ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2068/99

af Werner Langen (PPE-DE) til Kommissionen

(5. november 1999)

Om: Forfordeling af importører

Indførsel af varer fra de mindst udviklede udviklingslande er toldfri inden for rammerne

af den generelle toldpræferenceordning. Eksportøren udfylder i den forbindelse formular A. Eksportlandet bekræfter oplysningernes rigtighed. Skulle det senere vise sig, at eksportørens oplysninger af en eller anden grund er forkerte, men er attesteret korrekte af eksportlandet, opkræves der ofte told af toldskyldneren flere år efter.

Dette er en urimelig juridisk forfordeling af importørerne i Fællesskabet.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

1. Mener Kommissionen ikke, at der i denne sammenhæng er tale om en forfordeling, og mener den, at der er sikret beskyttelse af importører, der er i god tro?

2. Mener Kommissionen, at der er mulighed for at supplere toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b) som følger: Der foretages heller ikke efterfølgende bogføring, når det efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb ikke er bogført på grund af ukorrekte dokumenter fra eksportlandet eller fra en medlemsstat, medmindre toldskyldneren havde kendskab til fejlen.

3. Mener Kommissionen ikke, at praktiske problemer i forbindelse med en sådan supplering af ovennævnte artikel kan udelukkes, hvis begrundet tvivl om korrektheden af et lands anvendelse af præferenceordningen offentliggøres i De Europæiske Fællesskabets Tidende, således at det dermed udelukkes, at importørerne kan være i god tro?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(3. december 1999)

1. Når eksportøren har afgivet ukorrekte oplysninger, på grundlag af hvilke eksportlandets myndigheder har udstedt et oprindelsescertifikat, har disse myndigheder ifølge EF-Domstolens retspraksis ikke begået fejl, som er omfattet af artikel 220, stk. 2, litra b), i Fællesskabets toldkodeks, og importøren kan derfor ikke påberåbe sig sin gode tro.

At skulle betale skyldige toldafgifter følger af de gældende bestemmelser og kan ikke betragtes som en urimelig forfordeling.

2. Med udgangspunkt i et ændringsforslag, som Parlamentet vedtog i mødeperioden marts 1999, fremlagde Kommissionen i juni 1999 et forslag til ændring af den pågældende artikel. Dette forslag er i øjeblikket til behandling i Rådet.

3. Kommissionens forslag giver mulighed for i De Europæiske Fællesskabers Tidende at informere importørerne om eventuel begrundet tvivl om korrektheden af et lands anvendelse af præferenceordningen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1705/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(29. september 1999)

Om: 1998-budgettet udgifter til årlige arrangementer

På forslaget til Fællesskabernes budget for 2000 er der opført 6 500 000 euro (ca. 13. mia. italienske lire) til årlige arrangementer.

Kan Kommissionen oplyse, til hvilke præcise formål det for 1998 opførte beløb (10 000 000 ecu, svarende til 19 360 000 000 italienske lire) blev anvendt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(2. december 1999)

Budgetpost B3-309 årlige arrangementer blev indført i budgettet for 1999. Den beløber sig til 10 mio. EUR og er hovedsageligt blevet anvendt til at finansiere Expo Hanover 2000 og den europæiske informationskampagne mod vold mod kvinder.

De planlagte udgifter til Expo Hanover 2000 beløber sig til 7,5 mio. EUR. Udgifterne vedrører opbygningen af Den Europæiske Unions pavillon på EXPO 2000 i Hanover, som finder sted fra den 1. juni til den 30. oktober 2000. Indkaldelse af tilbud er iværksat, og der er underskrevet kontrakter vedrørende det første arbejde, som det fremgår af finansieringsoversigten i Kommissionens meddelelse(1).

De planlagte udgifter til den europæiske informationskampagne mod vold mod kvinder beløber sig til 2,5 mio. EUR, herunder konferencer (180 000 EUR), planlægning af kampagnen, publikationer og Tv-spots (320 000 EUR) samt støtte til projekter udarbejdet af ikke-statslige organisationer (NGO'er) (2 mio. EUR). Med hensyn til sidstnævnte offentliggjorde man en indkaldelse af tilbud i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2), hvori man opfordrede NGO'erne til at fremlægge projekter og involvere sig i kampagnen.

