ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2638/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Sundhedssektoren og milleniumrunden

Den amerikanske repræsentant for Verdenshandelsorganisationen, Charlene Barsefski, understregede, idet hun henviste til ministerkonferencen i Seattle, at sundhedsvæsenet i mange andre lande er underlagt den offentlige sektor. De amerikanske selskaber i USA, som er aktive inden for sundhedssektoren, har derfor svært ved at trænge ind på disse markeder.

Hvordan stiller Kommissionen sig til disse udtalelser i betragtning af, at tilskyndelse til yderligere privatisering og lettelse af adgangen for udenlandsk kapital er i direkte modstrid med de opfattelser af socialstaten og dennes struktur, der er fremherskende i de fleste EU-lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(10. februar 2000)

Tjenesteydelser inden for sundhedssektoren er allerede omfattet af den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) og indgår derfor i de kommende forhandlinger, der ventes indledt i år. Fællesskabet har kun givet meget få tilsagn inden for denne sektor.

Fællesskabets mål for de kommende GATS-forhandlinger er ikke at tilskynde til privatisering eller en generel liberalisering af sundhedssektoren eller af nogen anden sektor, hvor forbrugerinteresser beskyttes af de hensyn, der tages til den offentlige orden og Fællesskabet vil ikke acceptere tiltag, der kan undergrave hensynet til den offentlige orden i de servicesektorer, der er omfattet af GATS, og som helt eller delvist er knyttet til det offentlige, så som sundhedssektoren.

Kommissionen har ikke til hensigt at støtte liberalisering af sundhedssektoren som følge af liberaliseringen inden for rammerne af GATS. Forhandlingerne må hverken undergrave den universelle adgang til sundhedsydelser af høj kvalitet, der findes i medlemsstaterne, eller de forskellige lovgivningsmodeller, de enkelte medlemsstater har vedtaget.

På den anden side bør vi heller ikke udelukke muligheden for at forhandle om de europæiske leverandørers adgang til den markedsbaserede del af disse sektorer i tredjelande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2105/99

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(22. november 1999)

Om: Nye metoder til eftersøgning af mennesker begravet under ruiner

De nylige jordskælv i Tyrkiet, Grækenland og andre steder i verden har henledt opmærksomheden på det yderst alvorlige problem med mennesker, som er blevet begravet under ruiner af bygninger, samt nødvendigheden af at finde effektive metoder til eftersøgning og redning af disse mennesker.

Hidtil har redningsgrupperne benyttet vidnesbyrd og oplysninger fra overlevende, geofoner (akustisk metode) og mikrokameraer (optisk metode) samt specialtrænede hunde.

Af drøftelser med eksperter fremgår det, at det vil være muligt også at udvikle og anvende andre metoder til eftersøgning af de indelukkede ved at spore kemiske stoffer, som udsendes fra menneskekroppen under særlige og især vanskelige omstændigheder såsom indelukning i bygninger, der er faldet sammen.

Det ser ud til, at sådanne metoder er blevet afprøvet med henblik på militære behov.

Ville Kommissionen være parat til at bidrage til at udvikle og anvende tilsvarende metoder under redningsarbejdet i tilfælde af jordskælv og indelukning af ofrene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(24. januar 2000)

Indtil nu har Kommissionen finansieret mindst ét pilotprojekt, som tager sigte på at konstruere et apparat til opsporing af mennesker, som er blevet begravet under sammenstyrtede bygninger, ved anvendelse af mikrobølgeradar. Nærmere oplysninger om dette projekt fås på Kommissionens netsted http://www.europa.eu.int/comm/environment/civil/prote/cpactiv/cpact08e.htm

I henhold til Fællesskabets handlingsprogram for civilbeskyttelse påhviler det de nationale myndigheder at definere indholdet og rækkevidden af sådanne pilotprojekter med henblik på praktisk anvendelse af resultaterne i forbindelse med redningsaktioner. På dette grundlag vil Kommissionen være rede til at undersøge mulighederne for at finansiere et projektforslag af denne art.

Fællesskabet kan på basis af det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling(1) yde støtte til forskning og udvikling i tilknytning til ny teknologi, forudsat at betingelserne med hensyn til deltagelse og med hensyn til indholdet af arbejdsplanerne under de tematiske programmer er opfyldt.

(1) EFT L 26 af 1.2.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2360/99

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Ordningen for løn, tillæg, pension og beskatning i EU-institutionerne

Da den netop var tiltrådt, bebudede Kommissionen, at den ville gennemføre en dybtgående reform af EU-institutionerne for at fremme deres effektivitet og gennemsigtighed.

