ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1178/98

af Luisa Todini (PPE) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Udveksling af produktionskvoter for tobakssorten "Bright" mellem regionerne Umbrien og Veneto

Mere end 75 % af den italienske produktion af tobakssorten "Bright" dyrkes i regionerne Umbrien og Veneto. I 1997 var høsten i Veneto efter voldsomme virusangreb ca. 4.000 t under det normale, mens høsten i Umbrien både kvantitativt og kvalitativt var glimrende.

Under henvisning til de nye bestemmelser fra 1995 og navnlig artikel 14 i Kommissionens forordning (EF) 1066/95(1) har det italienske landbrugsministerium anmodet om, at der i forordningen indføres en bestemmelse om, at der ved høstårets afslutning kan foretages udveksling at produktionskvoter for alle tobakssorter - inden for den nationale garantimængde.

Vil det efter Kommissionens opfattelse være muligt at indføre en sådan udligningsbestemmelse? - Det bør betænkes, at det med en sådan bestemmelse ikke ville være nødvendigt at sælge den umbriske overskudsproduktion til dumpingpriser eller destruere den.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. maj 1998)

Kommissionen ser ikke velvilligt på den udligningsforanstaltning, som det ærede parlamentsmedlem anmoder om. Den mener, at ydelse af en sådan udligning ville være i modstrid med princippet om individuelle kvoter, som er et af de grundlæggende elementer ved den fælles markedsordning for tobak. En udligning af denne art ville desuden på ingen måde løse problemet med underproduktion, som Venetos producenter står overfor.

Anvendelse af en sådan udligning kunne tilskynde producenterne til systematisk at overskride deres produktionskvoter, idet de kunne få den opfattelse, at deres overskudsproduktion altid var berettiget til præmier efter udligning. Eftersom 1997 - høsten er overstået, er det meget vanskeligt at kontrollere oprindelsen for den tobak, der er genstand for udligninger.

(1) EFT L 108 af 13.5.1995, s. 5.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2520/98

af Hugh McMahon (PSE) til Kommissionen

(28. juli 1998)

Om: Projekter i Tarija i Bolivia

Kan Kommissionen forelægge Parlamentet en ajourført oversigt over de midler, der er givet til projekterne i Tarija i Bolivia, til hver af de følgende kategorier:

- forbedring af den økonomiske adgang til fødevarer,

- forbedring af den fysiske adgang til fødevarer,

- forbedring af udbuddet af fødevarer?

Kan Kommissionen herudover oplyse Parlamentet om projektets administrationsomkostninger, herunder personaleudgifterne til de otte direktører i løbet af de sidste fire år og udgifterne i forbindelse med transport fra Europa?

Supplerende svar

afgivet på Kommissionens vegne af Manuel Marín

(19. november 1998)

Kommissionen har iværksat et landsomfattende fødevarehjælpeprogram i Bolivia med henblik på at forbedre de økonomiske og fysiske muligheder for at få adgang til fødevarer. Det samlede budget for 1996-2000 beløber sig til 80 mio. ECU, og programmet omfatter hele Bolivia. Programmet er dels sektorcentreret med henblik på finansiering af horisontale programmer (f.eks. det nationale såsædsprogram) dels territorialt centreret og omfatter 78 af landets 311 lokalsamfund. Disse samfund er blandt de fattigste i landet og har i alt 800 000 indbyggere. Det territoriale aspekt vedrører dele af Tarijaregionen.

De 128 projekter, som hidtil er godkendt inden for rammerne af fødevarehjælpeprogrammet, vedrører henholdsvis kunstvanding (23 %), veje i landdistrikter (35 %), uddannelse (18 %), støtte til landbrugsproduktion (14 %) og andet (10 %).

Prodizavat-projektet er et særligt projekt for udvikling af landbruget med det formål at øge indtægterne for landbrugere i Tarijaregionen. Projektet forvaltes af en projektforvaltningsenhed bestående af to direktører, en europæer og en bolivianer. I de sidste fire år har der været to europæiske og fire bolivianske direktører. Fællesskabets bidrag dækker ikke udgifterne til de bolivianske meddirektører.

