SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2444/02

af Christel Fiebiger (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. august 2002)

Om: Udtalelse af kommissær Fischler om direkte udbetalinger til store landbrugsbedrifter

I Kommissionens pressemeddelelse IP/02/1125 af 23. juli 2002 Franz Fischler i Berlin: Landbrugspolitikken kan ikke vende det døve øre til samfundets forventninger citeres Fischler for

i forbindelse med den foreslåede maksimalgrænse for direkte udbetalinger at have spurgt om det socialt er rimeligt, at 80 % af pengene går til 20 % af de store bedrifter.

På grund af denne udtalelse fik offentligheden det indtryk, hvilket bekræftes gennem tilsvarende beretninger i medierne, at der med 20 % af de store bedrifter er ment virksomheder med 1 000 eller flere ha landbrugsjord (selv om den foreslåede skillelinje ville gælde en stor del af disse bedrifter), og at det netop er disse bedrifter, som modtager 80 % af de direkte udbetalinger. Men dette er åbenlyst forkert.

Under møder med landmænd, som jeg har deltaget i, blev denne form for begrundelse for forslaget om en maksimal grænse (uafhængig af den indholdsmæssige vurdering) betragtet som politisk unfair. Derfor vil det være på sin plads, at denne udtalelse, som efter min opfattelse er vildledende enten underbygges konkret eller berigtiges.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

1. Hvilke konkrete statistiske oplysninger kan underbygge udtalelsen vedrørende de direkte udbetalinger om, at 80 % af pengene går til 20 % af de store bedrifter? (For EU som helhed og for hver enkelt medlemsstat)?

2. Ud fra hvilke konkrete driftsøkonomiske eller statistiske kriterier definerer Kommissionen store bedrifter, og hvilke karakteristika er der tale om under kategorien 20 % af de store bedrifter?

3. Hvor store dele udgør a) store bedrifter og b) 20 % af de store bedrifter af de samlede landbrugsbedrifter, af den samlede udnyttede landbrugsjord og af de samlede direkte udbetalinger? (for EU som helhed og for hver enkelt medlemsstat)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(25. september 2002)

Erklæringen om, at ca. 80 % af de direkte betalinger går til 20 % af bedrifterne, blev fremsat på grundlag af skøn fra Informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB).

INLB udarbejder harmoniserede mikroøkonomiske data på grundlag af en årlig undersøgelse af et repræsentativt udsnit af bedrifter. Undersøgelsen dækker ikke alle landbrugsbedrifter i EU, men kun dem, som den pågældende medlemsstat anser for kommercielle ud fra deres størrelse. På grund af den statistiske usikkerhed bør disse skøn kun tages som en tilnærmelsesvis antydning af, hvordan betalingerne fordeler sig på EU-niveau.

Som det ærede medlem bemærker, ville det være forkert at påstå, at bedrifter med et landbrugsareal på 1 000 ha eller derover tegner sig for 80 % af de direkte betalinger. De bedrifter, der modtager de største betalinger, tenderer dog også til at være bedrifter med det største landbrugsareal, især inden for markafgrøder og oksekød. Kommissionen har ingen specifikke kriterier for definitionen af store bedrifter.

Størrelsen af betalingerne til en enkelt bedrift er også et spørgsmål om, i hvor vid udstrækning direkte betalinger er socialt acceptable. Under den nuværende ordning kan en enkelt landbruger eller en enkelt bedrift modtage stor offentlig støtte. Maksimalgrænsen er ikke vendt mod de store bedrifter, men tager sigte på at sætte en vis grænse for offentlig støtte til en enkelt bedrift. Efter Kommissionens mening ville man opnå en mere effektiv udnyttelse af de offentlige ressourcer, hvis beløbene over maksimalgrænsen blev brugt til udvikling af landdistrikterne i de pågældende områder.

Der kan indhentes mere præcise oplysninger om betalingernes fordeling i Kommissionens betalingsdatabaser. Mere detaljerede oplysninger vil afhængigt af fortrolighedskrav og teknisk gennemførlighed inden længe blive stillet til rådighed for EU-parlamentet.