SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2733/02

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(30. september 2002)

Om: Finansiel støtte til de europæiske raffinaderier

I svaret på spørgsmål E-2126/99(1) fra 2000 hedder det, at Siden () 1975 er der blevet tildelt 750 mio. EUR til oliesektoren.

I de forløbne to tiår er Kommissionens energipolitik i stadig højere grad kommet til at bygge på tre hovedlinjer: tilstrækkelige energiforsyninger, miljøhensyn og forbedring af konkurrenceevnen.

1. Støtter EU fortsat oliesektoren økonomisk?

2. Kan Kommissionen i bekræftende fald forelægge en udtømmende oversigt over, hvilken støtte der siden 1973 er blevet ydet til oliesektoren i Europa?

3. Hvad er Kommissionens bevæggrunde til at yde denne finansielle støtte til oliesektoren?

4. Er det efter topmødet i Johannesburg fortsat Kommissionens opfattelse, at økonomisk støtte til oliesektoren er i overensstemmelse med foranstaltningerne til bekæmpelse af CO2-udslippet?

(1) EFT C 170 E af 20.6.2000, s. 145.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(12. november 2002)

1. Kommissionen yder en begrænset støtte til kortsigtede FTU-aktiviteter inden for oliesektoren som led i det femte rammeprogram 1998-2002. Under det sjette rammeprogram vil Kommissionen ikke yde nogen støtte til sådanne aktiviteter inden for oliesektoren. Som anført i Kommissionens grønbog om forsyningssikkerhed(1) skal alle nye disponible teknologier (rene biler, brændselsceller, isolering, solenergi m.v.) kunne modtage fællesskabsstøtte. Denne støtte skal i højere grad rettes mod de potentielle brugeres behov end mod teknologier, der allerede har eksisteret i nogen tid.

2. Siden 1998 er støtten til kortsigtede demonstrationsprojekter vedrørende innovativ olie- og gasteknologi gradvis blevet nedtrappet og omdirigeret til vedvarende energikilder og energibesparelsesprojekter. Dog følger Kommissionen en afbalanceret fremgangsmåde med hensyn til fremme af innovativ energiteknologi, hvorfor der også er ydet en begrænset støtte til teknologi i forbindelse med konventionelle energikilder som f.eks. olie og gas. Det skal dog tilføjes, at der ved ydelsen af støtte til olie- og gasteknologi altid er blevet givet forret til projekter, der reducerer de miljømæssige virkninger af brugen af fossile brændstoffer. Kommissionen offentliggør ingen oversigt med en fordeling af forskningsmidlerne pr. medlemsstat.

3. Fællesskabet har ydet støtte til projekter, som var teknologisk innovative, og som kunne demonstrere nye teknologier, der bidrager til en mere effektiv efterforskning og produktion af olie og gas, specielt i Nordsøen, og derfor bidrager til at øge forsyningssikkerheden i Europa samtidig med, at der tages hensyn til miljøet. Hovedmodtagerne af denne fællesskabsstøtte mellem 1975 og 1998 var ikke olieproducenterne, men hovedsagelig små og mellemstore virksomheder inden for olieindustriens service- og forsyningssektor, som uden denne støtte ikke kunne have udviklet disse innovative teknologier. Resultatet heraf har været vellykkede miljøvenlige teknologier vedrørende bortskaffelse af udtjente olieboringsplatforme samt vandrensning.

Det skal bemærkes, at der ikke er tale om subsidier, men om et økonomisk bidrag til demonstration af innovativ og effektiv energiteknologi. Der er rent faktisk ikke blevet ydet subsidier til olie- og gasselskaber, eftersom dette er i modstrid med Fællesskabets konkurrencelovgivning.

4. Der er ikke planlagt nogen økonomisk støtte til kortsigtede FTU-aktiviteter inden for oliesektoren i de kommende år. Dog kan der som eksempel på et muligt bidrag fra kulbrinteteknologierne til nedbringning af drivhusgasemissionerne nævnes en særlig teknik, der benævnes underjordisk oplagring af CO2. Ved hjælp af denne teknik kan drivhusgasserne bortskaffes permanent og på betryggende vis i underjordiske reservoirer.

(1) KOM(2000) 769 endelig udg.