(1) KOM(1999) 131.

(2) EFT C 180 af 25.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1756/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Rådet

(1. oktober 1999)

Om: Endnu et mord på en græsk-cypriot i det besatte område

Det nye, afskyelige mord på Stellios Harpas, en græsk-cypriot, der boede i det besatte område på Cypern, begået af tyrkiske tilflyttere, har vakt alvorlig bekymring og skabt en stemning af panik blandt de græsk-cypriotiske indbyggere i enklaverne.

Under henvisning til, at Europa-Parlamentet i sin beslutning af 10.4.1997 (B4-0286/97)(1) på ny kraftigt fordømmer det ulovlige besættelsesstyres alvorlige og vedvarende krænkelser af den pågældende befolkningsgruppes menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder samt dets uforsonlige holdning og efterlyser et langt større engagement hos FN samt Den Europæiske Unions institutioner, herunder især Rådet og Kommissionen, med henblik på udformning og iværksættelse af sådanne foranstaltninger, der skønnes nødvendige, herunder humanitære foranstaltninger, og som kan forbedre levevilkårene for befolkningsgruppen i enklaverne, bedes Rådet besvare følgende:

Hvad agter Rådet at foretage sig efter det nylige mord med henblik på at sikre indbyggerne i enklaverne mulighed for et fredeligt ophold i deres hjemegn?

Mener Rådet, at der kan oprettes et komplet og permanent overvågningscenter i Rizokarpaso af hensyn til græsk-cyprioternes sikkerhed i enklaverne?

(1) EFT C 132 af 28.4.1997, s. 226.

Svar

(24. januar 2000)

Rådet har ikke modtaget nogle officielle oplysninger om den hændelse, som det ærede medlem henviser til. Så vidt det kan konstateres og som spørgsmålet i sig selv antyder har Stelios Charpas' voldelige død ingen forbindelse med de aktiviteter, der udøves af repræsentanterne for det styre, der kontrollerer det nordlige Cypern. Tværtimod lader det til, at de samarbejdede med Republikken Cyperns myndigheder om at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger efter Stelios Charpas' død.

Hvad angår oprettelsen af et permanent overvågningscenter i Rizokarpaso, har Rådet tillid til, at De Forenede Nationer vil tage behørigt hensyn til alle relevante aspekter og træffe den rigtige beslutning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1876/99

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Støtte til aviser

For så vidt angår Kommissionens svar af 22. december 1998 på forespørgsel E-2924/98(1) vil spørgeren gerne påpege, at hendes spørgsmål ikke er blevet besvaret udtømmende og tilfredsstillende.

Derfor følgende yderligere spørgsmål:

1. Hvilket materiale og hvilke informationer anvender Kommissionen ved udvælgelsen af de medier, der skal støttes?

2. Hvor stor var den finansielle støtte til østrigske medier i 1997 og 1998?

3. Hvilke østrigske medier fik til hvilke EU-politiske emner hvor stort et beløb i finansiel støtte?

4. Hvordan kontrollerer Kommissionen, om de medierapporter, den støtter, styrker befolkningens interesse for europæiske emner, hhv. gavner meningsdannelsen?

(1) EFT C 289 af 11.10.1999, s. 14.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(5. januar 2000)

1. Kommissionens repræsentation i Østrig støtter ikke medierne gennem tilskud, men køber reklameplads eller yder finansielle bidrag til større oplag, yderligere omkostninger til research eller ekstrasider. Kriterierne for udvælgelsen af medier er oplags- og læsertal, de pågældende mediers troværdighed samt læserskarens sociale profil. Kommissionen tilstræber endvidere at nå frem til en afbalanceret medieblanding.

