ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0432/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Gennemførelse af det operationelle program for uddannelse og erhvervsmæssig grunduddannelse under den anden fællesskabsstøtteramme

Den 31. december 2001 afsluttedes finansieringen og gennemførelsen af de projekter og aktioner, som indgik i det første operationelle program for uddannelse og erhvervsmæssig grunduddannelse under den anden fællesskabsstøtteramme.

1. Blev det oprindelige budget ændret under programmets forløb, og hvilket budget blev i sidste ende gennemført?

2. Hvor stor en procentdel er blevet gennemført?

3. Hvilke delprogrammer er årsag til eventuelle svigt eller formindsket udnyttelse i forbindelse med det samlede program?

4. Er der planer om at fortsætte og finansiere de projekter og aktioner, der burde have været fuldført men endnu er uafsluttede?

5. Hvor stor en andel af de ovennævnte projekter er omfattet af det andet operationelle program for uddannelse og erhvervsmæssig grunduddannelse under den anden fællesskabsstøtteramme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(12. april 2002)

Budgettet for ovennævnte operationelle program blev reduceret under den midtvejsgennemgang af de græske fællesskabsstøtterammer, der blev foretaget i 1998. De samlede bevillinger fra Den Europæiske Socialfond (ESF) til programmet blev nedsat med 190 mio. EUR (fra 1 190 mio. EUR til 1 000 mio. EUR), samtidig med at ESF's bidrag blev forøget fra 75 % til 80 %. Derudover blev bevillingerne fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond (EFRU) til programmet forøget med 49 mio. EUR (fra 221 mio. EUR til 270 mio. EUR), mens bidraget fra EFRU blev nedsat fra 75 % til 55 %. Som følge af de nævnte ændringer blev programmets budget (fra Fællesskabet og nationale kilder) nedsat med 134 mio. EUR (fra 1 882 mio. EUR til 1 748 mio. EUR), mens Fællesskabets bidrag i sig selv (ESF og EFRU) blev nedsat med 141 mio. EUR (fra 1 411 mio. EUR til 1 270 mio. EUR).

Selv om de græske myndigheder endnu ikke har forelagt deres endelig anmodning om betaling hvilket forventes at ske senest inden udgangen af juni 2002 skønner de, at programmet har opbrugt praktisk talt alle de midler, der stod til rådighed for det.

De græske myndigheder forudser, at visse kategorier af projekter, som ikke var fuldført i den foregående programmeringsperiode (bl.a. skolebiblioteker og laboratorier til større gymnasier), vil blive afsluttet i den indeværende periode 2000-2006. De græske myndigheder skønner, at bevillingerne i det relevante program for indeværende programmeringsperiode til fuldførelse af disse kategorier af projekter beløber sig til ca. 8 %-9 % af programmets samlede budget.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0646/02 af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen. Indvirkning af endometriose for beskæftigelsen.



EF-Tidende nr. 172 E af 18/07/2002 s. 0222 - 0222



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0646/02 af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen (11. marts 2002) Om: Indvirkning af endometriose for beskæftigelsen Er Kommissionen i stand til at fremlægge statistikker om, hvilken virkning endometriose har for beskæftigelsen? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira (18. april 2002) Kommissionen råder ikke over statistikker om det pågældende emne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0438/02

af Peter Liese (PPE-DE) til Kommissionen

(12. februar 2002)

Om: Forskning med embryonale stamceller

Nyhedsbureauet AP citerer kommissær Philipp Busquin, der har forskningsanliggender som sagsområde, og som d. 31.1. reagerede på Forbundsdagens afstemning om forskning med menneskelige embryonale stamceller med ordene:

Tyske forskere er nu i stand til at arbejde med på EU-finansierede forskningsprojekter, der undersøger anvendelsen af embryonale stamceller i behandling af sygdomme som for eksempel Parkinson, Alzheimer og hjertefejl.

