SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2672/96 af Gastone Parigi (NI) til Kommissionen (15. oktober 1996)

Om: Overtraedelse af traktatens artikel 92 og andre faellesskabsbestemmelser i regionen Friuli Venezia Giulia vedroerende landboturisme

Med lov nr. 25 af 22.7.1996 om bestemmelser vedroerende landboturismen fastlaegger regionen Friuli Venezia Giulia incitamenter til bedrifter med landboturisme (kapitaltilskud eller lignende), men begraenser stoetten til landbrugere, der driver landbrug som hovedbeskaeftigelse, eller hvis bedrifter befinder sig i et »tilbagestaaende« omraade.

Efter forespoergselsstillerens mening er regionen Friuli Venezia Giulias ovennaevnte lov i modstrid med EF-traktatens artikel 92. Den muliggoer udoevelsen af landboturisme og yder incitamenter til bedrifter med landboturisme med ovennaevnte begraensninger, idet den begunstiger »visse virksomheder eller visse produktioner«, hvorved den fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen.

Disse bestemmelser er endvidere i modstrid med faellesskabsbestemmelserne, som fastsaetter aktioner til fordel for landboturismen, men faktisk i regionen Friuli Venezia Giulia ville stoede paa ovennaevnte subjektive diskrimination.

Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmaessigt at gribe ind over for regionen Friuli Venezia Giulia for at soerge for, at denne aabenbare kraenkelse af de ovennaevnte faellesskabsbestemmelser snarest muligt bliver bragt til ophoer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (21. november 1996)

Der gaelder visse undtagelser (stk. 2 og 3) fra det i EF-traktatens artikel 92, stk. 1, omhandlede almindelige forbud mod statsstoette. Naar Kommissionen anvender disse undtagelser, skal den vurdere de stoetteforanstaltninger, medlemsstaterne vedtager, ud fra EF's interesse.

Disse principper finder fuld anvendelse paa sektoren for landboturisme, og med hensyn til landbrug paa de landbrugsvarer, der er omfattet af en faelles markedsordning. Rent konkret er den stoette, der er beregnet paa landboturisme, almindeligvis omfattet af undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), hvis den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse.

Paa baggrund heraf kan Kommissionen ikke modsaette sig, at en regionalforvaltning foretager en bestemt prioritering af tildelingen af offentlige midler.

Det fremgaar i oevrigt at den i traktatens artikel 92, stk. 1, fastsatte definition af statsstoette, at selve stoettebegrebet indeholder et element, der giver medlemsstaten mulighed for at skoenne mellem forskellige interesser, hvilket giver sig udslag i, at naar den offentlige myndighed vaelger, hvem den vil yde stoette, kan den begunstige visse »virksomheder eller visse produktioner«. Enhver form for statsstoette indebaerer i den henseende pr. definition, at den skal behandles anderledes end andre. Den undersoegelse, Kommissionen foretager i henhold til traktatens artikel 92 og 93, tager bl.a. sigte paa at efterse, om betingelserne for anvendelse af én af de i artikel 92, stk. 2 og 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser fra den i stk. 1 omhandlede principielle uforenelighed er opfyldt. Begraensning af en bestemt stoette til visse modtagerkategorier, f.eks. landbrugere, der har landbrug som hovedbeskaeftigelse, er ikke i sig selv uforenelig med traktatens bestemmelser.

De bestemmelser, som regionen Friuli-Venezia Giulia har vedtaget, og som det aerede medlem henviser til, blev anmeldt til Kommissionen i medfoer af forordning (EOEF) nr. 2328/91 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet ((EFT L 218 af 6.8.1991. )), med henblik paa en eventuel EF-samfinansiering. Sagen er under behandling. Kommissionens beslutning herom vil blive offentliggjort i EFT.

Kommissionen finder det betimeligt at minde om, at stoette af ganske ringe omfang - »de minimis«-stoette - er fritaget for den i EF-traktatens artikel 92 og 93 omhandlede forpligtelse til anmeldelse og ansoegning om forhaandstilladelse. Betingelserne for anvendelse af denne regel er fastsat i en meddelelse fra Kommissionen ((EFT C 68 af 6.3.1996. )). EF-bestemmelserne om de minimis-stoette finder ikke anvendelse paa landbrug. Udelukkelsen omfatter dog ikke landboturisme, idet denne virksomhed er forskellig fra fremstilling af og handel med landbrugsvarer.