ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2417/99

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Støtte fra EU til digitalisering af håndskrifter og inkunabler fra middelalderen

Universitetet i Granada (Spanien) har netop udgivet en digital interaktiv multimedieudgave af Codex Granatensis på cd-rom; der er tale om et værdifuldt manuskript, som er udarbejdet af en belgisk munk i det 13. århundrede og vidunderligt illustreret af en tysk kunstner med en detaljeret gotisk håndskrift og miniaturer fra omkring 1425.

Mens det tidligere kun var få priviligerede beskåret at kunne beundre dette værk på grund af dets skrøbelighed, er det nu tilgængeligt for enhver, som kan betale 1500 pesetas.

Kan Kommissionen på baggrund af denne succes oplyse, om den er indstillet på at sponsorere et interaktivt multimedieprogram for håndskrifter og inkunabler fra middelalderen, for at et større publikum kan få nemmere adgang til at lære de mest værdifulde perler i den middelalderlige bogfremstilling at kende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(28. januar 2000)

Det ærede medlem har udbedt sig oplysninger om, hvorvidt Kommissionen kan støtte et interaktivt multimedieprogram for håndskrifter og inkunabler fra middelalderen for at give offentligheden mulighed til at opdage og beundre visse middelalderlige bogfremstillingsskatte.

Kommissionen kan yde støtte til kulturelle initiativer, men kun i henhold til kriterierne for de eksisterende programmer. Kommissionen vil i den sammenhæng gerne henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at der i begyndelsen af i år bliver udsendt en indkaldelse af forslag i forbindelse med det første rammeprogram vedrørende Kultur 2000. Så snart den er officielt vedtaget, offentliggøres den i EF-Tidende og vil også kunne findes på Internettet. Kommissionen står til det ærede medlems rådighed med yderligere oplysninger. Der sendes en beskrivelse af rammeprogrammet vedrørende Kultur 2000 direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.

Ud over programmet Kultur 2000 er der endvidere adgang til Europas kulturarv i multimedieformat via programmerne vedrørende teknologierne i informationssamfundet, der er led i det 5. europæiske rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration. I forbindelse med nøgleaktionen Multimediernes indhold og værktøjer er det i arbejdsprogrammet for 2000 planlagt, at der skal gives støtte til forskningsprojekter, der sigter mod at forbedre adgangen til videnskabelige og kulturelle samlinger. Der findes nærmere oplysninger om programmerne vedrørende teknologierne i informationssamfundet og om indkaldelsen af forslag, der omhandler dette, på webserveren Cordis (www.cordis.lu/ist/).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2843/99

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Klimaændringer og variationer på det europæiske fastland

Hvilken om nogen vægt vil der blive lagt på forskning vedrørende klimavariationer og pludselige klimaændringer for at forstå vekselvirkningen mellem klimaændringer og variationer (herunder bjerge og søer) på det europæiske fastland?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin på skriftlige forespørgsler E-2843/99 og E-2844/99

(14. februar 2000)

Området Klimaets foranderlighed og pludselige klimaændringer omfatter ikke forståelse af klimaændringer og deres virkninger for det europæiske fastland både i fortiden og i fremtiden. F. eks. er vandets kredsløb og dets indbyrdes påvirkninger med og virkninger for geosfæren/biosfæren vigtige forskningsopgaver.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2747/99

af Gérard Deprez (PPE-DE) til Rådet

(13. januar 2000)

Om: Fælles regler under ordningen for kompensation til passagerer, der afvises på grund af overbookning

Mange passagerer synes for øjeblikket at blive ofre for de mangelfulde regler i den gældende ordning for kompensation til ruteflypassagerer, der afvises på grund af overbookning (Rådets forordning nr. 295/91(1)). Eksempelvis er der tilsyneladende kun i nogle få tilfælde blevet udbetalt erstatning i forbindelse med afvisning af passagerer, og luftfartsselskaber og lufthavne har ikke givet korrekte oplysninger. Derudover er charterflyvninger og flyvninger, hvortil der ikke behøves billet (vouchers), undtaget fra forordningens anvendelsesområde, og mange passagerer, der afvises på grund af overbookning, har derfor ikke ret til kompensation.

Et nyt forslag, der skal afhjælpe disse mangler, blev forelagt Rådet i juli 1998. Vil Rådet oplyse, hvorfor det endnu ikke har udtalt sig om denne for alle passagerer meget vigtige tekst, og hvornår det agter at gøre det?

(1) EFT L 36 af 8.2.1991, s. 5.

