ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2279/99

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Sanktioner mod Spanien for manglende gennemførelse af EF-miljødirektiver

Det spanske miljøministerium har ikke taget de nødvendige skridt til inden for de fastsatte tidsfrister at gennemføre tre vigtige miljødirektiver, nemlig om bekæmpelse af luftforurening fra industrianlæg (som skulle være trådt i kraft den 31. oktober), om vurdering af indvirkning på miljøet (som skulle være gennemført i marts) og om adgang til miljøoplysninger (som Kommissionen i juli 1996 rettede henvendelse til Spanien om på grund af indskrænkning af retten til adgang).

Kan Kommissionen oplyse, om der er indledt overtrædelsesprocedure mod Spanien for manglende gennemførelse af disse tre direktiver?

Kan Kommissionen oplyse om de spanske myndigheders svar på Kommissionens henvendelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(20. december 1999)

Kommissionen griber automatisk ind, når medlemsstaterne ikke giver meddelelse om deres gennemførelsesforanstaltninger i forbindelse med Fællesskabets direktiver inden for de fastsatte tidsfrister.

Spanien har endnu ikke givet Kommissionen meddelelse om gennemførelsesforanstaltningerne til Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening(1). Kommissionen vil i nær fremtid indlede en overtrædelsesprocedure efter EF-traktatens artikel 226 (tidl. artikel 169).

For så vidt angår Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(2), har Kommissionen allerede indledt en overtrædelsesprocedure mod Spanien efter EF-traktatens artikel 226. En åbningsskrivelse tilgik Spanien i august 1999. Spanien har dog endnu ikke reageret. Det forventes derfor, at Kommissionen inden for kort tid vil sende Spanien en begrundet udtalelse, som er næste fase i overtrædelsesproceduren.

Med hensyn til den ukorrekte gennemførelse af Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger(3) har Kommissionen ikke fundet de spanske myndigheders svar på den begrundede udtalelse tilfredsstillende og har derfor indbragt sagen for Domstolen. Sagens referencenr. er C-189/99.

(1) EFT L 257 af 10.10.1996.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.

(3) EFT L 158 af 23.6.1990.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2103/99

af Marie-Noëlle Lienemann (PSE) til Kommissionen

(12. november 1999)

Om: Kollektive afskedigelser hos Michelin

Hvad vil Kommissionen på baggrund af de mange skandaler i forbindelse med kollektive afskedigelser (f.eks. på Renault-fabrikkerne i Vilvorde) og navnlig de, som kun kan begrundes i et højere aktieudbytte, gøre for at ajourføre direktivet om kollektive afskedigelser for at kunne garantere og beskytte lønmodtageres rettigheder og dermed undgå at arbejdspladser nedlægges?

Hvad agter Kommissionen at foretage over for Michelin-koncernen for at sikre, at bestemmelserne i ovennævnte direktiv helt konkret respekteres?

Vil det efter Kommissionens opfattelse ikke være hensigtsmæssigt at vedtage bestemmelser, som giver lønmodtagerne mulighed for at anke afskedigelser, der er begrundet i sparehensyn, før de bliver iværksat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(30. november 1999)

Kommissionen skal erindre det ærede medlem om, at dens forslag af 11. november 1998 om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab(1) netop sigter mod at gøre de gældende regler inden for dette område på fællesskabsplan og på nationalt plan mere fuldstændige og effektive, ikke mindst bestemmelserne i Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser(2).

Dette forslag har været genstand for en udtalelse fra Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen og afventer nu fastlæggelsen af en fælles holdning fra Rådet. Kommissionen mener, at Rådet bør fremskynde arbejdet hermed.

Kommissionen råder ikke over oplysninger, der gør det muligt at konkludere, at bestemmelserne i direktiv 98/59/EF og bestemmelserne om direktivets gennemførelse i fransk lovgivning er blevet overtrådt af den nævnte virksomhed, da meddelelsen om, at der skal nedlægges 7 500 arbejdspladser i de kommende tre år, havde generel karakter.

Hvad angår kontrollen med berettigelsen af kollektive afskedigelser, kan Kommissionen meddele det ærede medlem, at der i alle medlemsstater findes regler om, at arbejdstagerne kan anke en ubegrundet eller uberettiget afskedigelse. Dette emne nævnes i Kommissionens meddelelse af 25. november 1998 om Modernisering af arbejdets tilrettelæggelse En positiv holdning til ændring(3) blandt de spørgsmål, som arbejdsmarkedets parter opfordres til at undersøge som led i overvejelserne om, hvordan man kan udvikle nye former for kontraktforhold og karriereforløb, samtidig med at arbejdstagerne garanteres tryghed, f.eks. i form af fortløbende arbejde mldr (punkt 2.1.3 i ovennævnte meddelelse).