Forslaget, der blev vedtaget med et flertal i den tyske Forbundsdag med følgende overskrift:

Ingen forskning med brug af embryoner import af menneskelige embryonale stamceller principielt forbudt kun tilladt under snævre forudsætninger, lægger op til vedtagelsen af en lov, der skal hindre brug af yderligere embryoner til frembringelse af menneskelige embryonale stamceller. Importen af menneskelige embryonale stamceller skal begrænses til eksisterende stamcellelinier, etableret på en bestemt skæringsdag. Skæringsdagen skal forhindre yderligere drab på embryoner til udvinding af stamceller med henblik på import af menneskelige embryonale stamceller til Tyskland.

Kommissær Busquins udtalelse er en præcisering af Europa-Kommissionens holdning. I det ændrede forslag til det 6. rammeprogram for forskning af 22. november 2001 samt i Kommissionens redegørelse til Forskningsministerrådet af 5. december 2001 har Europa-Kommissionen hidtil været af den opfattelse, at fremstilling af embryoner til forskningsformål, herunder kerneoverførsel, var udelukket. Med hensyn til forskning af embryonale stamceller forblev spørgsmålet, om det kan dreje sig om alle embryonale stamcellelinier eller kun om dem, der er frembragt på skæringsdagen. Hvilken skæringsdag anser Kommissionen for passende? Hvordan påtænker Europa-Kommissionen at kontrollere skæringsdagen i praksis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(11. marts 2002)

Citatet fra Associated Press af Kommissionsmedlemmet med ansvar for forskning, der udtrykte tilfredshed med afstemningen i den tyske Bundestag, er korrekt. Hans ord ændrer ikke Kommissionens holdning med hensyn til overholdelse af etiske betingelser i det sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, som anført i Kommissionens erklæring i referatet af Rådets møde (forskning) den 10. december 2001.

Fastsættelse af en bestemt skæringsdag og andre betingelser, som aftalt i den tyske Bundestag, er nationale beslutninger, som forskere i Tyskland vil skulle overholde, når de deltager i EU-finansierede forskningsprojekter. De foreslåede særprogrammer i det sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (2002-2006) vil kræve, at lokale etikudvalg godkender projekter, der giver årsag til etiske spørgsmål, inden sådanne projekter sættes i gang.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0521/02

af Pernille Frahm (GUE/NGL) til Kommissionen

(19. februar 2002)

Om: Bromerede flammehæmmere

Vil Kommissionen sikre, at de igangværende risikovurderinger af TBBPA, der er den mest anvendte bromerede flammehæmmer, og HBCD også vil omfatte, hvordan almindelige brugere af pc'ere m.v. udsættes for og påvirkes af kemikalierne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(18. marts 2002)

Bromerede flammehæmmere benyttes i forbrugerprodukter til at forhindre, at en brand udvikler sig hurtigt. De findes i en lang række plastgenstande, bl.a. kabinetter til elektronikprodukter og elektriske artikler, i skum til polstermøbler og i tekstiler.

De flammehæmmende stoffer hexabromcyclododecan (HBCD) og tetrabrombisphenol A (TBBPA) er prioriterede stoffer i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer(1). Hexabromcyclododecan (HBCD) står på anden liste over prioriterede stoffer, og Sverige er udpeget som referentmedlemsstat for stoffet (Kommissionens forordning (EF) nr. 2268/95 af 27. september 1995(2)). Der er forelagt en risikovurderingsrapport, som i øjeblikket er til drøftelse hos medlemsstaternes myndigheder, erhvervslivet og andre interesserede parter. TBBPA er på fjerde prioriterede liste, og Det Forenede Kongerige er referentmedlemsstat (Kommissionens forordning (EF) nr. 2364/2000 af 25. oktober 2000(3)). Den kompetente britiske myndighed har endnu ikke forelagt en risikovurderingsrapport om dette stof.

En vigtig anvendelse af hexabromcyclododecan (HBCD) er som flammehæmmer i tekstiler. Hovedanvendelserne for tetrabrombisphenol A (TBBPA) og derivater deraf ligger i elektronikindustrien (først og fremmest trykte kredsløbskort) og i styrenpolymerer. Tetrabrombisphenol A (TBBPA) udgør omtrent halvdelen af forbruget alle flammehæmmere.