Svar

(16. marts 2000)

Rådet er opmærksom på den situation, som det ærede medlem omtaler. Generelt er det Rådets opfattelse, at denne situation i mange tilfælde skyldes mangel på ordentlig information, og at passagererne i højere grad burde gøres opmærksom på de rettigheder, som de allerede har i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 295/91 om en ordning for kompensation til rutepassagerer, der afvises på grund af overbookning.

For at rette op på en række mangler i de nuværende regler, og navnlig for at få de situationer, som opstår i forbindelse med charterflyvninger og flyvninger, hvortil der ikke behøves billet, omfattet, er Rådet ved at behandle et forslag fra Kommissionen til en forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 295/91. Dette forslag til forordning indholder også bestemmelser, hvori der stilles krav om mere omfattende information af passagererne både i rejsebureauer og i lufthavne om deres ret til kompensation.

Der sker fremskridt i Rådets behandling af sagen, men spørgsmålet om forordningens anvendelse på Gibraltars lufthavn er endnu uløst. På nuværende tidspunkt er det ikke muligt at angive datoer, sådan som det ærede medlem anmoder om.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2328/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Sundhedsproblemer på grund af en olivenkerneoliefabrik i Iraklion, Kreta

I Iraklion på Kreta ligger en fabrik til forarbejdning af olivenkerner, hvis aktiviteter er meget forurenende, og som på grund af den intense stank skaber problemer for såvel indbyggerne i området som byens hospital, TEI, samt adskillige skoler og børnehaver. På trods af klager fra indbyggerne og amtsmyndighederne og de foruroligende undersøgelser, der er foretaget af Udvalget for Tekniske Infrastrukturer, fortsætter miljøministeriet med at forny driftstilladelsen for denne olivenkerneoliefabrik.

Kommissionen bedes besvare følgende:

1. Er der blevet forelagt en miljørisikovurdering samt foretaget de nødvendige tekniske undersøgelser af hele anlægget?

2. Er der foretaget samtlige foreskrevne målinger og en vurdering af de foranstaltninger der tidligere er foreslået?

3. Agter Kommissionen at skride ind for definitivt at få indstillet driften af denne virksomhed, hvilket miljøministeriet er blevet anmodet om af generalsekretæren for regionen Kreta og de øvrige instanser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. januar 2000)

Kommissionen ved ikke noget om, at der skulle være iværksat en undersøgelse af den pågældende fabriks miljøindvirkning.

Det er op til de nationale myndigheder at kontrollere, om kravene i direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(1), overholdes.

Kommissionen har ikke nogen oplysninger om en eventuel forurening fra den nævnte fabrik, ej heller har den kendskab til nogen godkendelse af en miljøindvirkningsvurdering for anlægget. For at Kommissionen kan henvende sig til de græske myndigheder om denne sag, må den bede det ærede parlamentsmedlem om at sende den en redegørelse for fabrikkens forurenende virksomhed.

(1) EFT L 73 af 14.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2032/99

af Inger Schörling (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Drikkevareemballager

Forbruget af drikkevareemballager i EU er meget stort og skader miljøet. Har Kommissionen gjort noget for at støtte eksempelvis indførelsen af genanvendelige drikkevareemballager? Hvor meget har den i så fald gjort? Hvordan ser Kommissionen på muligheden for at indføre et for hele EU gældende system med standardemballager, som kan tilbageleveres og genanvendes i hele EU? Har Kommissionen nogen forestilling om, hvor mange drikkevareemballager der bruges hver dag i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. januar 2000)

Tilskyndelse til at indføre systemer til genbrug af emballage i medlemsstaterne er en af de foranstaltninger, der er fastsat i Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om emballage og emballageaffald(1) med henblik på at forebygge eller nedbringe den miljøskadelige indvirkning af emballageaffald, forudsat at det pågældende emballage kan genbruges på en miljømæssigt fornuftig måde, der er i overensstemmelse med EF-traktaten. Der er dog ikke forudset noget finansieringsinstrument til dette formål på fællesskabsniveau.

Oprettelse af et fælles emballagegenbrugssystem for hele EU ville være en temmelig kompliceret sag, hvor flere aspekter (f. eks. standardisering, transportafstande) ville spille ind. Det gør det vanskeligt at harmonisere de eksisterende genbrugssystemer, som er blevet til og har udviklet sig forskelligt over længere tid. Endvidere skal behovet for at sikre miljøbeskyttelsen på et højt niveau kombineres med overholdelse af reglerne for det indre marked.