(1) EFT C 2 af 5.1.1999.

(2) EFT L 225 af 12.8.1998.

(3) KOM(98) 592 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2633/99

af Maria Berger (PSE) til Kommissionen

(22. december 1999)

Om: Anvendelse af kabel-tv-direktiv 93/83/EØF

Gennemførelsen af kabel-tv-direktiv 93/83/EØF(1) har udelukkende haft negative følger for kabel-tv-selskaberne i Østrig: Således har man nu i stedet for en samlet aftale 927 enkeltaftaler, retssikkerheden er blevet ringere, og konkurrencefordrejningen mellem kabel og satellit er blevet større.

1. Hvornår vil Kommissionen forelægge rapporten for Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Monetære Udvalg om anvendelsen af direktiv 93/83/EØF?

2. Planlægger Kommissionen at indføre teknologineutralitet, dvs. muliggøre ligebehandling af modtagelse via satellit og viderespredning pr. kabel?

3. Overvejer Kommissionen at ændre direktiv 93/83/EØF på baggrund af kabel-tv-selskabernes protester i hele Europa?

(1) EFT L 248 af 6.10.1993, s. 15.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(20. januar 2000)

Kommissionen har ikke modtaget nogen klager fra østrigske operatører mod den praktiske anvendelse af de østrigske foranstaltninger til gennemførelse af Rådets direktiv 93/83/EØF af 27. september 1993 om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel.

Eksterne konsulenter er i gang med en undersøgelse af den praktiske anvendelse af direktiv 93/83/EØF. Undersøgelsen omfatter desuden anvendelsen af Rådets direktiv 93/98/EØF af 29. oktober 1993 om harmonisering af beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder(1) og Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret(2).

På baggrund af denne undersøgelse, som forventes at foreligge inden udgangen af marts 2000, vil Kommissionen forelægge den meddelelse, det ærede medlem henviser til. Hvis Kommissionen beslutter at fremsætte ændringsforslag, vil den tage hensyn til forslag fremsat af de berørte kredse.

(1) EFT L 290 af 24.11.1993.

(2) EFT L 346 af 27.11.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2138/99

af Didier Rod (Verts/ALE) til Rådet

(15. november 1999)

Om: Olieledning mellem Tchad og Cameroun

Efter vore oplysninger er planerne om en olieledning mellem Tchad og Cameroun på dagsordenen for Verdensbankens næste bestyrelsesmøde midt i november. På en pressekonference den 30. september 1999 udtrykte Verdensbankens formand, Wolfensohn, støtte til projektet. Efter vore oplysninger kan der ventes en positiv afgørelse om bevilling af de nødvendige midler til regeringerne i Tchad og Cameroun.

I december 1998 krævede Europa-Parlamentet et moratorium for projektet, indtil der var opnået en række garantier med hensyn til indkomstfordeling, erstatning til og flytning af den berørte befolkning, forsvarlig forvaltning af miljørisiciene og det civile samfunds faktiske deltagelse i beslutningsprocessen.

Hvad er Rådets holdning til udviklingen i denne sag?

Er Rådet bekendt med metoderne i Verdensbanken, som ifølge intern, offentliggjort korrespondance udsender repræsentanter, der optræder som mæglere, der skal berolige kritikken af projektet, mens man forbereder dets iværksættelse på højeste sted? Og som på et offentligt møde den 30. september præsenterede to personer som repræsentanter for det civile samfund i Cameroun, selv om disse personer arbejder som konsulenter for Verdensbanken?

Afholdes der i Rådet samrådsmøder om medlemsstaternes holdning i bestyrelsen? I benægtende fald, hvorfor ikke? I bekræftende fald, er der afholdt samråd om projektet? Hvad er de femten medlemslandes holdning til afgørelsen om finansiering af olieledningen mellem Tchad og Cameroun?

Svar

(24. januar 2000)

Den sag, som det ærede medlem omtaler, er ikke blevet forelagt Rådet, der derfor intet kendskab har til debatten om finansieringen af olieledningen mellem Tchad og Cameroun.

Rådet afholder ikke formelle samrådsmøder om medlemsstaternes holdning i Verdensbankens bestyrelse, da ikke alle medlemsstater har sæde deri, og nogle er repræsenteret af et andet land, der ikke nødvendigvis er en af Fællesskabets medlemsstater.

