ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3508/97 af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet (14. november 1997)

Om: Parlamentarisk kontrol med informations- og sikkerhedstjenester som et led i »Agenda 2000«

1. Har Raadet kendskab til, at K. M. Meulmeester i sin egenskab af raadgiver for Nederlandenes premierminister deltog i en kongres om Europa i aar 2000 i Bukarest den 20. september 1997, hvor hovedemnet var »European models on parliamentary control regarding law enforcement and intelligence organisations«?

2. Har Raadet kendskab til, at ovennaevnte Meulmeester, tidligere chef for den i mellemtiden ophaevede nederlandske informationstjeneste for udlandet (IDB), sammen med den tidligere generalsekretaer i det nederlandske ministerium for almindelige anliggender, R. J. Hoekstra, i Nederlandene har ladet IDB-akter destruere uden parlamentarisk godkendelse generelt, og specielt i forbindelse med erhvervelse og viderebehandling af akter om Surinam?

3. Mener Raadet ikke, at tjenestemaend, som unddrager sig de demokratiske regler i deres eget land, under ingen omstaendigheder boer deltage i informations- og stoetteaktiviteter i OEsteuropa i forbindelse med informations- og sikkerhedstjenester?

4. Raadet bedes anmode Kommissionen om at fastlaegge retningslinjer med henblik paa, at tjenestemaend, som har overtraadt de demokratiske regler, i fremtiden paa ingen maade kan inddrages i informations- og stoetteaktiviteter i forbindelse med informations- og sikkerhedstjenester?

Svar (20. janaur 1998)

Det aerede parlamentsmedlems spoergsmaal henhoerer ikke under Raadets kompetence.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3646/97 af Angela Sierra González (GUE/NGL) og Laura González Álvarez (GUE/NGL) til Kommissionen (19. november 1997)

Om: Folkeafstemning om Vestsaharas selvstaendighed

I september 1997 blev der i Houston, USA, indgaaet en aftale mellem Marokko og Polisario om afholdelse af en folkeafstemning om fastlaeggelse af Vestsaharas suveraenitet.

Marokko har som bekendt hidtil lagt hindringer i vejen for denne hoering af den sahariske befolkning i omraadet, men den af dette land foreslaaede dato synes at rydde enhver tvivl om den endelige afholdelse af folkeafstemningen af vejen.

EU har gennem sin humanitaere bistand ydet det vestsahariske folk en omfattende hjaelp i form af livsfornoedenheder paa grund af den prekaere situation, dette folk befinder sig i efter 22 aar i eksil.

Afholdelsen af folkeafstemningen, der overvaages af MINURSO (FN-styrkerne i Vestsahara), vil kraeve fuld stoette fra det internationale samfund, hvis man vil sikre en saa gennemskuelig valghandling som muligt.

Hvorledes vurderer Kommissionen den aftale, parterne har indgaaet under FN's auspicier?

I hvilket omfang vil Kommissionen stoette dem, der staar for afholdelsen af denne folkeafstemning, for at sikre, at denne rent faktisk finder sted?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín (9. december 1997)

Siden vedtagelsen af resolution 1084 i FN's Sikkerhedsraad i november 1996 har det internationale samfund, med henblik paa en fredelig loesning af konflikten i Vestsahara, lagt alle vaesentlige anstrengelser og haab i en direkte dialog mellem de beroerte parter i denne konflikt.

Udnaevnelsen af James Baker som saerlig udsending fra FN's Generalsekretariat har utvivlsomt genoplivet haabet. Aftalen mellem Marokko og Polisario om de naermere regler for folkeafstemningen synes at vaere et skridt fremad med henblik paa en loesning af konflikten.

