ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2869/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Fiskeri i det sydlige Stillehav i farvande inden for 200-sømile zonen

Hvordan vil Kommissionen stille sig til udtalelsen fra Ecuadors udenrigsminister, Heinz Moller, som er medlem af det stående udvalg for Det Sydlige Stillehav, hvis medlemmer er Chile, Colombia, Ecuador og Peru, om at de pågældende lande vil skærpe betingelserne for fiskeri uden for deres 200-sømilezone? Dette vil berøre Fællesskabets interesser, især de fiskerfartøjer fra Galicien, som befinder sig i disse farvande, hvor de fanger sværdfisk.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. oktober 2000)

Kommissionen er for nylig blevet underrettet om, at Chile, Colombia, Ecuador og Peru har vedtaget den såkaldte Galapagos-aftale. Aftalen er blevet tilstillet Kommissionen, som er i færd med at analysere den.

På nuværende tidspunkt viser en foreløbig analyse af teksten allerede, at en række bestemmelser ville stride mod Fællesskabets fortolkning af havretten, og at aftalen derfor kun vanskeligt ville kunne accepteres af Fællesskabet.

Desuden vil aftalen i dens nuværende udformning overlappe med den eksisterende Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk (IATTC), en organisation, som har forvaltet tropisk tunfisk i den østlige Stillehavsregion i 50 år. Kommissionen finder ikke denne overlapning af instrumenter berettiget, da IATTC allerede er en fuldgyldig organisation, hvor forvaltningen af alle stærkt vandrende fiskebestande i den østlige Stillehavsregion kan dækkes på fuldt tilstrækkelig vis.

Desuden har Fællesskabet altid forsvaret de multilaterale fiskeforvaltningsaftalers åbne karakter. I dette tilfælde har kun fire kyststater forhandlet aftalen og dermed udelukket andre potentielle interesserede parter. Dette er klart i strid med et sådant initiativs åbne karakter og vækker derfor bekymring.

Kommissionen er i færd med at undersøge spørgsmålet og vil på grundlag af en endelig analyse af teksten træffe beslutning om en mulig reaktion over for de pågældende lande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2966/00

af Sebastiano Musumeci (UEN) og Mariotto Segni (UEN) til Kommissionen

(20. september 2000)

Om: Regionerne Sicilien og Sardinien efter 2006

Kan Kommissionen, under henvisning til, at regionerne Sicilien og Sardinien ifølge Kommissionens planer efter udløbet af programmeringsperiode 2000-2006 for strukturfondene ikke længere vil være omfattet af mål 1,

at disse planer er fastlagt under hensyn til de centraleuropæiske landes mere end sandsynlige tiltrædelse af Den Europæiske Union,

at de to øers udelukkelse fra de af mål 1 omfattede områder vil repræsentere et alvorligt økonomisk handicap for dem,

oplyse, hvad den mener, den bør gøre for at sikre samhørigheden mellem mål 1-regioner, især for så vidt angår randområder og øregioner?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier på skriftlige forespørgsler E-2955/00 og E-2966/00

(7. november 2000)

I løbet af januar 2001 vil Kommissionen vedtage anden beretning om økonomisk og social samhørighed, der skal forelægges Parlamentet i henhold til EF-traktatens artikel 159 (tidligere artikel 130b).

Beretningen vil beskæftige sig med regionernes situation og udvikling i forbindelse med et udvidet EU, evaluere EF-politikkernes virkninger for samhørigheden og foreslå retningslinjer for samhørighedspolitikken i årene efter 2006.

