ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2167/01

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(19. juli 2001)

Om: Behandlingen af plastic til nyttiggørelse på Poligás-anlægget (Valencia-regionen, Spanien)

Det nye Poligás-værk i Ribesalbes kommune i Castellón-provinsen, der skal producere elektricitet via forbrænding af plastic, er for nylig sat i prøvedrift under kraftige protester fra lokale beboere og miljøgrupper. Områdets beboere har tidligere klaget over konkrete forhold, som Kommissionen allerede er blevet informeret om i en tidligere forespørgsel fra undertegnede dateret den 2. juli 2001.

Imidlertid har den valencianske regionalregering gjort sig skyldig i en fejlvurdering af de miljømæssige konsekvenser af den plastic, der skal nyttiggøres gennem forbrænding på værket, som fortjener særlig omtale. Den plastic, som skal nyttiggøres (emballage hidrørende fra den kemiske og keramiske industri), er i henhold til Fællesskabets og Spaniens lovgivning at betragte som farligt affald, fordi den har indeholdt farlige stoffer. Ikke desto mindre betragter såvel virksomheden som den valencianske regionalregering materialet som ufarligt under henvisning til, at det vaskes inden forbrændingen.

Mener Kommissionen, at blot fordi det pågældende materiale er blevet vasket, er det ikke længere at betragte som farligt, selv om det har indeholdt farlige stoffer?

Giver EU-lovgivningen nogen mulighed for at vurdere, om en sådan ordning er forenelig med sundheds- og sikkerhedsforskrifterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(19. oktober 2001)

I henhold til den gældende fællesskabslovgivning skal alt affald, for at dette kan anses for at være farligt, have en eller flere af de egenskaber, der er anført i bilag III til Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt affald(1). Emballage, der rummer farlige stoffer, anses for farlig, såfremt den fortsat rummer farlige rester eller der indgår farlige stoffer i dens sammensætning i sådanne mængder, at de bliver farlige i og med, at de frembyder en eller flere af de egenskaber, der er anført i bilag III.

På grundlag af de oplysninger, det ærede medlem er fremkommet med, kan Kommissionen ikke vurdere, hvorvidt den vaskemetode, der benyttes i Poligás-anlægget, er tilstrækkelig til at fjerne alle rester af farlige stoffer i et sådant omfang, at ingen af de skadelige egenskaber gør sig gældende længere. Kommissionen kan heller ikke vurdere, om sammensætningen af den pågældende emballage gør denne farlig.

En vurdering af ordningens forenelighed med fællesskabslovgivningen på sundheds- og sikkerhedsområdet kræver yderligere informationer.

(1) EFT L 377 af 31.12.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2103/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(13. juli 2001)

Om: Demokratisk kontrol med den fælles handelspolitik

De femten medlemsstater modsætter sig, at Europa-Parlamentet inddrages i Den Europæiske Unions handels- og industripolitik, hvilket fremgår af det samlede svar på skriftlige forespørgsler E-0619/01(1), E-4034/00, E-4036/00 og E-4037/00(2). Forslagene og arbejdsdokumenterne fra det pågældende udvalg er ifølge Rådet af fortrolig karakter og underlagt afgørelserne om aktindsigt i Rådets dokumenter.

Kommissionens forslag om at udvide Europa-Parlamentets rolle væsentligt på alle handelspolitiske områder (svar på P-3674/00(3)) kommer Rådet dog ikke nærmere ind på. kommissionsmedlem Lamy anførte desuden, at det ikke blot (vil) øge kontrollen med handelspolitikken, men også gøre den mere troværdig, fordi vore handelspartnere vil være klar over, at Kommissionen forhandler med fuld opbakning af demokratisk valgte repræsentanter for EU's borgere.

Rådet bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

- Tilslutter Rådet sig Kommissionens holdning, at parlamentarisk kontrol på europæisk plan ikke blot (vil) øge kontrollen med handelspolitikken, men også gøre den mere troværdig, fordi vore handelspartnere vil være klar over, at Kommissionen forhandler med fuld opbakning af demokratisk valgte repræsentanter for EU's borgere?

- Hvilke skridt vil Rådet i bekræftende fald tage for at sikre fuldstændig parlamentarisk kontrol med den fælles handelspolitik?

- Hvilke argumenter vil Rådet i benægtende fald fremføre for ikke at sikre fuldstændig parlamentarisk kontrol med den fælles handelspolitik trods Kommissionens argumenter herom?

(1) EFT C 261 E af 18.9.2001, s. 160.

(2) EFT C 261 E af 18.9.2001, s. 21.

(3) EFT C 163 E af 6.6.2001, s. 190.

Svar

(29. november 2001)

Rådet tillægger de regelmæssige kontakter, det har med Europa-Parlamentet på det handelspolitiske område, især via rådsformandens møder med Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi, stor betydning. Disse kontakter giver Rådet mulighed for at opretholde en dialog med Europa-Parlamentet og holde sig løbende orienteret om Europa-Parlamentets ønsker vedrørende Fællesskabets handelspolitik.

