SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2279/01

af Cecilia Malmström (ELDR) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Behandling af visumansøgninger på Schengen-landenes ambassader

I forbindelse med Schengen-aftalernes ikrafttræden har samtlige lande i Schengen-området indført et fælles korttidsvisum, som kan udstedes på alle Schengen-landenes ambassader i tredjelande. I kraft af dette fælles visum kan borgere fra tredjelande rejse frit inden for Schengen-området i gyldighedsperioden.

Til trods for, at visummet er gyldigt i samtlige Schengen-lande, får mange borgere fra tredjelande, som ønsker at rejse ind i EU, problemer, idet der kun kan udstedes visum til Schengen-området af det lands ambassade, som ansøgeren hovedsagelig ønsker at rejse i, eller hvorfra indbydelsen er kommet. Det giver anledning til problemer, bl.a. i flere lande i det sydøstlige Europa, hvor ikke alle Schengen-lande har ambassader, men kun et konsulat. Selv om konsulatet ikke har mulighed for at udstede visa, afvises ansøgerne af de øvrige Schengen-landes ambassader og henvises til bestemmelseslandets nærmeste ambassade. F.eks. måtte personer med bopæl i Makedonien rejse til Jugoslaviens hovedstad, Beograd, hvad der indebærer en rejse på 500 km, for at søge visum til Sverige.

Ideen med det fælles Schengen-visum er, at folk skal have mulighed for at rejse frit over grænserne i EU, men det ville være rimeligt at forenkle ansøgningsproceduren, når visummet gælder i samtlige lande. En metode til forenkling kunne bestå i, at alle Schengen-landenes ambassader får pålagt at behandle visumansøgninger til samtlige lande i Schengen-området.

Hvad vil Kommissionen gøre, for at visumpligtige borgere fra tredjelande kan søge visum til Schengen-området på en ambassade i hjemlandet efter deres eget valg, uanset destination, og således forenkle ansøgningsproceduren?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(13. september 2001)

En medlemsstats kompetence til at udstede et fælles visum, som gælder for alle medlemsstater i Schengen-området, er defineret i henhold til principperne i artikel 12 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen(1), der blev undertegnet den 19. juni 1990. De nærmere vilkår for, hvilken medlemsstat der er kompetent til at modtage og behandle en ansøgning om et fælles visum, er fastsat i de fælles konsulære visuminstrukser, som vedtaget ved Eksekutivkomitéens afgørelse nr. SCH/Com-ex (99) 131.

I henhold til disse retsregler er den medlemsstat, der har kompetence til at behandle en visumansøgning, den stat, der under hensyntagen til rejsens formål og den forelagte dokumentation forekommer at være hovedrejsemålet. Når omstændighederne vedrørende den planlagte rejse ikke gør det muligt entydigt at udpege en medlemsstat som hovedrejsemål, er den stat, der er kompetent til at behandle visumansøgningen, den stat, hvor første indrejse finder sted, dvs. via hvis ydre grænse ansøgeren indrejser på Schengen-området.

I tilfælde, som ligner det, der beskrives af det ærede medlem, hvor en medlemsstat ikke har en diplomatisk eller konsulær repræsentation i et tredjeland, kan medlemsstaten lade sig repræsentere af en anden medlemsstat med henblik på udstedelse af fælles Schengen-visa i henhold til udtrykkelige bilaterale aftaler mellem de pågældende medlemsstater.

(1) EFT L 239 af 22.9.2000.