Kommissionen foelger med stor opmaerksomhed udviklingen i Vestsahara og er i givet fald parat til at fremme alle foranstaltninger, der kunne faa positiv betydning for den paagaeldende konflikt inden for rammerne af en faelles udenrigspolitik.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3403/97 af Ole Krarup (I-EDN) til Raadet (28. oktober 1997)

Om: Opholdsdirektiver

Under henvisning til Amsterdam-traktatens nye bestemmelse om oeget fri bevaegelighed for personer m.v. bedes Raadet redegoere for i hvilket omfang de i 1990 vedtagne 3 opholdsdirektiver nu kommer til at daekke en udvidet personkreds?

Svar (12. februar 1998)

De tre direktiver, der blev vedtaget i 1990, og som det aerede parlamentsmedlem henviser til, fastlaegger klart den personkreds, de finder anvendelse paa.

Naar Amsterdam-traktaten traeder i kraft, vil tredjelandsstatsborgere i medfoer af dens artikel 62, nr. 3, og artikel 63, nr, 4, kunne blive omfattet af foranstaltninger vedroerende de betingelser, paa hvilke de kan rejse inden for medlemsstaternes omraade, og de betingelser, hvorefter de kan opholde sig i medlemsstaterne.

Det vil efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden vaere op til Kommissionen eller medlemsstaterne inden for rammerne af deres respektive initiativret at foreslaa bestemmelser om opholdsret for andre personkategorier.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3167/97 af Anne McIntosh (PPE) til Kommissionen (9. oktober 1997)

Om: Stabex-stoette fra EU til Vanuatu

Har Kommissionen kendskab til den voksende bekymring over de angivelige bedragerier i forbindelse med den lokale forvaltning af Stabex-stoetten fra EU i Vanuatu?

Hvad har Kommissionen i givet fald til hensigt at foretage sig for at forhindre saadanne bedragerier i Vanuatu, og hvilke muligheder er der for, at de virksomheder, som driver forretning i landet, og som har lidt et tab som foelge heraf, kan opnaa erstatning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinhero (3. december 1997)

Kommissionen har kendskab til de beskyldninger, som udenlandske opkoebere og lokale eksportoerer for nylig har fremsat mod »Vanuatu commodities marketing board« (VCBM), den organisation i Vanuatu, som er ansvarlig for indkoeb og eksport af visse landbrugsprodukter. Beskyldningerne vedroerer ikke forvaltningen af Stabex-stoetten, men snarere de vanskeligheder, som de lokale eksportoerer har med at faa bevilget eksportlicenser.

Stabex-stoetten er tidligere blevet tilkendt VCMB, og senest i 1993 i forbindelse med undertegnelsen af rammerne for gensidige forpligtelser (Framework of mutual obligations) (FMO), der fastlaegger reglerne for anvendelsen af Stabex-overfoerslerne fra 1988 -1991 (i alt 4,9 mio. ECU, hvoraf 1 mio. ECU blev tilkendt VCMB). Dette beloeb skulle udbetales i forskellige rater paa tre betingelser (offentliggoerelse af resultaterne af en statslig retlig undersoegelse; offentliggoerelse af den aarlige finansielle kontrol af VCMB og gennemfoerelse af en undersoegelse finansieret af Den Europaeiske Udviklingsfond (EUF) af VCMB's bogfoerings- og forvaltningspraksis). Disse betingelser blev stillet paa grund af Kommissionens bekymring over kvaliteten af VCMB's forvaltning og navnlig over eventuel overdreven politisk indblanding i handelspolitiske afgoerelser. Den sidste del af FMO-bidraget 1988-1991 (250 000 ECU) blev udbetalt til VCMB i december 1996, da den sidste FMO-betingelse var opfyldt. Kommissionen har paa intet tidspunkt fundet noget bevis paa ulovlig anvendelse af Stabex-midler. Kommissionen oensker dog fortsat at tage forbehold over for forvaltningen af VCMB. Som foelge heraf er der ikke blevet tilkendt Stabex-stoette til organisationen siden overfoerslen i 1988-1991, og flere overfoersler paataenkes heller ikke i fremtiden.

