ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/763

(2004/C 78 E/0811)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2885/03

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(29. september 2003)

Om: Gennemførelse af Associeringsaftalen EU-Israel

I de senere år er Kommissionen begyndt at føre en politik, hvor der opkræves told på importerede varer, som man ved er fremstillet i israelske bosættelser i Vestbreddens besatte områder. Kommissionen opkræver også toldafgifter, når der er mistanke om, at varer er fremstillet i bosættelserne.

Den Europæiske Union har med både Israel og Den Palæstinensiske Myndighed indgået frihandelsaftaler, som omfatter hele Israel og de besatte områder uanset producentens nationalitet. Accepterer Kommissionen derfor, at der ikke bør være nogen diskriminering med hensyn til told på produkter, der er fremstillet et hvilket som helst sted i området, uanset bosættelsernes retlige stilling? Accepterer Kommissionen også, at Israel i henhold til Oslo-aftalerne, der er indgået mellem Israel og Den Palæstinensiske Myndighed, er ansvarlig for toldforvaltningen i alle bosættelsesområder, og mener Kommissionen i bekræftende fald, at det er vigtigt for EU at overholde Oslo-aftalerne, selv om den ikke er retligt forpligtet til at gøre det? Hvilke fremskridt er der endelig gjort i overensstemmelse med de konfliktprocedurer, der er iværksat med henblik på at løse denne situation, jf. artikel 79 i Associeringsaftalen EU-Israel, og som blev indført efter et møde i Associeringsrådet i oktober 2002?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(6. november 2003)

Associeringsaftalen mellem EU og Israel vedrører etableringen af et frihandelsområde mellem EU og Israel, der har til formål at skabe gunstige betingelser for udviklingen af navnlig handel, investeringer og økonomisk samarbejde. Hvad angår anvendelsen af oprindelsesreglerne, er EU's fortolkning af aftalen klar: varer fra de israelske bosættelser (Vestbredden, Gaza, Østjerusalem og Golanhøjderne) har ikke præferencestatus.

Hvad angår det ærede medlems henvisning til Oslo-aftalerne, kan det oplyses, at disse aftaler ikke vedrører præferencestatus for varer, der indføres i EU, eftersom aftalerne udelukkende vedrører de bilaterale relationer mellem Israel og Den Palæstinensiske Myndighed.

Efter den meddelelse til importørerne, som Kommissionen offentliggjorde i november 2001, og de foranstaltninger, som EU ensidigt vedtog, er spørgsmålet om oprindelsesreglerne blevet drøftet i de relevante fora (dvs. de relevante associeringsudvalg og -råd), hvor EU gentog sine standpunkter, og de israelske myndigheder gav udtryk for vilje til at undersøge en eventuel anvendelse af relevante tekniske foranstaltninger hvad dette spørgsmål angår. Spørgsmålet drøftes fortsat.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/32

(2004/C 78 E/0032)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1431/03

af Pierre Jonckheer (Verts/ALE) til Kommissionen

(24. april 2003)

Om: Udvinding af kul i åben minedrift i distriktet Valle de Laciana i det nordlige León, Spanien

Den regionale forvaltningsmyndighed for miljø og fysisk planlægning i Castilla y León godkendte 14. juni 1999 et projekt om udvinding af kul i åben minedrift i Fonfría under henvisning til de foranstaltninger, der var foreslået i genopretningsplanen og overvågningsplanen ud fra en antagelse om, at foranstaltningerne kunne bidrage til at forbedre den aktuelle tilstand og efterlade en terrænudformning og -profil, der svarede til de oprindelige. Jeg mener ikke, at en sådan fremgangsmåde er acceptabel, da den ikke tager hensyn til en række faktorer,

navnlig (1):

a) Der skal udvindes 18 579 705 m3, hvoraf 3 500 000m3 overføres til to lossepladser. Mineaffaldet bortskaffes i dag i den strømfure, hvor kilden Fonfría løber, og den er derfor forsvundet mellem affaldet, selv om det er den kilde, som ifølge de foreslåede genoprettelsesforanstaltninger skal beskyttes,

b) den nordlige losseplads er projekteret i et skovrejsningsområde, der har modtaget fællesskabsstøtte,