Fællesskabsmidlerne til faglig bistand andrager 1,68 mio. ECU og dækker udgifterne til fire europæiske eksperter i fire år (den europæiske direktør, en agronom, en ingeniør og en administrator). En boliviansk juridisk rådgiver og en boliviansk sociolog er endvidere blevet lønnet over fællesskabsmidlerne (0,065 mio. ECU). De bolivianske myndigheder har på deres side finansieret udgifterne til ca. 60 lokalt ansatte (herunder de bolivianske direktører).

Inden for rammerne af projektet er der indkøbt køretøjer i Europa, idet Fællesskabets udbudsregler kræver, at varer, som indkøbes til et projekt finansieret af Fællesskabet, har oprindelse i det pågældende land eller i Europa. Da der ikke produceres biler i Bolivia, må disse importeres. Udgifterne til køretøjer udgør 0,28 mio. ECU.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0509/98

af Dominique Souchet (I-EDN) til Kommissionen

(2. marts 1998)

Om: Forbud mod anvendelse af drivgarn

Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri, der er Kommissionens ekspertorgan, anerkender både de anvendte metoder og kvaliteten af resultaterne i forbindelse med den undersøgelse, som IFREMER, det franske institut for havforskning, gennemførte i 1993 af de økologiske konsekvenser af brugen af drivgarn i Atlanterhavet.

I sine konklusioner bemærker komiteen blot, at fiskeri med drivgarn skal "overvåges nøje".

Siden 1993 har længden af drivgarn været begrænset til 2,5 km, antallet af fartøjer, der anvender dette fangstredskab, er blevet begrænset, og garnteknologien er blevet forbedret, og der er ingen tvivl om, at dødeligheden er blevet betydeligt reduceret.

Mener Kommissionen på baggrund af denne udvikling, at det vil være hensigstmæssigt at opretholde forslaget om at forbyde brugen af drivgarn i Atlanterhavet (uden for kystområder)?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1660/98

af Rainer Wieland (PPE) til Kommissionen

(29. maj 1998)

Om: Omkostninger ved det parlamentariske system

Afdeling IV i den tyske Forbundsdags videnskabelige tjenestegren har under dokumentnummer WF IV - 4/98 den 24. februar 1998 udarbejdet en opgørelse over omkostningerne ved det parlamentariske system i USA og Forbundsrepublikken Tyskland.

Er Kommissionen bekendt med dette dokument?

Er der efter Kommissionens opfattelse hold i dette dokuments konstateringer?

Kan Kommissionen ved hjælp af de siden 1993 disponible tal for de enkelte regnskabsår opstille en tilsvarende sammenlignende opgørelse over henholdsvis omkostningerne ved det parlamentariske system i Unionens medlemslande og omkostningerne ved det parlamentariske system i EU som sådan - sidstnævnte dels under inddragelse af sprogtjenesten, og dels uden hensyntagen til sprogtjenesten -?

Hvordan vil en sådan sammenlignende opgørelse i bekræftende fald se ud?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Jacques Santer

(12. juni 1998)

Varetagelsen af de opgaver, traktaterne pålægger Kommissionen, giver den ikke adgang til oplysninger af den ønskede art. Kommissionen beklager således ikke at kunne besvare forespørgslen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1904/98 af Jesús CABEZÓN ALONSO til Kommissionen. Den Europæiske Union og Helms-Burton-loven



EF-Tidende nr. C 386 af 11/12/1998 s. 0165



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1904/98 af Jesús Cabezón Alonso (PSE) til Kommissionen (16. juni 1998) Om: Den Europæiske Union og Helms-Burton-loven Har man under de seneste forhandlinger mellem Den Europæiske Union og USA om de ekstraterritorielle virkninger af Helms-Burton-loven indgået en aftale om fuldstændig ophævelse af USAs ekstraterritorielle lovgivning, eller henviser aftalen kun til en midlertidig fritagelse for EUs vedkommende fra virkningerne af nævnte lovgivning?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1032/98

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Færgeulykken i Ramsgate: svenske firmaers manglende betaling af bøde

I 1994 styrtede en gangbro i Ramsgate færgehavn mellem en anløbsbro og et skib, der ventede på at sejle, pludselig sammen, hvorved seks passagerer blev dræbt og syv andre blev såret. De svenske firmaer, som havde fremstillet gangbroen, FEAB og FKAB, blev senere fundet skyldige ved britiske domstole og idømt en bøde på 1 million

for uagtsomhed.

