ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2919/01

af Heide Rühle (Verts/ALE) til Rådet

(19. oktober 2001)

Om: Udnævnelse af et medlem af Revisionsretten

Med skrivelse af 28. juni 2001 hørte Rådet Europa-Parlamentet om udnævnelsen af Lars Tobisson.

I henhold til artikel 247 i EF-traktaten skal Revisionsrettens medlemmer udvælges blandt personer, som i deres respektive lande tilhører eller har tilhørt eksterne kontrolinstitutioner, eller som er særligt kvalificerede til dette hverv. Ifølge Tobissons levnedsløb og bemærkningerne under hans høring har han ingen erfaring på revisionsområdet. Hvordan begrunder Rådet ansøgerens særlige kvalifikationer?

I henhold til artikel 247 i EF-traktaten udnævner Rådet medlemmerne af Revisionsretten efter høring af Europa-Parlamentet enstemmigt for seks år. Mandatperioden på seks år skal sikre kontinuitet i Revisionsrettens arbejde og dets medlemmers uafhængighed.

Under Budgetkontroludvalgets høring af Tobisson den 9. oktober 2001 erklærede denne, at han kun agtede at varetage embedet i fire år. I denne forbindelse henviste Tobisson til aftaler, der indeholder bestemmelser om, at han kun overtog den resterende mandatperiode af Revisionsrettens nuværende formand, efter denne havde indgivet sin afskedsbegæring.

Anser Rådet sådanne aftaler for forenelige med EF-traktaten og navnlig med den deri fastlagte uafhængighed for medlemmerne af Revisionsretten?

Agter det at udnævne Tobisson, selvom denne på forhånd har givet udtryk for, at han ikke agter at blive i embedet i det tidsrum, der er fastlagt i EF-traktaten?

Svar

(12. februar 2002)

I medfør af EF-traktatens artikel 247, stk. 3, hørte Rådet i juni 2001 Europa-Parlamentet om udnævnelsen af ni medlemmer til Revisionsretten. Syv af de pågældende medlemmer skal udnævnes som led i en delvis fornyelse, jf. EF-traktatens artikel 247 stk. 3, medens to andre hvoraf en ene er Lars Tobisson udnævnes som efterfølgere for medlemmer, der fratræder, jf. traktatens artikel 247, stk. 6.

Efter at Budgetkontroludvalget havde hørt de ni kandidater, afgav Europa-Parlamentet udtalelse ved hemmelig afstemning på mødet den 23. oktober 2001. Europa-Parlamentets udtalelser, som blev afgivet individuelt om hver enkelt ansøgning, var med meget stort flertal positive.

Med hensyn til mandatperiodens varighed er denne ifølge EF-traktaten på seks år som led i en delvis fornyelse (EF-traktatens artikel 247, stk. 3). I tilfælde af udnævnelse af en efterfølger som følge af fratræden gælder udnævnelsen som i Lars Tobisson tilfælde som fastsat i EF-traktatens artikel 247, stk. 6, for resten af den pågældende tjenesteperiode. I det tilfælde, det ærede parlamentsmedlem henviser til, udløber mandatet, som begynder den 1. januar 2002, den 28. februar 2006.

Under disse omstændigheder blev de ni medlemmer af Revisionsretten den 8. november udnævnt af Rådet, som efter høring af Europa-Parlamentet traf afgørelse med enstemmighed(1)

(1) Afgørelse af 12. november 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2672/01

af Mario Borghezio (NI) til Rådet

(3. oktober 2001)

Om: Islamisk terrorisme i Europa

Fredag den 14. september 2001 førte en fælles aktion foretaget af det franske og italienske sikkerhedsvæsen og Interpol til tilfangetagelse af fire terrorister, der mistænkes for at stå i forbindelse med Bin Laden. To af disse, en afghaner og en iraner, blev arresteret i Nice, og de to andre, der var afghanere, blev tilbageholdt i Ventimiglia. Hos de to sidstnævnte blev der beslaglagt videokassetter, der viste optagelser af de arresterede sammen med fremstående islamiske personer og fotografier af massakrer samt et meget detaljeret kort over Bruxelles.