Det er Kommissionens ønske, at denne anden beretning danner udgangspunkt for en bred debat om denne politiks fremtid. Den vil i den sammenhæng i maj 2001 organisere et forum, som Parlamentets medlemmer og alle aktører i regionaludviklingen i de nuværende medlemsstater og ansøgerlandene vil blive opfordret til at deltage i.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2226/00

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(3. juli 2000)

Om: Etna-naturparken

For over 10 år siden oprettede myndighederne i regionen Sicilien Etna-naturparken, som berørte omkring 20 kommuner. Denne afgørelse blev truffet, uden at de pågældende beboere blev hørt. Kan Kommissionen oplyse, om den anvendte fremgangsmåde strider mod Fællesskabets bestemmelser om høring af de beboere, som berøres af bindende miljøbestemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(28. september 2000)

Der findes ingen fællesskabslovgivning om, at offentligheden skal høres forud for de pågældende myndigheders oprettelse af naturparker. På denne baggrund kan der ikke påvises nogen overtrædelse af fællesskabsretten i den specifikke situation, det ærede medlem omtaler.

Imidlertid arbejder Kommissionen generelt på at fremme offentlighedens deltagelse i beslutningsprocessen på miljøområdet, hvilket klart fremgår af de seneste forslag til lovgivning som f.eks. VVM-direktivet(1) og direktivet om strategisk miljø-vurdering(2). Endvidere har Fællesskabet undertegnet Århus-konventionen om adgang til oplysninger, offentlighedens deltagelse i beslutningsprocessen samt adgang til at klage i miljøsager, som Unionen vil ratificere så hurtigt, som det er juridisk gennemførligt.

(1) Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 73 af 14.3.1997).

(2) Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (fælles holdning af 30. marts 2000 i EFT C 137 af 16.5.2000).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2850/00

af Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Vilkårene i tyrkiske fængsler

Er Kommissionen bekendt med vilkårene for de indsatte i fængslet i Buca samt med situationen for Ali Aslan, som efter at være blevet voldsomt torteret af politiet nu svæver i livsfare?

Hvilke af København-kriterierne har Tyrkiet efter Kommissionens opfattelse hidtil opfyldt?

Hvorledes vurderer Kommissionen i denne forbindelse navnlig vilkårene i tyrkiske fængsler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(26. september 2000)

Kommissionen har kendskab til de begivenheder der for nylig fandt sted i Tyrkiets fængsler og er dybt bekymret over de rapporterede forholds alvor. Med hensyn til den bestemte sag som det ærede medlem henviser til, har Kommissionen modtaget følgende oplysninger.

Den 26.7.2000 iværksætte sikkerhedsstyrkerne en omfattende aktion i Bergama-fængslet efter at der var fundet en tunnel. Der var i fire døgn voldsomme sammenstød mellem sikkerhedsstyrkerne og de indsatte. Urolighederne endte med at 77 indsatte og strafafsonere (med undtagelse af personer der var tilbageholdt eller domfældt i forbindelse med sager vedrørende det kurdiske arbejderparti, PKK) blev overført til Buca-fængslet. De overførte fanger hævdede at der var blevet udsat for mishandling og vold under overførslen og efter ankomsten til Buca-fængslet. I henhold til en rapport udarbejdet af Advokatforbundet i Izmir blev der konstateret spor efter vold på hoved og krop hos mange indsatte, herunder også hos den af det ærede medlem omtalte Ali Aslan. Tre fanger, hvoraf én havde fået kæbebrud, var tilsyneladende blevet udsat for grovere vold end de øvrige. Det tyrkiske menneskerettighedsforbund har også bekræftet af syv fanger (og herunder Ali Aslan) var slemt tilredte. Hidtil er der hverken fremsat nogen officiel redegørelse eller iværksat nogen undersøgelse vedrørende disse forhold.

Med hensyn til tiltrædelseskravene fastslog Kommissionen i sin 1999-årsberetning at Tyrkiet ikke opfylder de såkaldte politiske københavnskriterier.

Hvad angår forholdene i fængslerne er situationen foruroligende idet overbefolkning og manglende lægepleje stadig er alvorlige problemer, og der stadig forekommer voldsomme sammenstød mellem de indsatte og sikkerhedsstyrkerne, samt mytteri og gidseltagning. Man har imidlertid noteret sig at myndighederne for tiden er i gang med en reform af hele fængselsvæsenet.