Risikovurdering af prioriterede stoffer finder sted ifølge Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 af 28. juni 1994 om principperne for vurdering af risikoen for mennesker og miljø ved eksisterende stoffer, i overensstemmelse med Rådets direktiv (EØF) nr. 793/93(4). Risikovurderinger består af en eksponeringsvurdering og en risikobeskrivelse. Ved vurderingen af forbrugernes eksponering tages der også hensyn til brugen af stoffet i forbrugerprodukter. Eksponeringsvurderingen koncentreres om de anvendelser, hvor forbrugerne forventes at få den kraftigste regelmæssige eksponering.

Den risiko, som forbrugerne udsættes for via HBCD og TBBPA i almindelige forbrugerprodukter, indgår således i de risikovurderinger, der foretages i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93.

(1) EFT L 84 af 5.4.1993.

(2) EFT L 231 af 28.9.1995.

(3) EFT L 273 af 26.10.2000.

(4) EFT L 161 af 29.6.1994.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0035/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(23. januar 2002)

Om: Opførelse af en losseplads i Novellara (Reggio Emilia)

Provinsen Reggio Emilia og kommunen Novellara (Reggio Emilia) samt virksomhederne Unieco, Sabar og Agac undertegnede i marts 2001 en aftale om flytning til Novellara af lossepladsen af anden kategori, type B, bortset fra farligt affald.

Denne afgørelse har fremkaldt protester fra de berørte borgere og forskellige miljøorganisationer, bl.a. Legambiente, der har krævet annullering af aftalen ved den regionale forvaltningsdomstol.

Kan Kommissionen kontrollere, om flytningen og opførelsen i Novellara af lossepladsen af anden kategori, type B, er i overensstemmelse med alle europæiske bestemmelser på miljøområdet og vedrørende beskyttelsen af borgernes sundhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. marts 2002)

Kommissionen har via de beføjelser, den har fået overdraget ved EF-traktaten til opgave at sikre, at fællesskabslovgivningen anvendes korrekt. Som EF-traktatens vogter vil den ikke tøve med at træffe alle nødvendige forholdsregler, herunder indlede overtrædelsesprocedurer efter EF-traktatens artikel 226, med det formål at sikre overholdelsen af fællesskabslovgivningen.

I det særlige tilfælde, som det ærede medlem nævner, er det direktivet om vurdering af virkningerne på miljøet, nemlig Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(1), enten før eller efter ændringen heraf ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(2), der formentlig udgør den relevante fællesskabslovgivning.

Dog kan der på grundlag af de oplysninger, det ærede medlem er fremkommet med, og som følge af manglende klagegrunde med hensyn til anvendelsen af fællesskabslovgivningen, på indeværende tidspunkt ikke fastslås nogen overtrædelse heraf. Skulle det ærede medlem imidlertid kunne fremlægge detaljerede oplysninger, der sætter Kommissionen i stand til at vurdere spørgsmålene i relation til det ovennævnte direktiv, vil den kunne viderebehandle sagen.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0176/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Europæisk nødopkaldsnummer 112

I 1993 indførtes det europæiske nødopkaldsnummer 112.

Kan Kommissionen oplyse, hvor mange af Unionens medlemsstater der i mellemtiden har erstattet deres gamle nødopkaldsnummer med nummeret 112?

Vil Kommissionen forpligte de medlemsstater, der endnu ikke anvender 112 som europæisk nødopkaldsnummer, til at gøre dette? I bekræftende fald, inden for hvilken frist? I benægtende fald, hvorfor ikke?

På hvilket sprog vil europæere, der foretager opkald på dette nummer, blive tiltalt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(1. marts 2002)

To medlemslande (Danmark og Nederlandene) har erstattet deres gamle nødopkaldsnummer med 112.

