ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3925/98

af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Erklaeringer fra en hoejtstaaende EU-embedsmand om Cyperns optagelse i EU

I nyhedsbulletinen "Agence Europe" eksemplar nr. 7356 af 4. december 1998 (side 12) er gengivet erklaeringer af lederen af Arbejdsgruppen om Udvidelsen ("Enlargement Task Force") i Kommissionen, Klaus van der Pas, som vedroerer Cyperns optagelse i EU.

I sine erklaeringer understreger den hoejtstaaende EU-embedsmand, at "han er enig i de franske indsigelser mod optagelse i EU af en delt oe, der paa en vis maade befinder sig i en krigszone". Denne mildt sagt besynderlige holdning hos van der Pas "krydres" endvidere af hans provokerende paaberaabelse af, at "det er noget, som vi alle sammen er bange for". Den hoejtstaaende EU-embedsmand tilfoejer endelig, at "medlemsstaterne traeffer afgoerelse om tiltraedelsesforhandlinger", og at Kommissionen foelgelig ikke kan fremsaette forslag, som ikke er politisk rimelige (politically reasonable).

Kommissionen bedes oplyse, hvad der er dens officielle holdning til ovennaevnte uacceptable synspunkter, samt hvad der berettiger van der Pas til at tale i "alles" navn, naar han giver udtryk for provokerende synspunkter om Cypern, et land som (i enhver henseende) befinder sig langt laengere fremme end noget som helst andet ansoegerland)?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek

(12. februar 1999)

Kommissionen vil fortsat at tage udgangspunkt i EU's holdning som den kom til udtryk, da tiltraedelsesforhandlingerne med Cypern blev indledt. Kommissionen vil, som den har gjort det lige siden forhandlingsprocessen startede, bidrage aktivt til, at forhandlingerne med Cypern kan forloebe saa hurtigt som muligt. Det vil den goere, uanset at der til stadighed er vanskeligheder forbundet med det forhold, at det tyrkisk-cypriotiske samfund hidtil ikke har reageret paa opfordringerne til at deltage i forhandlingerne. Det aerede medlem vil ogsaa have bemaerket, at disse vanskeligheder har foert til flere erklaeringer, hvori der er blevet udtrykt bekymring over situationen, ogsaa fra visse medlemsstaters side. Kommissionen naerer samme haab, som EU gentagne gange har givet udtryk for, nemlig at tiltraedelsesforhandlingerne vil bidrage positivt til bestraebelserne for en politisk loesning paa det cypriotiske problem via samtalerne under FN's auspicier, som boer fortsaette med henblik paa oprettelse af en foederation med to samfund og to omraader.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3578/98

af Angela Sierra González (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. december 1998)

Om: Masseturisme og oeomraader

I oktober 1998 blev der paa Lanzarote afholdt en international konference om "Baeredygtig turisme i smaa oestater under udviklingen og paa andre oeer", som blev organiseret af Verdensorganisationen for Turisme. Under konferencen redegjorde talerne for de miljoeproblemer, som den oegede turisme paa smaa oeer med en begraenset baereevne kunne medfoere med den deraf foelgende fare for masseturisme.

EU-medlemsstaternes territorium omfatter hundreder af smaa oeer, hvoraf mange har udviklet en vigtig turistsektor som et alternativ til oekonomiens traditionelle sektorer, som er i tilbagegang. Turismen har imidlertid skabt mange store problemer, som f.eks. en alt for omfattende og ustruktureret urbanisering, ophobning af affald samt andre miljoeproblemer.

Er Kommissionen bekendt med den saerlige problematik som foelge af udviklingen af turistsektoren i oeomraader?

Agter Kommissionen at ivaerksaette en undersoegelse eller indhente oplysninger om erfaringer vedroerende eventuelle foranstaltninger med henblik paa ivaerksaettelse af baeredygtige udviklingsstrategier i disse skroebelige omraader, som kan forene bevarelsen af omraadernes naturressourcer med en bloed og miljoevenlig turisme?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(18. januar 1999)

Kommissionen er meget opmaerksom paa de saerlige problemer, som turisme i oeomraader medfoerer. Den har allerede lanceret eller stoettet flere initiativer, som kan bidrage til en baeredygtig turismeudvikling i disse omraader. Det drejer sig f.eks. om initiativer vedroerende turisme og miljoe, bl.a. i skroebelige omraader, integreret planlaegning samt integreret forvaltning af kvaliteten af turistdestinationer.