c) det fremgår ikke af miljøundersøgelsen, at der findes laguner af stor miljømæssig værdi samt flere andre kilder end Fonfría; det fremgår heller ikke, at en række mindre vandløb ændres eller forsvinder, eller at der findes et stort område med unge egetræer af forskellig fremtræden som følge af på hinanden følgende skovbrande i Orallo-bjergene,

d) undersøgelsen af miljøvirkningerne er gennemført isoleret, som om det drejede sig om en enkelt mine, uden at der tages hensyn til andre nærliggende miner, bla. Feixolin, forskellige tidligere skovnings-områder samt områder, hvor der enten skoves, er ansøgt om skovningstilladelse, eller hvor mulighederne for skovning undersøges. I sidste ende vil der blive fældet træer på et område af flere kilometers længde, og tusindvis af hektarer vil blive lagt øde.

Kan Kommissionen undersøge disse forhold? Mener Kommissionen ikke, at minedriften bør standses, og at der bør kræves genopretning af det berørte miljø samt tilbagebetaling af den modtagne fællesskabsstøtte (2)?

(1) Kommissionen har modtaget detaljeret dokumentation herom fra miljøorganisationen Asociación Laciana para la Defensa de la Naturaleza den 18. maj, den 9. juli og den 10. oktober 2002, jour. nr. 2001/4914, SG(2001) A/10264. Se ligeledes skriftlig forespørgsel E-1892/02.

(2) Som bekræftet af Kommissionen har virksomheden MSP siden iværksættelsen af kulplanen i 1998 modtaget i tusindvis af millioner pesetas fra Castilla y Leóns regionalregering i overensstemmelse med EKSF-afgørelsen. Denne støtte kolliderer imidlertid frontalt med den støtte, der er modtaget i perioden 1992-1996 til LIFE-projekter for at bevare den brune bjørn og dens levesteder i De Cantabriske Bjrge (8 625 266 ecu, hvoraf 75 % er betalt af EU).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/830

(2004/C 78 E/0883)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3581/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(5. december 2003)

Om: Rejefiskeriet ved Svalbard

EF-flådens rejefiskeri ved Svalbard vil i høj grad blive vanskeliggjort af kravet om, at der højst må befinde sig fire EU-fartøjer samtidig i farvandet. Dette krav har nu været gældende i nogle år, og der er derfor fare for, at det bliver en fast praksis med det deraf følgende tab for EF-flåden, som ikke kan udnytte hele det årligt tildelte kontingent. Hertil kommer, at denne begrænsning gælder i de få måneder, hvor der på grund af de vanskelige klimatiske forhold, der hersker størstedelen af året, overhovedet er adgang til området. Kommissionen gav i sit svar af 8. maj 2002 på min tidligere skriftlige forespørgsel E-1037/02 (1) udtryk for, at den var helt klar over de vanskeligheder, som denne situation påfører medlemsstaterne. Kommissionen fastslog, at den »fortsat (ville) arbejde på at få en dialog i gang med de norske myndigheder, der kan føre til forbedret adgang for Fællesskabets rejeflåde«. Siden da er der ikke gjort nogen fremskridt, og nogle flåder i Fællesskabet, som den der fiskede i NAFO-zonen, har oplevet en alvorlig reduktion af sin fangst, og det kræver en ekstra indsats for at finde alternativer.

Kan Kommissionen oplyse, hvorfor der ikke er gjort nogen fremskridt med hensyn til situationen for EF-flådens rejefiskeri?

Da fiskeriindsatsen allerede er begrænset til et bestemt antal fartøjer, kan Kommissionen da ikke drage omsorg for, at samtidigheden ophæves, eller at den simpelthen ikke accepteres?

Er det ikke muligt gennem de bilaterale forbindelser EU-Norge at opnå en rimelig forbedring for vores rejefiskerflåde?

Hvilke skridt har Kommissionen taget for at forbedre forholdene for EF-flådens tilstedeværelse ved Svalbard?

