ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0316/01

af Andrew Duff (ELDR) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Det indre marked

Personer fra min valgkreds har haft problemer med at bruge deres betalingskort uden for Det Forenede Kongerige, hvilket tilsyneladende skyldes, at der anvendes forskellige systemer i EU.

Er Kommissionen tilfreds med de eksisterende normer for elektroniske betalingskort? Findes der forskellige systemer inden for EU? Er Kommissionen sikker på, at de forskellige systemer rent faktisk er kompatible?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. marts 2001)

Der anvendes mange forskellige betalingskort rundt om i medlemsstaterne. Betalingsbranchen har reageret på markedsbehovene på meget forskellige måder. Nogle betalingskort kan kun anvendes i indlandet, medens andre også er gangbare i udlandet.

Internationalt gangbare kort (såsom MasterCard, Eurocard, Visa, Amex, Diners m.v.) accepteres generelt i de forretninger hvor deres logo er sat op. Det er den handlende og dennes bank der bestemmer hvorvidt sådanne kort accepteres. Nogle af disse internationale kort accepteres næsten overalt, men der findes ingen pligt hertil.

Kommissionen er klar over at der findes forskellige systemer for elektroniske betalingskort, og kan meddele at der er taget forskellige initiativer til at forbedre dette forhold. Målet er at bringe de forskellige elektroniske betalingssystemer til at fungere sammen i det fornødne omfang.

Det bør bemærkes at denne standardisering sker på et frivilligt grundlag og at drivkraften bag den er markedets behov. Det vil således sige at indførelsen af fælles standarder og specifikationer i høj grad afhænger af hvor samarbejdsvillige de forskellige virksomheder er på dette felt.

Kommissionen søger på forskellig måde at fremme betalingssystemer der kan fungere sammen:

- ved at støtte standardiseringsinitiativer og tilsvarende tiltag (eEurope smart card)

- ved at finansiere forskningsprojekter, bl.a. indførelse af elektroniske betalingsmidler der kan bruges i flere lande

- ved at tilskynde bankvæsenet til at etablere et fælles betalingsområde (Meddelelse om detailbetalinger i det indre marked(1)).

(1) KOM(2000) 36 endelig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1871/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(27. juni 2001)

Om: Præmier for markafgrøder (Danmark)

På området dyrepræmier agter Kommissionen i fremtiden at indføre en maksimumgrænse for støtte til dyr pr. bedrift og aldersklasse. Ville det ikke være hensigtsmæssigt også at indføre en sådan maksimumgrænse, f.eks. 50 ha, for støtte til markafgrøder, således at landbrugsbedrifterne kun kan modtage støtte inden for denne størrelsesorden?

Kan Kommissionen oplyse:

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Danmark omfatter over 50 ha,

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Danmark omfatter mindre 50 ha,

- hvilke besparelser en sådan foranstaltning ville medføre for området markafgrøder med hensyn til budgettet målt i absolutte tal og i procenter?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 og E-1884/01

(24. juli 2001)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1081/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(9. april 2001)

Om: Grænseudviskning og konkurrenceforvridning i forbindelse med Sensus-projektet

Formålet med Sensus-projektet, efterfølgeren til Aventinus, er at udvikle et informationsudvekslingsprogram til de europæiske politi- og efterretningstjenester. Udviklingen af interessante sprog- og taleteknologier er en vigtig del af dette projekt. Sensus modtager støtte fra Kommissionen. Af svaret på forespørgsel P-0009/01(1) fremgår, at Sensus og Aventinus-I og -II blev finansieret gennem budgetpost B6-6121 113 i programmet Telematikanvendelser (1994-1998). For Aventinus-I vedtoges et beløb på makismalt 2 500 000 EUR, hvoraf der blev ansøgt om og udbetalt 2 341 190 EUR. For Aventinus-II vedtoges et beløb på maksimalt 550 000 EUR, hvoraf der blev ansøgt om og udbetalt 513 777 EUR. For Sensus vedtoges et beløb fra EU på maksimalt 2 250 000 EUR, hvoraf 478 753 EUR var udbetalt den 31. december 2000.

Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski, en hemmelig agent fra Bundesnachrichtendienst, står for koordineringen af Sensus. Denne person har endvidere oprettet tre Language Development Companies for Lernout & Hauspie (L & H). På grund af hans dobbeltrolle kan Bundesnachrichtendienst gøre krav på L & H's taleteknologi. Heraf fremgår klart, at Sensus - Bundesnachrichtendienst - L & H-konstruktionen fører til a) en tvivlsom grænseudviskning mellem den private og offentlige sektor, b) ubalance i den taleteknologiske viden mellem de forskellige politi- og efterretningstjenester og c) illoyal konkurrence mellem taleteknologiske virksomheder, som eventuelt er involveret i Sensus.

1. Erkender Rådet, at Sensus-koordinatorens dobbeltrolle fører til en tvivlsom udviskning af grænsen mellem den private og offentlige sektor (her Bundesnachrichtendienst)? Hvilke garantier er der ifølge Rådet i benægtende fald for, at ovennævnte konstruktion ikke har ført til en sådan tvivlsom grænseudviskning?

2. Erkender Rådet, at Sensus-koordinatorens dobbeltrolle fører til ubalance i den taleteknologiske viden mellem de forskellige politi- og efterretningstjenester, især til fordel for Bundesnachrichtendienst? Hvilke garantier har Rådet i benægtende fald for, at ovennævnte konstruktion ikke har ført til en sådan ubalance?

3. Erkender Rådet, at Sensus-koordinatorens dobbeltrolle fører til illoyal konkurrence mellem taleteknologiske virksomheder, som eventuelt er involveret i Sensus? Hvilke garantier har Rådet i benægtende fald for, at ovennævnte konstruktion ikke har ført til konkurrenceforvridning?

(1) EFT C 187 E af 3.7.2001, s. 154.

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-1064/01, E-1081/01 og E-1083/01

(16. juli 2001)

De begivenheder, der omtales i forespørgsel E-1064/01, E-1081/01 og E-1083/01 henhører ikke under EU-Rådets kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1634/01

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Gennemførelsen af EF-initiativerne i perioden 1994-1999

Ved indførelsen af EF-initiativerne i 1989 gav man den ledende rolle til Europa-Kommissionen, der formodes at repræsentere det helhedssyn, som medlemsstaterne ikke besidder(?). Kommissionen har med disse EF-initiativer fået større muligheder for at løse bestemte problemer, der berører hele EU-området.

I programmeringsperioden 1994-1999 vedtog man 13 initiativer, der tildeltes et budget på 13,45 mia. EUR. Disse initiativer er kendetegnet ved at repræsentere en merværdi i forhold til de øvrige foranstaltninger, der finansieres over strukturfondene, fordi de fremmer det grænseoverskridende og mellemregionale samarbejde og inddragelsen af de økonomiske og sociale aktører i området, og fordi de bidrager til et reelt samarbejde mellem de berørte parter.

Alt dette burde betyde, at såvel Kommissionen som medlemsstaterne har bestræbt sig på at udnytte samtlige de bevillinger, som er tildelt hvert enkelt af de 13 initiativer for perioden 1994-1999.

Vil Kommissionen oplyse, hvor stor en del af de afsatte bevillinger til initiativerne under ét, der rent faktisk blev udnyttet i perioden 1994-1999?

Hvor stort et beløb blev anvendt til hvert af initiativerne (Interreg II, Leader II, Regis II, Now, Horizon, Youthstart, Integra, Adapt, Rechar II, Resider II, Konver, Retex, SME, Urban og Pesca)?

Hvad er Kommissionens vurdering af denne udnyttelsesgrad? Hvorfor blev resten af de tildelte midler under hvert initiativ ikke udnyttet?