Virksomheder, der mener at have lidt tab som foelge af VCMB's aktioner, har mulighed for at soege erstatning via domstolene i Vanuatu.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3807/97 af Ilona Graenitz (PSE) til Kommissionen (17. november 1997)

Om: Unionsdaekkende erstatningsansvar for atomkraftvaerker

Uheld og ulykker paa atomkraftvaerker medfoerer meget alvorlige skader for menneskets sundhed og miljoeet. For i det mindske at kunne yde finansiel erstatning og afholde udgifterne til oprydningsarbejdet ville det vaere oenskeligt, at der indfoeres erstatningsansvar for eventuelle konsekvenser af atomkraftvaerksdrift.

Er man i Kommissionen i gang med at forberede et forslag til en saadan unionsdaekkende lovgivning om erstatningsansvar for selskaber, som driver atomkraftvaerker?

Foregaar der droeftelser paa internationalt plan om dette spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (15. december 1997)

Allerede i Atomkraftens foerste aar var man klar over, at en eventuel atomulykke ville vaere af en saadan stoerrelsesorden, at forsikringsdaekning af erstatningsansvaret kraevede internationalt samarbejde. Det illustreres ikke blot af de to internationale ordninger for erstatningsansvar i forbindelse med atomulykker, som blev udarbejdet i begyndelsen af 60'erne, men ogsaa af indsaettelsen af artikel 98 i Euratom-traktaten. Den 29. juli 1960 blev konventionen om ansvar over for tredjemand paa den nukleare energis omraade (Paris-konventionen) udarbejdet under organisationen for oekonomisk samarbejde og udviklings (OECD's) kerneenergiagenturs auspicier og traadte i kraft den 1. april 1968. Denne konvention omfatter de fleste vesteuropaeiske lande, herunder alle de medlemsstater, som har et atomkraftprogram. Under Den Internationale Atomenergiorganisations (IAEA's) auspicier blev der den 21. maj 1963 indgaaet en verdensomspaendende ordning under konventionen for civilretligt ansvar for nuklear skader (Wien-konventionen), der traadte i kraft den 4. december 1974. Ordningen under Paris-konventionen blev suppleret af tillaegskonventionen til konventionen om ansvar over for tredjemand paa den nukleare energis omraade. Denne konvention blev vedtaget den 31. januar 1963. Paris- og Wien-konventionen blev knyttet sammen den 21. september 1988 ved hjaelp af en faelles protokol om begge konventioners anvendelse. Soetransport af nukleare materialer daekkes af konventionen af 17. december 1971 om civilretligt ansvar ved soetransport af nukleart materiale.

Den 12. september 1997 blev der vedtaget en protokol om aendring af Wiener-konventionen. Ved samme lejlighed blev en ny konvention, konventionen om supplerende finansiering, ogsaa vedtaget. Disse aftaler, som endnu ikke er traadt i kraft, inddrager de juridiske, tekniske og oekonomiske udviklinger, som er sket, siden Paris- og Wiener-konventionen traadte i kraft, og fastsaetter betydelig hoejere erstatning.

Med disse omfattende internationale ordninger mener Kommissionen ikke, at der er behov for at udarbejde saerlig lovgivning for Faellesskabet. Det er i denne forbindelse ogsaa vigtigt at naevne, at Euratom-traktaten ikke, navnlig ikke i artikel 98, indeholder nogen forpligtelse til at lovgive paa dette omraade.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3239/97 af Bill Miller (PSE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Det indre marked

Kommissionsmedlem Monti har udtalt, at toldfrit salg skal afskaffes for rejsende inden for EU fra 1. juli 1999 som led i gennemfoerelsen af det indre marked; hvornaar forventer han, at skattediskrimineringen paa forbrugsafgiftsomraadet afskaffes, hvilket ogsaa er et led i gennemfoerelsen af det indre marked?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (18. november 1997)

Med hensyn til toldfrit salg har Raadet allerede i 1991 truffet afgoerelse om dets afskaffelse. Samtidig indroemmede det dog ligeledes en »afviklingsperiode« paa 7 aar for at lette overgangen for alle de beroerte parter.