Hvilke nye initiativer har Kommissionen til hensigt at tage for at forbedre den nuværende situation, som helt åbenlys er utilfredsstillende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. januar 2004)

Spørgsmålet om bedre adgang for EF's rejefiskerflåde til området omkring Svalbard er blevet drøftet med Norge ved flere lejligheder og senest på et møde på højt plan i marts 2003.

Norge afviser at forøge antallet af fiskedage, men har antydet, at det måske kunne komme på tale at øge det maksimale antal fartøjer, der har lov til at fiske i området på samme tid. Nordmændene kæder dog en sådan forøgelse af antallet af fartøjer sammen med en for dem tilfredsstillende løsning på en række andre udestående spørgsmål, herunder bedre betingelser for Norges eksport af rejer til EU.

Kommissionen har aftalt med Norge igen at holde et møde på højt plan. Dette møde finder i princippet sted i juni 2004. Her vil man så fortsætte drøftelserne og søge bl.a. at finde en tilfredsstillende løsning på problemet med EU-fartøjernes adgang til rejefiskeriet omkring Svalbard.

(1) EFT C 229 E af 26.9.2002, s. 172.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/417

(2004/C 88 E/0424)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2507/03

af Paolo Bartolozzi (PPE-DE) til Kommissionen

(29. juli 2003)

Om: Gebyrer i turistsektoren

Den stadig snævrere union mellem EU-medlemsstaternes befolkninger bør komme til udtryk i den frie bevægelighed for personer og ting i EU-landene.

Schengen-traktaten indeholder bestemmelse om fri bevægelighed for EU-borgerne uden nationale begrænsninger på Den Europæiske Unions område.

I en række italienske regioner (f.eks. Toscana) opkræver mange kommuner adgangsgebyrer for turister, hvorved de reelt begrænser den frie og gratis bevægelighed for personer.

Er Kommissionen ikke enig i, at EU under overholdelse af sine beføjelser bør gribe ind for at sikre den frie, gratis og sikre bevægelighed for personer på Den Europæiske Unions område ved at pålægge medlemsstaterne at fjerne de ovenfor omhandlede nuværende forhindringer herfor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(16. september 2003)

De oplysninger, der er anført i spørgsmålet, giver ikke Kommissionen mulighed for at foretage en klar og fuldstændig vurdering af det nævnte problem.

Kommissionen vil generelt minde om, at Domstolen i sin dom af 16. januar 2003 (sag C-388/01) vedrørende entrepriser til monumenter osv. har bestemt, at forskelsbehandling af udenlandske turister og nationale statsborgere, der ikke direkte er begrundet i hensynet til enten den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlig sundhed (se artikel 46 EF) eller andre almene hensyn, er uforenelig med fællesskabsretten (artikel 12 og 49 EF).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/399

(2004/C 88 E/0405)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2307/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(14. juli 2003)

Om: Østtimor-massakrerne 1999. Domfældelse af de ansvarlige. Indonesien. Menneskerettigheder

Som svar på mit seneste spørgsmål (E-0921/03 (1)) om dette emne, fastslog kommissionsmedlemmet Christopher Patten, at »EU til stadighed har fulgt arbejdet i domstolen (en ad hoc-domstol, som blev oprettet for at dømme i sager vedrørende krigsforbrydelser begået i Østtimor) og kan muligvis vende tilbage til dette spørgsmål, når den seneste dom, der forventes afsagt i begyndelsen af maj 2003, er blevet kendt, og inden appelsagen er blevet indledt.«

Kommissionen bedes derfor svare på følgende:

— Hvilke oplysninger om ad hoc-domstolens arbejde ligger den inde med?

— Hvilke konklusioner drager den om domstolens arbejde?

— Hvor seriøse er domstolens afgørelser efter Kommissionens opfattelse ud fra kravet om rettens forrang og den ubetingede overholdelse af de internationale bestemmelser om menneskerettigheder?

— Hvilke programmer findes der eller forberedes der mellem EU og Indonesien om god regeringsførelse, styrkelse af retsvæsenet og overholdelsen af menneskerettighederne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(15. september 2003)

Kommissionen har gennem sin delegation i Jakarta sammen med medlemsstaternes repræsentationer i Indonesien nøje fulgt ad hoc-domstolens arbejde vedrørende Østtimor.