Af ovennævnte årsager har Rådet som sådant ingen holdning til beslutningen om finansieringen af den omtalte olieledning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1791/99

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(30. september 1999)

Om: Våbeneksport

På baggrund af den seneste debat om våbeneksport fra Det Forenede Kongerige og andre EU-medlemsstater til lande, som gør sig skyldige i krænkelser af menneskerettighederne og/eller oplever interne konflikter, som f.eks. Indonesien og Østtimor, bedes Kommissionen oplyse, om den har til hensigt at stramme lovgivningen om våbensalg i fremtiden?

Kan Kommissionen bekræfte eller afkræfte beretninger om, at Det Forenede Kongerige har overtrådt embargoen over for Indonesien, som blev vedtaget den 13. september, ved hemmeligt at levere tre britiske Hawk krigsfly til Indonesien i sidste uge? Hvis disse beretninger er korrekte, bedes Kommissionen oplyse, hvad den agter at foretage i anledning af Det Forenede Kongeriges overtrædelse af embargoen?

Er Kommissionen enig i, at der er et presserende behov for at stramme EU's adfærdskodeks fra 1998 om våbeneksport og navnlig for at få vedtaget foranstaltninger, som skal forhindre forsøg på at omgå adfærdskodeksen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(20. oktober 1999)

Handel med våben har i henhold til EF-traktatens artikel 296 i (tidl. artikel 223) ikke hidtil hørt ind under traktatens anvendelsesområde, og Fællesskabet har derfor ikke mulighed for at gribe ind på dette område. Spørgsmålet om handel med våben er i øjeblikket ved at blive drøftet inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP), som Kommissionen fuldt ud deltager i.

Kommissionen har hverken kompetence eller mulighed for at bekræfte eller afkræfte, om embargoen er blevet overtrådt. Det er medlemsstaternes regeringer, der har det fulde ansvar for våbeneksportbevillinger.

Adfærdskodeksen for våbeneksport blev indført for et år siden, og som nævnt i den først årsrapport, har medlemsstaternes første erfaringer med kodeksen i denne periode været positive. Der er dog ingen tvivl om, at der fortsat er behov for at stramme kodeksen og bestemmelserne om dens gennemførelse. Formålet med den årlige evaluering er netop at finde frem til mulige forbedringer. Adfærdskodeksen kan dog naturligvis kun ændres med støtte fra alle medlemsstaterne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0561/99

af Graham Mather (PPE) til Kommissionen

(12. marts 1999)

Om: Konkurrencepolitikken i detailsektoren

Kan Kommissionen give naermere oplysninger om eventuelle initiativer, der for nylig er eller inden laenge vil blive taget paa dette omraade?

Er Kommissionens politik paa dette omraade ved at blive revideret, og i bekraeftende fald paa hvilket grundlag?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(29. marts 1999)

Efter offentliggoerelsen af groenbogen om vertikale begraensninger(1) indledte Kommissionen i 1997 en revision af Faellesskabets konkurrenceregler for distributionsaftaler, blandt andet inden for detailhandelen. Paa baggrund af tilkendegivelserne ved den omfattende offentlige hoering, vedtog Kommissionen den 30. september 1998 en meddelelse om anvendelsen af Faellesskabets konkurrenceregler paa vertikale begraensninger(2), hvori den beskriver sin fremtidige politik paa dette omraade.

Hovedformaalet med den planlagte nye politik er at anlaegge en mere oekonomisk orienteret indfaldsvinkel, som indebaerer en langt bredere daekning af vertikale aftaler gennem en enkelt gruppefritagelsesforordning. En saadan politik vil medfoere en lettelse af den administrative byrde, en forenkling af de gaeldende regler, en lempelse af anmeldelseskravene og en mere effektiv kontrol med vertikale begraensninger, naar det gaelder virksomheder med en betydelig markedsstyrke.

Kommissionen foelger ogsaa udviklingen i detailhandelen, idet den er saerlig opmaerksom paa, hvorledes koebekrften kan paavirke anvendelsen af Faellesskabets konkurrenceregler.

(1) KOM(96) 721 endelig udg.

