SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1976/96 af Maren Guenther (PPE) til Kommissionen (12. juli 1996)

Om: Informationsstroem fra ECHO til de ikke-statslige organisationer i samtlige medlemsstater i forbindelse med tilraadighedsstillelse af pengemidler

Naar ECHO i krisesituationer beslutter at stille pengemidler til raadighed til finansiering af ikke-statslige organisationers humanitaere aktioner, naar denne information ofte ikke ud til de perifere medlemsstaters organisationer. Dette medfoerer, at disse ikke-statslige organisationer er tydeligt underrepraesenterede i forbindelse med EU-aftaler om humanitaer hjaelp.

Hvilke konkrete foranstaltninger paataenker Kommissionen at ivaerksaette for at sikre, at informationsstroemmen naar ud til de perifere EU-medlemsstaters ikke-statslige organisationer umiddelbart efter, at finansieringsafgoerelserne er truffet, saa disse ikke forfordeles paa grund af deres geografiske beliggenhed og dermed faar de samme muligheder for at indgive ansoegninger som organisationer, der har hjemsted i eller omkring Belgien?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (31. juli 1996)

Kommissionen har i de senere aar bestraebt sig paa at udvide sit netvaerk til at omfatte ikke-statslige organisationer (NGO'er) i alle medlemslande.

Der har derfor vaeret afholdt arbejds- og informationsmoeder i flere forskellige medlemsstater for at informere om arbejdsgangen i Kommissionen, og det kan paa nuvaerende tidspunkt konstateres, at der er blevet aabnet vaesentligt op for ngo'ernes muligheder for at udfoere humanitaere noedhjaelpsoperationer i samarbejde med Kommissionen. Indtil videre er rammekontrakten om partnerskab blevet undertegnet af over 170 organisationer og NGO'er, heraf adskillige fra de nye medlemsstater.

Det er dog afgoerende, at humanitaere aktioner foregaar efter de retningslinjer, der er fastlagt i Raadets forordning (EF) nr. 1257/96 af 20. juni 1996 ((EFT L 163 af 2.7.1996. )) om humanitaer noedhjaelp, navnlig artikel 1 og 2, hvori foelgende formaal er fastlagt: beskyttelse og bevarelse af liv og ydelse af noedhjaelp til befolkninger, som er ramt af kriser, naar det viser sig, at disse befolkninger ikke kan faa tilstraekkelig hjaelp fra deres egne myndigheder, eller hvis der ingen myndigheder er overhovedet, samt de krav, der stilles til NGO'erne i artikel 7, stk. 2, i samme forordning.

Som Kommissionen allerede fremfoerte i spoergetiden under juni-sessionen i aar som svar paa det aerede medlems mundtlige forespoergsel nr. H-376/96 ((Parlamentets debat (juni 1996). )), bestraeber Kommissionen sig i tilfaelde af humanitaere krisesituationer paa at finde de mest kompetente og effektive samarbejdspartnere for at sikre, at de vitale behov hos ofrene for natur- eller menneskeskabte katastrofer tilgodeses optimalt.

Kommissionen forsoeger i oevrigt at lette integrationen af NGO'er fra lande, der ikke har nogen lang tradition for aktioner paa det humanitaere omraade, og som derfor mangler erfaring inden for dette felt. Det er i denne forbindelse vaerd at henlede opmaerksomheden paa, at det kan vaere nyttigt at integrere NGO'er i strukturer som f.eks. Voice, ligesom der med fordel kan drages nytte af de muligheder, der findes i forordningen om humanitaer noedhjaelp m.h.t. finansiering af udveksling af faglig viden og erfaringer mellem humanitaere organisationer og institutioner inden for EU.