ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2474/99

af Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Sikkerhedsnormer for plejehjem

Det er foruroligende, at der i nyhederne dagligt berettes om dødsfald blandt de ældre, uhensigtsmæssig drift og andre uregelmæssigheder på plejehjemmene.

Kan Kommissionen oplyse, om der findes nogen europæisk forordning om harmonisering af medlemsstaternes minimumssikkerhedsnormer for plejehjem, eller om der er planer om at iværksætte foranstaltninger på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(14. januar 2000)

Minimumstandarder og tilsynsordninger til håndhævelse af deres overholdelse findes på passende nationalt og regionalt plan i de fleste medlemsstater. Fællesskabet har ingen kompetence på området.

Kommissionen er vidende om, at visse europæiske erhvervssammenslutninger på plejeområdet, bl.a. Den Europæiske Sammenslutning af Ledere af Plejehjem for Ældre (EDE), forsøger at udvikle europæiske normer for god praksis og en ordning for attestering af plejepersonalets uddannelse, men Kommissionen deltager ikke i disse bestræbelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2358/99

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Hjælp og overvågning på psykiatriske hospitaler

På det psykiatriske hospital Santa Maria della Pietà i Rom fik to patienter for nylig alvorlige kvæstelser (en med deraf følgende permanent invaliditet) som følge af et slagsmål, der var opstået på et tidspunkt uden passende overvågning fra hospitalets specialuddannede personales side.

I december 1998 afviste dommeren med ansvaret for undersøgelsen anmeldelsen fra de sårede patienters familier mod de myndigheder, som er ansvarlige for overvågningen og sikkerheden i afdelingerne på Santa Maria della Pietà-hospitalet, og anmodede om henlæggelse af sagen.

Vil Kommissionen oplyse følgende:

- Udgør den mangelfulde hjælp, som de alvorlige fysiske følger af slagsmålet nødvendigvis må tilskrives, ikke en krænkelse af det enkelte menneskes umistelige rettigheder og patientens værdighed, og afspejler den ikke en forvaltning, som er uvidende om de mest elementære behov hos patienter, der navnlig som følge af, at de kommer fra afdelinger for psykiatriske kriminelle nødvendiggør øget omsorg og overvågning?

- Er der ikke grundlag for, at patienternes familier på baggrund af ovenstående henvender sig til EF-Domstolen for at få uddybet sagen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(1. februar 2000)

Det ligger uden for Kommissionens kompetence at behandle dette spørgsmål, som udelukkende sorterer under de pågældende nationale myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2038/99

af Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Arbejdet på højhastighedslinjen i Calatayud

Arbejdet på højhastighedslinjen gennem byen Calatayud medførte for nylig en sænkning af grundvandsniveauet i Marivella på grund af opførelsen af en tunnel, som gennembrød det vandførende lag.

Dette medførte en afbrydelse i drikkevandsforsyningen for et stort antal borgere, som blev forsynet fra brønde, og kommunen var derfor nødt til at sikre drikkevandsforsyningen ved hjælp af lastvogne med vandtanke.

Den ansvarlige virksomhed har endnu ikke udbedret skaderne på det vandførende lag, og problemet er derfor fortsat uløst.

Arbejdet på højhastighedstogforbindelsen Madrid-Zaragoza-Barcelona finansieres af Den Europæiske Union gennem Samhørighedsfonden, og området Calatayud har en betydelig indtægtskilde i udnyttelsen af de vandførende lag til tapning af mineralvand og til termal-badecentre med medicinske og rekreative formål. Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse følgende:

Har Kommissionen kendskab til dette problem? Har den taget skridt til at behandle denne sag? Kan den i modsat fald indhente oplysninger om sagen for at undgå, at denne form for uheld gentages, da de medfører alvorlige risici for områdets økonomi?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(21. december 1999)

Kommissionen har ikke officielt modtaget oplysninger om de af det ærede medlem fremførte problemer, som anlæggelsen af højhastighedstoglinjen har medført. Ifølge de oplysninger, som de spanske myndigheder meddelte i forbindelse med den forudgående vurdering af projektet, skulle de eventuelle vanskeligheder i Miravella dog ikke have kunnet påvirke hverken de vandførende lag, der anvendes af kursteder, eller de virksomheder, som aftapper mineralvand. Et flertal af virksomhederne er beliggende i Jaraba og Alhama i Aragon, der ligger ret langt væk fra Miravella. Kommissionen har anmodet de spanske myndigheder om at fremsende nærmere oplysninger.

