SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3689/01

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(17. januar 2002)

Om: Ødelæggelse af den europæiske kulturarv Manises i Valencia (Spanien

Borgmesteren i Manises (Valencia) har, uden at det på nogen måde er begrundet i hensyn til byplanlægningen, bestemt, at den mur, som omgiver kultur- og ungdomshus skal rives ned. Denne indgår som et arkitektonisk element i det karmeliterkloster, som opførtes i 1925. Sammenslutninger og politiske partier har iværksat en række protestaktioner mod nedrivningen, støttet af byens indbyggere. Borgerne i Manises anser nedrivningen af den historiske mur for at være en forringelse af vores historie og en ødelæggelse af vores fortid og kulturarv. Der er tale om endnu en ødelæggelse i løbet af få måneder, foretaget af borgmesteren. I august blev indhegningen omkring det arkæologiske industrikompleks for filtrering af vand ødelagt, og kort tid efter sløjfedes en have, der fungerede som grønt støjværn mod flyvepladsen, og hvor der nu opføres en beboelsesejendom.

Til trods for, at der på EU-niveau findes en række ordninger til bevarelse af den historiske, arv, kunst- og kulturarven det gælder f.eks. EF-traktatens artikel 151 og henstilling 75/65/EØF(1) er selve forvaltningen fortsat udelukkende et anliggende, der henhører under medlemsstaterne, og derfor afhænger bevarelsen af det, som kunne være vores fælles europæiske kulturarv, af de enkelte regeringers tilfældige indsats, der, som det er tilfældet i Manises, ikke altid er gunstige for bevarelsen af de kulturgoder, som indgår i den europæiske identitet.

Til gengæld henhører enhver handling eller anlæg, som har tilknytning til kulturarven, under direktiv 97/11/EF(2) således som Kommissionen har bekræftet over for undertegnede i sagerne E-2416/00, E-2417/00, E-2418/00(3) og E-3846/00(4). De ansvarlige lokale myndigheder bør derfor lade udarbejde en miljørisikovurdering, idet det er medlemsstaterne, som er ansvarlige for, at de nævnte bestemmelser overholdes.

Hvordan kan Kommissionen på denne baggrund gribe ind, så der fra de nationale, lokale og regionale myndigheders side tages hensyn til borgernes krav om bevaring af kulturarven, f.eks. i Manises og i andre lignende tilfælde i EU på en sådan måde, at bestemmelserne i artikel 151 i traktaten og i henstilling 75/65/EØF?

Hvad vil Kommissionen gøre for at sikre, at den spanske stat af landets lokale myndigheder kræver en korrekt overholdelse af VUM-direktivet med hensyn til kulturarven?

(1) EFT L 21 af 28.1.1975, s. 22.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

(3) EFT C 136 E af 8.5.2001, s. 31.

(4) EFT C 187 E af 3.7.2001, s. 61.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(4. april 2002)

Hverken bestemmelserne i EF-traktatens artikel 151 eller Kommissionens henstilling 75/65/EØF af 20. december 1974 til medlemsstaterne om beskyttelse af arkitektur- og naturarven(1) giver Kommissionen mulighed for at gribe ind på den baggrund, der opridses af det ærede medlem.

Hvad angår en vurdering af indvirkningen på miljøet (VVM) skal Kommissionen henvise til sit svar på det ærede medlems forespørgsel E-3846/00(2). Beslutningen om en VVM påhviler i visse tilfælde medlemsstaten under anvendelse af bestemte tærskelværdier eller kriterier, eller idet der træffes en beslutning fra sag til sag, og i alle tilfælde ved anvendelse af de kriterier, der er angivet i bilag III til Rådets direktiv 97/11/EØF af 3. marts 1997(3) om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF.

(1) EFT L 21 af 28.1.1975.

(2) EFT C 187 E af 3.7.2001.

(3) EFT L 73 af 14.3.1997.