Personalevedtægten er med hensyn til løn og arbejdsforhold vigtig for den måde, EU-institutionerne fungerer på, og derfor bør den være offentlig.

For at oplysningerne kan være mere sammenhængende og forståelige, er det vigtigt at fokusere på oplysningerne om karriereforløbenes yderpunkter: er der tale om en netop tiltrådt tjenestemand med en videregående uddannelse eller en dommer i Domstolen på karriereforløbets højeste trin eller et medlem af Kommissionen?

Jeg beder derfor om følgende oplysninger for følgende specifikke tilfælde:

1. Aflønningssystemet

2. Udlandstillæg

3. Godtgørelser i forbindelse med tjenesterejser

4. Betingelser for alders- eller invalidepension

5. Beskatningsordning.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(18. januar 2000)

Kommissionen tilsender direkte det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat eksempler på løn (herunder tillæg, skatter og afgifter) og daglige rejsegodtgørelser for en nyansat tjenestemand med eksamen fra højere læreanstalt (A8-1) og et medlem af Kommission, betingelser for tjenestemænds alders- og invalidepension samt betingelser for kommissionsmedlemmers udtræden af tjenesten.

Desuden skal Kommissionen henlede det ærede medlems opmærksomhed på Rådets forordning nr. 422/67/EØF, nr. 5/67/Euratom af 25. juli 1967 om lønningsregulativ for Kommissionens

formand og medlemmer og for Domstolens præsident, dommere, generaladvokater og justitssekretær(1), senest ændret ved Rådets forordning (EF, EKSF, Euratom) nr. 2778/98 af 17. december 1998 om ændring af forordning nr. 422/67/EØF og nr. 5/67/Euratom om lønningsregulativet for Kommissionens formand og medlemmer og for Domstolens præsident, dommere, generaladvokater og justitssekretær samt for præsidenten for, medlemmerne af og justitssekretæren i Retten i Første Instans(2) (lønsystemet for EU-institutionernes ansatte), samt på Beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om ordningen for vederlag(3).

Spørgsmål vedrørende vederlaget for en dommer ved EF-Domstolen bør rettes til den pågældende institution.

(1) EFT 187 af 8.8.1967.

(2) EFT L 347 af 23.12.1998.

(3) KOM(1999) 650 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1824/99

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. oktober 1999)

Om: Overtrædelse af miljø- og sikkerhedsbestemmelser ved dæmningsprojektet ved floden Umia i Galicia

Under oprindeligt påskud af at ville sikre vandforsyningen i Salnés, Galicia, har den galiciske regionalregering erklæret det for påtrængende nødvendigt at bygge en dæmning ved floden Umia, som i virkeligheden på svigagtig vis skal anvendes til vandkraftproduktion. Projektet er ikke underkastet den obligatoriske vurdering af virkningerne på miljøet og den omkringboende befolknings sikkerhed, selv om det vil være ødelæggende for kultur- og naturarven samt turismen i området. Projektet er blevet afvist af et knusende flertal af de berørte borgere, hvis fredelige demonstrationer er blevet udsat for voldsom undertrykkelse. Den galiciske ombudsmand har afgivet negative udtalelser om projektet, som Galicias højesteret i en dom har beordret bragt til ophør med påbud om, at arealerne blev givet tilbage til ejerne. Den galiciske regionalregering har ulovligt set bort fra denne dom.

Vil Europa-Kommissionen, som den bør, tage politiske og økonomiske skridt til at hindre videreførelsen af anlægsarbejdet på dæmningen ved Umia og til at genoprette de oprindelige forhold for dermed at undgå de alvorlige skadevirkninger, der ellers vil ramme den berørte befolkning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(10. december 1999)

Det ærede medlems forespørgsel vedrører anlæggelsen af en dæmning tværs over floden Umia nær ved bykommunen Caldas de Reis i Galicia, hvilket allerede har været genstand for andragende nr. 79/98, som det ærede medlem også har indgivet.

Som led i behandlingen af dette andragende i Kommissionen søger denne at få klarlagt sagens nærmere omstændigheder, bl.a. om der er tale om en ukorrekt anvendelse af Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(1), ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF, og af Rådets direktiv 92/43/EF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2).

Denne tilbundsgående undersøgelse der er så meget mere nødvendig, som der er tale om et projekt under det operative program for den selvstyrende region Galicia, som forventes støttet af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) er endnu ikke afsluttet.