For så vidt angår de vandførende lag i Calatayud, blev der i rapporten om miljøvirkningerne af projektet for linjeafsnittet Calatayud-Ricla udpeget en række foranstaltninger, der skal begrænse virkningerne af anlæggelsen af højhastighedstoglinjen. De indebærer bl.a.: der ikke må anbringes tunge maskiner i disse områder; materialer og affald af enhver art må ikke udledes; det skal undersøges, hvordan man kan undgå i betydelig grad at påvirke de vandførende lag under udgravningen til banelegemet; det skal sikres, at regnvandet ikke ledes bort fra de vandførende lag. De spanske myndigheder har forpligtet sig til at tage hensyn til disse anbefalinger under hele gennemførelsen af projektet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2327/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Støtte til transportomkostningerne forbundet med eksport af friske landbrugsprodukter fra Grækenland

Den eksport af græske frugter og grønsager der går til de europæiske markeder står over for særlige problemer som følge af de høje transportomkostninger (store afstande, forhøjelse af fragtgebyrerne til ejere af kølevogne i spidsbelastningsperioder). Disse problemer er vokset på grund af krigen i Jugoslavien og ødelæggelsen af landets infrastrukturer, hvilket gør det nødvendigt at benytte alternative eksportruter forbundet med store omkostninger i form af tid og penge.

Ifølge en meddelelse fra det græske landbrugsministerium har generaldirektøren for det 6. generaldirektorat, Lagras, på et møde med den græske landbrugsminister, Vrettos, den 6. juli 1999 erklæret, at han anerkendte nødvendigheden af at imødegå problemet, og anmodet om at få forelagt yderligere relevante oplysninger fra Grækenland med henblik på at træffe de pågældende foranstaltninger.

Vil Kommissionen bestræbe sig på at løse problemet med de øgede transportomkostninger, som eksportørerne af græske frugter og grønsager? Har Grækenland indgivet de nødvendige oplysninger med henblik på at indføre de pågældende ordninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. december 1999)

Kommissionen bekræfter, at Grækenland har givet alle tekniske informationer, som Kommissionen har krævet til undersøgelse af de græske eksportørers vanskeligheder.

På grund af den vanskelige budgetsituation i 2000 kan Kommissionen ikke igen foreslå Rådet foranstaltninger til støtte af transport i lighed med dem, der var gældende fra 1991 til 1996 som følge af de jugoslaviske konflikt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1873/99

af Margot Keßler (PSE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Udpegning af særligt beskyttede områder i henhold til direktiv 92/43/EØF (direktivet om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter)

Hvor langt er man i retlig og teknisk henseende nået i bestræbelserne på at udlægge Schmücke-området i Fristaten Thüringen (Tyskland) til særligt beskyttelsesområde i henhold til direktiv 92/43/EØF(1)?

Hvilke skridt har Kommissionen taget eller planlagt i den forbindelse for at bidrage til snarlig afklaring af dette problem?

Ved besvarelsen af spørgsmålet ønskes, at der specielt redegøres for de konflikter, som den potentielle udvinding af kalksten ved Gorsleben og den planlagte linjeføring af vej nr. B 71 eventuelt kan give anledning til også i lyset af betydningen af biotopsystemet Wippertal-Wipperdurchbruch-Hainleite-Schmücke-Finne.

Hvor er det efter Kommissionens opfattelse muligt at effektivisere de interne beslutningsprocedurer?

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(1. december 1999)

Tyskland har endnu ikke over for Kommissionen foreslået Schmücke-området i Thüringen udpeget som et område af fællesskabsbetydning i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter. Imidlertid er Kommissionen blevet underrettet om, at der her formentlig er tale om et område af meget stor betydning på europæisk plan som følge af tilstedeværelsen af forskellige naturtyper af fællesskabsbetydning fra bilag I samt dyre- og plantearter af fællesskabsbetydning fra bilag II, herunder blandt andet også en række prioriterede naturtyper. Denne høje værdi er blevet bekræftet at de regionale myndigheder i Thüringen, som er ansvarlige herfor, og som da også allerede har fået inddækket to dele af Schmücke-området ved at optage dem på en videnskabelig liste for 1994/1995 over lokaliteter, som bør foreslås til Natura 2000. Dog er der endnu ikke tilgået Kommissionen nogen sammenhængende liste for denne del af Tyskland.

Kommissionen er derfor i kontakt med den tyske regering på grundlag af oplysninger, som er fremkommet via tredjemand. Kommissionen har opfordret de tyske myndigheder til at tage stilling til det pågældende område af to planlagte projekter, som vil kunne få betydelig indvirkning på lokaliteten, nemlig hhv. et stenbrud for brydning af kalksten samt anlæggelsen af motorvej nr. BAB 71. Dog foreligger der endnu intet svar. Formålet med Kommissionens indgriben er at sikre, at kravene i Rådets direktiv 92/43/EØF overholdes fuldt ud.