Men Rådet ikke, at denne afsløring viser, at Bruxelles og dens internationale institutioner er i søgeren for eventuelle terroristangreb?

Hvilke hasteforanstaltninger agter Rådet at træffe i forbindelse med ovenstående?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-2650/01, E-2662/01 og E-2672/01

(12. februar 2002)

Det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed henledes på konklusionerne/handlingsplanen, som Rådet (retlige og indre anliggender) vedtog på sin ekstraordinære samling den 20. september 2001, og konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 21. september 2001, der indeholder talrige praktiske foranstaltninger til bekæmpelse og forebyggelse af terrorisme.

Koordinering af efterretningstjenesterne i Den Europæiske Unions medlemsstaters til bekæmpelse af terrorisme nævnes i ovennævnte, nyligt vedtagne tekster:

I handlingsplanen, der blev godkendt på Det Europæiske Råds ekstraordinære møde den 21. september 2001, hedder det i afsnit 2, punkt 3: Medlemsstaterne skal straks og systematisk dele alle nyttige oplysninger vedrørende terrorisme med Europol. Der skal snarest muligt oprettes et hold af antiterrorspecialister i Europol-regi

I den erklæring, der blev vedtaget af stats- og regeringscheferne på Det Europæiske Råds uformelle møde i Gent den 19. oktober 2001, anføres i punkt 2 nogle af de øjeblikkelige prioriteter: styrkelse af samarbejdet mellem de forskellige operative tjenester med ansvar for bekæmpelse af terrorisme: Europol, Eurojust, efterretningstjenesterne, politimyndighederne og de retlige myndigheder. For så vidt angår truslen om biologiske eller kemiske terroristangreb, understreger Gent-erklæringen i punkt 5: Myndighederne vil fortsat udvise stor agtpågivenhed og samarbejdet mellem efterretnings-, politi-, civilbeskyttelses- og sundhedstjenesterne vil blive styrket.

Rådet kan endvidere oplyse det ærede parlamentsmedlem om, at Europa-Kommissionen for nylig har forelagt et udkast til rammeafgørelse, der blandt andet har til formål at tilvejebringe en ensartet definition og kriminalisering af terrorisme i medlemsstaterne.

Ovennævnte rammeafgørelse er fremsendt til udtalelse i Europa-Parlamentet, og dens vedtagelse i Rådet haster meget i lyset af konklusionerne fra Det Europæiske Råds ekstraordinære møde den 21. september 2001.

På det praktiske plan skal hver enkelt EU-institution træffe sine egne foranstaltninger til at sikre, at dens egen sikkerhedstjeneste kan imødegå de nuværende trusler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2384/01

af Emilia Müller (PPE-DE) til Kommissionen

(20. august 2001)

Om: Oplysninger om beskatning af hus- og grundejere

Principielt er det de nationale myndigheder, der regulerer spørgsmål vedrørende fast ejendom (huse, haver og grunde) samt dertil knyttede spørgsmål som f.eks. beskatning af hus- og grundejere.

På denne baggrund bedes Kommissionen oplyse følgende:

- Hvordan beskattes hus- og grundejere i de enkelte medlemsstater?

- Hvilke EU-bestemmelser gælder der for beskatningen af hus- og grundejere?

- Overvåger og kontrollerer Kommissionen de enkelte medlemsstaters skattepolitiske foranstaltninger?

- Hvor kan der indhentes mere udførlige oplysninger om beskatningsforholdene i medlemsstaterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(12. oktober 2001)

Det er nødvendigt at skelne mellem direkte og indirekte beskatning af fast ejendom.

Der findes ingen EF-lovgivning for direkte beskatning af fast ejendom. De nationale bestemmelser på området skal imidlertid være i overensstemmelse med EF-lovgivningens principper om ikke-forskelsbehandling og fri bevægelse for personer og kapital. Da området ikke er harmoniseret, kan Kommissionen ikke systematisk overvåge de gældende nationale bestemmelser på basis af de oplysninger, som den modtager direkte fra medlemsstaterne.

Hvad angår indirekte beskatning giver den fælles momsordning, der bygger på Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter(1), medlemsstaterne en stor bevægelsesfrihed med hensyn til at fastlægge skatteforanstaltninger for transaktioner vedrørende fast ejendom.

