SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0659/02

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(8. marts 2002)

Om: Samarbejdsaftale med Pakistan

Kan Kommissionen bekræfte, at følgende fem punkter er omfattet af samarbejdsaftalen med Pakistan eller i benægtende fald redegøre for, hvorfor dette ikke er tilfældet:

1. Fordømmelse af lovene om blasfemi og enhver anden lov, som indebærer forskelsbehandling på grundlag af religiøs overbevisning,

2. krav om, at Pakistans regering støtter mindretallenes rettigheder og standser forfølgelsen af religiøse mindretal såsom de kristne og sikrer religionsfrihed,

3. krav om, at Pakistan bliver en verdslig stat (hvilket formodes at forbedre situationen for ikkemuslimer i Pakistan, f.eks. kristne og hinduer),

4. krav om, at Pakistans regering reducerer den magt og indflydelse, der udøves af madrasas, dvs. de islamiske religiøse skoler, som har dannet grobund for den militante muslimske bevægelse i Pakistan, og som i flere tilfælde også har støttet talebanerne i Afghanistan,

5. krav om, at Pakistans regering bekræfter sin tiltrædelse af den internationale konvention om afskaffelse af alle former for racediskrimination, konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder og konventionen om børns rettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(24. april 2002)

Da samarbejdsaftalen mellem Fællesskabet og Pakistan allerede er undertegnet, kan aftalens tekst ikke ændres på nuværende stadium. Men når aftalen træder i kraft, er der mulighed for at genetablere den fulde samarbejdsdialog med Pakistan, også om følsomme menneskerettighedsanliggender. Den nye aftale indeholder en bestemmelse (artikel 1), som siger, at begge parter bekræfter, at menneskerettighederne og de demokratiske principper udgør et væsentligt element i aftalen.

Kommissionen har følgende kommentarer til de punkter, som det ærede medlem rejser i sin skriftlige forespørgsel:

1. Kommissionen har fortsat sine bekymringer over loven om blasfemi, idet den er blevet bragt i anvendelse i et uforholdsmæssigt stort antal tilfælde over for religiøse mindretal. Unionen har ved flere lejligheder bragt blasfemiloven op under drøftelser med de pakistanske myndigheder. På en

menneskerettighedskonference, som den pakistanske regering afholdt i april 2000, blev der bebudet en procedurereform af blasfemiloven. Men efter protester fra religiøse grupperinger besluttede regeringen at trække forslaget tilbage.

2. Der er stadig problemer med ligebehandling af mindretal i Pakistan, men afskaffelsen for nylig af særskilte vælgergrupper forud for valget i oktober 2000 til nationalforsamlingen er et positivt skridt, som gør en ende på en diskriminerende praksis og løser et grundlæggende menneskerettighedsproblem.

3. Hvorvidt Pakistan skulle blive en verdslig stat, er ikke et anliggende, som Unionen kan beskæftige sig med, men præsident Musharrafs idé om Pakistan som en progressiv islamisk stat (i modsætning til en teokratisk stat), som det kom til udtryk i hans tale den 12. januar 2002, er blevet vel modtaget af verdenssamfundet.

4. Med hensyn til madrassa'erne (de religiøse skoler) bebudede præsident Musharraf i sin tale den 12. januar 2002, at de ville skulle lade sig registrere inden udgangen af marts 2002, og at der ikke ville blive åbnet nye sådanne skoler uden regeringens tilladelse.

5. Pakistan ratificerede konventionen om afskaffelse af alle former for racediskrimination (CERD) i september 1966, konventionen om børns rettigheder (CRC) i november 1990 og konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination af kvinder (CEDAW) i marts 1996. Den nuværende forvaltning har taget visse positive skridt, særlig med promulgationen af forordningen om ungdomsdomstolssystemet, som beskytter børns rettigheder, og nedsættelsen af en national kommissionen for kvinders stilling. Regeringen har desuden udarbejdet en handlingsplan og fastlagt en politik for udryddelse af de værste former for børnearbejde.

Endelig skal det bemærkes, at Kommissionen aktivt deltager i fælles bestræbelser fra Unionens side til at angribe menneskerettighedsspørgsmål i Pakistan som led i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Kommissionen vil inden for disse rammer fortsætte med at beskæftige sig med anliggender, der giver anledning til bekymring. I denne forbindelse er Pakistan medtaget som målland i det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder, som byder på udvidede muligheder for samarbejde på dette område.