SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0059/01

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(22. januar 2001)

Om: Omfordeling af EU's strukturfonde

Kommissionen anfører i sit svar på forespørgsel E-2705/99 og E-2706/99(1), at en medlemsstat kan inden for rammerne af forordningerne om strukturfondene omfordele fællesskabsmidler fra et program til et andet eller mellem fonde i medlemsstaten. Den kan også helt eller delvis lade midlerne gå tilbage til Kommissionen til omfordeling til en anden medlemsstat eller til andre formål. Mange af medlemsstaterne har benyttet en eller flere af disse muligheder Det beløb (FIUF), Det Forenede Kongerige returnerede, blev ikke omfordelt til en anden medlemsstat, men brugt til hjælp til afbalancering af Fællesskabets budget for 1999.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvilket konkret retsgrundlag der giver en medlemsstat mulighed for at overføre fællesskabsmidler mellem fondene eller returnere dem til Kommissionen?

2. Kan Kommissionen oplyse, hvilket retsgrundlag der giver Kommissionen mulighed for at omfordele et returneret beløb til en anden medlemsstat eller anvende det til andre formål?

3. Kan Kommissionen oplyse, hvilke beløb de enkelte medlemsstater hidtil har returneret inden for rammerne af FIUF i programmeringsperioden 1994-1999?

4. Kan Kommissionen oplyse, hvad disse beløb er blevet anvendt til efter deres returnering, og hvilke kriterier der er blevet fulgt i forbindelse hermed?

5. Hvilke beløb blev omfordelt og til hvilke medlemsstater, og hvilke kriterier blev der anvendt i forbindelse hermed?

6. Mener Kommissionen ikke, at de returnerede beløb burde omfordeles til de medlemsstater, der har behov for dem, og som fuldt ud og på korrekt måde anvender de fællesskabsmidler, som de én gang har fået tildelt, således at den målsætning, der blev fulgt ved tildelingen af midlerne, bibeholdes?

(1) EFT C 330 E af 21.11.2000, s. 42.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. marts 2001)

1. Muligheden for overførsler mellem EF-finansieringsmidler var udtrykkeligt fastsat i artikel 25, stk. 5, i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988(1), som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2082/93 af 20. juli 1993 om ændring af forordning (EØF) nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter(2). Der var tale om en ændring, som i overensstemmelse med proceduren i ovennævnte stk. 5 kunne foretages inden for rammerne af partnerskabet mellem Kommissionen og medlemsstaterne med henblik på at sikre en effektiv overvågning af gennemførelsen af støtten fra strukturfondene.

Denne mulighed findes stadig inden for rammerne af Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(3), særlig i medfør af artikel 34, stk. 3, og artikel 35, stk. 3, litra g).

Proceduren for ændring af en EF-støtteramme (EFSR) fremgår af det enkelte medlemslands EFSR, som bekendtgøres af Kommissionen.

2. Kommissionen er forpligtet til at sikre de optimal udnyttelse af de finansielle ressourcer, der afsættes til realisering af strukturfondenes mål. Den omfordeler i overensstemmelse med dette effektivitetskriterium de beløb, som et medlemsland har besluttet ikke at indgå forpligtelser for, og anvender dem til andre opgaver inden for rammerne af strukturfondene.

3. I den programmeringsperiode, der ophørte den 31. december 1999, udnyttede flere enhedsprogrammeringsdokumenter (SPD) under mål 5a fiskeri ikke den samlede EU-støtte, der var stillet til rådighed for dem.

De tilsvarende tildelinger inden for rammerne af det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF) blev reduceret som følger:

- Danmark: 12,25 mio. EUR.

- Italien: 25 mio. EUR (overført til mål 1-støtterammen for Italien).

- Nederlandene: 2,5 mio. EUR (overført til fiskeridelen af mål 1-SPD'et for Flevoland).

- Det Forenede Kongerige: 28,63 mio. EUR.

For de øvrige SPD'er under mål 5a fiskeri blev der udarbejdet program for samtlige disponible FIUF-bevillinger, herunder det samlede indekseringsprovenu, og der blev på EU-niveau indgået forpligtelser for alle de programmerede bevillinger.

De øvrige FIUF-bevillinger er tildelt mål 1-programmer. I tilfælde af, at de ikke alle bliver udnyttet, har programmernes forvaltningsmyndigheder hovedansvaret for eventuelt at omfordele de uudnyttede bevillinger. De bliver så enten overført til andre operationelle programmer inden for den samme EF-støtteramme eller til andre prioriterede områder under det samme regionale SPD omfattende flere fonde.