De valgmuligheder og overgangsbestemmelser, der er fastlagt på dette område i det sjette direktiv, har medført store forskelle i medlemsstaternes nationale bestemmelser. I 1997 offentliggjorde Kommissionen en dybtgående undersøgelse af momsforholdene i sektoren for fast ejendom(2).

To sammenfattende tabeller, der opsummerer de gældende bestemmelser vedrørende direkte og indirekte beskatning af ejerboliger, nye boliger og bygninger samt grundejendom, sendes direkte til det ærede medlem samt til Parlamentets generalsekretariat. Det fremgår af disse tabeller, hvor forskellige de nationale lovgivninger er.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977.

(2) Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Beskatning og Toldunion Study on the application of Value Added Tax to the property sector Arthur Andersen, 1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2516/01

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(14. september 2001)

Om: Slagtning af dyr uden anvendelse af rygmarvsstødere

EU har af hensyn til forbrugerbeskyttelsen forbudt anvendelsen af rygmarvsstødere. Ved anvendelsen af boltpistolen, der skulle garantere en tilstrækkelig bedøvelse, sker der gang på gang usagkyndig anvendelse med det resultat, at dyrene under slagtningen ikke er tilstrækkeligt bedøvede. Derfor sker det, at ikke tilstrækkeligt bedøvede dyr hænges på kroge og parteres, mens de endnu er i live.

Af hensyn til respekten for levende væsener, der har krav på et værdigt liv og en værdig død, spørger jeg Kommissionen om følgende:

- er forbuddet mod anvendelsen af rygmarvsstødere en absolut forudsætning for at sikre, at ingen dele af rygmarven når ind i blodkredsløbet? Findes der klare videnskabelige resultater på dette område, der anser forbuddet som den eneste fornuftige udvej?

- findes der fornuftige alternative bedøvelsesmetoder, der overflødiggør anvendelsen af rygmarvsstødere og i samme omfang tager hensyn til forbrugerbeskyttelsen som forbuddet mod knoglemarvsstødere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(29. oktober 2001)

Forbuddet mod anvendelse af rygmarvsstødere i forbindelse med slagtning af dyr er baseret på udtalelser fra Den Videnskabelige Veterinærkomité. Af disse udtalelser fremgår det, at visse slagtningsteknikker, herunder anvendelse af rygmarvsstødere, vides at frigøre partikler af hjernevæv, som potentielt kan indeholde BSE-smitte, i blodcirkulationen og derfor bør forbydes. Yderligere detaljer kan findes i udtalelsen om drøvtyggeres blods sikkerhed set i sammenhæng med risikoen for BSE, som Veterinærkomitéen vedtog den 13-14 april 2000, og som er offentliggjort på følgende Internetadresse: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/ssc/outcome_en.html

Bestemmelser om beskyttelse af dyr på slagte- eller aflivningstidspunktet, herunder passende metoder til bedøvelse, findes i Rådets direktiv 93/119/EF af 22. december 1993 om beskyttelse af dyr på slagte- eller aflivningstidspunktet(1). Rygmarvsstød er ikke en bedøvelsesmetode men blev brugt til at standse krampetrækninger efter bedøvelsen, før dyret blev ophængt. Allerede før forbuddet trådte i kraft, anvendtes rygmarvsstødning kun på et begrænset antal slagterier i visse medlemsstater.

(1) EFT L 340 af 31.12.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2267/01

af Gordon Adam (PSE) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Mund- og klovsyge handelsproblemer med EU-ansøgerlande

Kan Kommissionen bekræfte, at den i overensstemmelse med Europaaftalerne og associeringsaftalerne vil sikre, at de foranstaltninger til beskyttelse af veterinær- og plantesundheden, som EU-ansøgerlande har truffet i forbindelse med deres import fra EU-medlemsstater af varer af animalsk eller vegetabilsk oprindelse, udelukkende har strengt videnskabelige årsager og ikke giver sig udslag i vilkårlig forskelsbehandling eller skjulte handelsrestriktioner?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af David Byrnepå skriftlige forespørgsler E-2266/01, E-2267/01, E-2268/01 og E-2269/01