Desuden informerer Rådet regelmæssigt Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter af Fællesskabets handelspolitik, og i medfør af den såkaldte Westerterp-procedure fra 1973 informerer Rådet Europa-Parlamentet om forhandlingerne om handelsaftaler med tredjelande før, under og ved selve afslutningen af disse forhandlinger.

Beslutningsprocedurerne vedrørende Fællesskabets handelspolitik er imidlertid fastlagt i artikel 133 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og Rådet skal overholde disse bestemmelser. De blev gennemgået på den regeringskonference, der blev afsluttet på Det Europæiske Råd i Nice. De ændringer, der blev foretaget i denne artikel, vedrørte ikke de aspekter, som det ærede medlem har nævnt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2468/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. september 2001)

Om: Den spanske regerings klage til EF-Domstolen over planen for genopbygning af kulmulebestanden i Fællesskabets farvande

I modstrid med sin holdning i Rådet (fiskeri), hvor den spanske regering accepterede en reduktion på 47 % i kulmulefiskeriet for år 2001 i Gram Sol, Biscayabugten og farvandet vest for Skotland, som er områder, hvor navnlig den galiciske fiskerflåde fisker, har den (som svar på et initiativ fra det galiciske medlem for BNG i den spanske kongres, Guilherme Vazquez) erklæret, at den har indgivet en klage til EF-domstolen mod den af Den Europæiske Union vedtagne plan til genopbygning af kulmulebestanden. Har Kommissionen kendskab til, om det er rigtigt, at Spanien har indgivet en sådan klage, og hvilken form for argumenter klagen er baseret på?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(2. oktober 2001)

Spanien har ganske rigtigt anlagt sag ved Domstolen for at få annulleret Kommissionens forordning (EF) nr. 1162/2001 af 14. juni 2001 om foranstaltninger for genopbygning af kulmulebestanden i ICES-underområde III, IV, V VI og VII og ICES-afsnit VIII a, b, d, e og om dertil knyttede betingelser for kontrol af fiskerfartøjers aktiviteter(1). Sagen er registreret under nr. C-304/01.

Spanien påberåber sig som grundlag for at have indbragt sagen, dels at der ikke findes et tilstrækkeligt retsgrundlag for Kommissionens vedtagelse af den pågældende forordning, dels at princippet om, at der ikke må øves forskelsbehandling, jf. (EF-traktatens artikel 12 (tidligere artikel 6), er overtrådt, og at der ikke er nogen begrundelse for de foranstaltninger, som indføres ved nævnte forordning.

Kommissionen vil inden udløbet af de fastsatte frister fremlægge sit svarskrift i den pågældende sag.

(1) EFT L 159 af 15.6.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2430/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(7. september 2001)

Om: Indførelse af en frivillig solidaritetstjeneste på europæisk plan

I de fleste EU-medlemsstater er værnepligten i dag afskaffet. Det ville derfor være hensigtsmæssigt at overveje indførelse af en solidaritetstjeneste på europæisk plan for myndige mænd og kvinder. De ville derved bl.a. få en grundlæggende uddannelse i førstehjælp, socialt arbejde, miljøarbejde og håndtering af våben, sidstnævnte også for at kunne vurdere disses farlighed korrekt. Denne obligatoriske uddannelse kunne være af to til tre måneders varighed og følges i hvert land i EU, og både mænd og kvinder skulle allerede under tjenestetiden stå til rådighed for indsatser i nødsituationer.

Kan Kommissionen meddele, om den anser en sådan overvejelse for praktisk gennemførlig og nyttig, og om den agter at indføre en sådan politik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(21. november 2001)

Forespørgselens genstand ligger uden for Kommissionens kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2624/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(27. september 2001)

Om: Rådets møde af 10. juli 2001

Vil Kommissionen oplyse, om der er foretaget nogen afstemninger på Rådets (økofin) møde den 10. juli 2001, og i bekræftende fald, hvor mange og vedrørende hvilke emner?

Vil Kommissionen ydermere registrere stemmerne fra alle dem, som stemte om hvert enkelt emne på mødet?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodipå skriftlige forespørgsler E-2620/01, E-2622/01, E-2624/01, E-2626/01 og E-2628/01

(15. oktober 2001)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at det i henhold til artikel 9 i Rådets forretningsorden er Rådets opgave at offentliggøre resultaterne af rådsmedlemmernes afstemninger og deres stemmeforklaringer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2398/01 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen. Udtrædelse af Unionen.