2. Kommissionens udgifter til de østrigske medier beløb sig i 1997 til 4,9 mio. ATS og i 1998 til 1,5 mio. ATS.

3. Kommissionen fremsender en tabel med de oplysninger, der anmodes om, direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

4. Det er næppe muligt at kontrollere resultaterne af specifikke reklametiltag. Derfor koncentrerer Kommissionen sig som ovenfor nævnt om de medier, der af læserne anses for at være kompetente informationskilder på dette specifikke område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1937/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. november 1999)

Om: Mangler ved vandforsynings- og kloakeringsnettet EYDAP

EU finansierer projekter i forbindelse med vandforsyningsnettet i Attika. Eftersom vand udgør et af menneskets grundlæggende behov, bør forvaltningen heraf minimere risikoen for nytteløst spild, så der kan sikres tilstrækkelig vandforsyning. Ifølge nogle foreliggende oplysninger er der konstateret et omfattende spild af vand fra EYDAP. Kommissionen bedes besvare følgende:

1. Findes der internationalt anerkendte normer for de vandmængder, der må gå til spilde ved overførslen gennem vandforsyningsnettene; hvad er niveauet for disse normer?

2. Foreligger der oplysninger om størrelsen af vandspildet fra EYDAP-nettet i betragtning af, at store dele af vandforsynings- og kloakeringsnettet i Grækenland finansieres af EU?

3. Har Kommissionen kendskab til det ovennævnte problem? Hvis ja, hvilke foranstaltninger agter den at træffe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(8. december 1999)

1. Det vandspild, der er konstateret på forsyningsnettet, er en del af det uregistrerede forbrug, som hovedsagelig består af lækager, men også af vand, som brandvæsenet benytter fra brandhaner, og vand, som de kommunale myndigheder benytter til rengøring og til vanding i parker mm.

Der findes ikke internationale normer på området. Imidlertid er det såkaldt normale spild i størrelsesordenen 8-15 %, og det europæiske gennemsnit er på ca. 15 %.

2. Ifølge oplysninger fra de græske myndigheder er det uregistrerede vandforbrug under det selskab, som det ærede medlem omtaler, på 23 %. Det er de pågældende myndigheders hensigt at reducere vandspildet til 15 % inden for de næste otte år.

3. Kommissionen er opmærksom på problemet og følger nøje situationens udvikling. Den er rede til at behandle enhver ansøgning fra de græske myndigheder om støtte fra Samhørighedsfonden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2095/99

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 1999)

Om: Vold mod unge i USA

Igen og igen hører man i medierne om voldshandlinger begået af amerikanske unge. At dette muligvis er en direkte følge af vold, som de pågældende selv er blevet udsat for, kunne være en plausibel formodning, idet unge i USA (og andre steder) hver dag bliver ofrre for voldshandlinger, ikke mindst fra de nationale myndigheders side. Tilfældet med en elleveårig dreng med såvel schweizisk som amerikansk statsborgerskab, som politiet hev ud af sengen, lænkede på hænder og fødder og bortførte, og som nu er under anklage for incest og befinder sig i varetægtsfængsel i USA, er et bevis på, at børn oftere og oftere under brug af vold og uden sikre beviser bliver skilt fra deres forældre.

På baggrund af disse rystende tilfælde bedes Kommissionen besvare følgende:

- Agter Kommissionen at lægge pres på USA for at forhindre denne form for voldsanvendelse mod børn og unge begået af de nationale myndigheder?

- Agter Kommissionen at gøre USA opmærksom på, at det i betragtning af USA's angivelige indsats for respekten for menneskerettighederne i verden, herunder Kina, er absolut nødvendigt at sørge for, at menneskerettighederne respekteres i ligeså høj grad i hjemlandet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(16. december 1999)

Kommissionen er naturligvis enig med det ærede medlem i, at børns og unges rettigheder skal respekteres i hele verden. Den bestemte sag, som det ærede medlem refererer til, er nu blevet afgjort ved domstolene. Drengen er løsladt og er blevet sendt fra USA til Schweiz.