I artikel 1, stk. 2, i Rådets beslutning 91/396/EOEF af 29. juli 1991 om indførelse af et fælleseuropæisk alarmnummer(1) fastslås det, at Det fælleseuropæiske alarmnummer indføres i givet fald sideordnet med andre eksisterende nationale alarmnumre. Nummeret 112 skulle være indført senest den 31. december 1996.

Det henhører under det enkelte medlemslands ressort at beslutte, hvilke nødopkaldsnumre der kan anvendes inden for landets grænser. Derfor kan Kommissionen ikke forpligte medlemslandene til at indføre nummeret 112 som det eneste nødopkaldsnummer.

Der findes ingen krav inden for EU-lovgivningen om, hvilke sprog operatørerne af nummeret 112 skal benytte ved opkald. I praksis benytter de deres eget lands officielle sprog samt for størstedelen af medlemslandenes vedkommende også engelsk. Visse medlemslande tillader desuden anvendelse af fransk, tysk eller andre sprog.

(1) EFT L 217 af 6.8.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0098/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(29. januar 2002)

Om: Vækst i det regionale BNP

Vil Kommissionen forelægge tal for væksten i det nominelle BNP (BNP i løbende basispriser eller nærmeste ækvivalent) for hver enkelt region i hver enkelt medlemsstat for tiårsperioden indtil 1999?

Vil den endvidere forelægge sådanne nyere tal, hvis disse allerede forefindes?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mirapå skriftlige forespørgsler E-0098/02 og E-0099/02

(20. marts 2002)

Det ærede parlamentsmedlem kan i de tabeller, som han selv og Europa-Parlamentets Generalsekretariat vil få tilsendt direkte, finde de ønskede oplysninger.

Opmærksomheden henledes på følgende:

- Beregningerne er foretaget på grundlag af bruttonationalproduktet (BNP) i nationale valutaer (i euro for EUR 15), for at udelukke ændringer i væksten, som skyldes udsving i valutakurserne og befolkningstallet i regionerne.

- Der er oplyst tal fra og med 1995, idet der foreligger tal fra dette tidspunkt i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 2223/96 af 25. juni 1996 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Det Europæiske Fællesskab(1). Data over en længere periode ville desuden have været påvirket af ændringerne i den anvendte regionalnomenklatur (NUTS 2).

- Samtlige basisoplysninger, der har været anvendt ved beregningerne, findes på: http://europa.eu.int/comm/eurostat/Public/datashop/print-catalogue/EN?catalogue=Eurostat, som det ærede parlamentsmedlem henvises til. Denne database indeholder i øvrigt også mere detaljerede oplysninger (f.eks. på NUTS-niveau 3).

Dataene for 2000 vil foreligge i januar 2003.

(1) EFT L 310 af 30.11.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0101/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(29. januar 2002)

Om: Befolkningsændringer i Oxfordshire

Erkender Kommissionen, at Eurostat i tal offentliggjort for Oxfordshire for nylig antydede, at der var tale om et fald i befolkningstallet, selv om dette faktisk ikke var tilfældet?

Vil den bekræfte, at de korrekte tal viser, at befolkningstallet i Oxfordshire i virkeligheden har været konstant stigende, og at dette grevskab fortsat er en af de mest dynamiske dele af Det Forenede Kongerige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(19. marts 2002)

I Eurostats publikation Regions: Statistical yearbook 2001, der udkom i slutningen af oktober 2001, blev det fejlagtigt angivet, at regionen Berkshire, Buckinghamshire og Oxfordshire (NUTS 2) var blandt de fem regioner i EU, der på grund af migration har den største nedgang i befolkningstallet. Nettomigrationen blev fejlagtigt angivet til 76 % af befolkningstallet. Dette blev oplyst i en meddelelse fra Eurostat af 12. november 2001 om fejl i nettomigrationstallene for fem regioner i Det Forenede Kongerige. Den korrekte nettomigration for regionen, nemlig + 2,9 %, fremgik også af meddelelsen. Fejlen skyldtes en misforståelse mellem Det Forenede Kongeriges statistiske kontor (ONS) og Eurostat.

