SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1455/97 af Per Stenmarck (PPE) til Kommissionen (28. april 1997)

Om: Biler og den frie konkurrence

Der finder droeftelser sted om, at reservedele til biler skal forsynes med en laengerevarende moensterrettighed paa 25 aar. Dette kan faa alvorlige foelger for konkurrencen og medfoere hoejere biludgifter for den enkelte bilejer. Undersoegelser inden for dette omraade stemmer overens med de erfaringer, som er gjort paa andre omraader: Manglen paa konkurrence vil direkte foere til hoejere priser.

Er Kommissionen rede til arbejde for den frie konkurrence, naar det drejer sig om reservedele til biler?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (9. juli 1997)

Raadets og Parlamentets direktiv om retlig beskyttelse af moenstre ((Dok. KOM(96) 66. )), som Kommissionen har fremsat forslag til, og som det aerede medlem henviser til, forventes at foere til en rimelig ligevaegt mellem en hoej beskyttelse af industrielle og kommercielle ejendomsrettigheder og overholdelse af den frie konkurrence i det indre marked. Denne holdning er i oevrigt i traad med Kommissionens politik for beskaeftigelse, smaa og mellemstore virksomheder samt forbrugerbeskyttelse. I lyset heraf havde Kommissionen i forslaget indfoert en bestemmelse om reparation (artikel 14), hvorved synlige dele af sammensatte varer, saasom automobiler, kan eftergoeres af fremmede virksomheder mod en rimelig betaling til rettighedshaveren.

Raadet fastsatte enstemmigt en faelles holdning den 10. juni 1997. Det viser sig imidlertid, at denne ikke laengere har bestemmelsen om reparation med, men indfoerer en bestemmelse om, at medlemsstaterne (gennem en bestemmelse om blokering) har mulighed for at opretholde eller indfoere enhver bestemmelse til hindring af, at der anvendes reservedele, som fremstilles af fremmede virksomheder med henblik paa reparation af en sammensat vare, saaledes at denne faar sit oprindelige udseende igen.

Kommissionen mener, at forslaget som aendret ved de af Parlamentet ved foerste behandling foreslaaede aendringsforslag kunne fremme ligevaegten mellem paa den ene side bilfabrikanternes interesser, og paa den anden side reservedelsfabrikanternes, assurandoerernes og forbrugernes interesser. Selv om Kommissionen er lykkelig over, at hele projektet skrider fremad, beklager den Raadets holdning til dette saerlige aspekt af bestemmelsen om reparation. Teksten er nu oversendt til Parlamentet til anden behandling. Ifoelge Raadets faelles holdning skulle det altsaa vaere op til medlemsstaterne i deres nationale lovgivning desangaaende at fastsaette de betingelser, de finder betimelige, paa deres omraade. Det skal dog bemaerkes, at visse vigtige punkter i denne faelles holdning kan bidrage til at goere problemet mindre.

Dels er den valgte beskyttelsestaerskel (»nyhed« og »individuelt praeg«) forholdsvis hoejt, hvorved det skulle begraense antallet af reservedele der er omfattet af denne beskyttelse. Paa den anden side har Raadet medtaget direktivforslagets nye artikel 3, stk. 3 (den saakaldte »under the bonnet«-bestemmelse), der som foreslaaet af Parlamentet udelukker reservedele fra beskyttelse, naar de ikke kan ses ved normal brug af den sammensatte vare (definitionen af normal brug er aendret med henblik paa udvidelse af anvendelsesomraadet). Endelig har Raadet indfoert en artikel 18a, hvori der staar, at direktivet (spoergsmaalet om bestemmelsen om reparation er ogsaa udtrykkeligt naevnt) skal genbehandles af Kommissionen fem aar efter sidste frist for direktivets gennemfoerelse i national ret. Som led heri vil Kommissionen i paakommende tilfaelde kunne foreslaa Parlamentet og Raadet de aendringer, erfaringen har vist er noedvendige for virkeliggoerelsen af det indre marked.