SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0948/00

af Laura González Álvarez (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Lukning og flytning af Ferrazo-olielagrene til et område væk fra Arosa-deltaet (Galicia, Spanien)

Arosa-deltaet er det vigtigste frugtbare naturområde af alle Galicias deltaer. Med et areal på 250 km2 og 75 km kyststrækning omfatter det ni vigtige flodmundinger og vådområder samt en række undersøiske økosystemer. Det pågældende deltaområde er kendetegnet af en righoldig flora og fauna, og 1/5 af dets areal består af tre anerkendte beskyttede naturområder. Dette fantastiske naturområde har skabt mulighed for udvikling af vigtige samfundsøkonomiske aktiviteter, primært inden for hav-, industri- og turistsektoren, der hvert år indtjener 730 mio. og direkte beskæftiger 26 000 arbejdstagere. Disse grundlæggende sektorer bidrager igen til udviklingen af handel, byggeri og tjenesteydelser i hele kystområdet og har en strategisk vigtig betydning for den fremtidige socioøkonomiske udvikling af Arosa-deltaet og hele Galicia.

Ferrazo-olielagrene i Villagarcía i Arosa er på grund af deres beliggenhed uforenelige med bevarelsen af naturværdierne og de samfundsøkonomiske værdier i Arosa-deltaet og er en fare for indbyggernes sikkerhed.

Kan Kommissionen gribe ind over for de kompetente spanske myndigheder, hvis de ovennævnte olielagre er uforenelige med Rådets direktiv 92/43/EØF(1) om bevarelse af naturtyper samt vilde dyr og planter, med Rådets direktiv 85/337/EØF(2) om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, samt med Ramsar-konventionen om beskyttelse af vådområder? Vil Kommissionen kunne fremskynde flytningen af disse lagre til et andet område med færre potentielle risici uden for Arosa-deltaet, samt indførelsen af et forbud mod transport af olie i deltaområdet i overensstemmelse med en række politiske fraktioners ønske og kravet fra sammenslutningen til beskyttelse af Arosa-deltaet? Vil Kommissionen i overensstemmelse med Rådets direktiv 90/313/EØF(3) om fri adgang til miljøoplysninger kunne pålægge de kompetente spanske myndigheder at fremsende de oplysninger, som sammenslutningen til beskyttelse af Arosa-deltaet har stillet krav om, og som de pågældende myndigheder har nægtet at udlevere?

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

(2) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

(3) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(8. maj 2000)

For så vidt angår Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, bør der her henvises til artikel 2, hvorefter projekter, der bl.a. på grund af deres art, dimensioner eller placering kan få væsentlig indvirkning på miljøet, undergives en vurdering af denne indvirkning, inden der gives tilladelse dertil. Denne bestemmelse gælder for de projekter, der er anført i direktivets bilag I og II.

De anlæg, som denne skriftlige forespørgsel omhandler, henhører under bilag II, punkt 6, litra d), anlæg til oplagring af olie samt petrokemiske og kemiske produkter. I medfør af artikel 4, stk. 2, skal projekter, der henhører under de i bilag II anførte grupper, vurderes, når den pågældende medlemsstat finder, at det er påkrævet på grund af projekternes karakter.

For så vidt angår Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, er det her fastsat i artikel 6, at alle planer eller projekter, der ikke direkte er forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de hvis det anses for nødvendigt har hørt offentligheden.

For så vidt angår Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger, bør det fremhæves, at det i dette direktiv i modsætning til andre direktiver i artikel 4 er fastsat, at der er mulighed for at indgive en anmodning om retlig eller administrativ prøvelse af den afgørelse, den offentlige myndighed har truffet om afslag på adgang til de miljøoplysninger, der er anmodet om, i overensstemmelse med den nationale ret. Direktiv 90/313/EØF er gennemført i spansk ret ved lov nr. 38/1995 af 13. december 1995, ændret ved lov nr. 55/1999 af 29. december 1999, hvormed der er åbnet adgang til national prøvelse.

Det bør her nævnes, at Kommissionen foranlediget af skriftlig forespørgsel nr. P-0790/00 fra Rosa Miguélez Ramos(1) og E-0804/00 fra Camilo Nogueira Román(2) samt nærværende skriftlige forespørgsel, alle vedrørende det samme emne, har indledt en overtrædelsesprocedure, som er registreret under referencenummer B-2000/2076. Kommissionen har således rettet henvendelse til de spanske myndigheder og anmodet disse om nærmere oplysninger vedrørende de ovennævnte anlæg.

Hvorom alting er, vil Kommissionen i sin egenskab af traktaternes vogter tage de nødvendige skridt med henblik på at sikre, at fællesskabslovgivningen overholdes behørigt i det her foreliggende tilfælde.

(1) EFT C 374 E af 28.12.2000, s. 155.

(2) EFT C 374 E af 28.12.2000, s. 155.