Der skal her mindes om, at Fællesskabet og USA fører en åben dialog hvad angår emner som frihed, sikkerhed og retslige anliggender inden for rammerne af den nye transatlantiske dagsorden. Disse meningsudvekslinger vedrører sædvanligvis kriminelle forhold, såsom hvidvaskning af penge, korruption og narkotikabekæmpelse, og Fællesskabet og USA arrangerede for nylig en konference om bekæmpelse af børnepornografi på Internettet.

Hvis der i fremtiden skulle blive tale om sager af lignende art, som den det ærede medlem henviser til, vil Kommissionen ikke tøve med at tage dem op med de amerikanske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2001/99

af David Bowe (PSE) til Kommissionen

(9. november 1999)

Om: Dumping af polsk kul

Det anslås, at polske kulproducenter hvert år eksporterer 1 mio. tons subventioneret kul til Det Forenede Kongerige, hvilket har en ødelæggende virkning for Englands hjemmemarked for kul. Det Forenede Kongeriges minister for handel og industri har rettet en klage til de polske myndigheder om at standse dumping af kul på Det Forenede Kongeriges marked.

Hvilken foranstaltning hvis overhovedet nogen har Kommissionen truffet for at forhindre dumping af subventioneret polsk kul? Agter Kommissionen i fremtiden at iværksætte anti-dumpingforanstaltninger over for polske kulproducenter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(1. december 1999)

Kommissionen har ikke hidtil truffet foranstaltninger mod import af kul med oprindelse i Polen.

En antidumping- eller antisubsidieundersøgelse kan først indledes, når der er modtaget klart og dokumenteret bevis for skadelig dumping eller subsidiering, hvilket normalt sker i form af en veldokumenteret klage fra erhvervsgrenen i Fællesskabet. Der kan først træffes foranstaltninger, når det ved en undersøgelse er bekræftet, at der foreligger skadelig dumping eller subsidiering, og hvis det af hensyn til Fællesskabets interesser er påkrævet at gribe ind.

Kommissionen har til dato ikke modtaget nogen klager om import af denne vare fra Polen.

Hvis der skulle blive forelagt klager eller relevante beviser for skadelig dumping eller subsidiering, vil Kommissionen analysere disse med den største omhu.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1803/99

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(12. oktober 1999)

Om: Indførelse af en analyse af konsekvenserne for grænseområder i forbindelse med al national lovgivning

Den tidligere Kommission har i svaret (af 2. august 1999) på forespørgsel E-0850/98(1) oplyst, at det vil være bedre at fremme samarbejdet mellem de berørte parter i grænseregionerne for at løse de problemer, der opstår.

Er Kommissionen klar over, at de berørte grænseregioner (provinser og kommuner) ofte ikke er ansvarlige for lovgivningen, fordi denne for det meste gennemføres på nationalt plan, mens eventuelle negative følger absolut mærkes i grænseregionerne, navnlig af erhvervslivet og grænsearbejderne samt af de lokale og regionale myndigheder.

Er Kommissionen rede til endnu en gang at overveje at udarbejde et direktiv med en grænselandskonsekvensanalyse og at forelægge dette for Europa-Parlamentet, navnlig fordi der så ofte anmodes om dette, både i de såkaldte Euregio'er og i Europa-Parlamentet?

(1) EFT C 27 E af 29.1.2000, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. november 1999)

Kommissionen har i sit svar på skriftlig forespørgsel E-850/98(1) bekræftet den holdning, den allerede havde givet udtryk for under forhandlingerne på mødet den 27. maj 1998 om Van Lanckers udkast til betænkning om grænsearbejdere. Efter Kommissionens mening er det mere hensigtsmæssigt at forebygge problemerne ved at fremme samarbejdet mellem de berørte parter i grænseregionerne. Ved samme lejlighed mindede den om de beføjelser, den har i medfør af EF-traktatens artikel 226 (tidl. artikel 169), hvorved den kan sikre, at medlemsstaternes lovgivning er forenelig med fællesskabsretten og navnlig med reglerne for den frie bevægelighed.

I den foreliggende forespørgsel henviser det ærede medlem såvel til grænsearbejdernes som til virksomhedernes og de lokale myndigheders vanskeligheder.