En delegation fra Europarådets udvalg for bekæmpelse af tortur og umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf aflagde i juli 2000 et ni-dages besøg i Tyrkiet. Et af de vigtigste formål med dette besøg var at undersøge de foranstaltninger de tyrkiske myndigheder træffer for at begrænse cellestørrelsen, og herunder F-type projektet. Delegationen undersøgte også hvordan personer der fratages deres frihed af politiet, behandles.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2922/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(19. september 2000)

Om: Drab på delfiner

Er Kommissionen bekymret over, at et stort antal delfiner, som bliver fanget i fiskenet, dør og lider, og hvorfor valgte Kommissionen ikke at deltage i det tredje møde inden for rammerne af Agreement on the Conservation of Small Cetaceans of the Baltic and North Seas (aftalen om bevarelse af småhvaler i Østersøen og Nordsøen) (Ascobans), som fandt sted i Bristol den 28. juli, hvor repræsentanter for otte nordeuropæiske stater enedes om at sende et stærkt budskab til Kommissionen med krav om, at den medtager foranstaltninger til mindskelse af antallet af dræbte dyr i sin igangværende evaluering af den fælles fiskeripolitik?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-2791/00 og E-2922/00

(10. oktober 2000)

Kommissionen er bekymret over de store bifangster af delfiner og andre havdyr i forbindelse med fiskeriet. Kommissionen ser med glæde på den indsats, medlemmerne af Agreement on the conservation of small cetaceans of the Baltic and North Seas (Ascobans)har gjort for at mindske bifangsten af delfiner i fiskeriet. Kommissionen håber, at medlemsstaterne vil fortsætte deres bestræbelser i denne retning i EU-Rådet.

Som følge af et stort arbejdspres med naturbeskyttelsessager og utilstrækkelige ressourcer måtte Kommissionen til sin beklagelse afslå indbydelsen til at deltage som observatør i den sidste Ascobans-konference i Bristol.

Selv om Fællesskabet ikke er part i Ascobans-aftalen, er delfiner og marsvin beskyttet som led i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1) (habitat-direktivet). I henhold til artikel 12 skal medlemsstaterne indføre en streng beskyttelsesordning i det naturlige udbredelsesområde for sådanne dyrearter, med forbud mod forsætlig indfangning eller forstyrrelse. De skal også indføre en ordning med tilsyn med uforsætlig indfangning eller drab.

Kommissionen mindede for nylig medlemsstaterne om deres forpligtelser i denne retning på det sidste møde i udvalget for habitat-direktivet.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2479/00

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(24. juli 2000)

Om: Mærkning af fødevarer med hensyn til nøddeallergi

Den nuværende praksis går ud på at anvende symboler i forbindelse med mærkning af fødevarer, der gør det muligt for offentligheden at vælge, hvilke fødevarer de køber. Sådanne symboler kan være en hjælp til at foretage et personligt valg (f.eks. egnet for veganere) eller et valg af sundhedsmæssige årsager (f.eks. glutenfri). Disse symboler er iøjnefaldende og letforståelige og sikrer, at produktet kun indeholder de korrekte ingredienser.

Vil Kommissionen oplyse, om der er fremsat eventuelle forslag om udvidelse af disse foranstaltninger til at omfatte et symbol, der giver garanti for, at en række varer ikke indeholder nødder, da en fejlfortolkning af fødevaremærkningen kan være livstruende for EU-borgere med nøddeallergi?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(29. september 2000)

Det er Kommissionens opfattelse, at man bør hjælpe allergikere mest muligt ved at give dem omfattende information om produkternes ingredienser. Dette vil ikke blot sikre optimal forbrugerinformation generelt om et givet produkts sammensætning, men også samtidig give de forbrugere, som af sundhedsårsager eller etiske hensyn skal eller ønsker at undgå bestemte ingredienser, de oplysninger, de har brug for.