Effektiviteten af den interne beslutningsproces i medlemsstaterne sorterer under den pågældende administration. Kommissionens opgave er i henhold til EF-traktaten, kun at sikre, at fællesskabslovgivningen overholdes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1733/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(29. september 1999)

Om: Omkostningerne i forbindelse med tjenesterejser til Strasbourg

En gang om måneden flytter hele det institutionelle og administrative kompleks, som Europa-Parlamentet udgør, ledsaget af højtstående repræsentanter for Rådet, Kommissionen og de øvrige organer, som Den Europæiske Union desuden består af, i fire-fem dage fra Bruxelles til Strasbourg, eller, om man vil, flytter i ca. 15 dage fra Strasbourg til Bruxelles.

Vil Kommissionen oplyse, hvad denne flytning betyder og udgør i tal og i omkostninger?

Hvor mange personer ud over de 626 EP-medlemmer og deres ca. 1.000 medarbejdere flytter fra det ene sted til det andet?

Nøjagtig hvor stort et antal personer er på tjenesterejse?

Hvor meget koster tjenesterejserne for tjenestemænd i Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og de øvrige interne og parallelle organer?

Hvor store er de samlede udgifter til tjenesterejser og flytning i alt (transportmidler, eksterne firmaer)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(1. december 1999)

I 1998 foretog Kommissionens tjenestemænd 2 581 tjenesterejser til Strasbourg, og udgifterne beløb sig til i alt 1 242 602 EUR. I gennemsnit kostede disse tjenesterejser således 481,44 EUR.

Fra januar til maj 1999 foretog Kommissionens tjenestemænd 1 122 tjenesterejser til Strasbourg. Udgifterne hertil var på i alt 598 310 EUR, dvs. 533,25 EUR pr. tjenesterejse.

Kommissionen har ingen oplysninger om tjenesterejserne i Rådet og Parlamentet. Det ærede medlem må henvende sig til de enkelte institutioner for at få sådanne oplysninger.

Ovennævnte tal er de nødvendige udgifter til rejse og ophold. Tal for det, som det ærede medlem kalder flytning i alt, hvori der fx indgår beregning af den medgåede tid, kan ikke fremskaffes, medmindre man bruger uforholdsmæssigt store offentlige midler til formålet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2801/99 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen. EU-studiestipendier.



EF-Tidende nr. 219 E af 01/08/2000 s. 0185 - 0186



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2801/99 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen (18. januar 2000) Om: EU-studiestipendier På baggrund af den nugældende lovgivning i visse medlemsstater, der fratager studerende adgang til stipendier, når de ikke har boet i den pågældende medlemsstat i et vist tidsrum, mener Kommissionen da ikke, at det ville være hensigtsmæssigt, at den iværksætter en grænseoverskridende ordning for at sikre hjælp til studerende, som ikke måtte have opholdt sig i medlemsstaten i det krævede tidsrum, men som i det pågældende tidsrum opholdt sig i EU? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding (11. februar 2000) Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1981/99

af Mathieu Grosch (PPE-DE) til Kommissionen

(5. november 1999)

Om: Udnyttelse af strukturfondsbevillingerne i Belgien

1. Hvor høj er den hidtidige udnyttelsesgrad for de strukturfondsbevillinger, der er tildelt Belgien:

a) pr. mål

b) pr. region med angivelse af den nuværende situation med hensyn til de foreløbige forpligtelser og de midler, der endnu ikke er indgivet anmodning om?

2. Hvor høj er den hidtidige udnyttelsesgrad for bevillingerne inden for rammerne af fællesskabsinitiativerne med angivelse af den nuværende situation med hensyn til de foreløbige forpligtelser og de midler, der endnu ikke er indgivet anmodning om?

3. Hvilke frister er der fastsat for forelæggelse af projekter vedrørende bevillingerne for 1994-1999 for eventuelle endnu ikke forpligtigede bevillinger, som oprindeligt er tildelt Belgien?

Svar fra Michel Barnier på Kommissionens vegne

(21. december 1999)

Tabellen med de konsoliderede forpligtelser og betalinger for Belgien pr. 15. november 1999 til programmerne under mål nr. 1, 2, 3, 4, 5a, 5b og fællesskabsinitiativerne bliver sendt direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.

Der skal være indgået forpligtelser for projekterne under den løbende programmeringsperiode 1994-1999 senest den 31. december 1999.

