningen. Dette arbejde omfatter afslutning af den tekniske og juridiske revision af teksten og oversættelse heraf, i første omgang til fransk og tysk. Kommissionen regner med, at den i begyndelsen af 2004 kan forlægge vejledningen for Parlamentets Miljøudvalg, tværgruppen for »Sport, fiskeri og naturbeskyttelse« og individuelle medlemmer af Parlamentet, som har anmodet om vejledningen.

Sigtet med vejledningen er at bistå medlemsstaterne og andre relevante parter med fortolkningen af direktivets bestemmelser om jagt. Vejledningen vil tilgodese alle relevante domme fra Domstolen vedrørende dette emne, herunder den seneste dom vedrørende bestemmelserne i direktivets artikel 9, stk. 1, litra c).

(1) EUT C 58 E af 6.3.2004, s. 73.

(2) EFT L 103 af 25.4.1979.
1.

Kommissionen følger nøje alle de forskellige initiativer, som USA har taget siden den 11. september 2001 med henblik på at forbedre sikkerheden. Et af disse initiativer er TIA-projektet (Terrorism Information Awareness), som det ærede medlem henviser til. Siden begyndelsen af 2003 har den amerikanske kongres taget forskellige aktioner for at få indført forbud mod, at forsvarsministeriet og det nye ministerium for indre sikkerhed anvender data mining-teknologi uden kongressens godkendelse, og uden at der er sikret passende beskyttelse af de borgerlige frihedsrettigheder. I februar 2003 suspenderede kongressen finansieringen af »Total Information Awareness«-projektet og forlangte, at forsvarsministeriet redegjorde for programmets konsekvenser for privatlivets fred og de borgerlige frihedsrettigheder. Kongressen indskrænkede også programmets anvendelse over for amerikanske statsborgere ved en bestemmelse om, at kongressen ved lov skulle give særlig tilladelse dertil. Denne tekst blev gjort til lov ved den amerikanske præsidents underskrift den 20. februar 2003. Den 20. maj 2003 offentliggjorde forsvarsministeriets Advanced Research Projects Agency (DARPA) sin rapport. Programmets navn blev ændret fra »Total« til »Terrorism Information Awareness«, som det ærede medlem påpeger.
—

Hvilke initiativer agter den at tage eller slå til lyd for som pressionsmiddel over for de turkmenske myndigheder for at sikre religionsfriheden i landet?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/349

(2004/C 88 E/0355)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1310/03

af Bill Newton Dunn (ELDR) til Kommissionen

(7. april 2003)

Om: Abubakir, nigeriansk statsborger og praktiserende kristen

Kommissionen har muligvis kendskab til den situation, Abubakir og hans to døtre Rakiya og Dija fra landsbyen Bilkawa i den nigerianske stat Kano står i. Der foreligger beviser for, at de muslimske nigerianske myndigheder har lagt pres på de to piger for at få dem til at konvertere til islam og gifte sig med muslimske mænd. Dette er særligt alvorligt i betragtning af, at de nigerianske myndigheder har tilsluttet sig den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder.

Har Kommissionen:

1. rettet henvendelse til den nigerianske regering om Aboubakirs situation?

2. andre planer om at forsøge at sikre, at de nigerianske myndigheder overholder menneskerettighederne for landets kristne mindretal?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(6. maj 2003)

Kommissionen er ikke blevet informeret om Hr. Abubakirs og hans families situation, og har ikke rettet henvendelse til de nigerianske myndigheder om denne sag. Kommissionen har anmodet delegationen i Abuja om at tage sagen op ved henvendelse til forbundsstatens og delstaternes administration.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/111

(2004/C 88 E/0116)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2742/03

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(11. september 2003)

Om: Slovakiet

Er Kommissionen bekendt med, at Slovakiet fortsat nægter EU-borgere, der kun forelægger et identitetskort, indrejse i landet — en forholdsregel, der berører selv børn, hvis ledsagende forældre fremviser pas?