I hvidbogen om fødevaresikkerhed(1) meddelte Kommissionen, at den har til hensigt at fremsætte forslag til en ny ændring af Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(2) (tidligere Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978(3)), som skal fjerne muligheden for ikke at angive sammensatte ingrediensers bestanddele, når de udgør mindre end 25 % af det endelige produkt. Derudover har Kommissionen til hensigt at ændre fællesskabslovgivningen for at sikre, at fødevarer og ingredienser, der ifølge videnskabelige undersøgelser er allergifremkaldende, systematisk opføres i forbindelse med mærkning af fødevarer.

(1) KOM(1999) 719 endelig udg.

(2) EFT L 109 af 6.5.2000.

(3) EFT L 33 af 8.2.1979.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2003/00

af Daniela Raschhofer (NI) til Rådet

(13. juni 2000)

Om: Sanktioner over for Østrig

Rådsformanden Francesco Seixas da Costa sagde i Europa-Parlamentet i anledning af debatten om menneskerettigheder i EU den 15. marts 2000, at han måtte konstatere, at Østrig hidtil havde opfyldt alle forpligtelser, som EU-medlemskabet indebar. Desuden sagde han, at hver enkelt var personligt berørt, hvorfor der ikke var tale om indblanding i indre anliggender, når EU-medlemsstaterne ikke kun reagerede bilateralt på regeringsdannelsen i Østrig.

Den portugisiske rådsformand Guterres erklærede på de nederlandske socialisters kongres den 27. maj 2000, at han var stolt over sanktionerne, og at sanktionerne kun kunne ophæves, hvis der var enighed blandt de 14 medlemsstater.

Kommissionsformand Prodi har i en interview med det italienske dagblad La Republicca den 24. maj 2000 udtalt, at krænkelser af menneskerettighederne ikke vil blive tolereret, samtidig med at han understregede, at Østrig hidtil ikke havde gjort sig skyldig i krænkelser af menneskerettighederne.

1. Hvordan begrunder Rådet på baggrund af udtalelserne fra den portugisiske rådsformand sit standpunkt, som går ud på, at der i forbindelse med sanktionerne over for Østrig er tale om bilaterale tiltag og ikke EU-tiltag?

2. Betragter Rådet udtalelsen fra Guterres om, at han er stolt over sanktionerne som en krænkelse af EU-traktaten, navnlig solidaritetsprincippet i EU-traktatens artikel 1 og princippet om fællesskabsloyalitet i EF-traktatens artikel 10?

3. Kommissionen fører som traktatens vogter tilsyn med alle medlemsstater. Efter eget udsagn holder den nøje øje med situationen i Østrig efter FPÖ's deltagelse i regeringen. Hvordan begrunder Rådet opretholdelsen af sanktionerne over for Østrig, når Kommissionen har konstateret, at Østrig hidtil ikke har gjort sig skyldig i krænkelser af menneskerettighederne, hvilket Seixas da Costa allerede konstaterede i midten af marts?

Svar

(10. november 2000)

De foranstaltninger, som det ærede medlem henviser til, er indeholdt i en erklæring afgivet af Portugals premierminister på 14 medlemsstaters vegne. Denne erklæring er ikke bindende for Rådet.

Rådet har ikke taget stilling til dette spørgsmål og kan derfor ikke besvare de spørgsmål, som det ærede medlem rejser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2667/00

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Strategi til bekæmpelse af legionellabakterien

Nederlandene blev i marts 1999 ramt af en omfattende legionellaepidemi. Også i Kapellen i Belgien er mennesker døde af følgerne af legionærsyge.

1. Hvilke forebyggende foranstaltninger er der nu truffet i EU's medlemsstater for at forebygge legionellasmitte?

2. Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt disse foranstaltninger efter dens opfattelse sikrer beskyttelsen af folkesundheden?

