SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0331/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(12. februar 2002)

Om: Forfølgelse af grækere i Albanien

Kommissær Patten satte i sit svar af 22. januar 2002 på forespørgsel E-3321/01(1), som jeg stillede sammen med min kollega Christos Zacharakis, spørgsmålstegn ved den selektive nedrivning af huse, som tilhørte medlemmer af det græske etniske mindretal i Albanien, idet han således også dementerede artiklerne i den græske presse, der havde advaret om spørgsmålet. I forespørgslen nævnte jeg endvidere erklæringerne fra Himaras nye borgmester, som ikke på noget tidspunkt er blevet draget i tvivl fra albansk side.

Ved at indtage dette standpunkt har kommissæren således kompromitteret Kommissionen, eftersom han tilsyneladende ikke anerkender den alvorlige karakter af et spørgsmål, der har berøring med de mest elementære menneskerettigheder og er et uheldigt levn fra det kommunistiske styre i Albanien (som så sig berettiget til at forfølge, fængsle og torturere tusindvis af medlemmer af det græske etniske mindretal). Det, at problemet i den grad trækkes i langdrag, er en skændsel for Europa, som økonomisk og politisk støtter dette land uden at tvinge det til at overholde de internationale normer for respekt for mindretallene. Særlig provokerende var det afsnit af Pattens svar, hvor han fastslog, at Albanien generelt havde en konstruktiv holdning, og at Kommissionen ikke havde observeret nogen forfølgelser af det græske mindretal i Albanien.

Kan Kommissionen oplyse, i hvilke områder og nøjagtigt hvor mange skoler med undervisning i græsk sprog, der findes i Albanien for de tusindvis af grækere, der lever i dette land? Hvor store beløb i fællesskabsmidler er der udbetalt til Albanien i løbet af de sidste 10 år? Hvilke betingelser opstillede EU for at yde denne bistand? Hvilke af disse betingelser har Albanien overholdt? Har Kommissionen klarlagt og i bekræftende fald hvordan om disse bevillinger er gået til de formål, som de blev ydet til, og ikke til understøttelse af nationalistiske kredse i Kosovo, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien eller andre steder? Overholder Albanien de internationale aftaler, som det har indgået (nærmere bestemt Korfu-protokollen), og hvordan kontrollerer Kommissionen graden af respekt for samtlige mindretal (uafhængigt af race og religion), der lever i Albanien?

(1) EFT C 229 E af 26.9.2002, s. 13.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(26. marts 2002)

Det er af største betydning for Kommissionen, at mindretal beskyttes, og at deres rettigheder respekteres. Kommissionen gør sit bedste for at sikre en opfølgning på disse sager, især i følsomme områder som det sydøstlige Europa.

Kommissionen gentager sin opfattelse af, at der i øjeblikket ikke er nogen begrundelse for at tale om forfølgelse af det græske mindretal i Albanien. Den bekræfter også, at Albanien generelt har været samarbejdsvillig, når det gælder minoritetsspørgsmål. Kommissionen er dog klar over, at Albanien endnu ikke har opnået en tilfredsstillende situation, når det drejer sig om mindretal, og at det stadig kan blive bedre. For det kan det så absolut. Kommissionen vil fortsat benytte enhver lejlighed til at opmuntre Albanien til at træffe yderligere foranstaltninger, der så hurtigt som muligt kan medvirke til opfyldelsen af alle relevante internationale standarder på dette område, især bestemmelserne i Europarådets konvention om beskyttelse af nationale minoriteter, som Albanien er tiltrådt.

Med hensyn til de specifikke spørgsmål, som det ærede medlem har stillet, glæder det Kommissionen at kunne meddele, at der i Albanien, ifølge de foreliggende oplysninger, er omkring 30 grundskoler, 40 skoler på sekundærtrinnet og to gymnasier, hvor undervisningen foregår på græsk. Fællesskabets samlede finansielle støtte til Albanien siden 1991 andrager 1 milliard EUR. Kommissionen har overvåget anvendelsen af denne støtte og mener, at den er blevet anvendt til det tilsigtede formål. Sikringen af mindretals rettigheder overvåges af Kommissionen frem for alt gennem dens delegation i Tirana og gennem regelmæssig dialog med internationale organer (Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE), De Forenede Nationers højkommissær for flygtninge (UNHCR), Den Europæiske Unions Observatørmission (UEMM)) og medlemslandenes ambassader i Albanien, gennem udvekslinger med kompetente internationale organisationer (Europarådet) samt gennem direkte forespørgsler til de albanske myndigheder.