(2) KOM(98) 544 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0327/99

af Alexander Falconer (PSE) til Kommissionen

(23. februar 1999)

Om: Omkostninger forbundet med EU-informationstjenesterne

Hvor stort et beloeb udgoer de aarlige og samlede omkostninger siden starten, herunder arbejdstimer, forskning, udvikling, programmering, hardware (distributoerernes og brugernes), promovering, uddannelse, rejser og faste udgifter for hvert af foelgende projekter: EUROLIB, BREL, CASE, ECHO og EURONET? Hvad har hvert enkelt af projekterne kostet EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(7. maj 1999)

Eurolib er en samarbejdsgruppe for de europaeiske institutioners biblioteker, der blev oprettet i 1988 paa initiativ af Europa-Parlamentets generalsekretaer. Deltagelse i gruppens moeder og arbejde er aldrig blevet bogfoert over specifikke budgetbevillinger eller udgifter, da omkostningerne hertil indgaar i de deltagende institutioners loebende driftsudgifter. Isaer i en tid, hvor biblioteksverdenen er inde i en rivende udvikling, finder Kommissionen og de andre institutioner, at de halvaarlige kontakter mellem kolleger er yderst vaerdifulde for deres arbejde, f.eks. i forbindelse med introduktionen af Eurolib-siderne paa det interinstitutionelle Internet-websted Europa. Det vil praktisk talt vaere umuligt paa en nogenlunde fornuftig maade at forsoege at udskille den specifikke Eurolib-komponent i 18 bibliotekers arbejde, herunder Europa-Parlaments bibliotek, som varetog Eurolib-sekretariatet fra 1988 til 1994.

BREL (Bibliothèque de recherches européennes de Luxembourg) hoerer under Parlamentets og Luxembourgs nationale biblioteks kompetenceomraade.

ECHO (Electronic case handling in offices) er et projekt, der hoerer under RACE, og Euronett (Evaluating user responses on new European transport technologies) var et DRIVE 1-projekt, som blev gennemfoert fra 1980 til 1984. En detaljeret oversigt over udgifterne for hvert projekt tilsendes det aerede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat.

Ifoelge Kommissionen falder CASE ikke ind under de europaeiske informationsprojekter.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0684/99

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen

(26. marts 1999)

Om: Toldkontingentet for tunfileter i 1999

Paa baggrund af, at forsyningerne med tunfileter ("loins") paa gunstige toldbetingelser fra GTP-, AVS- og EU-lande beloeber sig til ca. 129.500 tons, hvilket er tilstraekkeligt til at imoedekomme den nuvaerende efterspoergsel paa det europaeiske marked, og paa baggrund af, at Europa i 1997 indfoerte 38.940 tons tunfileter, hvilket i fuld udstraekning imoedekom efterspoergslen, bedes Kommissionen redegoere for, hvilke kvantitative kriterier den lagde til grund for sit forslag om at aabne et toldkontingent for 1999, som dels er uholdbar paa grundlag af den nuvaerende forsyningssituation, dels kommer paa et tidspunkt, hvor delegationer fra visse EU-lande endog er rede til at indgaa et kompromis, saa der kan indgaas bindende aftaler baseret paa verdensmarkedsprisen mellem fiskerierhvervet og de dele af den italienske foraedlingsindustri, som har behov for saadanne aftaler for at sikre forsyningerne med raavarer.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(4. maj 1999)

Kommissionen kan ikke bekraefte det tal, som det aerede medlem fremfoerer om de disponible maengder af tunfileter fra Faellesskabet eller lande, som nyder godt af Faellesskabets generelle praeferencesystem, GSP "Narkotika" og fra Afrika, Vestindien og Stillehavsomraadet (AVS). De tal, Kommissionen har faaet fra medlemsstater, som fanger tun, er meget lavere end det, som det aerede medlem har fremfoert.

Kommissionen har under udarbejdelsen af sit forslag til aabning af autonome toldkontingenter baseret sig paa medlemsstaternes anmodninger og situationen i Faellesskabet.

For saa vidt angaar toldkontingentet for tunfileter, har Kommissionen konstateret, at Faellesskabets produktion af tunfileter ikke er tilstraekkelig stor til at daekke behovet. Faellesskabets konservesindustri er i stedse hoejere grad noedt til at importere fra tredjelande. Denne paastand underbygges af tal fra den 15. januar 1999 fra den spanske producentgruppe "Asociación Nacional de Fabricantes de Conservas de Pescado y Marisco" (Anfaco). Denne statistik viser, at det land, der producerer flest tunfileter, Spanien, ikke engang har nok til at forsyne sin egen industri.