Med hensyn til skattediskriminering skal det foerst erkendes, at udtrykket er genstand for vidt forskellige fortolkninger. I faellesskabslovgivningen er dette omhandlet i artikel 95 i EF-traktaten, der forbyder en medlemsstat at paalaegge varer fra andre medlemsstater afgifter til fordel for indenlandske varer. Kommissionen skal altid straks gribe ind, hvis den faar kendskab til en saadan skattediskriminering.

Paa denne baggrund antages det derfor ogsaa, at det aerede medlem taler om »skattediskriminering« i bred forstand for at goere opmaerksom paa de store forskelle i skatteafgifterne, som - helt lovligt - fortsat bestaar mellem medlemsstaterne og forskellige varekategorier. Denne store forskel er resultatet af det nuvaerende system, der er baseret paa minimumssatser. Kommissionen er for oejeblikket i faerd med at undersoege spoergsmaalet om forbrugsafgifter for alkohol og tobaksvarer og vil, sammen med eventuelle forslag, forelaegge en rapport for Raadet og Parlamentet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3808/97 af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen (17. november 1997)

Om: Fortabelse af faellesskabsmidler

Faellesskabsinitiativer som HORIZON, NOW, YOUTHSTART og beskaeftigelsesprogrammet i Sydeuropa har vaesentlig betydning for maal 1-regionerne. Kommissionen bedes oplyse foelgende;

1. Findes der en frist for anvendelsen af midlerne og i givet fald hvilken?

2. Kan en eventuel frist forlaenges, hvis projekterne endnu ikke er indledt?

3. Kan en manglende ivaerksaettelse af aktiviteter medfoere af bevillinger fortabes, navnlig for saa vidt angaar Campania-regionen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (15. december 1997)

1. Aktionerne ivaerksat gennem det tvaerregionale operationelle program »Emergenza Occupazionale Sud« samt faellesskabsinitiativerne Emploi og Adapt samfinansieres af den europaeiske socialfond og medlemstaten i faellesskab i overensstemmelse med bestemmelserne om bevilling af oekonomiske midler, der er henvendt til medlemsstaten.

Hvad angaar det tvaerregionale operationelle program »Emergenza Occupazionale Sud« i perioden 1994-1999 har Kommissionen fastsat to tidsfrister: den 31. december 1999 for indgaaelse af forpligtelser og den 31. december 2001 for udbetaling af de restbeloeb. Hvad angaar Emploi er fristen den 31. december 1999 for indgaaelse af forpligtelser og den 31. december 2000 for udbetaling af restbeloeb.

2. Der kan forhandles om udsaettelse af ovennaevnte frister inden for rammerne af partnerskabet, ved at medlemsstaten indgiver en behoerigt udfyldt anmodning, men eftersom fristerne ligger saa langt ude i fremtiden, er der ikke paa nuvaerende tidspunkt planer om at foretage aendringer.

Da de finansielle forpligtelser indgaas for det samlede operationelle program, har det ingen indflydelse paa bevillingerne, at en bestemt aktion ikke ivaerksaettes.

3. Medlemsstaten har ansvaret for gennemfoerelsen af og opfoelgningen paa aktionerne og skal i denne sammenhaeng opstille en raekke krav, som projektlederne skal opfylde ved udfoerelsen af projekterne. Hvad angaar faellesskabsinitiativer, drejer det sig om nationale programmer. Tilsynsudvalgene, der nedsaettes for at foelge disse programmer, kan derfor omfordele ubrugte midler mellem regionerne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3170/97 af Esko Seppaenen (GUE/NGL) til Kommissionen (9. oktober 1997)

Om: Nettobetalere og nettomodtagere

Statistikkerne over nettobetalere og nettomodtagere svinger meget, og derfor er fordelingen mellem dem uklar.