Perioden for udnyttelsen af de pågældende betalinger løber til 31. december 2001, og der vil for mange programmer blive gennemført en omlægning af udgifterne med den virkning, at der vil være indgået forpligtelser for alle bevillinger den 31. december 1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2049/99

af Jeffrey Titford (EDD) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Van Buitenens nuværende situation

Kan Kommissionen oplyse, hvornår van Buitenen, der afgav korrekte oplysninger om et uhyrligt omfang af korruption, svindel og nepotisme i Den Europæiske Union, vil blive fuldt genindsat i sin stilling?

Kan Kommissionen såfremt van Buitenen endnu ikke er blevet fuldt genindsat i sin stilling oplyse, hvad grunden er hertil?

Svar afgivet af Neil Kinnock på Kommissionens vegne

(2. december 1999)

Paul van Buitenen blev den 16. april 1999 uden tab af anciennitet og løn fuldt genindsat i en stilling, der svarer til hans kvalifikationer og uddannelse. Fra dette tidspunkt har han arbejdet i Generaldirektoratet for Personale og Administration. Han blev i henhold til tjenestemandsvedtægten informeret om, at han havde ret til at ansøge om enhver stilling, som han måtte være kvalificeret til i Kommissionen eller ved en anden EU-institution, såfremt han måtte nære ønske herom i fremtiden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2197/99

af Anna Karamanou (PSE) til Rådet

(30. november 1999)

Om: Bekæmpelse af sult i verden

Den første beretning, som for nylig er blevet offentliggjort af FAO (Food & Agriculture Organization) under FN, giver et meget dystert billede af den situation, der hersker i verden, eftersom det mål, der blev fastsat i 1996 gående ud på, at antallet af mennesker, der sulter i verden skulle være halveret inden år 2015, tilsyneladende ikke bliver realiseret. I Indien lider 204 millioner mennesker af sult, i Kina 164 millioner, halvdelen af indbyggerne i Nordkorea og i Mongoliet, en tredjedel af befolkningerne i Cambodja, Laos og i de afrikanske lande syd for Sahara, og 2 ud af 5 børn underernæres. Under henvisning til at FN havde besluttet, at de udviklede lande skulle betale et bidrag på 0,7 % af deres BNP til humanitær hjælp til udviklingslandene, stiller jeg Rådet følgende spørgsmål: Bliver denne beslutning gennemført og af hvilke lande i Den Europæiske Union?

Svar

(31. januar 2000)

I sluterklæringen fra verdensfødevaretopmødet i Rom i november 1996 blev der fastsat det langsigtede mål, at sult skulle afskaffes i alle lande, og specielt skulle antallet af mennesker, der sulter, halveres inden år 2015.

Opfyldelse af dette mål vil være et kolossalt fremskridt for menneskeheden. Rådet har for sit eget vedkommende i forbindelse med foranstaltningerne til mindskelse af fattigdom givet høj prioritet til aktiviteter, der har til formål at øge fødevaresikkerheden. I den forbindelse har Rådet til hensigt at foretage en nøje gennemgang af resultaterne af den evaluering, der i løbet af kort tid skal foretages af, hvordan forordningen om fødevarehjælp og fødevaresikkerhed fra juni 1996 virker. Rådet håber at kunne drage sådanne konklusioner, som vil føre til øget kvalitet og effektivitet af de aktioner, der skal sikre fødevaresikkerheden i udviklingslandene.

Rådet råder ikke over nøjagtige oplysninger om medlemsstaternes fremskridt med hensyn til at nå målet om at yde 0,7 % af deres BNP som udviklingsbistand.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2121/99

af Olivier Dupuis (TDI) til Kommissionen

(22. november 1999)

Om: Salg af flybilletter

Brugere af tjenesteydelser inden for transport pr. jernbane, ad vej (bus, rutebil) eller ad vandvejen i EU kan ved henvendelse til offentlige eller private selskaber købe enkeltbilletter eller returbilletter.

For så vidt angår lufttransport, giver størstedelen af selskaberne med vigtige undtagelser kun europæiske brugere mulighed for at købe enkeltbilletter på businessclass eller første klasse, hvilket ofte tvinger passagerer, der rejser på økonomiklasse, til at købe en returbillet, hvis sidste del de fra starten ved, at de ikke kan benytte.

Finder Kommissionen ikke, at denne praksis, som luftfartsselskaberne følger, udgør magtmisbrug, i og med, at den tvinger flypassagerer til at købe en tjeneste, som de ikke kan drage nytte af?