(27. september 2001)

De fællesskabsbeslutninger, der er truffet med henblik på at skabe sikkerhed inden for veterinær- og plantesundhedsområdet, udgør en integreret del af gældende fællesskabsret. Tiltrædelsesforhandlingerne er baseret på princippet om kandidatlandenes inkorporering af gældende fællesskabsret i national lovgivning. Efter tiltrædelsen vil sidstnævnte være bundet af denne lovgivning, herunder sikkerhedslovgivning, f.eks. bestemmelserne om mund- og klovsyge og bovin spongiform encephalopati (BSE). Samtlige kandidatlande er gået ind for dette princip. Desuden fastholder Kommissionen, at kandidatlandene skal skride til en gradvis integration af gældende fællesskabsret i førtiltrædelsesperioden.

I førtiltrædelsesperioden styres forbindelserne mellem Fællesskabet og kandidatlandene af associeringsaftalerne. I denne forbindelse såvel som i forbindelse med forskellige internationale fora har Kommissionen rejst spørgsmålet om de undertiden ekstreme restriktive foranstaltninger, der iværksættes af kandidatlandene. Kommissionen gør, hvad den kan, for at disse foranstaltninger ikke går ud over de forebyggende foranstaltninger, der er truffet af Fællesskabet. Kommissionen bekræfter, at de foranstaltninger, der skal træffes af kandidatlandene, ikke bør udgøre vilkårlig forskelsbehandling eller skjulte handelsrestriktioner. I denne henseende udgør associeringsaftalerne et grundlæggende element i førtiltrædelsesstrategien. Kommissionen har til hensigt at følge denne vej. Endvidere leverer Kommissionen ved sine hyppige kontakter til veterinærmyndighederne i kandidatlandene regelmæssige oplysninger om den seneste udvikling i medlemsstaterne og om de iværksatte foranstaltninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2957/01

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(25. oktober 2001)

Om: Vandforsynings- og kloakeringsprojekt i Halkida

Ifølge de oplysninger, som jeg har fået kendskab til, har Halkidas offentlige vandforsynings- og kloakeringsselskab forelagt de nationale myndigheder en anmodning om finansiering af projektet vandforsyning og kloakering i Halkida fra Samhørighedsfonden. Denne anmodning opfylder samtlige forudsætninger indeholdt i de relevante forordninger, hvilket blev konstateret ved en undersøgelse foretaget af de ansvarlige myndigheder i regionen Sterea Ellada. Til trods for dette er denne konkrete anmodning om finansiering ikke blevet støttet af det ansvarlige direktorat i Økonomiministeriet.

Kommissionen bedes besvare følgende:

1. Har den kendskab til denne sag?

2. Kan Kommissionen gøre en indsats for at sikre, at dette konkrete projekt finansieres på baggrund af, at Grækenland er bagud med hensyn til forelæggelse af forslag til Samhørighedsfonden?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnierpå skriftlige forespørgsler E-2957/01 og E-3044/01

(28. november 2001)

I kapitel 4.9 Gennemførelse Samhørighedsfonden i EF-støtterammen for Grækenland for programmeringsperioden 2000-2006 beskrives de principper, ligger til grund for proceduren for forelæggelsen af projekter for Kommissionen vedrørende nævnte fond.

I det tilfælde, som de ærede medlemmer nævner, er det forvaltningsmyndigheden for det regionale operationelle program for det græske fastland, der efter at have evalueret det tekniske niveau for de projekter, som er forelagt af kommuner og andre lokale aktører, forelægger de udvalgte forslag for det græske økonomiministerium med henblik på en fortsættelse af proceduren. Økonomiministeriet samler alle forslagene fra de forskellige forvaltningsmyndigheder, evaluerer og klassificerer dem og sender dernæst de endeligt antagne forslag videre til Kommissionen til godkendelse. For projekterne i miljøsektoren som nævnt i forespørgselen skal forvaltningsmyndighederne og Økonomiministeriet ligeledes foretage evalueringen ud fra de principper, der findes i dokumentet Samhørighedsfondsstrategien Miljøsektoren, der er en del af teksten til det operative miljøprogram for perioden 2000-2006(1).

