SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0450/01

af Stefano Zappalà (PPE-DE) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Transaktioner i havne og midlertidigt arbejde i havne

Lov nr. 186 af 30. juni 2000 om og midlertidigt arbejde i havne forelagdes for første gang for det italienske Senat i en tekst, som der allerede var opnået enighed om mellem den italienske minister for transport og søfart, Claudio Burlando, og medlem af Kommissionen med ansvar for konkurrencepolitik, Karel Van Miert. Med dette lovforslag ændredes bl.a. artikel 16 i lov nr. 84/94 i den hensigt at indføre en ny definition af havnetjenester, dvs. tjenester, som har tilknytning til udøvelse af havnetjenester eller selve de transaktioner, som udføres i havne.

Imidlertid indeholdt denne formulering aktiviteter, som indgår blandt de transaktioner i havne, som kan udføres af enhver havnevirksomhed efter udskrivelse af udbud i henhold til artikel 16.

I medfør af denne bestemmelse kan derfor de tjenesteydelser, som udtrykkeligt er nævnt i punkt 16 i Kommissionens beslutning af 21. oktober 1997 udføres i forbindelse med havnetransaktioner eller ikke.

Den tekst, som blev vedtaget af det italienske Senat den 15. juli 1999, fremsendtes til Kommissionen den 28. juli 1999.

Medlem af Kommissionen, Karel Van Miert, gav i en skrivelse af 24. august 1999 den italienske minister for transport og søfart udtryk for stærk tvivl om, hvorvidt de af senatet gennemførte ændringer i den oprindelige tekst til forslag til lov nr. 3409 var i overensstemmelse med EF-bestemmelserne.

Kommissionsmedlemmet understregede navnlig, at den nye definition af havnetjenester medførte en væsentlig indskrænkning af den oprindelige definition ved at udelukke havnevirksomhederne fra at levere en eller flere tjenester som led i en udbudsprocedure, der indgik i terminallederes aktiviteter.

Til trods for disse forbehold vedtoges teksten til lov nr. 3409 endeligt i uændret form af Deputeretkammeret den 30. juni 2000.

På baggrund af ovenstående, og af de beskrevne juridiske grunde, bedes Kommissionen svare på, om den ikke mener at burde fremsætte en negativ udtalelse om det udkast til den nævnte bekendtgørelse, som netop er blevet forelagt den til udtalelse af den italienske regering med hensyn til det afsnit, hvori det fastslås, at havnetjenester består i aktiviteter, som adskiller sig fra dem, der indgår i aktiviteter i havne. I kraft af denne bestemmelse vil en terminalleder være udelukket fra at deltage i en udbudsprocedure omfattende en eller flere havneaktiviteter, som indgår i selve driften, og dermed vil disse udbud være forbeholdt den virksomhed med en monopolstilling (f.eks. havneselskabet), der er godkendt til at udføre midlertidigt arbejde i medfør af artikel 17 i lov nr. 84 af 1994.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(15. marts 2001)

Den 21. oktober 1997 vedtog Kommissionen en beslutning, hvorved den konstaterede, at forskellige bestemmelser i den arbejdsretlige del af den italienske havnelovgivning var uforenelige med EF-traktatens konkurrenceregler(1). En af de pågældende bestemmelser vedrørte tildeling af eneret til levering af midlertidig arbejdskraft i havnene til virksomheder, der i øvrigt også havde tilladelse til at udføre havnearbejder. Den 12. februar 1998 bekræftede Domstolen princippet vedrørende denne uforenelighed, idet den erklærede, at traktatens artikel 82 og 86 er til hinder for en national bestemmelse, der forbeholder et havneselskab ret til at stille midlertidig arbejdskraft til rådighed for andre virksomheder, der arbejder i den havn, hvor selskabet er etableret, når dette selv har tilladelse til at udføre havnearbejder(2).

Med henblik på at bringe den ved beslutningen af 21. oktober 1997 konstaterede overtrædelse til ophør fremsatte den italienske regering i juli 1998 et lovforslag, der ændrer havnelovgivningen, bl.a. med hensyn til midlertidig beskæftigelse. Kommissionen havde angivet, at vedtagelse af lovforslaget ville bringe den konstaterede overtrædelse til ophør.

Det italienske parlament ændrede det pågældende lovforslag og vedtog den 30. juni 2000 lov nr. 186. Den nye ordlyd afviger fra det oprindelige lovforslag bl.a. med hensyn til tilrettelæggelsen af og den frie adgang til de forskellige former for virksomhed (herunder havnearbejder og -tjenester).

Da der er tale om at bringe en national ret i overensstemmelse med fællesskabsretten, skal det bringes i erindring, at det påhviler medlemsstaten at finde frem til den eller de passende foranstaltninger og iværksætte dem. Kommissionen påser for sit vedkommende, om den vedtagne foranstaltning bringer den konstaterede overtrædelse til ophør eller ej. I den forbindelse fremgår det af de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, at lov nr. 186 og vedtagelsen af gennemførelsesbestemmelser virkelig bringer den ved beslutningen af 21. oktober 1997 konstaterede overtrædelse til ophør, fordi de udtrykkeligt forbyder, at hvervet som eneleverandør af midlertidig arbejdskraft sammenlægges med hvervet som udfører af havnearbejder og yder af havnetjenester.

(1) Beslutning 97/744/EF af 21.10.1997, EFT L 301 af 5.11.1997.

(2) Dom af 12.2.1998 i sag C-163/96, Silvano Raso m.fl.