Kommissionen skal ikke undlade at holde det ærede medlem underrettet om udviklingen i denne sag, som er forelagt Europa-Parlamentets Udvalg for Andragender.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2143/99

af Guido Viceconte (PPE-DE) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Alvorlige skader på de ægte kastanjeskove i forskellige områder i Calabrien

Det pludselige fald i nattemperaturen i begyndelsen af oktober måned bevirkede enorme skader på de ægte kastanjeskove, hvorved hele høsten i forskellige områder i Calabrien blev alvorligt kompromitteret, navnlig i kommunerne Cicala, Sorbo San Basile, Gimigliano, Carlopoli, Sersale, Petronà, Petilia, Mesorarca, San Pietro Apostolo, Serrastretta, Decollatura, Soveria Mannelli, Conflenti, Platania, Fossato Serralta, Pentone, Pedivigliano, Colosomini, Bianchi, Panettieri, Taverna og mange andre.

Vil Kommissionen gribe aktivt ind til støtte for de områder, der er ramt af denne ulykkelige begivenhed, i betragtning af, at en betydelig andel af den lokale befolkning får den væsentligste del af sit udkomme fra høsten, forarbejdningen og markedsføringen af ægte kastanjer?

Svar fra Franz Fischler på Kommissionens vegne

(6. januar 2000)

Ifølge EU's lovgivning kan Kommissionen ikke træffe foranstaltninger til at udbetale erstatninger for indkomsttab i forbindelse med katastrofer.

Efter Rådets forordning (EØF) nr. 2085/93 af 20. juli 1993 om ændring af forordning (EØF) nr. 4256/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 2052/88 for så vidt angår Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Udviklingssektionen(1) (for perioden 1994-1999) og Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger(2) (for perioden 2000-2006) kan der kun ydes støtte fra EUGFL til genetablering af det landbrugsproduktionsanlæg, der er blevet beskadiget af naturkatastrofer, og der kan vedtages passende foranstaltninger til forebyggelse.

Det er de nationale eller regionale myndigheder der alt efter de enkelte tilfælde udvælger og foreslår de interventioner, der skal gennemføres. I forbindelse med de pågældende katastrofer er det således regionalmyndighederne i Calabria der skal undersøge, om skaderne er af et sådan omfang, at medfinansiering fra EUGFL efter ovennævnte bestemmelser kan komme på tale.

I øjeblikket er medlemsstaterne ved at fastlægge de programmer, der skal gennemføres i perioden 2000-2006, og efter foreliggende oplysninger bliver de nævnte problemer ikke taget i betragtning i forbindelse med interventioner fra EUGFL.

(1) EFT L 193 af 31.7.1993.

(2) EFT L 160 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2627/99

af Francesco Speroni (TDI) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Sikkerhedsseler i biler

Det sker alt for ofte, at forpligtelsen til at spænde sikkerhedsselerne i biler ikke overholdes.

Mener Kommissionen, at det ville være hensigtsmæssigt at udstede bestemmelser med det formål at forpligte bilfabrikanterne til at montere anordninger, der gør det umuligt at starte en bil, hvis ikke sikkerhedsselerne er spændt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(24. februar 2000)

De tekniske standarder for sikkerhedsseler, som motorkøretøjer skal være i overensstemmelse med, er indeholdt i Rådets direktiv 77/541/EØF af 28. juni 1977 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer(1) og efterfølgende ændringer.

Brug af sikkerhedsseler, især hvad angår deres obligatoriske anvendelse, er underlagt Rådets direktiv 91/671/EØF af 16. december 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler i køretøjer på under 3,5 tons(2). Dette direktiv påbyder medlemsstaterne at sørge for, at føreren og passagerer, der benytter sæderne i køretøjer, under kørslen anvender sikkerhedssele.

Kommissionen deler det ærede parlamentsmedlems synspunkt om, at manglende brug af sikkerhedssele hindrer en optimal udnyttelse af den øgede færdselssikkerhed, som opnås ved disse fastholdelsessystemer. Nyere undersøgelser i medlemsstaterne har vist, at selv ved en procentvis anvendelse af sikkerhedssele på forsædet på cirka 85 % findes halvdelen af ofrene for færdselsuheld blandt de 15 %, der ikke har fastspændt sikkerhedsselen.

Den løsning, som det ærede parlamentsmedlem har foreslået, lader dog for øjeblikket til at være svær at indføre. Det skulle i så fald dreje sig om et system, der er i stand til at føle, hvilke pladser, der er optaget, og som ikke kan snydes (eksempelvis ved at spænde sikkerhedsselen uden at føre den rundt om kroppen). Endvidere skulle det være et system, der ikke selv kan skabe stor risiko for ulykker (eksempelvis hvis motoren stopper automatisk i det øjeblik, man tager sikkerhedsselen af, mens køretøjet er i gang).