Som et første skridt til at fremme genbrug lancerede Kommissionen en undersøgelse, der beskriver den nuværende situation og de hindringer, der står i vejen for den videre udvikling af genbrugssystemer. Undersøgelsen blev afsluttet for nylig og findes på følgende netside: http://www.europa.eu.int/comm/environment/waste/report4.htm. Indholdet i denne undersøgelse udtrykker kun forfatternes opfattelse.

Kommissionen vil benytte sig af den gennemgang af direktiv 94/62/EF, der skulle indledes før udgangen af 1999, til at fremme genbrugssystemer i medlemsstaterne.

Ifølge de nyeste tal udgør Fællesskabets samlede mængde emballageaffald omkring 61 millioner tons om året, hvoraf 14 millioner tons stammer fra drikkevareemballager (11 millioner tons glas, 1 million tons plast, 1 million tons metal og 1 million tons kompositemballage til drikkevarer).

(1) EFT L 365 af 31.12.1994.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2240/99

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. december 1999)

Om: Skattekilen i de enkelte medlemsstater

Oplys venligst skattekilen ved 25 %, 50 %, 75 %, 125 %, 150 %, 200 %, 250 %, 300 %, 350 %, 400 % og 500 % af indtægten for en gennemsnitslønmodtager i de enkelte medlemsstater, angiv niveauet for en gennemsnitslønmodtagers indtægter og foretag i hvert enkelt tilfælde en specifik opdeling af skattekilens elementer i omkostningerne for arbejdsgiveren og det nettobeløb, som udbetales til lønmodtageren.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(20. januar 2000)

Kommissionen hverken udarbejder eller ligger inde med oplysninger om beskatning i de enkelte medlemsstater i den detaljerede form, der anmodes om.

Kommissionen har dog beregnet ex ante-beskatningen og en detaljeret udspecificering heraf for nogle ad hoc udvalgte, repræsentative undersøgelser af lønmodtagere. En foreløbig indgang til grundlaget for og beregningerne af beskatningen findes i del III, afsnit 1, i beretningen fra 1995 om beskæftigelsen i Europa(1), med en beregning af gennemsnitlige skattesatser og marginalskattesatser og i den årlige udgivelse Net earnings of employees in manufacturing industry in the EU(2). Der er nylig udkommet endnu en undersøgelse af beskatningen af lønnen og dens bestanddele i Study no 2, Section 2 af The EU Economy Review 1999(3).

For at opstille en ensartet ramme for sammenligning af forskellige beskatningssystemer i medlemsstaterne og måle beskatningen af arbejdskraften beregner Kommissionen de indirekte skattesatser. De udregnes ved at dele afgifterne på en bestemt tjenesteydelse eller vare med et, fra et makroøkonomisk synspunkt, passende tilsvarende skattegrundlag.

De indirekte skattesatser udregnes for forbrug, arbejdskraft og øvrige produktionsfaktorer. Den indirekte skattesats for arbejdskraft defineres som samlede afgifter på beskæftigede delt med aflønning af ansatte. Betegnelsen aflønning af ansatte dækker bruttolønnen og omfatter således også de beløb, der betales til socialsikring og lønskat.

En tabel over de indirekte skattesatser på arbejdskraft i medlemsstaterne fra 1980 til 1997 vil blive sendt direkte til det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat.

Kommissionen udarbejder jævnligt publikationen Structures of the taxation systems in the European Union(4). Det er en samling af kommenterede facts om udviklingen af skattesystemet i Fællesskabet.

(1) KOM(95) 396 endelig udg.

(2) http://www.cc.cec/eurostat/eudor-stat/mst3/en/11225/00000001.htm.

(3) European Economy series n. 69.

(4) http://www.cc.cec/eurostat/eudor-stat/mst2/en/24248/00000001.htm.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2236/99

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. december 1999)

Om: Kompensationssatser

Hvor store er de typiske kompensationssatser (arbejdsløshedsunderstøttelsen som en procentdel af indkomsten) i de enkelte medlemsstater og sammenlignet med De Forenede Stater og Japan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(11. januar 2000)

Definition og forvaltning af socialsikringsordninger herunder understøttelsen som en procentdel af indkomsten, dvs. kompensationssatserne henhører under medlemsstaternes ansvar og retlige kompetence.

Der er i de senere år lagt større vægt på skatte- og støtteordninger og deres indvirkning på arbejdsmarkedet i forbindelse med retningslinjerne for beskæftigelsen(1) og de overordnede økonomiske retningslinjer.

