SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1851/01

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(26. juni 2001)

Om: Cykelnet og europæiske transportnet

Flere sammenslutninger af cyklister, der bruger cyklen som transportmiddel, forlanger, at der etableres et europæisk net af cykelveje eller cykelstier, der forbinder de ruter, der så småt allerede findes i de forskellige medlemsstater. Et sådant net skulle indgå i det europæiske transportnet, og der bør ydes fællesskabsstøtte til anlægningen af sådanne cykelstier, fælles skiltning og udarbejdelse af kort. Anvendelse af cyklen som transportmiddel på sikre cykelstier giver mulighed for sund motion samtidig med, at CO2-emissionerne reduceres.

Det drejer sig om et projekt, der når ud til og er af interesse for borgerne, og som på en sportslig og miljøvenlig måde vil bidrage til europæisk integration.

De nævnte cyklistsammenslutninger forlanger ligeledes, at Fællesskabet skal sørge for at inddrage cyklen i sin transportpolitik. Målet er at opnå interoperabilitet mellem landevej, jernbane og cykel. Cyklister, der bruger cyklen som transportmiddel, står over for det problem, at det er forbudt at transportere cykler i de mest moderne tog (TGV, Thalis, Eurostar), som er bygget med EU-støtte. Cyklisterne kritiserer, at Fællesskabet betaler støtte til et transportsystem, som ikke giver mulighed for at kombinere de forskellige trafikmidler.

Hvilke planer har Kommissionen om at gennemføre et europæisk cykelrutenet?

Agter Kommissionen at udarbejde planer til fremme af cyklen som transportmiddel og inddrage dem i det europæiske transportnet?

Har Kommissionen nogen tidsplan og dagsorden for dette spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(3. september 2001)

Kommissionen har erkendt værdien af at udvikle et europæisk cykelrutenet over lange distancer og har tidligere samfinansieret udviklingen af det såkaldte Euro Velo network, som er et net bestående af lange cykelveje. De individuelle forbindelser i dette net finansieres fortsat via Kommissionens programmer som for eksempel Interreg - herunder kan nævnes cykelstierne langs Vesterhavet.

Kommissionen anerkender, at cykling kan yde et bidrag til nedbringning af trafikpropper, forurening og CO2-emissioner samt forbindelserne mellem disse problemer og bredere miljømæssige og sundhedsmæssige spørgsmål. Foruden at fremme fritids- og turistcykling bidrager EuroVelo-nettet afgjort til løsning heraf, de ruterne også går gennem byer.

Desuden bidrager Kommissionen via National Cycling Policy Benchmark Initiative - som den samfinansierer med myndighederne i fire medlemsstater (Nederlandene, Finland, Det Forenede Kongerige og Den Tjekkiske Republik) - til at bistå de enkelte landes nationale myndigheder, så de kan lære af hinandens indsats, når det drejer sig om nationale cykelplaner. Via European Local Transport Information Service (www.eltis.org/) er Kommissionen nu ved at sammensætte en database for god praksis med hensyn til lokal og regional transport, hvori allerede indgår over 100 eksempler på god praksis med hensyn til cykling.

Cykler benyttes til kortere rejser over kortere afstande, og det transeuropæiske transportnet (Trans-European Transport (TEN-T) Network) er et multimodalt net, hovedsagelig beregnet til international gods- og passagertransport. På grund af nærhedsprincippet er der ingen planer om at inkludere cykelveje i TEN-T-nettet.

Ordninger for medtagelse af cykler på tog sorterer under de enkelte jernbaneselskaber og medlemsstaternes myndigheder. Hvis jernbaneselskaberne mener at dette er uøkonomisk, har de kompetente myndigheder i medlemsstaterne beføjelse i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 af 26. juni 1969 om medlemsstaternes fremgangsmåde med hensyn til de med begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for transporter med jernbane, ad landevej og ad sejlbare vandveje(1) (som ændret med Rådets forordning (EØF) nr. 1893/91 af 20. juni 1991(2),) til at inkludere forpligtelsen til at medtage cykler i kontrakter med jernbane-selskaber, som dækker de ekstra omkostninger. Det er op til de pågældende myndigheder at afgøre, hvorvidt de vælger at gøre brug af denne beføjelse.

(1) EFT L 156 af 28.6.1969.

(2) EFT L 169 af 29.6.1991.