Kommissionen har ogsaa bemaerket, at import fra lande, som nyder godt af praeferenceordningen (AVS-lande og GSP-Narkotika), og som sker i overensstemmelse med bestemmelserne om oprindelse, der naturligt nok ligger det aerede medlem meget paa sinde, ikke er tilstraekkelig stor til at forsyne Faellesskabets konservesindustri.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0605/99

af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen

(4. marts 1999)

Om: Sammenstoed mellem landbrugere og politi

Der henvises til sammenstoedene for nylig mellem politiet og landbrugere, som var kommet til Bruxelles fra hele Europa, og til "belejringstilstanden" i Europa-Parlamentet, som standsede sit arbejde paa grund af denne demonstration.

Kan Kommissionen oplyse foelgende:

1. mener den ikke, at holdningen med en forudgaaende lukning og en fjendtlig indstilling til demonstranterne ogsaa har indvirket paa den optrapning, der fandt sted i sammenstoedene med ordensmagten?

2. mener den ikke, at denne haendelse kraenker rettighederne til fri og demokratisk demonstration for repraesentanterne for en vigtig erhvervssektor i Europa?

3. kan den give sin generelle bedoemmelse af sagen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(23. marts 1999)

Kommissionen kan ikke udtale sig om en beslutning truffet af Europa-Parlamentet.

Kommissionen var ikke lukket den 22. februar 1999.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0338/99

af Karla Peijs (PPE) til Raadet

(25. februar 1999)

Om: Euro-moenternes nationale sider

1. Har Raadet noteret sig antallet af nationale praeg paa euro-moenterne i de 11 EU-medlemsstater, der deltager i euroen?

2. OEstrig og Italien har ikke mindre end otte forskellige praeg. Mener Raadet ikke, at det store antal nationale praeg vil skabe forvirring blandt brugerne? I benaegtende fald, hvorfor ikke?

3. Den Europaeiske Centralbank har fastslaaet, at ikke alene euro-sedlerne, men ogsaa euro-moenterne kan forfalskes. Mener Raadet ikke, at det store antal nationale praeg vil goere det lettere at lave forfalskninger? I benaegtende fald, hvorfor ikke?

4. Hvorfor har Raadet ikke vedtaget, at hvert land, der deltager i OEMU'en, kun maa have ét nationalt praeg paa euro-moenterne?

5. Hvilke foranstaltninger vil Raadet traeffe for at begraense antallet af nationale praeg til ét pr. medlemsstat?

Svar

(26. april 1999)

Raadets forordning 975/98 af 3. maj 1998 om paalydende vaerdi og tekniske specifikationer for euromoenter, som er bestemt til at saettes i omloeb(1), senest aendret ved Raadets forordning 423/99 af 22. februar 1999(2), fastlaegger ensartede regler for udstedelsen af saadanne moenter, som gaelder alle de paagaeldende medlemsstater. Den eneste bemaerkelsesvaerdige undtagelse til disse ellers ensartede regler er praeget paa den nationale side, som vil vaere forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat.

I den sammenhaeng fandt Raadet, at det at "give moenterne henholdsvis en europaeisk og en national side er en egnet maade at udtrykke tanken om den europaeiske monetaere union mellem medlemsstaterne og kan i vaesentlig grad oege borgernes accept af moenterne" (10. betragtning i forordning 975/98).

Raadet er derfor af den opfattelse, at de forskellige praeg paa de nationale sider ikke skaber forvirring hos forbrugerne, men snarere oeger deres accept ved i hvert fald delvis at holde medlemsstaternes forskellige designtraditioner i haevd.

Endvidere mener Raadet ikke, at de mange forskellig praeg paa den nationale side af euro-moenterne vil goere det lettere at forfalske dem. I den forbindelse mindes der om, at der paa grund af 1- og 2-euros hoeje vaerdi er behov for ensartede saerlige sikkerhedsforholdsregler.

Afsluttende ser Raadet ikke i oejeblikket noget behov for at aendre forordning 975/98 i saa henseende.

(1) EFT L 139 af 11.5.1998, s. 6.

(2) EFT L 52 af 27.2.1999, s. 2.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 145/99 af Brigitte LANGENHAGEN EU-støtte til den tyske Landkreis Rotenburg/Niedersachsen (SUPPLERENDE SVAR)



EF-Tidende nr. C 370 af 21/12/1999 s. 0021



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0145/99 af Brigitte Langenhagen (PPE) til Kommissionen (11. februar 1999) Om: EU-stoette til den tyske Landkreis Rotenburg/Niedersachsen Hvilke former for stoette, og i hvilken stoerrelse, opregnet efter de forskellige stoetteomraader, er i valgperioden 1994-1999 tilgaaet den tyske Landkreis Rotenburg/Niedersachsen?