Konferencen paa Lanzarotte fra den 25. til den 28. oktober 1998, som det aerede medlem refererer til, drejede sig foerst og fremmest om baeredygtig turisme i udviklingslande. Kommissionen havde netop vedtaget en meddelelse(1) om dette spoergsmaal, og i mellemtiden har Raadet vedtaget en resolution.

Af Kommissionens forslag til det foerste fleraarige program til stoette for europaeisk turisme "Philoxenia"(2) fremgaar det klart, at der laegges stor vaegt paa en baeredygtig udvikling af turismen inden for Faellesskabets omraade. Dette aspekt blev ogsaa understreget i forbindelse med Raadets droeftelser af dette forslag og i forbindelse med omstruktureringen af generaldirektorat XXIII (erhvervspolitik, handel, turisme og erhvervsdrivende foreninger). Der blev oprettet et direktorat for turisme, hvor et af de tre kontorer bl.a. beskaeftiger sig med fremme af baeredygtig turisme.

(1) KOM(98) 563.

(2) KOM(96) 168.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4029/98

af Honório Novo (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. januar 1999)

Om: Eksportrestitutioner for traditionelle oste

Ifoelge oplysninger, jeg har faaet, gives der eksportrestitutioner for traditionelle oste (med oprindelsesbetegnelse), men kun for oste, som ligger under en vis fedtprocent.

Hvis det forholder sig saaledes, indebaerer denne regel, at der ikke kan gives eksportrestitutioner til naesten hele den portugisiske produktion af faare- og gedeost - dvs. en god del af de oste med oprindelsesbetegnelse, der fremstilles i Portugal.

Kommissionen bedes i denne forbindelse oplyse foelgende:

1. Er Kommissionen klar over, at de gaeldende regler forhindrer, at der gives nogen form for eksportrestitutioner til naesten alle traditionelle portugisiske faare- og gedeoste?

2. Hvis det forholder sig saaledes, agter Kommissionen da at overveje at aendre denne lovgivning for at bringe en saadan situation med forskelsbehandling til ophoer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(19. februar 1999)

Efter Kommissionens opfattelse indeholder eksportrestitutionsordningen ikke bestemmelser, der er diskriminerende i forhold til visse faare- eller gedeoste, som fremstilles i Portugal.

Disse oste findes i flere medlemsstater, og Kommissionen er ikke bekendt med, at der skulle vaere indgivet klager i den omtalte forbindelse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3781/98

af Manuel Escolá Hernando (ARE) til Kommissionen

(11. december 1998)

Om: Stoette til familiebedrifter i svinesektoren

Den aktuelle krise i EU's svinesektor, som overvejende skyldes overproduktion, indstillingen af eksporten til Rusland samt den faldende efterspoergsel i Asien, har faaet forskellige organisationer til at anmode om en raekke noedforanstaltninger til fordel for de smaa familiebedrifter med henblik paa at sikre disses overlevelse.

F.eks. har forskellige landbrugsorganisationer foreslaaet, at der ydes et fast stoettebeloeb paa 75.000 pesetas pr. avlsso til bedrifter med hoejst 120 svin.

Med saadanne midlertidige foranstaltninger tilsigter man at stoette de svageste producenter i sektoren, som samtidig er dem, der skaber den stoerste beskaeftigelse.

Vil Kommissionen vaere i stand til at paatage sig finansieringen af forslag som det ovennaevnte? Kan der oprettes en fond til stoette for saadanne initiativer, som skal saette de smaa avlere i stand til at klare sig igennem den nuvaerende markedssituation?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. januar 1999)

Raadets forordning (EOEF) 2759/75 af 29. oktober 1975 om den faelles markedsordning for svinekoed(1) indeholder ikke bestemmelser om stoette til svinebedrifter, uanset deres stoerrelse.

Der goeres opmaerksom paa, at alle nationale stoetteprogrammer for svineproducenter skal vaere i overensstemmelse med faellesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 92 og skal meddeles Kommissionen.