Efter den seneste dom af 5. august 2003 udsendte EU en »erklæring«, hvori den udtrykte skuffelse og udtalte, at »de processuelle mangler har gjort dommene utroværdige«.

Kommissionen vil forsøge at få de kompetente myndigheder til at forbedre appelprocedurerne, så de når op på internationale retsstandarder, for at sikre, at der er proportionalitet mellem dommene og forbrydelsernes grovhed.

Kommissionen har som følge af det mangelfulde retssystem i Indonesien bevilget 13 mio. EUR til programmet for god regeringsførelse (Partnership for Good Governance), der gennemføres under De Forenede Nationers Udviklingsprogram, UNDP. Kommissionen har også planlagt et uddannelsesprogram for dommere og anklagere (Judiciary Support Programme) til 11 mio. EUR. Endvidere overvejer Kommissionen en anmodning fra den nationale menneskerettighedskommission, KOMNAS HAM, om specialiseret teknisk bistand vedrørende efterforskningsteknik i konfliktområder i Indonesien.

(1) Se side 337.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/392

(2004/C 78 E/0415)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1873/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(6. juni 2003)

Om: Krav i forbindelse med børsnotering

Har Kommissionen udarbejdet, eller agter den at udarbejde et forslag, som vil begrænse medlemsstaternes mulighed for at indføre lovgivningsbestemmelser om større krav til styring af eller åbenhed i virksomheder end de opstillede krav i EU's direktiver og forordninger, hvis de pågældende selskaber skal noteres på børsen på deres område? Har Kommissionen på samme måde foreslået eller til hensigt at foreslå foranstaltninger, som begrænser de krav, der pålægges selskaber fra tredjelande i forbindelse med børsnotering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(7. juli 2003)

Det spørgsmål, som det ærede medlem har rejst, ligner meget det spørgsmål, som blev rejst i skriftlig forespørgsel P-2561/02 (1).

Kommissionens svar på det tidligere spørgsmål finder også fuldt ud anvendelse på dette spørgsmål. Kommissionen ønsker dog at tilføje følgende:

Med hensyn til virksomhedsledelse skitserer meddelelsen om modernisering af selskabsretten og forbedret virksomhedsledelse vedtaget af Kommissionen den 21. maj 2003 (2) den strategi, som Kommissionen har i sinde at anvende på disse områder. Den omfatter en handlingsplan på kort, mellemlang og lang sigt uden at foregribe, hvilken fremgangsmåde, der vil blive fulgt — som resultat af debatoplægget, der kører indtil den 31. august 2003 — for hvert bekendtgjort initiativ, og handlingsplanen vedrører kun europæiske selskaber direkte.

Hvad angår kravene til gennemsigtighed, formoder Kommissionen, at det ærede medlem henviser til Kommissionens nylige forslag til et direktiv om harmonisering af gennemsigtighedskrav til oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til omsætning på et reguleret marked (3) i medlemsstaterne. Forslaget omhandler krav i relation til formidling af periodiske og løbende oplysninger om sådanne udstedere. Det vil give udstederens hjemland, men ikke værtslandet, mulighed for at fastsætte strengere krav om oplysninger. For hovedparten af aktie- og obligationsmarkederne og tredjelandenes udstedere af aktier eller obligationer gælder det, at hjemlandet skal være det land, hvor selskabets værdipapirer kan optages til omsætning på et reguleret marked. Hvad angår de resterende, vil hjemlandet være det land, hvor udstederen har sin hjemstedsadresse, i praksis meget ofte der, hvor udstederens værdipapirer også optages til omsætning på et reguleret marked. Forslaget drøftes i øjeblikket af Parlamentet og Rådet.

(1) EFT C 222 E af 18.9.2003, s. 10.

(2) KOM(2003) 284 endelig udg.