Det skal bemærkes, at publikationen ikke indeholdt oplysninger om Oxfordshire county alene (NUTS 3).

Kommissionen kan bekræfte, at ifølge de seneste beregninger (gennemsnitstal for 1999) er der fortsat en klar positiv vækst i befolkningstallet i Oxfordshire.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0148/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. februar 2002)

Om: Begrænsninger af anvendelsen af Fællesskabets udbudsbestemmelser på grund af offentligt-privat samarbejde

1. Er Kommissionen bekendt med den samarbejdsaftale, den folkevalgte forsamling i den nederlandske provins Noord-Brabrant den 18. januar 2002 indgik med provinsens kristelige landbrugsorganisation (Christelijke Boerenbond, NCB) om fælles oprettelse af et gartneriudviklingsselskab (TOM) i form af et offentligt-privat samarbejde?

2. Finder de for offentlige myndigheder gældende fælles udbudsbestemmelser der sigter mod lige muligheder for de implicerede, konkurrerende virksomheder i forbindelse med tildeling af kontrakter efter Kommissionens mening også anvendelse, når myndighederne udadtil ikke fremtræder selvstændigt, men i form af en juridisk person, der består af en eller flere faste parter ud over myndigheden?

3. Hvilke muligheder giver den i spørgsmål to anførte form for offentligt-privat samarbejde for at tildele en virksomhed, der deltager i dette samarbejde, underhåndskontrakter, eller for uden offentligt udbud at inddrage tredjepart, hvilket gør det mere attraktivt at anvende samarbejdet til at omgå Fællesskabets bestemmelser? Gør det nogen forskel, om myndighedens andel i samarbejdet udgør over eller under 50 %?

4. Anvender myndighederne i andre medlemsstater end Nederlandene også et sådant offentligt-privat samarbejde til at øge valgfriheden? Sker dette i større eller i mindre udstrækning end i Nederlandene?

5. Kan Kommissionen, for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt begrebet offentlig institution er afgørende i samarbejdskonstruktionen et spørgsmål der forbliver ubesvaret i den udtalelse, eksterne konsulenter har udarbejdet om oprettelse af TOM skabe klarhed i spørgsmålet om, hvilke generelle bestemmelser der finder anvendelse, og i hvilken udstrækning disse er relevante i det konkrete tilfælde?

6. Mener Kommissionen ikke, at det pågældende udviklingsselskab bør tildele kontrakter i overensstemmelse med direktiverne, eller kan det helt frit fastlægge sin egen arbejdsmåde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(8. marts 2002)

Kommissionen er ikke bekendt med den samarbejdsaftale, den folkevalgte forsamling i den nederlandske provins Noord-Brabant den 18. januar 2002 indgik med provinsens kristelige landbrugsorganisation om fælles oprettelse af et gartneriudviklingsselskab i form af et offentligt-privat samarbejde.

I henhold til Fællesskabets direktiver om offentlige kontrakter skal sådanne aftaler ikke indberettes til Kommissionen.

Svarene på de spørgsmål, det ærede medlem har stillet, afhænger af indholdet af denne samarbejdsaftale.

Kommissionen vil derfor bede de nederlandske myndigheder om en kopi af aftalen med henblik på at kunne vurdere den retlige stilling ud fra Fællesskabets udbudsdirektiver.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0172/02

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Bestrålede fødevarers sikkerhed

Ved bestråling af fødevarer og krydderier opstår en gruppe kemikalier, de såkaldte cyclobutanoner, der hverken forekommer i andre fødevarer eller i naturen. Dette har man allerede vidst i 30 år.

Under nyere eksperimenter, der blev gennemført af tyske videnskabsfolk på foranledning af den tyske regering, nævnes det, at ét af disse cyclobutanoner forårsager genetisk skade på rotter og menneskeceller. Der er her tale om 2-dodecylcyclobutanon (2-DCB). En af forskerne er Henry Delincée fra Bundesforschungsanstalt für Ernährung (Forbundsregeringens forskningscenter for fødevarer) i Karlsruhe.