Under iagttagelse af subsidiaritetsprincippet og førnævnte aftaler henhører interventionernes iværksættelse og dermed projektudvælgelsen under medlemsstaterne, der fremsender deres endelige forslag til Kommissionen.

På nuværende tidspunkt har Kommissionen ikke modtaget noget forslag om medfinansiering under Samhørighedsfonden af vandforsynings- og kloakeringsarbejder i Halkida.

(1) Kommissionens beslutning nr. C(2001)1357 af 24.7.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2961/01

af Antonio Tajani (PPE-DE) til Rådet

(5. november 2001)

Om: Udtalelser fra Louis Michel imod den italienske statsminister

Har Rådet kendskab til udtalelserne fra den belgiske udenrigsminister, Louis Michel (vist på tv-kanalen RTL-TVI og citeret i Wall Street Journal Europe den 9.10.2001), hvori han giver karakterer til de vigtigste ledere i verden?

Ved Rådet, at den belgiske udenrigsminister, hvor utroligt det end lyder, har givet samme bedømmelse af den italienske statsminister som af Taleban-regimet, og har det kendskab til de gentagne angreb fra udenrigsminister Michel, der i øjeblikket har formandskabet for EU, mod den italienske statsminister, Silvio Berlusconi?

Hvilke initiativer agter Rådet at træffe over for den belgiske udenrigsminister, Michel, som på en ubegrundet og ulovlig måde udnytter et institutionelt hverv til at angribe statsministeren i en af de medlemsstater, der har grundlagt Den Europæiske Union, og således med sine ord alvorligt sårer ikke blot statsministeren, men også den italienske stat og dens borgere?

Svar

(14. februar 2002)

Det tilkommer ikke Rådet at tage stilling til Louis Michels udtalelser. Under alle omstændigheder udtalte Louis Michel sig på egne vegne og ikke i sin egenskab af formand for Rådet for Den Europæiske Union.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2286/01

af David Martin (PSE) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Foie gras tvangsfodring af ænder

Hvornår forventer Kommissionen, at andre medlemsstater vil gennemføre direktiv 98/58/EF(1) i national ret? Agter disse medlemsstater i denne forbindelse at forbyde tvangsfodring?

(1) EFT L 221 af 8.8.1998, s. 23.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgslerE-2284/01, E-2285/01 og E-2286/01

(18. september 2001)

De af Det Stående Udvalg om Den Europæiske Konvention om Beskyttelse af Landbrugsdyr vedtagne henstillinger er rettet mod parterne i konventionen.

Definitionen af almindelig praksis, som begrænser produktionen af gåselever (foie gras) til visse områder i Europa, er blevet vedtaget af parterne i konventionen. De har til opgave at håndhæve kravene i de henstillinger, som er blevet vedtaget, herunder f.eks. det krav, som nævnes af det ærede medlem.

Alle medlemsstaterne har gennemført direktiv 98/58/EF om beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål(1) i deres nationale lovgivning. Det skal dog nævnes, at hverken direktiv 98/58/EF eller ovennævnte henstillinger indeholder noget forbud mod tvangsfodring.

(1) EFT L 221 af 8.8.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2472/01

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(4. september 2001)

Om: PMWS-virus hos svin

Af beretninger i de nederlandske medier (svin med PMWS ender alligevel i slagterier, Volkskrant af 17. august 2001) fremgår, at svinesygdommen PMWS (Postweaning Multisystemic Wasting Syndrome) hos 36 procent af de nederlandske svineavlere gør grisene alvorligt syge. Et stigende antal grise i øjeblikket allerede en fjerdedel overlever ikke denne virussygdom.

På trods af bestemmelser i veterinærloven om at produkter af åbenbart syge dyr bør fjernes fra fødevarekæden, slagtes syge dyr og kødet forarbejdes til konsum.

Er Kommissionen klar over denne situation i Nederlandene? I bekræftende fald, er Kommissionen så af den opfattelse, at den eksisterende nederlandske lovgivning ikke overholdes?