(3) KOM(2003) 138 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/122

(2004/C 84 E/0158)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3952/03

af Catherine Stihler (PSE) til Kommissionen

(22. december 2003)

Om: Standarder for nedlægning af gasrør

Kan Kommissionen oplyse mig, hvilke standarder for nedlægning af gasrør gennem privat ejendom, der er gældende i Europa?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(6. februar 2004)

Kommissionen har ingen kompetence med hensyn til, hvilke standarder der skal benyttes ved nedlæggelse af gasrør gennem privat ejendom. Dette er et anliggende, der helt og holdent sorterer under medlemsstaterne. Følgelig råder Kommissionen ikke over nogen oplysninger om, hvilke standarder der er gældende i Europa på dette område.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/507

(2004/C 84 E/0584)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3409/03

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(18. november 2003)

Om: Udnævnelse af et konsulentselskab til privatisering af postsparekassen

Den græske økonomi- og finansminister Nikos Christodoulakis bekendtgjorde den 24. oktober afgørelsen om at privatisere postsparekassen og meddelte, at selskabet JP Morgan var blevet udnævnt til konsulent for denne privatisering. Den officielle afgørelse fra det tværministerielle privatiseringsudvalg vedrørende postsparekassen og udnævnelsen af en privatiseringskonsulent foreligger endnu ikke. Ifølge offentliggørelser i den græske presse har selskabet JP Morgan allerede påbegyndt sit arbejde.

Er den direkte udnævnelse af et selskab som privatiseringskonsulent uden udbud i overensstemmelse med fællesskabsretten? Hvilken procedure burde have været fulgt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(9. januar 2004)

Spørgsmålet bør besvares på grundlag af oplysninger om, hvilke tjenesteydelser, der vil blive stillet til rådighed af de omtalte privatiseringskonsulenter. Det fremgår dog ikke klart af forespørgslen, hvilken type tjenesteydelser der er tale om.

Kommissionen anmoder derfor det ærede medlem om at fremsende alle relevante oplysninger. Desuden vil Kommissionen anmode de græske myndigheder om de oplysninger, der er nødvendige for at kunne fastslå, om fællesskabslovgivningen om offentlige indkøbsaftaler er blevet overtrådt.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/269

(2004/C 84 E/0316)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3940/03

af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen

(19. december 2003)

Om: Fordrejninger i handelen med sukker

Kan Kommissionen forklare, hvorledes den har til hensigt at håndtere de fordrejninger i handelen med sukker, der betyder at britiske sukkervareproducenter, som har mange ansatte, må betale 10 % mere for sukker end deres konkurrenter på det indre marked og op til tre gange så meget som deres konkurrenter på det globale marked? Er disse forhold ikke en hån mod EU's angivelige ønske om at skabe stabilitet i beskæftigelsen og et egentligt fælles marked for handel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. februar 2004)

Der findes prisvariationer i det indre marked, uanset hvilken vare det drejer sig om, som afspejler de særlige lokale forhold mellem udbud og efterspørgsel. Den fælles markedsordning for sukker fastholder priserne på EU-markedet på et niveau, der er væsentligt højere end på verdensmarkedet, men omfatter ligeledes en række instrumenter, der skal afbøde virkningen af de højere priser for de EU-virksomheder, der anvender sukker. Bestemmelserne fastsætter bl.a. importafgifter på fødevarer med højt sukkerindhold, eksportrestitutioner for sukker, der anvendes i fødevarer, eller produktionsrestitutioner for de mængder sukker, der anvendes i den kemiske og farmaceutiske industri.

Kommissionen er imidlertid klar over, at det af såvel interne som eksterne grunde er nødvendigt at reformere denne ordning, og forelagde i september 2003 en meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet med sigte på at opstille en bæredygtig landbrugsmodel for sukker på grundlag af reformen af den fælles landbrugspolitik (1). Meddelelsen foreslår tre mulige retningslinjer for EU-sukkerordningens fremtid, som alle indeholder et element af prisnedsættelse. Kommissionen har fuld tillid til, at de igangværende drøftelser med medlemsstaterne og Parlamentet vil føre til en løsning, der vil sikre en bæredygtig udvikling i sukkersektoren, som både tilfredsstiller forarbejdere og forbrugere af sukker.