Hvordan inddeler Kommissionen Unionens lande i nettobetalere og nettomodtagere? Hvordan ser Kommissionens seneste tal ud?

Hvilken indflydelse har opgoerelsen over toldindtaegter paa definitionen af, hvem der er nettobetalere, og hvem der er nettomodtagere?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (18. november 1997)

Det er Kommissionens opfattelse, naar det drejer sig om medlemsstaternes budgetstilling, at budgetbalancen, dvs. forskellen mellem den enkelte medlemsstats bidrag til budgettet og det, den faar tilbage, ikke er saerlig velegnet som maalestok for, om der er fordele forbundet med medlemskab af Faellesskabet, selv om det er besnaerende i al sin enkelthed.

Det, der gaar ind paa og ud af budgettet, viser ikke alle de fordele, der er forbundet med medlemskab af Faellesskabet. Medlemskab af Faellesskabet, der er forbundet med finansielle og ikke-finansielle fordele saavel som med forpligtelser, har en ikke-budgetmaessig dimension, hvis betydning overskygger den budgetmaessige. F.eks. kan de fordele, der er forbundet med faelles maalsaetninger som liberalisering af handelen og europaeisk oekonomisk integration, ikke evalueres udelukkende ud fra budgetmaessige aspekter. Bevaegelser fra faellesskabsbudgettet kommer konstant ikke alene modtageren til gode, men ogsaa andre medlemslande i form af bevaegelser tilbage til budgettet igen. Typiske eksempler herpaa er strukturfondene og udgifter til tredjelande, hvor gennemfoerelsen af projekter ofte giver anledning til, at der koebes varer og tjenesteydelser i andre medlemsstater.

I oevrigt findes der ikke en entydig definition af budgetbalance, hvilket selvfoelgelig giver mulighed for at vurdere budgetfordelene ved medlemskab af Faellesskabet paa forskellige maader, og hvis der vaelges en bestemt maade er det ofte udtryk for, at man oensker at fremhaeve et bestemt synspunkt eller at forsvare saerlige interesser. Som det aerede medlem korrekt er inde paa, betyder det, at toldafgifterne inkluderes i beregningen, at medlemsstater med store havnefaciliteter som Belgien, Irland og Nederlandene er store nettoydere.

Derfor anser Kommissionen det ikke for noedvendigt eller rimeligt at beregne medlemsstaternes nettobidrag til budgettet.

Et papir med titlen »Budgetbidrag, EU-udgifter, budgetbalance og relativ velstand i medlemsstaterne« blev sendt til Parlamentet den 14. oktober 1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3526/97 af Fernando Fernández Martín (PPE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Kommissionens ekspertgruppes aktiviteter i forbindelse med skovbrandene i Indonesien

Ifoelge en nylig rapport fra FN's afdeling for humanitaere anliggender har det endnu ikke vaeret muligt at bringe de skovbrande, der haerger udstrakte omraader i Indonesien, under kontrol, og de foraarsager fortsat en omfattende forurening af miljoeet i hele omraadet.

En lang raekke lande og internationale organisationer har sendt hjaelp til den indonesiske regering i form af finansielle, menneskelige (eksperter) og materielle (brandbekaempelsesmidler, medicin, transport) ressourcer.

Den Europaeiske Union besluttede i slutningen af september at nedsaette en ekspertgruppe inden for skovbrande. Denne gruppe arbejder under ledelse af Europa-Kommissionens Forest Liaison Bureau, som har virket i Jakarta siden februar i aar.