Hvis Kommissionen er af den opfattelse, at Nederlandene ikke overholder den eksisterende lovgivning korrekt, hvilke skridt agter den så at tage for at tvinge Nederlandene til at overholde eksisterende EU-lovgivning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(28. september 2001)

Kommissionen har kendskab til forekomsten af den sygdom, der kaldes Postweaning Multisystemic Wasting Syndrome (PMWS), hos svin både i mange medlemsstater, herunder i Nederlandene, og i tredjelande. Selv om der ikke er noget, der angiver eller giver anledning til mistanke om, at denne sygdom udgør en risiko for menneskers sundhed, finansierer Kommissionen under hensyntagen til svinesektorens økonomiske betydning og sygdommens uvisse årsager to forskningsprojekter på området, som er blevet indledt i begyndelsen af 2000.

Kommissionen råder ikke over oplysninger, der beviser, at svin ramt af sygdommen bliver slagtet på normal vis hverken i Nederlandene eller i andre medlemsstater. Kommissionen opfordrer det ærede medlem til at forelægge den de oplysninger, han måtte være i besiddelse af.

Kommissionen henleder det ærede medlems opmærksomhed på, at den pågældende sygdom rammer 5-12 uger gamle svin. Derfor finder Kommissionen det usandsynligt, at svin, der indgår i fødekæden, er ramt af den pågældende sygdom, idet slagtningen af svin foretages, når de er er omkring seks måneder gamle.

I henhold til Rådets direktiv 64/433/EØF af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet(1) er det under alle omstændigheder embedsdyrlægen, der i forbindelse med ante mortem-undersøgelsen skal fastslå, om det dyr, der er sendt til slagtning, er egnet til at indgå i fødekæden.

Såfremt Kommissionen får forelagt elementer, der gør det muligt at konkludere en overtrædelse af dette krav eller andre elementer i fællesskabsretten, vil den tage de nødvendige skridt over for den pågældende medlemsstat og om fornødent indlede en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 226 (den tidligere artikel 169) i EF-traktaten.

(1) EFT B 121 af 29.7.1964.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2592/01

af Mario Borghezio (TDI) til Kommissionen

(18. september 2001)

Om: Europæisk kontrol af ulovlige visa og opholdstilladelser udstedt af Italien

I Italien er der på forskellige retlige myndigheders initiativ indledt undersøgelser, hvoraf det fremgår, at der foregår en omfattende ulovlig handel med visa og opholdstilladelser udstedt af italienske diplomatiske og konsulære repræsentationer i en række lande verden over. Man har allerede konstateret, at ikke alene er italienske og udenlandske mafiakredse, men også en række islamiske terroristnet involveret i denne handel. Hvilke konkrete hasteforanstaltninger agter man at træffe på europæisk plan med henblik på at etablere et effektivt kontrolsystem, som kan forhindre, at immigranter, der er rejst ind i Schengen-området på ulovlige dokumenter, frit rejser omkring i EU og tager fast ophold her?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(17. oktober 2001)

Bestemmelserne og procedurerne vedrørende grænsekontrol giver myndighederne mulighed for at modsætte sig adgang til en medlemsstats territorium for personer med falske eller forfalskede dokumenter (pas, visummærkat).

Hvad angår formelt korrekte dokumenter, der er opnået på ulovlig eller svigagtig vis, kan disse kun afsløres af grænsekontrollen, hvis den medlemsstat, disse dokumenter stammer fra, har konstateret udleveringen af dem og underrettet partnerlandene herom (orientering om løbenumrene på de pågældende dokumenter, om den udstedende tjenestegren, om hvilke tidsrum der er tale om osv.).

Det ærede medlems bekymring, som Kommissionen deler, fandt for nylig genklang på Rådets møde for Retlige og Indre Anliggender den 20. september 2001, der udtalte sig til fordel for vedtagelsen af en række foranstaltninger til forbedring af bekæmpelsen af terrorisme inden for Den Europæiske Union. Rådet har bl.a. opfordret medlemsstaterne til at være agtpågivende ved udleveringen af identitetskort, visa og opholdstilladelser. Kommissionen vil snart fremlægge en meddelelse om forebyggelse og bekæmpelse af ulovlig indvandring, der bl.a. vil omhandle det ærede medlems spørgsmål.