Fabrikanterne er i gang med at undersøge andre løsninger til at øge den procentvise anvendelse af sikkerhedsseler, herunder ved indførelse af meget generende lydgivende og visuelle alarmsystemer, der ville kunne finde stor udbredelse i en relativ nær fremtid.

Kommissionen mener dog, ligesom det står anført i direktiv 91/671/EØF, at medlemstaterne allerede på nuværende tidspunkt råder over de nødvendige retsakter til at sikre en strengere kontrol med anvendelsen af sikkerhedsseler i hele deres område.

(1) EFT L 220 af 29.8.1977.

(2) EFT L 373 af 31.12.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2341/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Genåbning af kræfthospitalet i Kifisia

Som følge af de ødelæggelser af kræfthospitalet Agii Anargiri, jordskælvet forårsagede, står 2.500 kræftpatienter, der er under livsvigtig behandling, nu uden mulighed for at fortsætte denne behandling, fordi der er ventelister på de andre kræfthospitaler.

Den græske regering har foreslået, at visse af hospitalets afdelinger flyttes, eller at afdelinger og laboratorier lukkes eller overføres til lokaliteter, der ikke hører under hospitaler. Hospitalets videnskabelige udvalg mener imidlertid ikke, at dette er heldigt for patienternes videre behandling, og har derfor foreslået, at hospitalet flyttes til ledige og tilstrækkeligt store lokaliteter i eksisterende hospitaler, som udvalget har udpeget, og som allerede har accepteret denne løsning.

Kan Kommissionen oplyse, om der kan gives tilskud til at dække en del af udgifterne i forbindelse med hospitalets midlertidige flytning, som foreslået af det videnskabelige udvalg og indtil opførelsen af det nye hospital er tilendebragt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(20. januar 2000)

Kommissionen kan overveje en eventuel medfinansiering af en midlertidig flytning eller en geninstallering af kræfthospitalet i Kifisia, hvis de græske myndigheder anmoder herom og på grundlag af detaljerede oplysninger om udgifternes art. De nationale myndigheder har enekompetence, når det gælder valget af en løsning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2406/99

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Europæisk seniorbillet

Kan Kommissionen oplyse, hvor langt den er i sine overvejelser om indførelse af en europæisk seniorbillet eller et europæisk pensionistkort, som ville give anledning til en række prisnedsættelser (herunder for transport) i hele Den Europæiske Union, efter den har fået forelagt resultaterne af den undersøgelse, AGE Concern har foretaget med støtte fra Kommissionen?

Overvejer Kommissionen at stille forslag om indførelsen af en sådan ordning med nedsatte priser i medlemsstaterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(28. januar 2000)

Kommissionen henviser det ærede medlem til sit svar på skriftlig forespørgsel E-1054/99 af Angela Billingham(1), besvarelsen af mundtlig forespørgsel H-1023/98 af Robert Evans under spørgetiden i Europa-Parlamentets samling i november 1998(2) og besvarelsen af mundtlig forespørgsel H-1148/98 af Niall Andrews under spørgetiden i Europa-Parlamentets samling i december 1998(3).

De ikke-statslige organisationer (ngo), der er medlemmer af kontaktgruppen for ældre, har ikke fremsat kommentarer til støtte for forslagene i den endelig rapport om undersøgelsen, f.eks. i forbindelse med forberedelsen af FN's internationale ældreår.

På denne baggrund har Kommissionen ikke for øjeblikket til hensigt at stille forslag om et europæisk seniorpas eller et ældrekort for personer, der er fyldt 60 år.

(1) EFT C 348 af 3.12.1999.

(2) Europa-Parlamentets forhandlinger (november 1998).