Kan den mere konkret oplyse, hvor stort et beløb ud af de samlede bevillinger under disse initiativer, der blev udnyttet for Spaniens vedkommende? Hvor stort et beløb blev udnyttet under hvert initiativ i Spanien, og hvor stor en procentdel udgør dette af de tildelte bevillinger i den nævnte programmeringsperiode? Hvad er Kommissionens vurdering af denne udnyttelsesgrad? Hvorfor blev resten af de tildelte midler under hvert initiativ ikke udnyttet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(18. juli 2001)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1003/01

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Skatte fra kusan-gravene i Afghanistan

Talibanstyrets nylige kriminelle handlinger i Afghanistan viser på den mest tragiske måde de risici, som dette lands kulturskatte er udsat for. Den græske arkæolog, Viktoras Sarijannidis, har udgravet området Tilia-Tepe ved foden af Ai Hanoum-højen i det nordlige Afghanistan. Også den franske arkæolog, Bernard, foretog udgravninger i dette område, hvor han fandt en perfekt miniatureudgave af en græsk by tilhørende de 1 000 byer, der blev grundlagt i det gamle Baktrien af Alexander Den Store og hans efterfølgere.

Ved foden af denne høj opdagede den græske arkæolog i slutningen af firserne grave af fem kusanske ledere, hvor der også blev fundet 25 000 guldting og andre værdifulde genstande. Den græske videnskabsmand udleverede disse fund til den afghanske stat i den hensigt, at de skulle opbevares på museet i Kabul.

I dag, efter Talibanstyrets brutale handlinger, er man nervøs for, hvad der vil ske med denne store kulturskat, som ikke alene kaster lys over historien af et af de vigtigste knudepunkter på den gamle silkevej fra Kina til Spanien men også giver værdifulde oplysninger om den kultur, der her udviklede sig efter Alexander Den Stores erobringer og under hans efterfølgere, der udbredte den græske og dermed den europæiske kultur i Asien.

Råder Kommissionen over nogen oplysninger vedrørende denne skats videre skæbne efter Talibanstyrets seneste fremfærd? Er der mulighed for, at EU kan opkøbe denne skat og dermed redde den fra de fanatiske islamisters ødelæggelsesmani?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(7. maj 2001)

Kommissionen har i øjeblikket ingen oplysninger om, hvordan det er gået med de genstande, som det ærede medlem nævner. Der er for nylig kommet rapporteringer ud fra Afghanistan om, at talibanerne skulle have ødelagt flere udstillede genstande i museet i Kabul. Kommissionen har dog ikke fået dette bekræftet.

Som nævnt i svaret på det ærede medlems forespørgsel E-0822/01(1) rummer Fællesskabets budget ingen bestemmelser om finansiering af foranstaltninger til bevarelse af verdens kulturarv. Fællesskabet har for øjeblikket ingen planer om at oprette en særlig fond til køb af kulturskatte, der er truet af ødelæggelse.

(1) EFT C 261 E af 18.9.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2081/01

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(5. juli 2001)

Om: Forsinkelse af programmet Leader+

De tidligere Leader-programmer frembød store fordele og medvirkede til at fremme partnerskab, bæredygtige landbrugsvirksomheder, lokal økonomisk vækst

og social integrering i Irland og i resten af Den Europæiske Union. I øjeblikket kan der konstateres forsinkelser i godkendelsen af de operationelle programmeringsretningslinjer for Leader+, hvilket skaber vanskeligheder for lokale grupper og virksomheder i Irland. Kan Kommissionen redegøre for årsagen til denne uberettigede forsinkelse i godkendelsen af retningslinjerne, og kan den bekræfte, at den vil godkende programmeringsretningslinjerne for Leader+ i den nærmeste fremtid, inden yderligere arbejdspladser bliver sat på spil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. juli 2001)

