SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3529/02

af Bartho Pronk (PPE-DE) til Kommissionen

(10. december 2002)

Om: Feriepengeregler

I Belgien har en arbejdstager, som f.eks. i 2001 ikke har arbejdet i Belgien, ikke ret til betalt ferie i 2002. En person, som fra den 1. januar 2002 deltager i det belgiske arbejdsmarked, har i det år ingen ret til betalt ferie. Det gælder ikke kun belgiske statsborgere, men også statsborgere fra andre medlemsstater, der ønsker at benytte retten til arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (traktatens artikel 39), dog med den forskel, at det gælder uanset tidligere arbejdsforhold. Det er ensbetydende med en i nationaliteten begrundet forskelsbehandling. Kommissionen har også konstateret dette(1), men det er ikke klart, hvilken aktion den har taget, eftersom ordningen fortsat finder anvendelse den dag i dag. De nærmere bestemmelser er fastlagt i kongelig anordning af 30. marts 1967 om fastlæggelse af de generelle gennemførelsesbestemmelser for lovgivning om årlig ferie for arbejdstagere og kongelig anordning af 28. juni 1971 om tilpasning og samordning af lovgivningen om årlig ferie for arbejdstagere.

1. Er denne ordning i strid med EU-lovgivning, særlig traktatens artikel 39 og artikel 7 i arbejdstidsdirektivet (93/104/EF(2))?

2. Hvilke skridt har Kommissionen taget i anledning af det, den konstaterede i ovennævnte dokument(3)?

3. Kan Kommissionen oplyse, hvordan det forholder sig i EU med overførelse af optjent ret til feriepenge?

4. Agter Kommissionen at stille forslag med henblik på en (bedre) samordning af de forskellige ordninger i medlemsstaterne?

(1) KOM(2000) 787.

(2) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18.

(3) KOM(2000) 787.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(20. januar 2003)

Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(1) bestemmer i artikel 7, at alle arbejdstagere får en årlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed, i overensstemmelse med de kriterier for opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller praksis.

Efter Kommissionens mening er en lovgivning som den belgiske i overensstemmelse med direktivets artikel 7. Faktisk henviser man i denne eksplicit til kriterierne for opnåelse og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning og/eller praksis

I henhold til Domstolens dom af 26. juni 2001 i sag C-173/99(2) gør regler i en medlemsstat, der fastsætter en betingelse for at erhverve ret til årlig betalt ferie, hvorved selve stiftelsen af denne rettighed forhindres for bestemte arbejdstagere, imidlertid ikke blot en individuel rettighed, der udtrykkelig er tildelt ved direktiv 93/104, indholdsløs, men er ligeledes i strid med direktivets formål (dommens punkt 48). Den belgiske lovgivning gør ikke erhvervelsen af retten afhængig af et ansættelsesforhold af en vis længde, men overfører muligheden for at udnytte denne til det følgende kalenderår. Efter Kommissionens mening er dette omfattet af artikel 7, stk. 1, in fine.

Hvad angår spørgsmålet om retten til at overføre optjent ret til feriepenge, findes der ikke fællesskabsregler på området, og på nuværende tidspunkt har Kommissionen ikke til hensigt at forelægge forslag på dette område.

(1) EFT L 307 af 13.12.1993.

(2) Domstolens Dom (Sjette Afdeling) af 26. juni 2001. The Queen mod Secretary of State for Trade and Industry, ex parte Broadcasting, Entertainment, Cinematographic and Theatre Union (BECTU). Anmodning om præjudiciel afgørelse: High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Crown Office) Forenede Kongerige. Samling af Afgørelser 2001, side I-04881.