SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1360/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. april 2003)

Om: Virksomheden Urencos leverancer af uran og berigelsesteknikker til Iran og andre stater, som forsøger at udvikle atomvåben

1. Har Kommissionen kendskab til, at virksomheden Uranium Enrichment Company (Urenco), som har sæde i Capenhurst (UK), Gronau (D) og Almelo (NL), og som blev oprettet i 1970 på grundlag af en kontrakt mellem regeringerne i Det Forenede Kongerige, Forbundsrepublikken Tyskland og Nederlandene med henblik på kommerciel udvikling af ultracentrifugeteknologien, råder over en markedsandel på 12-15 % af verdensmarkedet for beriget uran?

2. Har Kommissionen ligeledes kendskab til, at Urenco i 1970'erne var omstridt, fordi virksomheden bl.a. havde leveret beriget uran til det daværende diktatur i Brasilien, der var interesseret i at udvikle atomvåben, og fordi den stik imod De Forenede Nationers ønske anvendte uran fra Rössing-minen i Nambia, som dengang var besat af Sydafrika, og fordi den utilsigtet gav den pakistanske regering mulighed for at udvikle dens egen atombombe via industrispionage, som blev drevet af medarbejderen Abdul Qadeer Kahn fra virksomheden FDO, som samarbejder med Urenco?

3. Kan Kommissionen bekræfte, at der ved inspektioner i Irak i foråret 1996 blev fundet centrifugeteknologi og centrifugerotorer fra Urenco i irakiske anlæg, som eventuelt var blevet leveret via Pakistan eller Brasilien?

4. Leverer Urenco nu atomcentrifuger og andet apparatur til Iran, som er beregnet til berigelse af uran, hvilket regeringen i Den Russiske Føderation har bragt frem i offentligheden? Registreres sådanne leverancer altid af IAEA i Wien?

5. Deler Kommissionen den amerikanske udenrigsminister Powells opfattelse af, at Iran har et mere aggressivt atomkraftprogram, end Det Internationale Atomenergiagentur er klar over?

6. Hvad gør Kommissionen for at forhindre, at Urenco med eller mod sin vilje fortsat bidrager til at give ikke-demokratiske styrer yderligere mulighed for at producere atomvåben?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(6. juni 2003)

1. De tal, det ærede medlem fremfører vedrørende Urenco's markedsandel, stemmer overens med Kommissionens oplysninger.

2. Kommissionen har ikke yderligere oplysninger om de spørgsmål, det ærede medlem nævner, ud over de offentlige informationer, der er fremkommet i medierne.

3. Kommissionen har ikke deltaget i inspektioner i Irak; de offentlige informationer, der er fremkommet i medierne, er Kommissionen bekendt.

4. Kommissionen kender intet til et sådant tilfælde.

5. Kommissionen er klar over den bekymring, der er kommet til udtryk fra amerikansk side. Medlemsstaterne er ved at drøfte dette spørgsmål i de relevante fora, navnlig Det Internationale Atomenergiagenturs (IAEA) ledelse, på grundlag af den foreløbige rapport fra Dr. El Baradei. Den endelige rapport ventes at foreligge i juni 2003.

6. Kommissionen søger via et omfattende sikkerhedssystem at forebygge omledning af nukleare materialer fra deres tilsigtede anvendelse som angivet af brugerne i Unionen. Kommissionen arbejder i denne henseende nært sammen med IAEA og støtter dette agenturs internationale ikke-sprednings-ordning.

Endvidere skal det nævnes, at udstyr og teknologi til berigning af uran udtrykkeligt er omfattet af direktiverne fra gruppen af leverandører af nukleart materiale (Groupe de fournisseurs nucléaires (NSG)). Således er eksport af sådant udstyr og teknologi undergivet eksporttilladelse fra de kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater. Alle medlemsstaterne deltager i NSG's arbejde. Dette krav om ekporttilladelse er medtaget og gjort bindende på EU-plan i Rådets forordning (EF) nr. 1334/2000 af 22. juni 2000 om en fællesskabsordning for kontrol med udførslen af produkter og teknologi til dobbelt anvendelse(1).

(1) EFT L 159 af 30.6.2000.