Kommissionen har, så vidt det overhovedet har været muligt, forsøgt at undgå afbrydelser mellem de to programmeringsperioder, 1994-1999 og 2000-2006. Hvad Leader angår, blev Kommissionens notat til medlemsstaterne om retningslinjerne for EF-initiativet Leader+ offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 18. maj 2000(1). Medlemsstaterne (og regionerne) blev anmodet om at fremlægge deres programmer under Leader+ senest seks måneder efter nævnte dato (dvs. i midten af november 2000). Kommissionen anførte i retningslinjerne for Leader+, at den vil godkende programmerne senest fem måneder efter deres modtagelse (men overholdelse af den tidsplan forudsætter naturligvis, at Kommissionen modtager et acceptabelt program, og at der sker passende fremskridt under de efterfølgende forhandlinger). Modtagerne (dvs. de lokale aktionsgrupper under Leader) skal udvælges senest to år efter datoen for godkendelse af programmerne.

De irske myndigheder har, så vidt vides, ydet finansiering til opretholdelse af gruppeaktiviteterne i interimsperioden. Da de lokale aktionsgrupper udvælges (af de nationale myndigheder) ved åbne og konkurrencedygtige procedurer, så det sikres, at der udvælges lokale aktionsgrupper af højeste kvalitet, kan det ikke forudsættes, at de lokale aktionsgrupper, der blev finansieret under Leader II, automatisk vil blive genudvalgt under Leader+. Beslutningen bør afhænge af kvaliteten af deres bud på lige fod med de øvrige ansøgninger.

Hvad det irske Leader+ program angår, blev det forelagt Kommissionen den 15. november 2000, og det blev godkendt den 3. juli 2001. Godkendelsen blev givet efter en kompliceret forhandlingsprocedure. Det oprindelige forslag fra de irske myndigheder er blevet suppleret og ændret, og det har krævet en stor indsats fra begge parter. Udvælgelsesområdet for de lokale aktionsgrupper vil være tilstrækkelig bredt. Det vil i vid udstrækning afhænge af den specifikke tidsplan og de udvælgelsesprocedurer, der planlægges af de irske myndigheder, som bør kontaktes direkte for at få nærmere oplysninger om dette spørgsmål.

(1) EFT C 139 af 18.5.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1337/01

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(3. maj 2001)

Om: Dublering af film

Sproget udgør hovedinstrumentet for kommunikation og udtryk. De kulturelle værker, såsom biograffilm, kommer kun til deres ret, når de vises på originalsproget, hvorimod skuespillernes identitet og publikums mulighed for at genkende dem ofte forringes, hvis dialogerne gengives på et andet sprog og af andre skuespillere samtidig med, at filmens billede forbliver i sin originale form. Der skabes således en splittelse af kunstværket, og tilskueren vildledes, eftersom han hører én skuespiller men ser en anden. Der kunne opstilles en lang liste over skuespillere, hvis kunst har lidt skade ved, at dialogerne er blevet gengivet på et andet sprog end originalsproget, fordi en anden skuespiller har lagt stemme til.

Biograffilmene mishandles gennem denne dublering og gengivelse af dialogerne på et andet sprog end det sprog, som de oprindeligt er optaget på. Problemet er særlig stort, hvad angår de klassiske film, hvor dialogerne lemlæstes, skuespillerens kunst åbenlyst forringes og stemmens nuancer går tabt.

Hvad mener Kommissionen om den uindskrænkede dublering af biograffilm? Findes der lovgivning, der fastsætter betingelserne og reglerne for denne dublering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(21. juni 2001)

Det ærede medlem rejser et vigtigt spørgsmål med hensyn til biograffilms kulturelle integritet, når de bliver synkroniseret til et andet sprog. Der findes ingen EU-lovgivning om bestemmelser og begrænsninger i forbindelse med synkroniseringen af film.

