SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1592/01

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. juni 2001)

Om: Modulering af landbrugsstøtten

Under debatten om Agenda 2000 blev Kommissionens oprindelige forslag om en modulering af landbrugsstøtten under den fælles landbrugspolitik til sidst forkastet. I stedet blev der vedtaget en forordning, som gav medlemsstaterne mulighed for at gennemføre en nedsættelse på 20 % af den direkte støtte, og de således frigjorte midler kunne så anvendes til supplerende foranstaltninger til udvikling af landdistrikter. Hidtil har kun tre medlemsstater gjort brug af denne mulighed for nedsættelse. Selv om Kommissionens oprindelige forslag ikke indebar en egentlig modulering, havde det dog den fordel, at støtten kunne moduleres på fællesskabsniveau, så der kunne findes løsninger på problemet med den ulige fordeling af støtten mellem lande, produktioner og producenter. Medlem af Kommissionen, Franz Fischler, gav i sin tale den 7. maj på det tyske CDU's landbrugskongres udtryk for, at han muligvis i forbindelse med midtvejsrevisionen af den fælles landbrugspolitik ville genfremsætte Kommissionens oprindelige forslag om modulering.

Overvejer Kommissionen at fremsætte sit oprindelige forslag på ny?

Anser Kommissionen det ikke for væsentligt enten ud fra et lighedssynspunkt eller som et middel til at frigøre midler at fastsætte en øvre grænse for støtte pr. bedrift (et loft) og en procentvis forhøjelse af støtten til de landmænd, som modtager mindst støtte (modulering)? Ville Kommissionen f.eks. kunne tilslutte sig en forhøjelse på 15-20 % for de landmænd, som modtager under 5 000 i støtte? Hvordan stiller Kommissionen sig til en udvidet modulering af alle støttebeløb under den fælles landbrugspolitik?

Mener Kommissionen ikke, at den mest hensigtsmæssige anvendelse af de således opnåede besparelser ville være udligningsgodtgørelse og miljøforanstaltninger i landbruget?

Mener Kommissionen ikke, at de trin, som var indeholdt i dens oprindelige forslag, var alt for høje til at sikre den nødvendige dækning? Hvordan stiller den sig til nedsættelse af de foreslåede trin?

Hvor mange landmænd i EU modtager mindre end 5 000 i støtte, hvor mange mellem hhv. 5 000-25 000, 25 000-50 000, 50 000-75 000, 75.000-100 000, 100 000-150 000 og mere end 150 000?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. september 2001)

Efter artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 af 17. maj 1999 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte(1) kan medlemsstaterne vælge at nedsætte den direkte støtte, der udbetales til landmændene ifølge de fælles markedsordninger, som er anført i bilaget til forordningen, med op til 20 % og anvende de således besparede EF-midler til at finansiere supplerende foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne.

Landbrugskommissærens udtalelse på CDU's landbrugskongres, som det ærede medlem henviser til, skal ses i sin sammenhæng. I talen udtrykte landbrugskommissæren sin skuffelse over, at meget få medlemsstater til dato har gjort brug af de ved artikel 4 i forordning (EF) nr. 1259/1999 indførte muligheder for at benytte modulering til at nedskære den direkte støtte i forbindelse med den første søjle af den fælles landbrugspolitik og forhøje finansieringen af foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne tilsvarende (anden søjle). På denne baggrund fremførte kommissæren det synspunkt, om det ikke ville være hensigtsmæssigt at gøre anvendelsen af modulering efter artikel 4 obligatorisk for alle medlemsstater, som Kommissionen oprindeligt havde foreslået det i forbindelse med forslagene vedrørende Agenda 2000.

Landbrugskommissæren sagde derimod ikke, at Kommissionen overvejer at genfremsætte (eller endog at ændre) de oprindelige detaljerede forslag om modulering, som det antydes i det ærede medlems spørgsmål. Kommissionens oprindelige forslag indeholdt bestemte fælles EF-tærskler, over hvilke der

skulle anvendes modulering af den direkte støtte til landmænd, men Rådet fastholdt ikke dette forslag. I forordning (EF) nr. 1259/1999 er der i stedet fastlagt tre brede kategorier af objektive kriterier, som medlemsstaterne kan vælge, når de planlægger den moduleringsordning, som egner sig bedst til deres specifikke landbrugsstrukturer og nationale politiske mål.