Kommissionen beder det ærede medlem præcisere, på hvilke andre områder end arbejdstagernes frie bevægelighed de negative følger, som hun henviser til i sin forespørgsel, mærkes i grænseregionerne som følge af vedtagelsen af national lovgivning, eller give konkrete eksempler herpå.

(1) EFT C 27 E af 29.1.2000, s. 2.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2178/99

af Karin Riis-Jørgensen (ELDR) til Kommissionen

(19. november 1999)

Om: Told i forbindelse med eksport af kød til Norge

Under henvisning til mit spørgsmål H-0389/99(1) til Kommissionen under mødeperioden i maj 1999, ønsker jeg at få besvaret følgende. Finder Kommissionen det i overensstemmelse med samhandelsaftalerne mellem Norge og EU, at en dansk virksomhed, der eksporterer kød til Norge, pålægges en toldafgift på NOK 84,31 pr. kilo kød?

Til orientering kan nævnes, at omtalte produkts nettopris for 850 g kød er 16,50 DKK.

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger (maj 1999).

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(26. november 1999)

Den eksisterende aftale mellem Norge og EF er aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. I henhold til aftalens artikel 8 er landbrugsvarer udelukket fra aftalens anvendelsesområde, undtagen hvad angår en række nærmere angivne varer. Desuden er EØS ikke et toldområde, så aftalen har ingen indflydelse på den norske toldstruktur. Der er derfor intet i aftalen, der kan regulere den told, der betales af EF-eksportører, der eksporterer til Norge.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2154/99

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Regionalisering af det italienske skovvæsen

Skov- og miljøbeskyttelse varetages i Italien af et særligt politikorps, det statslige forstkorps. Ifølge den italienske lov nr. 59/97 skal den del af forstkorpsets personalet, som der ikke er brug for til varetagelse af de egentlig statslige opgaver, overgå til regionerne. Selv om der stadig er brug for et stort antal medarbejdere til de statslige opgaver, er ca. 70 % af personalet nu overgået til regionerne.

Miljøbeskyttelse er imidlertid ikke kun et nationalt, men også et internationalt anliggende. Samtidig er det italienske forstkorps ene om at besidde den faglige ekspertise, der skal til for at sikre, at EU's miljøbestemmelser overholdes, men denne ekspertise står nu i fare for at gå tabt. Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. om overdragelse af ansvar og opgaver til regionerne på dette område efter dens opfattelse er til alvorlig skade for det italienske forstkorps og for beskyttelsen af miljøet?

2. om den har udarbejdet dokumenter desangående?

3. hvad der er dens generelle opfattelse af sagen?

4. hvorledes tilsvarende forvaltninger i de andre medlemsstater er opbygget?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. december 1999)

Den nationale forvaltning hører absolut under de enkelte medlemsstaters kompetence. Kommissionen er af den opfattelse at en regionalisering af visse beføjelser ikke nødvendigvis medfører mindre effektivitet, men at det i visse tilfælde kræver en øget koordinering mellem regionerne og medlemsstaten.

Kommissionen er ikke i stand til at give en præcis redegørelse for, hvorledes tilsvarende områder forvaltes i andre medlemsstater. Det er meget forskelligt fra fuldstændig decentralisering som for eksempel med hensyn til beskyttelse af skovene mod brand, som i visse medlemsstater varetages på kommunalt plan, over beføjelser på provins-, departements- eller regionalt plan til fuldstændig centralisering på nationalt plan.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1996/99

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(9. november 1999)

Om: Afskaffelse af skatteprivilegier for diplomater

Som led i udnævnelsen af den nye EU-Kommission blev det i sidste måned vedtaget, at de nye kommissærer i fremtiden ikke længere skal kunne nyde godt af de skatteprivilegier, som de længe har haft. Som opfølgning af denne bemærkelsesværdige og rosværdige reform anmodes Kommissionen om at oplyse følgende: Kommer denne ordning også snart til at omfatte hele det diplomatiske apparat inden for Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(22. december 1999)

Skatte- og afgiftsprivilegierne for diplomater bygger på lange gensidige traditioner, som er kodificeret i generelle termer i Wienerkonventionen af 1961. De er også udtrykkeligt omhandlet i EF-lovgivningen (for moms' vedkommende er fritagelserne fastlagt i artikel 15, stk. 10, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter(1), medens der findes lignende fritagelser for punktafgifter i artikel 23, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed(2)). De er genstand for betingelser og begrænsninger, som medlemsstaterne selv fastsætter.