3. Hvad er Kommissionens holdning til en harmoniseret EU-politik til forebyggelse og bekæmpelse af legionella? Hvilken rolle ser Kommissionen heri for sig selv og for den nuværende nederlandske politik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(4. oktober 2000)

1. og 2. Efter de udbrud af legionærsyge, som det ærede medlem omtaler, har de fleste medlemsstater revideret eller indført nye eller ajourførte foranstaltninger til forebyggelse og kontrol af legionærsyge på deres område. Der er tale om en vifte af foranstaltninger fra rådgivning til direkte lovgivning alt efter målgruppen og arten af de nødvendige kontroller. Medlemsstaterne og Kommissionen forsøger gennem deres politik at udnytte den information, der indsamles i forbindelse med nye sygdomsudbrud, til at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau i befolkningen.

Medlemsstaterne har ansvaret for at gennemføre de nationale foranstaltninger til beskyttelse af folkesundheden. Da legionærsyge af denne type kun forekommer sporadisk, vil det kun være muligt at evaluere disse foranstaltningers effektivitet over en længere periode.

3. I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF af 24. september 1998 om oprettelse af et net til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet(1) skal medlemsstaterne indberette sygdomsudbrud, og på grundlag af oplysningerne fra EF-nettet skal de rådføre sig med hinanden og holde kontakt med Kommissionen med henblik på at samordne deres indsats. Som led heri har Kommissionen i mange år støttet og vil fortsat støtte overvågningen af rejserelaterede sygdomstilfælde og klynger/udbrud af legionærsyge i Fællesskabet for hurtigt at kunne underrette medlemsstaterne med henblik på kontrol og forebyggelse.

Kommissionen samarbejder også for øjeblikket med eksperter fra medlemsstaterne om forebyggelse og kontrol af legionærsyge, og Kommissionen vil overveje, om der på denne baggrund er behov for fremtidige aktioner på EF-plan.

(1) EFT L 268 af 3.10.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3415/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. november 2000)

Om: EU: medlemslandene og den internationale konvention til beskyttelse af EU's midler

En international konvention om beskyttelse af EU's midler har eksisteret i fem år. I januar 2000 var den kun godkendt af fem af de femten medlemslande, nemlig Sverige, Østrig, Finland, Tyskland og Storbritannien.

Har flere lande nu undertegnet konventionen, og hvad gør Kommissionen for at tilskynde flere lande til at godkende konventionen?

Vil det ikke en være en hensigtsmæssig foranstaltning at beslutte, at de lande, som ikke undertegner konventionen, dermed heller ikke kan tage ansvaret for EU-støtten forvaltes på korrekt vis, og at udbetalinger til disse lande derfor bør indstilles, indtil konventionen er blevet godkendt af de pågældende lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(1. december 2000)

Kommissionen konstaterer primært, at ratifikationsprocessen, ikke bare for konventionen om beskyttelse af Det Europæiske Fællesskabs finansielle interesser(1), men også for de dertil knyttede protokoller(2) samt for konventionen om bekæmpelse af bestikkelse, der involverer tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions medlemsstater(3), fortsætter i medlemsstaterne.

Ud over de af det ærede medlem nævnte medlemsstater (Tyskland, Østrig, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige) har også Grækenland, Spanien og Frankrig på nuværende tidspunkt meddelt Rådet, at de har ratificeret konventionen om beskyttelse af Det Europæiske Fællesskabs finansielle interesser.

Kommissionen har til stadighed mindet medlemsstaterne om nødvendigheden af at ratificere disse forskellige instrumenter og at omsætte de pågældende bestemmelser i national ret. Den må dog erkende, at medlemsstaternes indsats til bekæmpelse af svig, hvidvaskning af penge, korruption og andre ulovlige aktiviteter, der skader Fællesskabets finansielle interesser, også må vurderes i lyset af alle de andre foranstaltninger, der træffes på nationalt plan, især diverse kontrolforanstaltninger.