De svenske firmaer har ikke betalt denne bøde. Firmaerne har for nylig udtalt på britisk fjernsyn, at de ikke agter at betale den. De hævder, at eftersom ulykken skete, før Sverige tiltrådte EU, er de ikke bundet af fællesskabsretten.

Vil Kommissionen ligesom jeg fordømme disse svenske firmaer, FEAB og FKAB, for manglende respekt for britisk lov og for ulykkens ofre eller deres familie? Vil Kommissionen også ligesom jeg opfordre disse firmaer til at betale hele bøden og bede om undskyldning for deres hidtidige opførsel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(17. april 1998)

Kommissionen er i færd med at undersøge de nævnte forhold i den pågældende medlemsstat og skal holde det ærede medlem underrettet om udfaldet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0823/98

af Jan Sonneveld (PPE) til Kommissionen

(26. marts 1998)

Om: EU-sundhedscertifikat ved eksporten af fjerkrægylle

Samhandelen mellem EU's medlemsstater med uforarbejdet fjerkrægylle hindres i praksis af, at der ikke findes certifikater, der beskriver gyllens veterinære aspekter. I bilaget til Kommissionens beslutning 96/103/EF(1)af 25. januar 1996 bebudes det, at Kommissionen vil udforme en model til et sundhedscertifikat. To år senere er der endnu ikke udformet en model til et sådant EU-sundhedscertifikat. Tyskland har nu på eget initiativ udarbejdet et sundhedscertifikat for handelen med uforarbejdet fjerkrægylle.

1. Har Kommissionen kendskab til det tyske sundhedscertifikat for eksporten af fjerkrægylle?

2. Er det tyske sundhedscertifikat retsgyldigt?

3. Vil Kommissionen sætte pris på, hvis også andre medlemsstater udarbejder deres egne sundhedscertifikater?

4. Vil Kommissionen tage det tyske sundhedscertifikat som udgangspunkt for sin egen model?

5. Inden for hvilken tidsramme vil Kommissionen på grundlag af det tyske sundhedscertifikat kunne forelægge en egen model til et sundhedscertifikat for eksporten af fjerkrægylle?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(23. april 1998)

På baggrund af erfaringerne med samhandel og indførsel af gylle vedtog Kommissionen beslutning 96/103/EF af 25. januar 1996 om ændring af kapitel 14 i bilag I til Rådets direktiv 92/118/EØF om dyresundhedsmæssige og sundhedsmæssige betingelser for samhandel med og indførsel til Fællesskabet af produkter, der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke fællesskabsbestemmelser, som omhandlet i bilag A, kapitel I, i direktiv 89/662/EØF, og for så vidt angår patogener i direktiv 90/425/EØF(2). Ifølge denne beslutning skal der indføres et sundhedscertifikat, hvortil modellen skal udformes af Kommissionen efter udtalelse fra Den Stående Veterinærkomité.

Kommissionen har intet kendskab til, at medlemsstater skulle have udarbejdet et certifikat. Den vil undersøge, om der findes et sådant certifikat for at efterprøve, om det eventuelt er foreneligt med EF-retten.

Kommissionen kan ikke give nogen præcis frist for fremlæggelsen af et udkast til sundhedscertifikat vedrørende samhandelen med forarbejdet fjerkrægylle, fordi andre områder af den veterinære og zootekniske lovgivning for øjeblikket prioriteres højere.

(1) EFT L 24 af 31.1.1996, s. 28.

(2) EFT L 24 af 31.1.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1064/98

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Landbrugsstøtte til myndeavl

Kan Kommissionen bekræfte, at landbrugsbevillingerne ikke kan anvendes til at støtte myndeavl i Irland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(29. april 1998)

Som en del af EU's politik for udvikling af landdistrikterne opfordrede Kommissionen medlemsstaterne til at yde støtte til omlægning af landbrugsproduktionen til nonfoodprodukter.