(1) KOM(2003) 554 endelig udg.
Kommissionen er klar over, at regeringen i den tyske delstat Nordrhein-Westfalen i øjeblikket forbereder en ny banklov for delstaten, der gør det muligt at omdanne den nuværende Landesbank til en ren kreditinstitution. Lovudkastet er blevet gennemgået af Kommissionens tjenestegrene og — efter at der er taget højde for bemærkninger fra Kommissionens tjenestegrene — fundet at være en korrekt gennemførelse af Kommissionens beslutning af 27. marts 2002 (1). Dette har også været tilfældet med de andre forslag om ændring af lovgivningen for offentlige udviklingsbanker, som Tyskland har fremsat på baggrund af Kommissionens beslutning.

I nøje overensstemmelse med Kommissionens beslutning af 27. marts 2002, som anbefaler Tyskland passende foranstaltninger vedrørende »Anstaltslast« og »Gewährträgerhaftung«, vil denne ændring give den nye rent offentlige udviklingsbank mulighed for at bevare statsgarantierne for refinansiering af dens opgaver i forbindelse med offentlig udvikling, navnlig offentlig markedsføring i overensstemmelse med EU's statsstøtteregler.

På grundlag af de tilgængelige oplysninger vil den nye offentlige udviklingsbank lige så vel være i stand til at få statsgarantier for deres offentlige opgaver som godt en halv snes andre tyske offentlige udviklingsbanker, herunder KfW. På trods af navnet Landesbank (en navneændring er planlagt) vil den i kraft af sin art ikke beskæftige sig med kommercielle aktiviteter. Omdannelsen er ikke en omgåelse af Kommissionens beslutning af 27. marts 2002. Statsgarantierne vil blive afskaffet for alle delstatsbanker og sparekasser, der beskæftiger sig med kommercielle bankforretninger med virkning fra 19. juli 2005. De nødvendige lovændringer er allerede foretaget.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/132

(2004/C 78 E/0134)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2597/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(14. august 2003)

Om: Undtagelsestilstand i Italien som følge af naturkatastrofe

Den tørke, som har ramt Middelhavsområdet i de seneste uger har haft foruroligende følger i Italien, hvor der er registreret et drastisk fald i vandressourcerne, hvilket i stadig stigende grad skaber alvorlige problemer for landbruget og vandforsyningen til vandkraftværkerne. De italienske myndigheder, der er ansvarlige for beskyttelse af civilbefolkningen, påtænker at forelægge en rapport for regeringen og vil heri omtale situationen som en naturkatastrofe.

Ifølge landbrugsministeren beløber landbrugets tab sig allerede til flere millioner euro, og civilbeskyttelsesmyndighederne forudser, at vandreserverne på grund af vandingen af landbrugsarealerne vil være udtømt ved udgangen af juli måned, hvis der ikke falder regn.

Vandstanden i de store floder og søer, som forsyner vandkraftværkerne med vand, er faldet betydeligt, og flere steder nordpå er nogle af Po-flodens vigtige bifloder fuldstændig udtørret. Regionerne Piemonte og Emilia-Romagna har erklæret undtagelsestilstand, og Lombardiet og Veneto vil meget snart følge trop.

Det er ikke længere muligt at garantere en konstant elforsyning, og der er behov for rationering og afbrydelser af strømmen, men dette vil ikke være tilstrækkeligt til at sikre elforsyningen fra nu af og frem til der forhåbentlig falder regn til efteråret.

Kan Kommissionen i betragning af situationens alvor og under henvisning til Rådets forordning af 11. november 2002 om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond besvare følgende spørgsmål:

1. Kan den nuværende katastrofesituation i Italien anerkendes som sådan i henhold til artikel 2 og 3 i ovennævnte forordning?

2. Opfylder Italien kravene for at kunne ansøge om støtte fra Solidaritetsfonden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(18. september 2003)

Kommissionen er stærkt bekymret over de alvorlige konsekvenser af den igangværende tørke i Italien og ønsker at udtrykke sin medfølelse med alle de berørte personer, herunder i regionerne Piemonte, Emilia-Romagna, Lombardiet og Veneto.

Det ærede parlamentsmedlem henvises til sin skriftlige forespørgsel P-2591/03 (1). I svaret på denne forespørgsel redegøres der detaljeret for støtteberettigelse og de nødvendige oplysninger, de nationale myndigheder skal fremlægge for Kommissionen ved anmodning om støtte fra solidaritetsfonden.

(1) Se side 131.