Der er offentliggjort analyser og data om kompensationssatser for Fællesskabet, USA og Japan i The EU Economy 1999 Review, del II, kapitel 2(2), og der vil blive offentliggjort flere analyser på grundlag af data fra Det Europæiske Fællesskabs Husholdningspanel i den næste rapport om Social Protection in Europe for 1999. Teksterne omhandler nogle af de begreber, der bruges, når kompensationssatser defineres og måles, og indeholder eksempler på de opnåede resultater.

(1) EFT C 69 af 12.3.1999.

(2) European Economy series No. 69.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2571/99

af W.G. van Velzen (PPE-DE) til Rådet

(3. januar 2000)

Om: Energicharterets sekretariat

Den 20. november 1999 meddelte NRC Handelsblad, at den nederlandske regering er bekymret over den dårlige ledelse af energicharterets sekretariat i Bruxelles. For et år siden udsendte virksomhedsledelses- og konsulentfirmaet Arthur D. Little efter anmodning fra den daværende formand for energicharterets statslige råd Rutten en rapport om ledelsen af sekretariatet.

1. Hvilke fremskridt er der gjort med protokollen til energicharteret?

2. Har Rådet kendskab til resultaterne af den undersøgelse, Arthur D. Little har gennemført af, hvorledes energicharterets sekretariat fungerer?

3. Hvilken status har denne rapport, og hvornår får medlemsstaterne og Europa-Parlamentet adgang til den?

4. Er det sandt, at det finske formandskab har anmodet energicharterets generalsekretær Schütterle om at udlevere rapporten til EU-medlemsstaterne?

5. Er det rigtigt, at Tyskland finder det uhensigtsmæssigt at frigive denne rapport?

Svar

(28. februar 2000)

Energichartertraktaten og energicharterprotokollen om energieffektivitet og de hermed forbundne miljøaspekter blev undertegnet i 1994. I overensstemmelse med ECT's artikel 44 trådte traktaten og protokollen i kraft den 16. april 1998, dvs. på den halvfemsindstyvende dag efter datoen for deponering af det tredivte ratifikationsinstrument hos Den Portugisiske Republik, der er depositar for denne traktat.

Hidtil har 40 lande ratificeret energicharteret. For så vidt angår Den Europæiske Union har alle medlemsstaterne og De Europæiske Fællesskaber ratificeret den.

Hvad angår den rapport, som virksomhedsledelses- og konsulentfirmaet Arthur D. Little har udarbejdet om, hvorledes energicharterets sekretariat fungerer, er der tale om en rapport, der hører under organisationens interne forvaltningskompetence. Det er derfor ikke Rådets sag at udtale sig om, hvorvidt og hvornår medlemsstaterne og Europa-Parlamentet får adgang til denne rapport.

I forbindelse med forberedelsen af energicharterkonferencens seneste møde den 7. december 1999 i Bruxelles udtrykte det finske formandskab imidlertid ønske om at få udleveret rapporten. Det skal bemærkes, at konferencen med enstemmighed besluttede at udpege en ny generalsekretær i stedet for generalsekretær Schütterle. Der er tale om Ria Kemper, der tiltrådte den 1. januar 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2612/99

af Brigitte Langenhagen (PPE-DE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Skærpede interventionskriterier for korn

Fugtighedsindholdet skal atter en gang reduceres fra 15 % til 14,5 %. I årtier lå grænsen på 16 %. I vort maritime kystklima med konstant høj luftfugtighed kan grænsen på 16 % kun overholdes på få sommerdage i høstperioden, og kun når der er tale om normale vejrforhold. Ser man tilbage på høstvilkårene i de senere år, kunne der kun under disse betingelser købes korn i sommerperioder, der er atypiske. I de seneste 7 år kunne høsten kun tre gange have været afsat uden kunstig tørring! Jeg anmoder Kommissionen om at besvare følgende spørgsmål i forbindelse hermed:

På hvilket stadium befinder proceduren sig?

Hvilke konkrete årsager foranlediger Kommissionen til en ny skærpelse af interventionskriterierne?

Har Kommissionen kendskab til, at interventionskriterierne i klimatisk dårligt stillede regioner f.eks. kystregioner i dag kun kan overholdes gennem store tekniske foranstaltninger og de hermed forbundne betydeligt højere produktionsomkostninger?

Er Kommissionen klar over, at landbrugerne i ovennævnte regioner i tilfælde af, at kriterierne yderligere skærpes, må acceptere ulemper og tab, selv om deres produkt på ingen måde er dårligere?

Planlægger Kommissionen en regional inddeling eller en regulering af vanskelige tilfælde for at udligne klimatiske ulemper?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. februar 2000)

Kommissionen har indledt en diskussion om minimumskvaliteten af korn, der tilbydes til intervention, for at det oplagrede korn i højere grad tilpasses til efterspørgslen, bl.a. til eksport. Denne diskussion påbegyndtes i oktober 1999 og løber stadig.