På sit møde den 29. september 1999 besluttede Kommissionen, at alle dens medlemmer frivilligt ville opgive flere af de særlige privilegier, som de belgiske myndigheder traditionelt indrømmer dem i medfør af Wienerkonventionen af 1961 om diplomatiske forbindelser. Hvor det drejer sig om udgifter af privat art, vil medlemmerne af Kommissionen derfor ikke længere udøve deres ret til at kræve moms- og punktafgiftsfritagelse for vin og spiritus, cigaretter og benzin eller til at foretage momsfri indkøb af en lang række artikler til personlig brug.

I almindelighed vil man derfor kunne hævde, at denne type privilegier på det indre marked for diplomater fra en medlemsstat, der er stationeret i en anden medlemsstat, ikke længere er berettiget og burde afskaffes. Det ville dog kræve en ændring af den gældende EF-lovgivning og, som situationen nu står, enstemmighed i Rådet om et forslag fra Kommissionen. Det er et spørgsmål, der kræver en nærmere undersøgelse, da det interfererer med medlemsstaternes anvendelse af Wienerkonventionen. Kommissionen agter derfor ikke at forelægge Rådet noget forslag herom i nærmeste fremtid.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977.

(2) EFT L 76 af 23.3.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1735/99

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(29. september 1999)

Om: Lovgivning vedrørende grænseoverskridende støjgener

I anledning af spørgsmål fra bekymrede beboere ved grænsen til Belgien i provisen Noord-Brabant i Nederlandene, spørger jeg Kommissionen om følgende:

1. Hvilken opfattelse har Kommissionen generelt med hensyn til manglen i den europæiske lovgivning vedrørende bekæmpelse af og tilsyn med grænseoverskridende støj- og vibrationsgener der navnlig skyldes industrianlæg?

2. Hvad er Kommissionens opfattelse med hensyn til nødvendigheden af at indføre lovgivning på dette område i EU?

3. Kan Kommissionen oplyse, hvad den agter at gøre på dette område og hvilken dato der kan komme på tale?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(12. november 1999)

Kommissionen er klar over, at den nuværende europæiske og nationale lovgivning ikke i tilstrækkelig grad kan beskæftige sig med støj og vibrationer, som opstår i nabolande. Kommissionen er navnlig klar over, at industriområder og lufthavne skaber problemer på tværs af grænserne, og forstår de vanskeligheder, de lokale og nationale myndigheder står overfor, når de skal behandle sådanne tilfælde. Kommissionen mener, at en vis harmonisering af støjlovgivningen i betydelig grad ville forenkle disse myndigheders opgave med at skabe forbedringer.

Kommissionens grønbog om den fremtidige støjpolitik(1) anførte mange grunde til at foretage en vis harmonisering af støjlovgivningen. Som direkte føle heraf overvejer Kommissionen derfor at forelægge et direktiv om støjforurening, som skal danne grundlag for en sådan harmonisering. Et vigtigt element i dette direktiv skulle være harmonisering af indikatorer og vurderingsmetoder. For at skabe klarhed i forbindelse med drøftelser og informationsudveksling skal andre elementer være en kortlægning af støjområderne i hele Europa, lokale handlingsplaner, data, som offentliggøres af Kommissionen, og yderligere forbedring af Fællesskabets støjemissionspolitik. Kommissionen håber at kunne forelægge forslaget til et sådant direktiv for Rådet og Parlamentet i løbet af 2000.

Kommissionen har ikke for øjeblikket planer om at medtage vibrationer i et sådant forslag eller udarbejde et særskilt direktiv derom.

(1) KOM(96) 540 endelig udg.