4. Det skal først og fremmest nævnes, at begrebet returneret EU-støtte kan give anledning til misforståelse. Den omfordeling eller manglende fordeling af støtte, som der er tale om, skal ses i forhold til den vejledende finansielle programmering, som fulgte af de finansielle overslag udarbejdet i Edinburgh. I de fleste tilfælde er der således tale om en del af den vejledende programmering, som ikke er blevet gennemført i overensstemmelse med den oprindelige programmering, men denne omfordeling har fundet sted før de juridiske forpligtelsesbeslutninger (Kommissionens beslutning om fondenes medfinansiering) og budgetforpligtelserne. I nogle tilfælde har omfordelingerne medført en ændring af den juridiske forpligtelsesbeslutning og en frigørelse af bevillinger (det var f.eks. tilfældet for programmerne med en enkelt tranche). Omfordelingerne medførte derimod ikke en returnering af midler til EU-budgettet.

Generelt har disse omfordelinger fundet sted inden for det enkelte medlemsland og på dettes egen foranledning. I mange tilfælde er omfordelingerne sket mellem regioner inden for rammerne af det samme mål eller det samme initiativ. Sommetider har omfordelinger også fundet sted mellem forskellige initiativer inden for samme region. I begge tilfælde er der fortsat en klar tilknytning til den oprindelige programmering. Medlemslandene har af og til ønsket at foretage en mere omfattende omfordeling. Det er bl.a. tilfældet i eksemplet nævnt i punkt 3 ovenfor vedrørende Italien, som ønskede at styrke programmerne for de af landets centrale regioner, som var blevet ramt af jordskælv.

Programmeringsændringer medlemslandene imellem er sjældne og har i løbet af referenceperioden hovedsageligt vedrørt finansieringen af EF-initiativet PEACE, for hvilket der blev udarbejdet program og indgået forpligtelser for de 100 mio. EUR, der udgjorde 1999-tranchen, ved hjælp af midler hentet fra programmeringen af EU-initiativer for samtlige medlemslande.

Endelig har nogle medlemslande, som det ærede medlem påpeger ved henvisning til Kommissionens tidligere svar, givet afkald på en del af deres oprindelige tildelinger, generelt svarende til indekseringsprovenuet for de sidste trancher, uden at der er sket en omfordeling. Som Kommissionen tidligere har gjort opmærksom på, er disse beløb marginale i forhold til størrelsen af samtlige bevillinger for 1994-1999. Som påpeget af det ærede medlem, tjente disse bevillinger rigtigt nok til at reducere underskuddet for 1999 mellem budgettildelingerne og programmeringen. Som Kommissionen tidligere har forklaret, kunne underudnyttelsen af budgettet for 1998 til forskel fra de tidligere år ikke længere medføre en tilsvarende forhøjelse af loftet for de

finansielle overslag i slutningen af perioden (1994-1999). Eftersom programmerne og programmeringen strækker sig over flere år og således modsat budgetterne ikke har årlige begrænsninger, stemte programmeringen ikke overens med budgetmidlerne, hvor der manglede uudnyttede beløb fra budgettet for 1998. Det faktum, at enkelte medlemslande ikke så sig i stand til at udnytte hele deres vejledende programmering, bidrog til en løsning af problemet med det resultat, at der ikke fandtes nogen uudnyttede eller disponible budgetbevillinger til en ekstra omfordeling i slutningen af perioden.

5. Som nævnt i punkt 4 ovenfor fandt omfordelingerne normalt sted inden for det enkelte medlemsland. Beløbene er sjældent store, men operationerne er forholdsvis mange, særligt i 1999. Den eneste omfordeling medlemslandene imellem, som er vigtig at nævne, vedrører PEACE-programmet og beløber sig til 100 mio. EUR. Denne omfordeling omfattede samtlige medlemslande.

6. Manglen på disponible nettobevillinger i slutningen af perioden som nævnt i punkt 4 ovenfor, de omfordelte beløbs beskedne størrelse og, fremfor alt, selve logikken bag strukturfondenes programmering gjorde det ikke muligt for Kommissionen at lade de omfordelte beløb spille en central rolle i styrkelsen af fondenes udnyttelse eller effektivitet. Der er dog grund til at tro, at de omfordelinger, som medlemslandene anmodede om, havde til formål at imødekomme et større behov eller opnå en bedre udnyttelsesgrad, og de stemmer således overens med det ønske, som det ærede medlem giver udtryk for.

(1) EFT L 374 af 31.12.1988.

(2) EFT L 193 af 31.7.1993.

(3) EFT L 161 af 26.6.1999.