(1) EFT L 282 af 1.11.1975.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3339/98

af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen

(10. november 1998)

Om: Behandlingen af dyr i zoologiske haver

Efter mange aars klager over dyrevelfaerden i den zoologiske have i Fuengirola i det sydlige Spanien blev haven lukket for ca. et halvt aar siden. Dyrene, som blev taget i forvaring, er dog efter forlydende i en soergelig tilstand. Det drejer sig bl.a. om en tiger, sneleoparder, chimpanser og en hanelefant. Kan der traeffes foranstaltninger paa EU-plan for at lindre dyrenes fortsatte lidelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(3. december 1998)

Der findes i dag ingen faellesskabslovgivning vedroerende bortskaffelse af dyr i tilfaelde af, at zoologiske haver lukkes. I artikel 6 i Raadets faelles holdning om vedtagelse af Raadets direktiv om hold af vilde dyr i zoologiske haver(1) hedder det: "Lukkes en zoologisk have, boer den kompetente myndighed sikre, at dyrene behandles eller aflives paa forsvarlig maade, enten ved overfoersel til en godkendt zoologisk have eller ved aflivning paa en human maade, som medlemsstaterne skoenner er hensigtsmaessig og i fuld overensstemmelse med dette direktivs formaal og bestemmelser".

For saa vidt angaar den sag, det aerede medlem omtaler, er det foelgelig ikke muligt at ivaerksaette nogen foranstaltning paa faellesskabsplan. Kommissionen er imidlertid indstillet paa at henlede de spanske myndigheders opmaerksomhed paa denne konkrete sag, forudsat at den kan faa yderligere oplysninger om de naermere omstaendigheder i forbindelse hermed.

(1) KOM(95) 619; 95/333/SYN.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3826/98

af James Janssen van Raay (UPE) , Niall Andrews (UPE) og José Girão Pereira (UPE) til Kommissionen

(22. december 1998)

Om: Kontrol med EF-finansiering

1. Har Kommissionen kendskab til den kritik, der i en raekke rapporter i Finland, Norge, Sverige, Danmark og Irland er kommet til udtryk imod den nederlandske senator, Jan Nico Scholten, som er formand for "Association of West European Parliamentarians for Action Against Apartheid", "Afrika-Europa Instituut" (AEI), "Vluchtelingenwerk Nederland" (VWN) og "Refugiado"-fonden, vedroerende underslaeb og tilvendelse af midler til personligt brug?

2. Har Kommissionen bevilget midler til nogen af de ovennaevnte organisationer?

3. Er det korrekt, at Kommissionen har foretaget en positiv evaluering af de paagaeldende organisationer trods den kritik, der er kommet til udtryk i de ovennaevnte lande?

4. Er Kommissionen indstillet paa at ivaerksaette en grundig undersoegelse for at klarlaegge de naevnte organisationers virksomhed og sikre gennemsigtighed?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(4. marts 1999)

1. Kommissionen er bekendt med den kritik, der er kommet til udtryk i forskellige aviser og i mindst én evaluering af "Association of West European Parlíamenterians for Action Against Apartheid (AWEPA)", der er oprettet af en gruppe donorer for AWEPA og "Afrika-Europa Instituut" (AEI).

2. Kommissionen har bevilget midler til AWEPA til saerlige projekter.

3. og 4. Evalueringsrapporten, som paa Kommissionens initiativ er udarbejdet af uafhaengige konsulenter, blev afsluttet i begyndelsen af december 1998. Kopier heraf er sendt direkte til de aerede medlemmer og Parlamentets sekretariat. Evalueringerne har vist, at AWEPA/AEI maa gennemfoere adskillige betydelige reformer, men at der er ikke fundet tegn paa svigagtig anvendelse af midlerne. Denne konklusion bekraefter resultaterne af den finansielle kontrol, der blev foretaget i 1997, og stemmer overens med de henstillinger, som gradvis er ved at blive gennemfoert.