Er Kommissionen enig i, at Slovakiet som et land, der vil tiltræde EU om nogle få måneder, stilles i et dårligt lys som følge af denne holdning, især når andre lande i området — hvadenten de står foran EU-medlemskab eller ikke — ingen problemer har med at acceptere identitetskort, der er udstedt af EU-medlemsstater som gyldig legitimation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(22. oktober 2003)

EU-borgere kan rejse frit inden for hele EU, hvis blot de er i besiddelse af et gyldigt pas eller identitetskort. For lande, der står foran optagelse i EU, som Slovakiet og andre lande, der på nuværende tidspunkt ikke er medlem af EU, eksisterer der imidlertid ikke, før disse lande rent faktisk optages i EU, nogen forpligtelse til at give EU-borgere indrejsetilladelse, blot disse fremviser et identitetskort.

Omvendt påhviler der heller ikke de nuværende medlemsstater nogen forpligtelse til at give borgere i de kommende medlemsstater indrejsetilladelse, blot disse fremviser identitetskort.

Kommissionen kan i den forbindelse gøre opmærksom på, at der eksisterer visumtvang for slovakiske borger, der ønsker indrejse i Det Forenede Kongerige.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/24

(2004/C 88 E/0026)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1334/03

af Luigi Cocilovo (PPE-DE) til Kommissionen

(9. april 2003)

Om: Moms på bøger

Kommissionen vil være bekendt med, at boghandler, der sælger italienske bøger i udlandet, skal betale dobbelt moms, dvs. italiensk moms (4 % ), som er inkorporeret i salgsprisen, suppleret med den moms, der betales i det land, hvori bogen sælges (f.eks. 3 % i Luxembourg og 6 % i Belgien).

Er denne situation forenelig med fællesskabsretten, og hvilken forordning/hvilket direktiv indeholder bestemmelser for dette område, som man kunne påberåbe sig for at undgå at betale dobbelt moms.

Finder Kommissionen ikke, at man burde fjerne samtlige forhindringer af uanset hvilken art, som udgør en hæmsko for fremme af læsning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. maj 2003)

Hovedprincippet er at moms på vareleverancer inden for EU skal beregnes og betales i modtagerlandet. Ved fjernsalg skal momsen dog beregnes og betales i oprindelseslandet, medmindre at det årlige maksimumsbeløb på 35 000 EUR eller 100 000 EUR overskrides. Under alle omstændigheder skal momsen kun beregnes og betales én gang.

Det fremgår ikke klart af det ærede medlems forespørgsel om den moms der er beregnet på prisen på italienske bøger inden eksporten til en anden medlemsstat, faktisk betales af den afgiftspligtige til den italienske stat.

Er det faktisk tilfældet at den afgiftspligtige betaler moms til den italienske stat, er den pågældende vare genstand for dobbeltbeskatning, og dette er i modstrid med 6. momsdirektiv (1). Noget sådant indebærer at den italienske stat må ændre sin lovgivning således at varer der forlader landets territorium er fritaget for italiensk moms.

Er det ikke tilfældet at den afgiftspligtige betaler moms til den italienske stat, er der ikke tale om dobbeltbeskatning, uanset at momsen udgør en del af eksportprisen på varen. I så fald må der tages stilling til spørgsmålet ud fra et ikke-afgiftsmæssigt synspunkt.

Skulle det ærede medlem råde over supplerende eller ny information til dokumentation for at EF-lovgivningen overtrædes i denne forbindelse, modtager Kommissionen gerne denne.

(1) Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145 af 13.6.1977.
4.

