SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2328/02

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(26. juli 2002)

Om: Tillæggelse af kompetencer til Kommissionen i forbindelse med den fælles fiskeripolitik

I de forslag til reform af den fælles fiskeripolitik, som kommissærkollegiet vedtog den 28. maj 2002, gør Kommissionen sig til fortaler for, at den skal overtage kompetencer på områder, som i dag henhører under Rådet, samt varetage nye ansvarsområder, herunder fastsættelse af de samlede tilladte fiskemængder (TAC) for fiskearter under flerårig forvaltning, beslutninger, som træffes i internationale fiskeriorganisationer, regler for fiskerikontrol, regler for dispensation for fiskerikontrolkravene og sanktioner for manglende overholdelse af kontrolreglerne.

Mener Kommissionen ikke, at overtagelsen af de ønskede ansvarsområder er et brud på princippet om kompetencefordeling og rækker ud over de gennemførelseskompetencer, som Rådet har tillagt Kommissionen da der i højere grad er tale om politiske end om tekniske beslutninger og således ikke respekterer den institutionelle balance, men strider mod den kompetencefordeling, som er fastsat i traktaterne?

Kan Kommissionen oplyse, om den anser fastsættelse af de samlede tilladte fangstmængder for en gennemførelsesbeføjelse, og om overdragelse af denne beføjelse til Kommissionen er i overensstemmelse med bestemmelserne i EF-traktatens artikel 37, 202 og 211?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. september 2002)

I medfør af EF-traktatens artikel 202 og 211 varetager Kommissionen de beføjelser, som den har fået tillagt af Rådet, og den sikrer, at fællesskabslovgivningen gennemføres i medlemsstaterne.

Lovgiver fastsætter i hvert enkelt tilfælde omfanget og de væsentligste bestanddele af gennemførelsesbeføjelserne i de relevante grundlæggende instrumenter (jf. artikel 1, stk. 1, i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(1)).

Det er Kommissionens opfattelse, at bestemmelserne i forslaget til Rådets forordning om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik(2), som blev vedtaget af Kommissionen den 28. maj 2002, er i fuld overensstemmelse med disse regler.

Det er Kommissionens opfattelse, at fastsættelsen af TAC'er (samlede tilladte fangstmængder) og kvoter kan ske gennem overdragelse af gennemførelsesbeføjelser til Kommissionen, eftersom det foregår inden for rammerne af en flerårig forvaltningsplan, der er vedtaget af Rådet, og som indeholder en række parametre af betydning for den årlige fastsættelse af TAC'er, som er aftalt på politisk plan.

Kommissionen ville med udgangspunkt i den nyeste videnskabelige rådgivning vedrørende de berørte bestande fastsætte den fangstmængde, som ville være i overensstemmelse med de af Rådet allerede fastsatte parametre som f.eks. kravene om, at fiskeridødeligheden skal holdes på eller under et vist niveau, at der hvert år sigtes efter en forud fastsat procentvis stigning i bestandens biomasse, og at de årlige ændringer af TAC'erne holdes inden for visse grænser.

Det er grunden til, at Kommissionen i sit forslag fastsætter, at den kun vil tildele fiskerimuligheder, hvis Rådet har vedtaget flerårige forvaltningsplaner, og kun fra det andet år. Tildelingen for det første år fastsættes i forbindelse med den flerårige forvaltningsplan og hører under Rådets kompetence. I de efterfølgende år bliver tildelingen et gennemførelsesanliggende, som skal finde sted inden for rammerne af den flerårige forvaltningsplan og i overensstemmelse med de heri fastsatte bestemmelser.

Gennemførelsen i fællesskabslovgivningen af foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til internationale aftaler, burde også kunne foretages ved hjælp af gennemførelsesbeføjelserne.

Når disse foranstaltninger er blevet vedtaget af regionale fiskeriorganisationer, bliver de, medmindre Fællesskabet har indvendinger imod dem, bindende inden for Fællesskabet. Herefter kan disse foranstaltninger ikke længere ændres. Gennemførelsen af disse foranstaltninger i fællesskabslovgivningen er således et teknisk anliggende, som ikke har nogen politisk dimension.

Indholdet af disse foranstaltninger er som regel desuden af teknisk art. Den forenklede procedure, der er fastsat i Kommissionens forslag, skulle gøre det muligt for Fællesskabet at fremskynde gennemførelsesprocessen for de foranstaltninger, som de regionale fiskeriorganisationer har vedtaget, hvilket vil være med til at øge Fællesskabets troværdighed på internationalt plan. Parlamentet og Rådet vil fortsat blive holdt fuldt orienteret om resultaterne af møderne i de regionale fiskeriorganisationer og få besked om foranstaltninger, som det vil være nødvendigt at gennemføre i fællesskabslovgivningen.

Med det forslag, som Kommissionen vedtog den 28. maj 2002, skabes der klarhed over ansvarsfordelingen mellem medlemsstaterne og Kommissionen med hensyn til kontrol og gennemførelse af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser.

I artikel 23 i forslaget understreges det, at medlemsstaterne har ansvaret for kontrol og håndhævelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik.

Kommissionen er alene ansvarlig for, at der føres tilsyn med medlemsstaternes kontrol- og gennemførelsesforanstaltninger, og samtidig skal den lette samordningen og samarbejdet mellem medlemsstaterne, jf. artikel 26 i forslaget.

Forslaget ændrer således ikke på Kommissionens og medlemsstaternes roller.

På denne baggrund foreslår Kommissionen, at Rådet vedtager nogle nye redskaber, som medlemsstaterne kan anvende til at sikre en mere effektiv gennemførelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, og som kan sikre, at der anvendes sammenlignelige sanktioner i alle medlemsstater.

I forslaget fastsættes det desuden, at Kommissionen kan kræve, at medlemsstater, som ikke overholder deres forpligtelser, yder Fællesskabet erstatning for eventuelle tab eller skader. Kommissionen har beføjelse til at træffe denne form for foranstaltninger i henhold til EF-traktatens artikel 211.

(1) EFT L 184 af 17.7.1999.

(2) KOM(2002) 185 endelig udg.