SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0049/99

af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen

(15. januar 1999)

Om: Takststigninger for mobiltelefoner og overtraedelse af konkurrencereglerne

I de seneste dage er de nye takster for mobiltelefoni blevet offentliggjort i den italienske presse. Disse takster gaelder baade for Telecom Italia Mobile (TIM) og Omnitel. Disse stigninger, som i visse tilfaelde er overordentlig store, forekommer fuldstaendig ubegrundede, i betragtning af at opkald fra en stationaer telefon til en mobiltelefon vil komme til at koste op til fire gange saa meget som opkald fra en mobiltelefon til en stationaer telefon og fra mobiltelefon til mobiltelefon. Endvidere udviser mobiltelefonselskabernes aarsregnskaber saa store overskud, at de ikke berettiger en saadan stigning, som isaer vil gaa ud over dem, som anvender mobiltelefonen i forbindelse med deres arbejde.

1. Kan Kommissionen oplyse, om de nye takster, der er offentliggjort af TIM, kan anses for at vaere en slags vildledende reklame, idet de ikke med tilstraekkelig tydelighed angiver de to takseringsenheder, der debiteres ved svar, og om de udtalelser, der er fremsat af mobiltelefonselskaberne, ifoelge hvilke stigningen skyldes en afgoerelse fra telekommunikationsmyndigheden (som imidlertid ikke har befoejelser inden for denne sektor) ikke ogsaa kan anses for vildledende reklame?

2. Kan Kommissionen oplyse, om denne fuldstaendige overlapning af taksterne og aendringen af taksterne paa samme tidspunkt ikke kan give en begrundet formodning om, at der har vaeret tale om en aftale mellem de to mobilselskaber til skade for forbrugerne, dvs. en slags monopolstilling, som kunne vaere en overtraedelse af konkurrencereglerne inden for denne sektor?

3. Kan det skete alligevel ikke, dersom disse forhoejelser bliver trukket tilbage efter afgoerelse fra telekommunikationsmyndigheden og paa grundlag af protester fra forbrugersammenslutningerne, give anledning til mistanke om, at der er indgaaet en aftale mellem de to selskaber, som under alle omstaendigheder udgoer en farlig potentiel overtraedelse af konkurrencebestemmelserne?

4. Anser Kommissionen det ikke for hensigtsmaessigt at gribe ind og fastlaegge nogle retningslinjer, der kan forhindre, at saadanne episoder gentager sig i fremtiden?

Samlet svar

afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert paa skriftlige forespoergsler P-0027/99, E-0036/99, P-0047/99 og P-0049/99

(16. februar 1999)

I Italien har de to GSM-udbydere haft ens priser for opringninger fra fastnettet til mobilnettet, siden der blev aabnet for konkurrence paa mobiltelefonmarkedet. Takststrukturen - to forretningstakster og en familietakst, der hver inddeles i en myldretidstakst og en takst uden for myldretiden - var yderst indviklet.

Endvidere var myldretidstaksterne blandt de hoejeste i EF. Kommissionen indledte i 1998 en undersoegelse af prisniveauet i de forskellige medlemsstater for opringninger fra fastnettet til mobilnettet. Undersoegelsen vedroerte bl.a. TIM og Omnitel.

I december 1998 anmeldte de to udbydere samtidig til den italienske kommunikationsmyndighed en ny forenklet takststruktur, hvor der bl.a. nu kun var én pris for opringninger til forretningstakst i stedet for fire. I denne nye struktur var myldretidstaksterne nedsat, men taksterne uden for myldretiden var maerkbart forhoejet, isaer for forretningsabonnementer. De nye takster blev indfoert samtidig af disse to udbydere i begyndelsen af 1999. Denne takstomlaegning er imidlertid blevet staerkt anfaegtet. Den myndighed, der skal sikre konkurrencen, indledte i henhold til den italienske konkurrencelov en undersoegelse den 10. oktober 1990, og de paagaeldende udbydere genindfoerte den 12. januar 1999 deres tidligere takster. Kommissionen afventer resultaterne af undersoegelsen og griber principielt ikke ind jaevnsides med den italienske myndighed.

Kommissionen har ikke indledt nogen undersoegelse af den ophaevede takstomlaegning og kan derfor ikke udtale sig om, hvorvidt takstforhoejelsen skyldes en aftale mellem de to stoerste konkurrenter paa GSM-markedet, og om, hvorvidt en saadan aftale i paakommende tilfaelde vil vaere i strid med EF-traktatens artikel 85, dersom den maatte vaere i strid med bestemmelserne om beskyttelse af forbrugernes interesser.

For saa vidt angaar TIM's offentliggoerelse af de nye takster giver EF-traktaten ikke Kommissionen befoejelser til at straffe eventuelle tilfaelde af vildledende reklame. I Parlamentets og Raadets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkaar for taletelefonitjenester og om udbud af forsyningsforpligtelser paa hele omraadet under konkurrenceforhold(1) staar der dog, at de nationale myndigheder bl.a. skal overvaage, at taksterne for den endelige forbruger og vilkaarene for fornyelse af kontrakter fremlaegges klart og tydeligt.

Kommissionen vil fortsat i snaevert samarbejde med de nationale konkurrencemyndigheder og med den nationale telekommunikationsmyndighed overvaage, at konkurrencereglerne og EF-direktiverne overholdes i sektoren.

Anvender de konkurrerende mobiludbydere ens priser for opringninger fra fastnet til mobilnet, er det klart, at konkurrencen endnu ikke er tilstraekkelig udviklet paa det italienske mobiltelefonmarked. Det er sandsynligt, at en tredje mobiludbyders ankomst paa markedet vil oege brugernes valgmuligheder med hensyn til prisen for opringninger fra fastnet til mobilnet. Gives der tilladelse til en fjerde udbyder, vil presset paa de nuvaerende takster blive endnu staerkere.

(1) EFT L 101 af 1.4.1998.