Kommissionen har allerede truffet foranstaltninger til at sikre, at AWEPA fuldt ud respekterer alle de betingelser, som gaelder for de midler, der stilles til raadighed for AWEPA/AEI til saerlige projekter. Kommissionen vil, som det er saedvanligt i disse tilfaelde, insistere paa, at AWEPA foelger rapportens henstillinger som en forhaandsbetingelse for yderligere finansiering.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3599/98

af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Raadet

(4. december 1998)

Om: Problemer med fri gennemsejling af Bosporus- og Dardanellerstraederne

Retten til frit at gennemsejle Bosporusstraedet er sikret i henhold til Montreux-traktaten, FN's traktat og havretten.

Under paaskud af straedets sikkerhed har Tyrkiet imidlertid truffet ensidige foranstaltninger med henblik paa at kontrollere gennemsejlingen af Bosporus- og Dardanellerstraederne. I det tyrkiske statstidende blev der for nylig offentliggjort en ny forordning (som allerede er ivaerksat) vedroerende gennemsejling af straederne. Disse nye bestemmelser har til formaal at skabe yderligere problemer for olietankernes sejlads og laegger saaledes indirekte pres paa beslutningen om linjefoeringen af den planlagte olieledning fra Det Kaspiske Hav.

Hvis Tyrkiet virkelig interesserer sig for, at skibene kan foretage en sikker gennemsejling, saa burde det loese forskellige aarelange problematiske forhold. F.eks. kunne man fjerne de to store skibsvrag ud for straedernes sydlige kyst, der vanskeliggoerer sejlads med store skibe, eller forbedre systemet til regulering af skibstrafikken (VTS-tjeneste), som ikke virker effektivt og medfoerer, at store skibe med farlige laster krydser hinanden under gennemsejlingen. Endvidere kunne man flytte ankerpladsen, der ligger paa dybt vand, og hvis beliggenhed goer den saerlig udsat under daarlige vejrforhold.

Hvorledes har Raadet til hensigt at gribe ind med henblik paa at saette en stopper for Tyrkiets forsoeg paa at aendre status quo for den frie gennemsejling af Bosporus- og Dardanellerstraederne og samtidig forbedre betingelserne for sikker gennemsejling af disse?

Svar

(30. marts 1999)

Ifoelge artikel 35, stk. 1, litra c), i De Forenede Nationers havretskonvention er "straeder, i hvilke passage er reguleret helt eller delvis af mangeaarige internationale konventioner, som stadig er i kraft, og som saerligt vedroerer saadanne straeder" ikke omfattet af konventionens kapitel III. Dette gaelder Dardanellerstraedet, straederne i Marmarahavet og Bosporusstraedet, i hvilke passage er reguleret af Montreux-konventionen af 20. juli 1936.

Komitéen for Sikkerhed paa Soeen under Den Internationale Soefartsorganisation (IMO) vedtog den 25. maj 1994 et trafiksepareringssystem, der omfatter specifikke regler for skibstrafikken i straederne. Tyrkiet har accepteret disse anbefalinger.

I en tyrkisk bestemmelse, der traadte i kraft i slutningen af 1994, til gennemfoerelse af dette system, hedder det bl.a., at det tyrkiske ministerium for maritime spoergsmaal midlertidigt kan suspendere skibstrafikken i straederne, naar visse bestemte og naermere angivne grunde taler derfor.

Siden da har man inden for IMO droeftet, hvorvidt denne bestemmelse er forenelig med det af IMO fastsatte trafiksepareringssystem og med Montreux-konventionen. Raadet minder om princippet om fri passage og sejlads i straederne og stoetter alle bestraebelser paa at naa til en tilfredsstillende praksis paa omraadet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3844/98

af Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) til Kommissionen

(7. december 1998)

Om: Helbredsadvarsler paa tobaksvarer

I sin beslutning af 18. december 1997 (A4-0341/97)(1) anmodede Europa-Parlamentet indtraengende om en evaluering af effektiviteten af advarslerne paa emballagen for tobaksvarer.

Med stoette fra "Europa mod kraeft"-programmet gennemfoertes der i tre medlemsstater (Belgien, Frankrig og Storbritannien) en undersoegelse med henblik paa en evaluering af effektiviteten af helbredsadvarsler paa tobaksvarer. Resultaterne af denne undersoegelse, der blev bekendtgjort den 27. oktober i aar, viser, at den nuvaerende ordning med helbredsadvarsler ikke er tilstraekkelig, og at et flertal af baade rygere og ikke-rygere gaar ind for stoerre og mere ioejenfaldende advarsler.