Hvilke initiativer har Kommissionen taget eller agter den at tage for at gøre en ende på denne praksis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(17. december 1999)

Det forhold, at luftfartsselskaberne ofte kræver mindre for deres billigste returbillet end for en enkeltbillet til standardtakst, er ikke i modstrid med Fællesskabets bestemmelser om pris-fastsættelse som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2409/92 af 23. juli 1992 om billetpriser og rater inden for luftfart(1). I hen-hold til denne forordning har luftfartsselskaberne fuld frihed til at fastsætte såvel prisniveauet som prisstrukturen, hvorved de hurtigt kan reagere på markedsudviklingen. Dette har ført til en hårdere konkurrence og specielt til lavere turisttakster på mange flyruter. De fleste luftfartsselskaber tilbyder kun deres laveste takster i form af returbilletter, fordi det simpelthen ville være uøkonomisk at opsplitte dem og sælge dem til halv pris som enkeltbilletter. Ofte repræsenterer disse turisttakster en virkelig besparelse, selv om billetten kun benyttes den ene vej.

Fordelen ved Rådets forordning (EØF) nr. 2409/92 er imidlertid, at den gør det muligt for luftfartsselskaberne at reagere løbende på markedsudviklingen, så de kan konkurrere med deres rivaler. En række af de nye lavprisselskaber tilbyder nu meget lave priser på enkeltbilletter samt en gennemskuelig prisfastsættelsesstruktur, som er baseret på omkostningerne i forbindelse med hvert enkelt element i flyvningen. Dette viser, at luftfartsselskaberne kan reagere på deres kunders ønsker, og at det er vigtigt at bevare denne fleksibilitet.

I betragtning af de fordele, der er forbundet med at sikre luftfartsselskaberne den fornødne fleksibilitet til at fastsætte deres priser på grundlag af markedet, har Kommissionen ingen planer om at indføre yderligere restriktioner eller krav over for luftfartsselskaberne med hensyn til spørgsmålet om enkeltbilletter.

(1) EFT L 240 af 24.8.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1650/99

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(22. september 1999)

Om: Den nederlandske regerings bedømmelse af den europæiske udviklingsbistand

Har Kommissionen kendskab til det meget kritiske notat Kwaliteit Europese Hulp, som den nederlandske regering har tilsendt det nederlandske parlament?

Har der forud for offentliggørelsen af dette notat været kontakt mellem den nederlandske regering og Kommissionen?

Er Kommissionen enig i kritikken i dette notat? I bekræftende fald, hvilken kritik er den enig i og hvilken kritik anser den for urelevant eller uheldig?

Hvordan er Kommissionens reaktion generelt på dette notat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(18. november 1999)

Kommissionen har med interesse noteret sig den nederlandske rapport om den europæiske bistands kvalitet, som den først blev opmærksom på ved det ærede medlems skriftlige forespørgsel. Kommissionen har ikke haft nogen direkte kontakt med den nederlandske regering om denne specifikke rapport, men der er ført langvarige drøftelser med medlemsstaterne om de forbedringer, der skal foretages i den europæiske udviklingsbistand i lyset af fire samlede evalueringer, der blev gennemført tidligere i år. Rådet (udvikling) vedtog på sit møde i maj 1999 en række konklusioner med forslag til områder, hvor der skal foretages forbedringer i den udviklingsbistand, der forvaltes af Kommissionen. Disse konklusioner var resultatet af et konstruktivt samarbejde mellem Rådet og Kommissionen.

Kommissionen tilslutter sig stort set rapportens indhold og konstaterer med tilfredshed, at den nederlandske regering erkender den indsats, Kommissionen gør for at forbedre forvaltningen af udviklingsbistanden. Kommissionen har allerede erkendt, at der er visse områder, hvor der skal gøre en bedre indsats. Man har allerede fremlagt (eller er i færd med at forberede) forslag til forbedringer for Rådet og Parlamentet, enten inden for rammerne af de gældende forordninger og Lomé-konventionen eller som led i de forhandlinger, der føres om den konvention, der skal efterfølge Lomé-konventionen, samt de nye forordninger for MEDA og Sydafrika. Kommissionen glæder sig over, at den nederlandske regering finder, at der er grund til at nære optimisme for fremtiden hvad angår konstruktivt samarbejde og positive resultater.

Kommissionen er i færd med at udarbejde en handlingsplan med en række foranstaltninger, der skal følge anbefalingerne i de forskellige evalueringsrapporter, samt den opfølgning, der foreslås i Rådets konklusioner om evaluering, herunder strategiske rammer for hele EF's udviklingspolitik. Parlamentet vil blive underrettet om denne handlingsplan, så snart Kommissionen har vedtaget den.