Kan Kommissionen oplyse om denne ekspertgruppes rolle, dens aktiviteter og om resultatet af dens indsats?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marin (9. december 1997)

De oenskede oplysninger sendes direkte til det aerede medlem og Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3367/97 af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: Oversvoemmelser i EU - Nyt EF-initiativ

De seneste oversvoemmelser i det spanske Middelhavsomraade i den sidste uge af september har foraarsaget store skader paa personer og ting. De materielle skader i den autonome region Valencia, Murcia og Andalucía beloeber sig ifoelge de foerste foreloebige beregninger fra Sammenslutningen af Mindre Landbrugere til omkring 20 mia pesetas.

Disse naturkatastrofer er ikke sporadiske haendelser, men gentages periodisk paa grund af omraadets geomorfologiske og klimatiske karakteristika, og udstraekker sig ligeledes til andre medlemsstater som Italien og Frankrig. De har desuden alvorlige miljoemaessige konsekvenser, idet de fremskynder erosion og afskovning i omraader, der lider under meget staerk nedbrydning af miljoeet.

Agter Kommissionen at foreslaa opfoerelse af en budgetkonto for saerlig bistand eller et nyt EF-initiativ til finansiering af en handlingsplan med deltagelse af de beroerte myndigheder med henblik paa at forebygge disse katastrofer og genoprette skaderne paa miljoeet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (25. november 1997)

Kommissionen oensker at vise sin solidaritet med befolkningen i de omraader, der blev ramt af oversvoemmelser i september 1997. Den er enig i, at disse oversvoemmelser ikke kan betegnes som sporadiske haendelser, og at det derfor er noedvendigt med forebyggende foranstaltninger og en saerlig indsats fra myndighedernes side.

Paa den baggrund opfordrer Kommissionen til en raekke tiltag som led i civilbeskyttelsesforanstaltningerne: eksperter i medlemslandene kan udveksle erfaringer, og man kan via projekter soege at finde frem til eller videreudvikle ny viden paa omraadet. Endvidere droefter Raadet for oejeblikket et forslag til et handlingsprogram.

Desuden medfinansierer Kommissionen som led i de operationelle programmer under EU-stoetterammerne foranstaltninger til forebyggelse af erosion.

De regionale myndigheder i Valencia, Murcia og Andalucía, den spanske regering og Kommissionen kan inden for partnerskabets rammer sammen beslutte at afsaette en del af de EU-midler, der er tildelt disse regioner via strukturfondene, til genopbygning af det produktionspotentiale og de infrastrukturer, der blev beskadiget under oversvoemmelserne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3276/97 af Carles-Alfred Gasòliba i Boehm (ELDR) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Byudviklingsprojekt i marskomraadet La Marjal de Xeraco

I 1993 finansierede Kommissionen paa grundlag af LIFE-forordningen etableringen af et net af naturfredningsomraader til beskyttelse af »samaruc« (Valencia Hispanica), en fiskeart, der om omfattet af bilag II til direktivet om naturlige levesteder. Marjal de Xeresa-marskomraadet i den autonome region Valencia om omfatter af dette net af reservater, der er foerste skridt i retning af at blive udpeget til et saerligt beskyttet omraade og dermed at blive optaget i det europaeiske Natura 2000 net.

Der blev for nylig indgivet et projekt for bymaessig udvikling af dette vaadomraade, som blev godkendt af de lokale og regionale myndigheder.

Har Kommissionen kendskab til dette byudviklingsprojekt? Har den overvejet, om projektet kan bringe naturfredningsomraadet i fare, som Kommissionen har ydet stoette til?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (4. november 1997)

Kommissionen kender intet til de forhold, der her er blevet fremfoert.

I betragtning af, at Marjal de Xeraco er blandt de omraader, der er medtaget under projektet »Bevarelse af vaadomraader og oprettelse af et net af naturreservater for valencia hispanica«, der modtager faellesskabsfinansiering som led i Life-Nature-programmet, vil Kommissionen henvende sig til de regionale spanske myndigheder, som er parter i kontrakten og anmode dem om naermere oplysninger herom.