(3) Europa-Parlamentets forhandlinger (december 1998).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2630/99

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Anerkendelse af traditionel balsamisk eddike fra Reggio og Modena som produkter med beskyttet oprindelsesbetegnelse

Kan Kommissionen under henvisning til at Udvalget for Geografiske Betegnelser og Oprindelsesbetegnelser har afvist at tilkende traditionel balsamisk eddike fra Reggio og Modena beskyttet oprindelsesbetegnelse, at det ifølge de af problemet berørte landbruger- og producentsammenslutninger forholder sig sådan, at rent kommercielle interesser skader beskyttelsen og opgraderingen af kvalitetslevnedsmidler, og at årsagen til ovennævnte udvalgs afvisning af at tilkende de her omhandlede produkter beskyttet oprindelsesbetegnelse skulle være at finde heri,

at produktionen af disse to typer traditionel balsamisk eddike i provinserne Modena og Reggio i Regionen Emilia går tilbage til renæssancen og middelalderen, idet balsamisk eddike fra Modena har været kendt siden 1508, mens Reggio-typen har været kendt siden det tolvte århundrede,

at produktionsmetoden gennem århundreder har foreskrevet lagring i små trætønder i mindst 12 år, og at det på det europæiske marked, og ikke kun her, forholder sig sådan, at den traditionelle balsamiske eddike fra Modena og Reggio hele tiden må forsvare sig mod efterligninger,

at den italienske stats landbrugseksperter og gastronomiske eksperter er helt enige om, at traditionel balsamisk eddike fra Reggio og Modena er et typisk og unikt produkt, som ikke må forveksles med den industrielle produktion af eddike,

at forespørgeren på baggrund af ovenstående mener, at alle betingelser er opfyldt for at tilkende traditionel balsamisk eddike fra Reggio og Modena beskyttet oprindelsesbetegnelse,

oplyse, om ikke den mener, at alle betingelser er opfyldt for at give traditionel balsamisk eddike fra Reggio og Modena status som produkt med beskyttet oprindelsesbetegnelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(28. januar 2000)

Kommissionen finder, at ansøgningerne om registrering af aceto balsamico tradizionale di Modena og aceto balsamico tradizionale di Reggio Emilia som beskyttede oprindelsesbetegnelser (BOB) opfylder betingelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(1).

Af denne grund har Kommissionen forelagt Forskriftsudvalget for Geografiske Betegnelser og Oprindelsesbetegnelser et udkast til forordning, der tager sigte på at registrere de nævnte betegnelser. Resultatet af afstemningen i udvalget var, at der ikke blev afgivet nogen udtalelse.

I dette tilfælde forelægger Kommissionen ifølge artikel 15 i ovennævnte forordning straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.

(1) EFT L 208 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2767/99

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Støtte til kanal- og flodskibe på under 1000 t

Det europæiske net af indre vandveje yder, idet det anvendes intensivt af kanal- og flodskibsfarten, et vigtigt og miljøvenligt bidrag til løsning af mobilitetsproblematikken. Et veludbygget og godt vedligeholdt vandvejsnet kan blive et vigtigt trumfkort for at få en del af vejgodstransporten lagt over på vandvejene.

Ud over en god infrastruktur er der imidlertid også behov for en veludbygget flåde. EU er i den forbindelse i første række gået ind for en forøgelse af de enkelte skibes tonnage gennem et storstilet 10-årigt saneringsprogram (skrotning og udskiftning af gamle skibe med nye). Desuden blev turnusbefragtningsordningen afskaffet gennem et direktiv fra 1996. Dette medførte et kraftigt fald i fragtpriserne. På trods af produktivitetsstigninger er befragtning i skibe på under 1000 t ikke længere rentabel.

Man må imidlertid sørge for at opretholde en tilstrækkelig stor flåde af skibe på 1000 t eller derunder. Bl.a. de såkaldte spitsen (350-400 t) og kempenaars er særdeles velegnede til at forsyne visse havnes bagland gennem hovedsageligt mindre vandveje. Det samme gælder for forholdsvis mindre fragter. Kommissionen bedes oplyse følgende:

1. Hvilken holdning har den til opretholdelsen af en tilstrækkelig stor flåde af skibe på under 1000 t?

2. Hvad vil den være rede til at foretage for at give denne form for kanal- og flodskibsfart en fremtidschance og indpasse den i en politik, som går ud på at mindske problemerne med vejgodstransporten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(3. marts 2000)

1. Opretholdelsen af en flåde af skibe på under 1000 ton ved sejlads ad indre vandveje påhviler de erhvervsdrivende inden for sektoren, og Kommissionen har ingen holdning til denne sag. Kommissionen har dog konstateret, at flådens små skibe på mindre end 650 ton stadig udgør 40 % af flåderne i Fællesskabet.

2. Den nye kapacitetspolitik for Fællesskabets indlandsflåder, der blev indført i april 1999, begunstiger konstruktionen af de mindste skibe, hvis der er brug for det på markedet. Kommissionen træffer fortsat foranstaltninger til fordel for transport ad indre vandveje, så denne kan tilbyde konkurrencedygtige alternativer til andre transportmåder.