Med hensyn til Irland blev der stillet EU-støtte til rådighed for landbrugere og andre landboere, for at de under det operationelle program for landbrug, udvikling af landdistrikter og skovbrug for 1994-1999 kunne omstille produktionen til opdræt af greyhounds. Den irske stat stillede et beløb på 870 000 IRL til rådighed til forbedring af opdrættet og til markedsføring og salgsfremstød.

Der blev ikke ansøgt om EU-midler, og det er derfor blevet besluttet at acceptere, at foranstaltningerne trækkes ud af det operationelle program.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1022/98

af José Apolinário (PSE) til Kommissionen

(26. marts 1998)

Om: Strukturfondene og regionerne i Fællesskabets yderste periferi

I teksten til den nye traktat om Den Europæiske Union, Amsterdamtraktaten, omtales regionerne i Fællesskabets yderste periferi. Ved en nærmere gennemlæsning af Agenda 2000 og de forhåndenværende oplysninger om de nye bestemmelser for strukturfondene fremgår det, at denne traktatbestemmelse ikke er omhandlet i de tekster, Kommissionen har forelagt.

Hvad agter Kommissionen at foretage sig med særligt henblik på regionerne i Fællesskabets yderste periferi, især Azorerne? Er Kommissionen enig i, at der ikke tages tilstrækkeligt hensyn til regionerne i Fællesskabets yderste periferi med henblik på at opfylde målsætningerne for Regis-initiativet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(23. april 1998)

I såvel Amsterdam-traktatens nye artikel 227, stk. 2, som Agenda 2000(1) og Kommissionens forslag til nye strukturfondsforordninger bliver der lagt særlig vægt på regionerne i EF's yderste periferi, i og med at disse bliver omfattet af det nye mål 1.

Hvad angår de aktioner, som hidtil er blevet sat i værk inden for Regis I og II, har Kommissionen planer om at integrere dem i mål 1 - programmerne for at samle spørgsmål inden for samme emneområde, forenkle forvaltningen og gøre aktionerne mere effektive.

For at sikre, at samhørighedsbestræbelserne fortsætter, og at de kommende EF-initiativer bliver endnu mere synlige og innovative, agter Kommissionen - som foreslået i artikel 19 i den nye generelle forordning om strukturfondene(2) - at koncentrere sin indsats om kun tre emner af fælles interesse: grænseoverskridende, tværnationalt og tværregionalt samarbejde, udvikling af landdistrikter samt menneskelige ressourcer med fokus på lige muligheder.

(1) KOM(97) 2000 endelig udg.

(2) KOM(98) 131 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1942/98 af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen (11. juni 1998)

Om: Overtraedelse af faellesskabsbestemmelserne paa miljoeomraadet i forbindelse med opfoerelsen af en vindmoellepark i Alto Sannio

I Italien, i omraadet omkring Alto Sannio (Benevento-provinsen) er man ved at installere et vindmoelleanlaeg bestaaende af ca. 600 vindmoeller. Selv om det er et omraade, der er udset til skovtilplantning, og som Det Europaeiske Faellesskab allerede har ydet stoette til med henblik paa bevarelse af landskabet og naturen og gennemfoerelse af et bjergturistomraade, har regionen Campanien med anvendelse af andre former for faellesskabsstoette besluttet at planere en raekke el-kabler, dels under jorden og dels over jorden, som skal transportere elektricitet til ENEL's net. Der er en begrundet formodning om, at dette vindenergianlaeg er blevet planlagt i klar strid med faellesskabsdirektiverne vedroerende beskyttelse, genvinding og udnyttelse af omraadet, for saa vidt angaar landskabet, miljoeet og den historiske og arkaeologiske kulturarv. Det er saaledes let at se de farlige konsekvenser af disse projekter fx. beskadigede klipper, oedelagte kilder, millioner af kubikmeter affaldsmateriale efterladt paa bjergtoppene og udgravningsarbejder i omraader med naturlig risiko for skred. Endvidere har man ikke soerget for at inddrage offentligheden i disse beslutninger, saaledes som det udtrykkelig er foreskrevet i Raadets direktiv 85/337/EOEF ((EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.)). Kan Kommissionen paa baggrund af ovenstaaende oplyse foelgende:

1. Kan det ikke betragtes som et enormt spild, at EU har bevilget stoette til finansering af projekter, som er indbyrdes uforenelige og beliggende i samme omraade?