1. Har Kommissionen allerede faaet kendskab til resultaterne af denne undersoegelse?

2. Hvordan vil Kommissionen foelge denne undersoegelse op?

3. Agter den at foreslaa strengere maerkningsbestemmelser for tobaksvarer? Hvornaar?

4. I bekraeftende fald, paa hvilke punkter agter den at revidere det eksisterende direktiv om maerkning (92/41/EOEF) af tobaksvarer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(15. januar 1999)

Kommissionen gav den 12. november 1998 Raadet (sundhed) en mundtlig situationsrapport om opfoelgningen paa Kommissionens meddelelse om Faellesskabets nuvaerende og foreslaaede rolle i bekaempelsen af tobaksforbruget(2).

Siden vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 98/43/EF af 6. juli 1998 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse(3) har Kommissionen rettet sin indsats paa omraadet mod en aendring af Raadets direktiv 89/622/EOEF af 13. november 1989 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om maerkning af tobaksvarer(4) og Raadets direktiv 90/239/EOEF af 17. maj 1990 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om maksimalt tilladt tjaereindhold i cigaretter(5). Arbejdet med aendringerne er nu fuldfoert paa grundlag af forslagene i Kommissionens meddelelse, Parlamentets udtalelse, henstillingerne fra Udvalget af Kraeftspecialister paa Hoejt Plan, resultaterne af undersoegelser, bl.a. finansieret af "Europa mod Kraeft"-programmet, vedroerende effektiviteten af sundhedsadvarsler samt ud fra medlemsstaternes bemaerkninger. Ifoelge Kommissionens arbejdsprogram for 1999 bliver der i foerste halvaar 1999 fremsat forslag om konsolidering, opdatering og aendring af de eksisterende direktiver om maerkning af tobaksvarer og maksimalt tilladt tjaereindhold i cigaretter paa grundlag af erfaringerne fra de nugaeldende bestemmelser.

(1) EFT C 14 af 19.1.1998, s. 197.

(2) KOM(96) 609 endelig udg.

(3) EFT L 213 af 30.7.1998.

(4) EFT L 359 af 8.12.1989.

(5) EFT L 137 af 30.5.1990.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3342/98

af Graham Mather (PPE) til Kommissionen

(16. november 1998)

Om: Ordninger for Konver-omraader efter 1999

Som foelge af en Kommissionsafgoerelse fra 1997 blev Konver II-programmet forlaenget indtil 1999.

1. Agter Kommissionen efter 1999 at indfoere saerlige bestemmelser for omraader, der er stoetteberettigede under Konver II, f.eks. et Konver III-program?

2. Agter Kommissionen, i mangel af et Konver III-program, at indfoere alternative finansieringsordninger for disse omraader?

3. Hvilke overgangsbestemmelser agter Kommissionen at indfoere i aarene efter 1999 for omraader, som har modtaget Konver-stoette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(16. december 1998)

Kommissionen har ikke foreslaaet en fortsaettelse af Konver-programmet efter 1999. Den mener, at aktioner af den type, dette EF-initiativ medfinansierer, fremover boer integreres i de almindelige programmer under strukturfondenes forskellige maal.

De omraader, der nu kan modtage finansieringsbidrag under Konver II, og som opfylder stoetteberettigelseskriterierne for maal 1- og maal 2-omraader, vil kunne drage fordel af disse programmer. Andre omraader med sociooekonomiske problemer efter omstruktureringen af forsvarsindustrien vil kunne drage fordel af maal 3-foranstaltninger til stoette for beskaeftigelsen. Kommissionen har ogsaa foreslaaet, at der skal vaere mulighed for at stoette tvaerregionalt samarbejde inden for Faellesskabet under den naeste generation af EF-initiativer.

