SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0612/00

af Dirk Sterckx (ELDR) til Kommissionen

(3. marts 2000)

Om: Nødvendigheden af europæiske bestemmelser for anvendelse af pesticider inden for havebrug

Det forlyder, at Belgien tillader visse pesticider inden for havebrug (tolyfluanide en myclobutanil), som er blevet forbudt i Frankrig. På den anden side er visse pesticider tilladt i Frankrig, mens de er forbudt i Belgien. På grundlag af sin nationale lovgivning forhindrer Frankrig i nogle tilfælde belgisk eksport af havebrugsprodukter. De belgiske produkter stilles på denne måde i et dårligt lys i Frankrig, hvilket kan have vidtrækkende følger for den belgiske eksport. De belgiske myndigheder udøver derimod ikke tilsvarende kontrol med franske havebrugsprodukter.

1. Findes der en europæisk lovgivning vedrørende anvendelse af pesticider inden for havebrug?

2. I bekræftende fald, hvad omfatter denne lovgivning?

3. I benægtende fald, finder Kommissionen det ikke nødvendigt, at der udarbejdes europæiske bestemmelser for at undgå konkurrencefordrejninger mellem medlemsstaterne?

4. Uanset, om der findes en EU-lovgivning eller ej, i hvilke tilfælde har Frankrig tilladelse til at forhindre eller vanskeliggøre import af belgiske havebrugsprodukter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(10. april 2000)

1. - 3. Brugen af plantebeskyttelsesmidler er omhandlet i Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler(1). Hovedformålet med dette direktiv er, a) at sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed, for forbrugeren og for producenter af landbrugsprodukter,

b) at sikre et højt beskyttelsesniveau for miljøet og de naturlige ressourcer og endelig c) at sikre fri omsætning af plantebeskyttelsesmidler og landbrugsprodukter i EF.

I direktivet er der opstillet en positivliste over godkendte aktive stoffer, der efter grundig evaluering betragtes som sikre i forhold til menneskers og dyrs sundhed og miljøet. Det er imidlertid op til hver enkelt medlemsstat (subsidiaritet) at godkende de enkelte produkter og kontrollere om plantebeskyttelsesmidlerne er i overensstemmelse med betingelserne i medlemsstaterne.

Ifølge direktivet kan medlemsstaterne kun godkende et plantebeskyttelsesmiddel, hvis de aktive stoffer, som det indeholder, findes på positivlisten, og hvis visse kriterier for effektivitet og sikkerhed for mennesker og miljøet er opfyldt. Disse kriterier er harmoniseret (de såkaldte ensartede principper) ligesom de oplysninger, virksomhederne skal fremlægge, når de ansøger om tilladelse.

For alle aktive stoffer, der allerede var på markedet, da direktivet trådte i kraft i juli 1993, findes der en undtagelse, der gør det muligt for medlemsstaterne at udstede godkendelser for plantebeskyttelsesmidler, som endnu ikke er på positivlisten, indtil den igangværende gradvise reevaluering af alle disse aktive stoffer er gennemført. Kommissionen vedtog forordning (EF) nr. 451/2000 af 28. februar 2000 om de nærmere bestemmelser for iværksættelsen af anden og tredje fase af det arbejdsprogram, der er omhandlet i Rådets direktiv 91/414/EØF(2), for at lette og fremskynde denne reevaluering.

Dette direktiv omfatter en ordning med obligatorisk anerkendelse af en medlemsstats godkendelse, hvis landbrugs-, plantesundheds- og miljøbetingelserne (herunder de klimatiske betingelser) er sammenlignelige med betingelserne i en anden medlemsstat.

4. Et andet spørgsmål i tilknytning til godkendelse af plantebeskyttelsesmidler er indholdet af disse midler i gartneriprodukter. EF's maksimalgrænseværdier i gartneriprodukter er fastsat i bilagene til Rådets direktiv 76/895/EØF af 23. november 1976(3) og 90/642/EØF af 27. november 1990(4) for en lang række pesticider. Disse grænseværdier er gældende i hele EF. Fastsættelsen af disse grænseværdier er en fortløbende proces, som endnu ikke er afsluttet. For de kombinationer af pesticider og varer, for hvilke der endnu ikke er fastsat en EF-maksimalgrænseværdi, er der ikke foretaget nogen harmonisering på medlemsstatsplan, og de enkelte medlemsstater kan fastsætte nationale grænseværdier.

Der kan meget vel opstå en situation, hvor brugen af et stof er godkendt i en medlemsstat, og der også findes en tilsvarende national grænseværdi i denne medlemsstat, mens der i en anden medlemsstat ikke foreligger nogen godkendelse, og der her findes en national grænseværdi på nul. Dette ville skabe en situation, hvor den anden medlemsstat legitimt kunne blokere importen fra den første medlemsstat af produkter, der indeholder pesticidrester.

I Rådets direktiv 97/41/EF af 25. juni 1997(5) er der fastsat en forligsprocedure på EF-plan for situationer, hvor bilaterale drøftelser mellem medlemsstaterne ikke har gjort det muligt at finde en løsning på sådanne handelstvister.

(1) EFT L 230 af 19.8.1991.

(2) EFT L 55 af 29.2.2000.

(3) EFT L 340 af 9.12.1976.

(4) EFT L 350 af 14.12.1990.

(5) EFT L 184 af 12.7.1997.