For to andre kemiske stoffers vedkommende i cyclobutanon-familien, 2-TCB og 2-TDCD, er det ligeledes bevist, at de forårsager genetisk skade og skade på menneskelige celler.

Har Kommissionen kendskab til disse undersøgelser?

Er Kommissionen rede til at lade undersøge, om disse cyclobutanoner eventuelt udgør en fare for den offentlige sundhed?

Er Kommissionen rede til at se bort fra forslag om legalisering af bestrålingen af levnedsmidler i Den Europæiske Union, så længe der ikke er gennemført en omfattende undersøgelse af, om cyclobutanoner skader den menneskelige sundhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(14. marts 2002)

Kommissionen er bekendt med de nye toksikologiske undersøgelser af cyclobutanoner. Forfatterne har efter anmodning fra Kommissionen fremsendt deres undersøgelsesrapport til Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler.

Kommissionen vedtog den 8. august 2001 en meddelelse til Parlamentet og Rådet om behandling af fødevarer med ioniserende stråling med henblik på at sætte gang i en åben drøftelse om, hvilke fødevarer der skal godkendes til behandling med ioniserende stråling. Ovennævnte rapport om cyclobutanoner var færdig i november 2001. Kommissionen vil afvente vurderingen fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler og udkommet af drøftelserne på grundlag af meddelelsen, inden den overvejer, hvad næste skridt skal være.

Man kan finde oplysninger om behandling af fødevarer med ioniserende stråling på webstedet for Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sfp/sfp_index_en.html.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0269/02

af Malcolm Harbour (PPE-DE) til Kommissionen

(1. februar 2002)

Om: Forberedelse af Det Europæiske Råds møde i Barcelona

Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde i Lissabon i 2000 Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne til i overensstemmelse med deres respektive beføjelser at tage de nødvendige skridt for at sikre, at Fællesskabets og medlemsstaternes indkøb kan finde sted on-line senest i 2003. Vil dette mål ifølge Kommissionen kunne opfyldes, og på hvilket grundlag bygger den sin antagelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(22. februar 2002)

Kommissionen har som led i eEurope-initiativet, der blev bekræftet på Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000, påtaget sig at arbejde for at indføre retlige rammer for onlineindgåelse af offentlige kontrakter.

Kommissionen vedtog den 10. maj 2000 to direktivforslag(1), som bl.a. skal gøre det muligt at indgå offentlige kontrakter ad elektronisk vej. Drøftelserne er i fuld gang i Rådet og Parlamentet, som den 16. januar 2002 forelagde sine ændringsforslag ved førstebehandlingen.

Kommissionen har desuden taget en række initiativer for at supplere de retlige rammer for elektronisk indgåelse af offentlige kontrakter, nemlig med vedtagelsen af direktivet om anvendelse af standardformularer ved offentliggørelse af bekendtgørelser om offentlige kontrakter (Kommissionens direktiv 2001/78/EF af 13. september 2001)(2) og forslaget til forordning om det fælles glossar for offentlige kontrakter (CPV)(3).

Kommissionen har gjort, hvad den kan, for at sikre, at fristen 2003 bliver overholdt.

(1) EFT C 29 E af 30.1.2001.

(2) Kommissionens direktiv 2001/78/EF af 13. september 2001 om ændring af bilag IV til Rådets direktiv 93/36/EØF, af bilag IV, V og VI til Rådets direktiv 93/37/EØF og af bilag III og IV til Rådets direktiv 92/50/EØF, ændret ved direktiv 97/52/EF, samt af bilag XII-XV, XVII og XVIII til Rådets direktiv 93/38/EØF, ændret ved direktiv 98/4/EF (direktiv om anvendelse af standardformularer ved offentliggørelse af bekendtgørelser om offentlige kontrakter), EFT L 285 af 29.10.2001.

(3) EFT C 25 E af 29.1.2002.