Selvom Kommissionen ikke har udtalt sig om dette konkrete emne, bør det noteres, at den gennem Media-programmet (der nu er erstattet og ajourført af Media Plus-programmet) har opfordret til formidling af ikke-nationale film inden for Fællesskabet. Endvidere står emnet kulturel mangfoldighed højt på Kommissionens kulturelle dagsorden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0806/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(19. marts 2001)

Om: Forfordeling af græske fiskere

I sit svar på min forespørgsel vedrørende forfordeling af græske fiskere i forhold til fiskere fra andre lande på grundlag af de enkelte landes eksklusive fiskerizoners forskellige udstrækning erklærede Kommissionen, at dette skyldes den omstændighed, at Grækenland har fastsat sit territorialfarvand til seks sømil, og at Kommissionen ikke har mulighed for at skride ind, hvad angår følgerne af dette skridt (besvarelse P-0149/01(1)).

Denne forfordeling af græske fiskere på grundlag af den mindre udstrækning af Grækenlands eksklusive fiskerizone fortsætter, uafhængigt af medlemsstatens eller EU's beføjelser. Kan denne forfordeling danne tilstrækkeligt grundlag for godkendelse af udligningsstøtte?

(1) EFT C 235 E af 21.8.2001, s. 129.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. maj 2001)

Kommissionen henviser det ærede medlem til sit svar på skriftlig forespørgsel P-0149/01 af 16. februar 2001(1).

Det forhold, at Grækenlands eksklusive fiskerizone er af mindre udstrækning, kan ifølge Kommissionen ikke danne grundlag for, at der ydes EF-udligningsstøtte.

(1) EFT C 235 E af 21.8.2001, s. 129.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0332/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Beskyttelse af vådområdet Skhinia

På min forespørgsel om beskyttelse af vådområdet Skhinia for at opfylde formålet med Natura 2000, svarede Kommissionen (P-2323/00(1)), at de anlæg, som der er planer om at opføre i Skhinia med henblik på De Olympiske Lege år 2004, er blevet gjort til genstand for klagehenvendelser til Kommissionen, som vil undersøge sagen på behørig vis.

Er Kommissionen kommet videre i sin undersøgelse? Kan Kommissionen give nogen oplysninger om undersøgelsens hidtidige forløb?

(1) EFT C 72 E af 6.3.2001, s. 193.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-0300/01 og E-0332/01

(19. april 2001)

Som det ærede medlem ganske rigtigt anfører, har Kommissionen allerede modtaget en formel klage i forbindelse med det foreslåede kaproningsanlæg i Skhinia. Som led i Kommissionens undersøgelse af denne sag har den fremsendt en skrivelse til de græske myndigheder og anmodet disse om at være opmærksom på lokalitetens værdi med hensyn til naturbevarelse og endvidere udbedt sig nærmere informationer vedrørende lokalitetens eventuelle udpegning som del af Natura 2000-nettet i medfør af habitatdirektivet, dvs. Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1). Tjenestemænd fra Kommission drøftede sagen med de græske myndigheder på et møde i Athen, den 13. og 14. december 2000.

Kommissionen er for øjeblikket i gang med at gennemgå sagens akter under hensyn til lokalitetens bevaringsmæssige værdi samt til de oplysninger, de græske myndigheder er fremkommet med i deres svar. Der forventes snarest en klar stillingtagen hertil.

For så vidt angår spørgsmålet om finansiering, skal Kommissionen oplyse det ærede medlem om, at de græske myndigheder til dato ikke har anmodet om nogen form for fællesskabsfinansiering af det ovennævnte projekt.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0658/01

af Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) til Kommissionen

(6. marts 2001)

Om: Det Europæiske Råd i Lissabon og den åbne koordinationsmetode

Det Europæiske Råd i Lissabon i 2000 anførte, at indsatsen for at bekæmpe social udstødelse bør bygge på en åben koordinationsmetode, der kombinerer nationale handlingsplaner og et kommissionsinitiativ til samarbejde på dette område, der skal forelægges inden udgangen af juni 2000. Hvilke skridt har Kommissionen taget til forelæggelse af et sådant initiativ, og hvornår agter den præcis at forelægge dette?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(2. maj 2001)