2. Mener Kommissionen ikke, at selv om dette vindmoelleanlaeg opfoeres med den prisvaerdige hensigt at skabe en alternativ og vedvarende energikilde, er dette dog et resultat af en hensynsloes landskabspolitik, der kan foere til en uoprettelig oekologisk omvaeltning med alle dennes alvorlige foelger for skoven, dyrelivet og plantelivet?

3. Er der ikke grundlag for at indlede overtraedelsesprocedure mod den italienske stat paa grund af manglende gennemfoerelse og overholdelse af faellesskabsdirektiverne, for saa vidt angaar miljoebeskyttelse og beskyttelse af landskabet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (24. juni 1998)

Kommssionen er i faerd med at indhente de oplysninger, der er noedvendige for at besvare spoergsmaalet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, saa snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2040/98

af Klaus Hänsch (PSE) til Kommissionen

(7. juli 1998)

Om: Tildeling af EU-bevillinger til Remscheid, Nordrhein-Westfalen

Kan Kommissionen oplyse følgende vedrørende tildeling af EU-bevillinger til Remscheid by, Nordrhein-Westfalen:

1. Omfanget af de samlede EU-strukturbevillinger, der er modtaget opdelt efter de forskellige fonde henholdsvis de forskellige fællesskabsprogrammer og -initiativer samt omfanget af de EU-bevillinger, der siden 1994 er blevet tildelt Remscheid fra øvrige budgetkonti til pilotprojekter, foranstaltninger eller - som direkte støtte - til universiteter, forskningsinstitutioner, virksomheder og andre bærende institutioner?

2. Hvor mange arbejdspladser er der ved hjælp af disse bevillinger blevet oprettet eller bevaret?

Supplerende svar

afgivet på Kommissionens vegne af Jacques Santer

(25. september 1998)

Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriflige forespørgsel E-2036(1), som stadig er fyldestgørende.

(1) EFT C 386 af 11.2.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0656/98 af Stéphane Buffetaut (I-EDN) til Kommissionen (10. marts 1998)

Om: Stoette til skibsbygningsindustrien

De amerikanske myndigheder har meddelt, at de har til hensigt at genaabne skibsvaerftet i Philadelphia ved hjaelp af massive tilskud, hvilket er en helt klar overtraedelse af OECD-aftalen, der indeholder en klausul om fastfrysning (»standstill«) af stoetteordningerne. Kommissionen har anset denne foranstaltning for at vaere tilstraekkelig restriktiv til, at det ikke skulle vaere noedvendigt at haeve lofterne for stoette til skibsbygningsindustrien i Europa.

Vil Kommissionen, i henhold til en OECD-aftale, der er blevet afvist af den franske Nationalforsamling, indfoere restriktive foranstaltninger i Europa, som Europas partnere ikke gennemfoerer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (8. april 1998)

Den saakaldte »standstill«-klausul, som det aerede medlem omtaler, indgaar ikke i selve OECD-aftalen, som endnu ikke er traadt i kraft, men i slutakten vedroerende forhandlingerne om indgaaelse af aftalen. I henhold til denne klausul forpligtede parterne sig til ikke at forhoeje det nuvaerende stoetteniveau og til ikke at indfoere nye stoetteforanstaltninger i den periode, der gaar, indtil aftalen er traadt i kraft. Kommissionen deler det aerede medlems bekymring over, at USA tilsyneladende har brudt dette arrangement. Kommissionen har henvendt sig til de amerikanske myndigheder og anmodet om yderligere forklaringer og oplysninger om de omhandlede ordninger samt om, hvorvidt de er i overensstemmelse med standstill-klausulen.