På nuværende tidspunkt mener Kommissionen ikke, at det vil være hensigtsmæssigt eller ønskeligt at indføre et enkelt EF-loft over den direkte støtte. Et enkelt EF-loft vil kun vanskeligt kunne afspejle de store forskelle i og mellem medlemsstaternes landbrugssystemer og -strukturer, som i høj grad er baseret på historiske landbrugsmønstre. Et sådant loft vil i urimelig grad kunne være til skade for visse landbrugssystemer og visse medlemsstater. Disse redistributive virkninger ville være større, hvis et sådant loft sættes forholdsvis lavt, som det ærede medlem synes at gå ind for.

Kommissionen mener også, at det efter gældende bestemmelser i forordning (EF) nr. 1259/1999 hverken vil være juridisk muligt eller hensigtsmæssigt eller rimeligt at anvende den støtte, der spares ved at indføre et sådant loft, til at øge den direkte støtte til visse andre grupper af landmænd. Kommissionen minder om, at den direkte støtte efter den fælles landbrugspolitik betales til landmændene, for at de kan tilpasse sig de prisændringer, som skyldes den førte politik. På denne baggrund ville det ærede medlems forslag om, at støtten til særlige grupper af landmænd (der modtager støtte under en vis tærskel) forhøjes med f.eks. 15-20 %, være vanskeligt at forsvare både internt og over for EF's eksterne handelspartnere.

Kommissionen går ikke ind for, at modulering anvendes på al støtte efter den fælles landbrugspolitik. Modulering af markedsstøtteordningerne, som f.eks. prisstøtte eller eksportrestitutioner, der ydes via aktører på mellemplan (forarbejdningsvirksomheder, forhandlere) ville ikke være mulig i praksis, da der ikke er nogen direkte forbindelse mellem disse betalinger og de enkelte landmænd. Hvad foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne angår, mener Kommissionen, at modulering vil være uhensigtsmæssig i betragtning af deres meget målrettede karakter, som er forbundet med gennemførelsen af specifikke mål og kontrakter. En sådan fremgangsmåde ville måske også udsende uklare politiske signaler, da det netop er disse udviklingsforanstaltninger, som Kommissionen ønsker at fremme gennem moduleringen.

Hvad den mest hensigtsmæssige brug af moduleringsindtægterne angår, er det fastsat i artikel 5 i forordning (EF) nr. 1259/1999, at moduleringsindtægterne kan anvendes til supplerende EF-støtte til de fire ledsageforanstaltninger, der er omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 2001 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger: førtidspensionering, ugunstigt stillede områder, områder med miljørestriktioner, miljøforanstaltninger i landbruget og skovrejsning på landbrugsarealer. Kommissionen mener, at det ud fra nærhedsprincippet i første række er op til medlemsstaterne at vælge, hvilke af de fire foranstaltninger de ønsker at anvende de ved modulering frigjorte midler til. Forslag om at anvende disse supplerende EF-midler (og de tilsvarende nationale midler) til medlemsstaternes/regionernes programmer for udvikling af landdistrikterne efter forordning (EF) nr. 1257/1999 skal godkendes af Kommissionen og bør svare til de særlige behov, der er udpeget i medlemsstaternes/regionernes programmer, og opfylde de nærmere bestemmelser i Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EF) nr. 963/2001 af 17. maj 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 for så vidt angår supplerende EF-støtte og fremsendelse af oplysninger til Kommissionen(2), som fremhæver vigtigheden af additionalitet og sporbarhed.

De foreliggende oplysninger tyder på, at miljøforanstaltningerne i landbruget vil blive langt den største modtager af de midler, der frigives som følge af modulering i de medlemsstater, som allerede anvender eller meget snart vil anvende modulering. Dette stemmer overens med Kommissionens ønsker om at fremme anvendelsen af miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget og bevare landskaber i de nye programmer for udvikling af landdistrikterne i perioden 2000-2006.

Hvad angår det ærede medlems anmodning om oplysninger om antallet af landmænd, der modtager direkte støtte efter den fælles landbrugspolitik, vil en tabel med overslag over fordelingen af direkte støtte i medlemsstaterne blive sendt direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat.

(1) EFT L 160 af 26.6.1999.

(2) EFT L 136 af 18.5.2001.