SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2546/99

af Guido Podestà (PPE-DE) til Rådet

(22. december 1999)

Om: Tidligere grænsebyer

En lang og omfattende undersøgelse med deltagelse af talrige tjenestemænd fra flere af Europa-Kommissionens generaldirektorater har vist,

at Den Europæiske Unions institutioner overhovedet ikke har beskæftiget sig nærmere med grænseområdernes betingelser som en territorial og økonomisk enhed, der under processen med at skabe det fælles indre marked og i endnu højere grad ved Schengen-aftalens ikrafttræden har oplevet, at grundlaget for egne socioøkonomiske strukturer er forsvundet.

Vi er sikkert alle tilhængere af, at Den Europæiske Union skal vokse mere og mere sammen, men det er absolut vor pligt at respektere alle europæiske borgeres behov. Ved Schengen-aftalens ikrafttræden var den eneste indsats fra Fællesskabets side en særlig mobilitetsplan for toldembedsmænd, mens der intet er gjort for alle dem, der udøvede erhverv, som var afhængige af grænsens eksistens.

Mener Rådet ikke, at det er nødvendigt og haster med at gennemføre en tilbundsgående analyse af behovene i disse særlige områder i Den Europæiske Union?

Ville det ikke være hensigtsmæssigt at træffe foranstaltninger med henblik på en særlig logistik og finansiel støtte til dem, der på kort sigt straffes således på grund af det indre marked?

Svar

(14. februar 2000)

1. Rådet er opmærksom på problemerne i Den Europæiske Unions grænseområder og finder, som det ærede parlamentsmedlem anfører, at der bør tages hensyn til disse områders særlige behov.

2. Indtil i dag har 10 medlemsstater ophævet personkontrollen ved de indre grænser inden for rammerne af gennemførelsen af Schengen-reglerne.

Selv om denne foranstaltning har givet mulighed for fri bevægelighed for personer, har den ikke bevirket, at de kompetente myndigheder er rejst bort fra grænseområderne. Faktisk indebærer den ordning, der er fastsat af de stater, der deltager i Schengen-samarbejdet, en styrkelse af politisamarbejdet og det retlige samarbejde. Artikel 39 ff. i Schengen-konventionen danner grundlaget for politisamarbejdet og opfordrer staterne til mere vidtgående bilaterale aftaler, der er eller måtte blive indgået mellem kontraherende parter med fælles landegrænse. Samarbejdet indeholder allerede bestemmelser om efterforskning og observation samt øget udveksling af oplysninger, især gennem udstationering af forbindelsesofficerer.

Ordningen i grænseområdet har kunne realiseres på forskellige måder, især i form af fælles politistyrker eller centre for politi- og toldsamarbejde. Her udføres der vigtige opgaver som f.eks. indsamling og udveksling af oplysninger, samarbejde med henblik på udsendelse af udlændinge, der opholder sig ulovligt på medlemsstaternes område, tilbagetagelse af asylansøgere, osv.

3. Desuden understreger Kommissionen i sit udkast til meddelelse om Interreg, at grænseområderne ofte er blevet negligeret i de nationale politikker, hvilket har medført, at de på det økonomiske plan har fået en perifer beliggenhed på medlemsstatens område.

Selv om denne situation er blevet forbedret takket være det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union, skal der stadig gøres en indsats for at styrke samarbejdet til gensidig fordel for grænseområderne.

4. Den Europæiske Union bidrager gennem fællesskabsinitiativet vedrørende grænseområderne Interreg finansielt til fremme fælles tiltag, for så vidt angår udviklingen af SME, undervisning, uddannelse og kulturudvekslinger, sundhedsproblemer i grænseområderne, beskyttelse og forbedring af miljøet, energi-, transport og telekommunikationsnet samt fælles forvaltningssystemer og etablering af organer tværs over grænserne.

5. I løbet af programmeringsperioden 1994-1999 har Interreg anvendt 2 600 mio. EUR på udgiftsområdet Samarbejde på tværs af grænserne.

Interregs nye periode (2000-2006) vil ligeledes i del A blive centreret om samarbejdet på tværs af grænserne mellem regionale myndigheder i tilstødende områder for at udvikle økonomiske og sociale poler på tværs af grænserne på grundlag af fælles strategier for bæredygtig udvikling i området.

EFRU's samlede bidrag til Interreg i perioden 2000-2006 er fastsat til 4 875 mio. EUR. Loftet over dette bidrag er 75 % af de samlede udgifter til projekter og programmer i mål 1-regioner og mindst 50 % i de øvrige regioner. Derudover bør medlemsstaterne sørge for at afsætte mellem 50 og 80 % af deres samlede Interreg-tildeling til samarbejdet tværs over grænserne.

Med hensyn til logistisk og finansiel støtte til grænseområderne henleder Rådet det ærede medlems opmærksomhed på de projekter, der er iværksat inden for strukturfondene og især inden for rammerne af fællesskabsinitiativet Interreg vedrørende udviklingen af grænseområderne. Ved afskaffelsen af de indre grænser blev der i høj grad gjort brug af dette strukturpolitiske instruments finansielle muligheder.