Hvad angår korns vandindhold, bør det erindres, at dette kriterium skal sikre en tilfredsstillende interventionsoplagring i en forholdsvis lang periode, hvilket betyder, at denne procentsats for tiden er fastsat til 14,5 %. Denne sats er de seneste høstår blevet fraviget til 15 %.

Derimod er der på det frie marked generelt et krav om et lavere vandindhold, såvel på det indre marked som på eksportmarkedet, hvilket skyldes ønsket om at undgå kvalitetsforringelser som følge af toksiner.

Markedet accepterer kun et højere vandindhold, når der er tale om umiddelbar anvendelse, eller hvis der gives prisnedslag, da en tørring i så fald bliver nødvendig. Der er ingen grund til en anden fremgangsmåde, når der er tale om intervention, der som bekendt ikke er et særligt afsætningsmarked, men kun en mellemetape på det offentliges regning.

Uanset produktionsområdet eller klimaforholdene under høsten vil producenterne kunne finde afsætningsmuligheder for deres korn, såfremt markedets kvalitetskrav opfyldes, eventuelt ved hjælp af tørring, hvis vandindholdet er for højt. Det gælder blot om at tage hensyn til de klimatiske usikkerhedsfaktorer, der er knyttet til al planteavl.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2222/99

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. december 1999)

Om: Hovedtrækkene ved undersøgelser i forbindelse med tildeling af arbejdsløshedsunderstøttelse

Hvilke administrative instrukser udsendes der i de enkelte medlemsstater til de tjenestemænd, der er ansvarlige for forvaltningen af den undersøgelse, der skal fastslå, om en arbejdsløs står til rådighed for arbejdsmarkedet og er jobsøgende, før vedkommende får tildelt bistandsydelser? Beskriv venligst hovedtrækkene i disse undersøgelser i de enkelte medlemsstater, navnlig det indkomstniveau i forhold til tidligere indtjening, der berettiger den arbejdsløse til at afvise et jobtilbud, i undersøgelsen af, hvorvidt den pågældende har været jobsøgende, samt af, om vedkommende står til rådighed for arbejdsmarkedet. Anfør desuden, med hvor store intervaller denne undersøgelse gentages, når først en ansøger er blevet godkendt som berettiget til at modtage understøttelse.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(11. januar 2000)

Definition og forvaltning af socialsikringsordninger henhører under medlemsstaternes ansvar og retlige kompetence.

I forbindelse med retningslinjerne for beskæftigelsen har Kommissionen sammen med medlemsstaterne analyseret en række reformer af medlemsstaternes arbejdsmarkedspolitik samt den måde, arbejdsmarkedspolitikken fungerer på. Definition og forvaltning af administrative procedurer for arbejds- og

disponibilitetsrelaterede undersøgelser blandt ledige skal være i overensstemmelse med bestemmelserne om forebyggelse og aktivering i retningslinjerne for beskæftigelsen.(1) Den offentlige arbejdsformidling spiller en vigtig rolle i forbindelse med forvaltning og tilrettelæggelse af forebyggende foranstaltninger og forbedring af beskæftigelsesegnetheden i almindelighed.

De mange forskrifter og administrative procedurer for arbejdsrelaterede undersøgelser i de enkelte lande er ret komplicerede. Der findes en oversigt over nogle af de vigtigste træk ved de forskellige fremgangsmåder, som anvendes i forbindelse med arbejdsrelaterede undersøgelser i udvalgte medlemsstater, i en rapport, som Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) har udgivet for nylig. Det drejer sig om en rapport med titlen Det skal kunne betale sig at arbejde: kriterierne for berettigelse til arbejdsløshedsunderstøttelse og deres rolle (Making work pay: the role of eligibility criteria for unemployment benefits) (1999). Observationsorganet for Beskæftigelse og dets regelmæssige publikationer, Det gensidige informationssystem om beskæftigelsespolitik (MISEP) og Fællesskabets dokumentationssystem om beskæftigelsen (SYSDEM(2)), som Kommissionen forvalter i samarbejde med medlemsstaterne, er en anden vigtig kilde til nærmere oplysninger om de vigtigste træk ved de gældende forskrifter og reformer i medlemsstaterne inden for arbejdsmarkedet og den dertil knyttede socialsikring.

(1) EFT C 69 af 12.3.1999.

(2) http://www.ias-berlin.de/ias/first/1english.htm.