Kommissionen finder det derfor ikke noedvendigt at tilbyde omraader en overgangsfinansiering paa grundlag af deres stoetteberettigelse under det nuvaerende Konver-initiativ.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4049/98

af Eolo Parodi (PPE) og Guido Viceconte (PPE) til Kommissionen

(13. januar 1999)

Om: Reklame for og sammensaetningen af smoerbare fedtstoffer baseret paa olivenolie

I nylige reklamekampagner roses i flere europaeiske lande de diaetetiske fordele ved faste smoerbare fedtstoffer baseret paa olivenolie. Ifoelge videnskabelige analyser gennemfoert for et fagtidsskrift kan disse smoerbare fedtstoffer, der hovedsagelig bestaar af maettede fedtsyrer, som foelge af deres procentvis lave indhold af olivenolie ikke betragtes som en fast erstatning for den traditionelle olivenolie, hvilket reklamen imidlertid giver indtryk af.

Vil Kommissionen derfor oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at traeffe for at beskytte forbrugerne, beskytte den ekstrafine jomfruolie, dens image og dens almindelig anerkendte diaetetiske egenskaber?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. marts 1999)

Inden for rammerne af den faelles landbrugspolitik og baseret paa Raadets forordning (EOEF) 1970/80 af 22. juli 1980 om almindelige gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende foranstaltninger til fremme af forbruget af olivenolie i Faellesskabet(1) har Faellesskabet gennemfoert afsaetningsfremmende programmer siden begyndelsen af firserne. Formaalet er at foroege forbruget af overskudsprodukter og derved medvirke til at stabilisere markederne. Den syvende kampagne til fremme af forbruget af olivenolie i Faellesskabet med et samlet budget paa ca. 15 mio. [fmxeuro] om aaret i tre paa hinanden foelgende aar introduceres i foraaret 1999 og indbefatter alle medlemsstaterne med det formaal at udbrede det videnskabelige kendskab til olivenolies ernaeringsmaessige aspekter og med ledsagende foranstaltninger saasom reklame, PR og salgsfremme. Al information til offentligheden baseres paa objektive og korrekte videnskabelige oplysninger om olivenolies ernaeringsmaessige aspekter. Alt oplysningsmateriale kontrolleres af et forskningsinstitut, som har specialiseret sig i kostens sundhedsmaessige aspekter. Olivenolie markedsfoeres i sammenhaeng med saakaldt middelhavskost, som har vist sig at have en positiv effekt paa helbredet.

Endvidere er det i Raadets direktiv 79/112/EOEF af 18. december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler(2) i artikel 2 fastsat, at maerkningen ikke maa vaere af en saadan art, at den vildleder koeberen, isaer ved at tillaegge det paagaeldende levnedsmiddel virkninger eller egenskaber, som det ikke har. Det er medlemsstaternes kontrolmyndigheder, der skal sikre, at denne bestemmelse overholdes.

(1) EFT L 192 af 26.7.1980 og EFT L 288 af 31.10.1980.

(2) EFT L 33 af 8.2.1979.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3713/98

af Carlos Carnero González (PSE) til Kommissionen

(11. december 1998)

Om: Underfoersel af jernbanelinjen under Cádiz i Spanien

Kan Kommissionen paa baggrund af de forskellige forlydender i offentligheden i Cádiz oplyse, om den officielt har modtaget henvendelse om at finansiere underfoerslen af jernbanelinjen under Cádiz med henvisning til de gaeldende bestemmelser?

Boer det i givet fald vaere de spanske regeringsmyndigheder, der retter en saadan henvendelse, og er det tilfaeldet i den foreliggende sag?

Er det, hvis Kommissionen har modtaget en finansieringsanmodning, sandsynligt, at den vil paatage sig en saadan finansiering og i bekraeftende fald, paa hvilken maade og med hvilket beloeb?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(23. februar 1999)

I 1998 stillede Faelleskabet 0,5 mio. euro paa budgetposten (B5-700 (TEN)-transport) til raadighed for projekteringsundersoegelser af jernbaneintegrationen i byomraaderne og for udbygningen til dobbeltspor i byen Cadiz.

Undersoegelserne forventes afsluttet senere i 1999. Hvad angaar det specifikke projekt, som det aerede parlamentsmedlem henviser til, har Kommissionen dog ikke modtaget en anmodning fra de spanske myndigheder om EF-samfinansiering fra TEN-bevillingen, Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling eller fra Samhoerighedsfonden.

Kommissionen kan ikke vurdere muligheden for at yde faellesskabsstoette, foer de spanske myndigheder ansoeger herom.