En indtægtsordre betyder, at en anvisningsberettiget afdeling har konstateret, at der på en af Kommissionens debitorer er en fordring, som er sikker, opgjort og forfalden til betaling. Indtægtsordren betyder ikke nødvendigvis, at debitoren ikke har opfyldt kontrakten tilfredsstillende. Den kan f.eks. vedrøre tilbagebetaling af et forskud (forfinansiering), der er udbetalt for en ydelse, som i første omgang var planlagt, men som sluttelig blev opgivet. Der er udstedt indtægtsordrer over for: — Coopers & Lybrand (Det Forenede Kongerige) for 43 892,66 EUR, som blev betalt ved modregning i andre fordringer (ordre 3240014022 af 1997, modregnet i 1999), — Deloitte&Touche (Grækenland) for 26145,53 EUR (ordre 3240402821 af 2003), som vil blive modregnet — Ernst&Young (Det Forenede Kongerige) for 103 346,41 EUR (ordre 3240016239 af 1999), som er blevet betalt.
—

I projektet var der budgetteret med investeringsudgifter, hvoraf ca. 90 % skulle gå til opkøb af et særligt maskineri, som ifølge virksomhedsejerne kun kunne leveres af et firma i Liechtenstein efter at være produceret af et spansk firma. Disse firmaer viste sig begge at stå i forbindelse med de selskaber, der besad aktiekapitalen i aktieselskabet i Catania.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/843

(2004/C 78 E/0897)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3971/03

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(5. januar 2004)

Om: Manglende tysk erstatning til tidligere italienske krigsfanger

IMO (Den Internationale Migrationsorganisation), der af den tyske fond »Stiftelsen om Erindring, Ansvar og Fremtid« har fået overdraget ansvaret for at behandle sager angående erstatning for slavearbejde eller tvangsarbejde under anden verdenskrig, har ikke bare — på et fejlagtigt grundlag — besluttet ikke at tilkende en stor del af de italienske ansøgere erstatning, men mangler også at udbetale de beløb, der er blevet tilkendt personer, der er blevet anerkendt som erstatningsberettigede.

Der gives ret til at appellere mod disse beslutninger via en »Appelinstans« inden for IMO i Genève (IOM Appeals Body, PO Box 174, CH-1211 Genève, Schweiz), men denne instans skal (ifølge IMO's meddelelse til de italienske ansøgere af 11. november 2002) »rette sig efter den tyske regering og den tyske fonds afgørelse om, at de tidligere italienske krigsfanger havde status som krigsfanger under anden verdenskrig«, hvorfor de ikke tilkendes erstatning.

Mener Kommissionen ikke, at det er nødvendigt straks at gribe ind for at forhindre, at manglende eller forsinket erstatning skal føje sig til de alvorlige tilfælde af menneskerettighedskrænkelse, som svagelige, ældre personer, der har overlevet krigens tragiske hændelser, har oplevet.

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

på skriftlige forespørgsler E-3649/03 og E-3971/03

(11. februar 2004)

Kommissionen er ikke bekendt med de juridiske og faktiske detaljer vedrørende Den Internationale Organisation for Migrations (IOM) gennemførelse af det tyske program for kompensation for tvangsarbejde, idet dette er en sag for den tyske regering, som har fastsat programmets detaljer i en tysk lov. Det er derfor op til den tyske regering at afgøre støtteberettigelsesbetingelserne. Hvorledes de involverede personer kan appellere vedrørende betalingsforsinkelser, afhænger ligeledes af de procedurer, der er fastsat i denne lov.

I alle tilfælde gælder Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 (1) ikke for ordninger til fordel for krigsofre. Kommissionen vil derfor henvise til sit svar på skriftlig forespørgsel E-2757/00 af Alexandros Alavanos (2) om det samme kompensationsprogram og særligt til det faktum, at Parlamentets Udvalg for Andragender derfor besluttede at henvende sig til den tyske Bundestags Udvalg for Andragender for at forsøge at forbedre situationen for disse ofre.

(1) EFT L 149 af 5.7.1971; Sidste konsoliderede udgave: Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 om ændring og ajourføring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 — EFT L 28 af 30.1.1997.

(2) EFT C 136 E af 8.5.2001.