Hvad angaar Faellesskabets stoettepolitik, agter Kommissionen ikke at anvende aftalens bestemmelser (som forbyder al stoette undtagen social stoette i forbindelse med lukninger og stoette til forskning og udvikling) foer aftalen er traadt i kraft. Bestemmelserne i direktiv 90/684/EOEF om stoette til skibsbygningsindustrien (der er viderefoert ved Raadets forordning (EF) nr. 2600/97 af 19. december 1997 om aendring af forordning (EF) nr. 3094/95 om stoette til skibsbygningsindustrien ((EFT L 351 af 23.12.1997. ))) gaelder fortsat indtil 31. december 1998. Kommissionen har ogsaa fremlagt forslag ((KOM(97) 469 endelig udg. )) om en efterfoelger, hvis OECD-aftalen stadig ikke er traadt i kraft. I henhold til disse forslag kan driftsstoetten fortsaettes indtil 31. december 2000, hvorefter man vil fokusere paa andre stoetteformer, der bedre kan tilskynde vaerfterne til at forbedre deres konkurrenceevne. Det drejer sig om stoette til lukning og omstrukturering, regional investeringsstoette til modernisering af eksisterende anlaeg, stoette til innovation, stoette til F& U og stoette til miljoebeskyttelse.

Maksimumsgraensen for driftsstoette har ligget fast paa 9% siden 1993, selv om direktivet tager sigte paa en gradvis nedtrapning af stoetten. Flertallet af medlemsstaterne har ikke vaere indstillet paa at forhoeje maksimumsgraensen. Det vil desuden ikke alene vaere uforeneligt med OECD-standstill-arrangementerne, som Raadet stoetter, men ogsaa vaere i strid med essensen i Kommissionens forslag til en ny ordning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0481/98 af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen (27. februar 1998)

Om: Brug af eksperter til vurdering af tilbud og ydelser inden for rammerne af strukturfondene

Kan Kommissionen oplyse om antallet af eksterne eksperter, som den brugte i 1997 til at raadgive om ansoegninger om strukturfondsstoette og vurderinger af strukturfondsprogrammer, og opstille tallene efter nationalitet og koen? Hvor mange af disse eksperter modtog formel vejledning om EU's krav i forbindelse med strukturfondsprogrammerne, inden de udfoerte dette arbejde? Hvor store var de samlede udgifter til deres arbejde i 1997? Hvilke rekrutteringskriterier anvendte Kommissionen for at sikre aabenhed, transparens og ikke-forskelsbehandling?

Supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (7. maj 1998)

Kommissionen raader ikke over oplysninger om sine konsulenters nationalitet, da de bydendes og kontrahenternes nationalitet ikke spiller nogen rolle ved tildelingen af kontrakter. Kommissionen raader heller ikke over oplysninger om personalets koen i de forskellige konsulentvirksomheder.

Kommissionen mener, at de eksperter, der udvaelges efter procedurerne for offentlige udbud, besidder de noedvendige kvalifikationer for at udfoere det arbejde, der overdrages dem. I forbindelse med udvikling af en evalueringskultur og fremme af god praksis har Kommissionen allerede afholdt tre konferencer, der blev overvaeret saavel af evalueringseksperter som af administrativt personale, der er ansvarligt for denne type spoergsmaal.

Med hensyn til aabenhed og transparens, som det fremgaar af de gaeldende bestemmelser paa omraadet, goer Kommissionen generelt brug af aabne procedurer, der bekendtgoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Med hensyn til ikke-forskelsbehandling siger det sig selv, at Kommissionen overholder EF-rettens grundlaeggende regler uanset den fulgte procedure.

Kommissionen har forelagt Europa-Parlamentet sin evalueringsopgoerelse for 1997 samt sit arbejdsprogram for 1998 med et skoen over evalueringsomkostningerne. For regionalpolitikken og det evalueringsarbejde, som Kommissionen satte i gang, androg omkostningerne 4,5 mio. ECU i 1997, og skoennene for 1998 andrager ca. 2,5 mio. ECU, herunder det metodologiske arbejde. For udvikling af landdistrikterne beloeb udgifterne sig i 1997 til ca. 450 000 ECU.