SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0884/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Raadet (11. marts 1997)

Om: Den OEkonomiske og Monetaere Unions foelger

Indfoerelsen af den faelles europaeiske valuta er i vore dage et yderst aktuelt spoergsmaal. Der findes imidlertid stadig en raekke spoergsmaal om, hvorledes det vil gaa de lande, som deltager i OEMU, menogsaa hvordan det vil gaa dem, som ikke oensker at deltage, eller som har til hensigt at deltage i en senere fase.

Spoergsmaalet er usaedvanligt alvorligt - man maa ikke glemme, at der ogsaa bliver droeftet metafysiskeproblemstillinger som f.eks. hvad, EU's grundlaeggere ville have taenkt om OEMU o.s.v. - og af den grund vil jeg gerne bede Raadet oplyse foelgende:

1. Har man vurderet foelgerne - saerligt for de smaa lande - af tab af makrooekonomiske instrumenter som muligheden for at devaluere deres valuta?

2. Har man undersoegt paa hvilken maade man vil kunne opveje tabet af konkurrencedygtighed for produkter fra - igen - de smaa lande, som ikke vil kunne genopveje den med en omend begraenset tilpasning af deres valutas paritet?

3. Har man vurderet, at et fald i de smaa EU landes produktion og en oeget arbejdsloeshed vil kunne foere til en saadan forvaerring af deres oekonomi, at stigende skatter og smertefulde nedskaeringer i de sociale udgifter forekommer at vaere uundgaaelige?

4. Har Raadet overvejetmuligheden af, at en af de multinationale selskaber sandsynligvis vil koncentrere deres investeringer i EU inden for Euro-omraadet og traekke sig tilbage fra lande, hvis oekonomier allerede er vaklende, og hvor der findes industriel stagnation?

5. Har man taget hensyn til de smaa EU lande, som ikke vil vaere med i den foerste gruppe lande, som deltager i OEMU, med henblik paa at goere deres vellykkede deltagelse mulig saa hurtigt som muligt?

Svar (4. december 1997)

1., 2., og 3. Raadet erindrer om, at hovedformaalet med den monetaere politik i OEMU'ens tredje fase er at bevare prisstabiliteten.

I artikel 109 J i TEF er der fastlagt fire konvergenskriterier. Disse kriterier indebaerer baade for de medlemsstater, der indfoerer den faelles valuta fra begyndelsen, og for dem, der indfoerer den senere, en varig indsats for at skabe makrooekonomiske betingelser, der er forenelige med pris- og valutastabilitet.

I en resolution fra Det Europaeiske Raad i Amsterdam om indfoerelse af en valutakursmekanisme i OEMU'ens tredje fase understreges det, at stabile oekonomiske forhold er en forudsaetning for, at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, og at investeringerne, vaeksten og bekaeftigelsen kan oeges. Stabilitet er derfor i alle medlemsstaternes interesse.

Samme resolution bekraefter, at det er en forudsaetning for vedvarende valutakursstabilitet, at medlemsstaterne foerer en disciplineret og ansvarlig monetaer politik med det sigte at opretholde prisstabilitet og en forsvarlig finans- og strukturpolitik.

Den nye valutakursmekanisme, der fra begyndelsen af tredje fase vil erstatte det nuvaerende europaeiske monetaere system, vil for medlemsstater, der er uden for euro-omraadet, men som er med i mekanismen, udgoere et reference grundlag for gennemfoerelse af en forsvarlig oekonomisk og monetaer politik.

Mekanismen vil samtidig ogsaa medvirke til at beskytte alle medlemsstaterne mod uberettigede pres paa valutamarkederne, og den vil styrke markedernes tillid.

4. Der er ikke hidtil forelagt Raadet nogen undersoegelse af det scenario, som det aerede parlamentsmedlem beskriver.

5. Den nye mekanisme vil stoette medlemsstaterne uden for euro-omraadet i deres store indsats for at opnaa en hoej grad af vedvarende konvergens mellem de grundlaeggende oekonomiske forhold og for eventuelt at indfoere euroen senere inden for rammerne af de konvergenskriterier, der er fastlagt i TEF.