Da det imidlertid må konstateres, at endnu ikke alle medlemsstater har ratificeret ovennævnte instrumenter, har Kommissionen i sit arbejdsprogram medtaget et initiativ, der går ud på at fremlægge en række lovgivningsforslag, der tager sigte på at styrke de retlige og retslige rammer for beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser, og som foreløbigt kan træde i stedet for disse instrumenter.

(1) EFT C 316 af 27.11.1995.

(2) EFT C 313 af 23.10.1996, EFT C 151 af 20.5.1997, EFT C 221 af 19.7.1997.

(3) EFT C 195 af 25.6.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2906/00

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Tiltrædelsesforhandlingerne

1. Har der nogensinde i Den Europæiske Unions historie været befolkninger, som hævdedes at være en del af EU, men som i praksis ikke var demokratisk repræsenteret i institutionerne?

2. Vil det danne præcedens, hvis Republikken Cypern tiltræder Den Europæiske Union med et forfatningsmæssigt mandat gældende for hele øen, medens den tyrkiske republik på det nordlige Cypern fortsat erklærer sig uafhængig?

3. Findes der bestemmelser i Den Europæiske Unions traktater, ifølge hvilke der kræves direkte høring af enkeltpersoner eller disses direkte valgte repræsentanter, så de kan fremlægge deres synspunkter, før der fremsættes nogen påstand om, at de er en del af EU?

4. Hvilken status har Gibraltar i denne forbindelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(18. oktober 2000)

1. og 2. Der er ikke noget fortilfælde i Unionens historie, hvor befolkninger i Unionen ikke har været demokratisk repræsenteret. Hermed tages der ikke stilling til, om Den Tyrkiske Republik Nordcypern udgør en demokratisk repræsentation eller ej.

3. og 4. EU-traktaten indholder ikke noget udtrykkeligt krav om, at enkeltpersoners eller deres valgte repræsentanters synspunkter skal høres. Dette spørgsmål er et forfatningsmæssigt anliggende for medlemsstaterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2968/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(25. september 2000)

Om: Integrering af skolemælksprogrammet i en sund fødevarepolitik

Da skolemælksprogrammet bidrager til målsætningerne om ernæring og folkesundhed, har Kommissionen og landbrugsministrene vedtaget at reducere

støtten hertil via Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget til 75 %. Det er imidlertid mere fornuftigt at tilbyde skolebørnene gratis mælk i stedet for at friste dem med de cola- eller fantaautomater, som limonadeindustrien har opstillet. Det synes derfor hensigtsmæssigt at overføre de resterende 25 % af skolemælksprogrammet til programmet for en sund fødevarepolitik.

Vil Rådet arbejde for, at de resterende 25 % af støtten til skolemælksprogrammet overføres til budgettet for en sund fødevarepolitik på baggrund af den særlige interesse for dette spørgsmål fra Kommissionens og medlemsstaternes side? Hvorfor er Rådet i benægtende fald af den opfattelse, at de resterende 25 % af skolemælksprogrammet ikke bør finansieres via budgettet for en sund fødevarepolitik? Hvordan forener Rådet denne holdning med kommissær Fischlers udtalelse om, at uddeling af mælk i skolerne kan bidrage til at nå mål på det ernæringsmæssige eller sociale område (svar på skriftlig forespørgsel nr. E-1320/00)(1)?

(1) EFT C 53 E af 20.2.2001, s. 126.

Svar

(22. december 2000)

Rådets afgørelse om at nedsætte fællesskabsstøtten til skolemælksprogrammet til 75 % er i overensstemmelse med Europa-Parlamentets udtalelse.

Rådet erindrer om, at denne afgørelse tillader medlemsstaterne at øge støtten til uddeling af skolemælk med op til de resterende 25 % for således at rette indsatsen mod en sund fødevarepolitik.

Rådet har hidtil ikke fået forelagt noget forslag om at overføre de 25 %, som fællesskabsstøtten nedsættes med, til en budgetpost vedrørende en sådan politik.