Som opfølgning på mandatet fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon vedtog Kommissionen den 16. juni 2000 et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et fællesskabshandlingsprogram til fremme af medlemsstaternes samarbejde om bekæmpelse af social udstødelse(1). EF-traktatens artikel 137 (tidl. 118), stk. 2, litra 2 og 3, udgør retsgrundlaget. Forslagets mål er at støtte tværnational udveksling af god praksis og indsatsorienteret samarbejde på området social udstødelse. Med dette initiativ forventer man at kunne opfylde forpligtelsen til at yde en afgørende indsats for at udrydde fattigdom samt fremme den åbne koordinationsmetode. Man regner med aktiv støtte fra medlemsstaterne, fra regionalt og lokalt forvaltningsplan, fra arbejdsmarkedets parter og fra civilsamfundet.

I forbindelse med Parlamentets udtalelse under førstebehandlingen vedtog Kommissionen den 24. november 2000 endvidere et ændret forslag til denne afgørelse(2). Rådet vedtog den 12. februar 2001(3) formelt en fælles holdning, som sammen med Kommissionens kommentarer hertil er blevet oversendt til Parlamentet til andenbehandling.

(1) KOM(2000) 368 endelig.

(2) KOM(2000) 796 endelig.

(3) EFT C 93 af 23.3.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0827/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(28. marts 2001)

Om: De 15 EU-medlemsstaters offentliggørelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer

Den 30. marts 2000 rettede parlamentsmedlemmet John McCartin en skriftlig forespørgsel til Kommissionen om maksimalgrænseværdier og overvågningspolitik for restkoncentrationer (E-1114/00(1)). På grundlag af oplysninger fra medicinalindustrien fastsætter CVMP (Committee for Veterinary Medicinal Products) i London maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle virksomme stoffer i veterinærmedicinske præparater til behandling af dyr, der er beregnet til konsum.

De 15 EU-lande er ved lov forpligtet til at fremlægge deres overvågningsplaner angående restkoncentrationer i fødevarer for det kommende år og resultater fra det forløbne år for Kommissionen. Disse resultater angiver forekomsten af restkoncentrationer fra veterinærmedicinske præparater i levnedsmiddelprøver fra hele Europa.

Kun én medlemsstat, nemlig Det Forenede Kongerige, offentliggør hver tredje måned sådanne detaljerede resultater. De øvrige medlemsstater har endnu ikke gjort dette, eller begrænser sig til ufuldstændige oplysninger, eventuelt på Internet. Ikke desto mindre vil en fuldstændig og gennemsigtig offentliggørelse af sådanne resultater af restkoncentrationer i alle EU-medlemsstater bidrage til at øge forbrugernes tillid.

Kan Rådet bekræfte, at kun én medlemsstat, nemlig Det Forenede Kongerige, hver tredje måned offentliggør en detaljeret oversigt over restkoncentrationer fra veterinærmedicinske præparater i levnedsmiddelprøver? I benægtende fald, offentliggører andre EU-lande på samme måde (regelmæssigt og detaljeret) hvor store mængder restkoncentrationer der forefindes i levnedsmiddelprøver?

(1) EFT C 53 E af 20.2.2001, s. 77.

Svar

(16. juli 2001)

Rådet erindrer det ærede parlamentsmedlem om, at ifølge traktaten er det Kommissionen, der skal drage omsorg for gennemførelsen af fællesskabsbestemmelserne. Det er derfor kun Kommissionen, der eventuelt kan bekræfte de oplysninger, som omhandles i forespørgslen.

Rådet henviser i øvrigt til det svar, som Kommissionen den 29. maj 2000 afgav på John McCartins forespørgsel, og som indeholder relevante oplysninger om de områder, som det ærede parlamentsmedlem kommer ind på.