EF-Tidende nr. 040 E af 14/02/2002 s. 0243 - 0243



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2398/01 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen (20. august 2001) Om: Udtrædelse af Unionen Kan Kommissionen redegøre for, hvordan visse geografiske områder, der tidligere hørte under Den Europæiske Union, har opgivet EU-medlemskabet? Mener Kommissionen, at der er skabt præcedens for, at medlemsstater også fremover kan udtræde af Unionen? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi (24. september 2001) Det eneste tilfælde af fratrædelse af Unionen vedrører Grønland, et dansk område, som fællesskabstraktaterne siden 1985 ikke længere eller kun i meget begrænset omfang finder anvendelse på. Andre områder i medlemsstater er blevet udelukket fra anvendelse af EF-traktaten på det tidspunkt, hvor grundtraktaterne eller tiltrædelsestraktaterne blev indgået. Grønlandsspørgsmålet blev ordnet ved en traktat mellem Danmark og Fællesskabet i overensstemmelse med de bestemmelser i EF-traktaten, der tillader Fællesskabet at indgå aftaler. Forhandlingerne var en følge af en folkeafstemning på Grønland. Grønlands-traktaten er blevet ratificeret af medlemsstaterne. Den pågældende traktat, der blev indgået midt i 80'erne, kan ikke danne præcedens for en medlemsstat, dels fordi dens usædvanlige karakter dengang blev nævnt af medlemsstaterne og institutionerne, dels fordi Grønland ikke er en europæisk stat i henhold til artikel 49 i traktaten om Den Europæiske Union.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1483/01

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(18. maj 2001)

Om: Forskning og forsøg med brug af primater

Inden for rammerne af det femte rammeprogram for forskning yder EU omfattende støtte til forskning i sygdomsbehandling med brug af dyreforsøg. Navnlig holdes i hundredvis af ikke-menneskelige primater indespærrede til forsøgsformål. Videnskabelig forskning med brug af dyr er bl.a. baseret på følgende tre principper: reposition, reduktion og forbedring.

Hvorledes agter Kommissionen at sikre, at de forsøg, der gennemføres med EU-støtte i overensstemmelse med disse principper, virkelig er nødvendige og ikke udsætter de involverede dyr for unødvendigt dyrplageri? Har støttemodtagerne pligt til at sikre, at der ikke findes alternative forsøgsmetoder? Indgår der etiske og moralske betingelser i kontrakterne om forskningsstøtte, og hvori består de?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(19. juli 2001)

Det ærede medlem vil være klar over, at al dyreeksperimentel forskning i EU er omfattet af Rådets direktiv 86/609/EØF af 24. november 1986(1) om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre videnskabelige formål. Det er medlemsstaternes ansvar at håndhæve dette.

Kommissionen har været yderst opmærksom på spørgsmålet om dyreforsøg og dyrevelfærd i forbindelse med gennemførelsen af det femte FTU-rammeprogram.

I bilaget til Rådets beslutning(2) om særprogrammet om livskvalitet hedder det, at programmets finansiering af dyreeksperimentel forskning er begrænset, hvad angår dyreforsøg og tests på dyr, som så vidt muligt skal erstattes med in vitro- eller andre alternative metoder. Alle ansøgere skal i deres forslag beskrive de procedurer, de følger for at overholde principperne om de såkaldte tre r'er (replacement/reduction/refinement) og beskytte dyrenes velfærd.

Derudover ydes der som led i dette særprogram støtte til udvikling af alternativer til dyreforsøg og til fremme af dyrevelfærd.

Som led i særprogrammet om livskvalitet er der systematisk foretaget en uafhængig etisk vurdering af forslag vedrørende følsomme emner såsom brugen primater. Det etiske panel tæller bl.a. repræsentanter for dyrevelfærdsorganisationer. Med den etiske vurdering sikres det, at al forskning med brug af forsøgsdyr udføres i overensstemmelse med Rådets

direktiv 86/609/EØF. Der tages i vurderingen hensyn til de samlede fordele ved den foreslåede forskning i forhold til de mulige omkostninger i form af dyrs lidelser. Finansieringen af et projekt vil først blive bevilget, når alle etiske spørgsmål er besvaret tilfredsstillende. Alle deltagerne har kontraktligt forpligtet sig til at opfylde alle de nationale lovfæstede og etiske krav på dette område.

(1) EFT L 358 af 18.12.1986.

(2) 1999/167/EF: Rådets beslutning af 25. januar 1999 om et særprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration inden for livskvalitet og forvaltning af bioressourcer (1998-2002); EFT L 64 af 12.3.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2052/01

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(13. juli 2001)

Om: Lån til indvandrere til fremme af erhvervsaktivitet

Medlemslandene har erfaringer med at tilbyde forskellige låneformer til at fremme iværksætterånden blandt kvinder. De er dermed kun blevet tilbudt kvinder, og de har haft en positiv indvirkning på iværksætterånden blandt kvinder.

Findes der i medlemsstaterne på tilsvarende måde lån for at fremme indvandrernes erhvervsaktivitet?

Hvis sådanne låneformer findes, hvordan har de indvirket på indvandrernes integrering og deres sociale situation?

Hvis sådanne låneformer ikke findes, er det muligt at iværksætte et fælles projekt på unionsplan for at indføre disse i medlemslandene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(12. september 2001)

Kommissionen overvejer i øjeblikket at fremsætte nye forslag i 2002 med henblik på at fremme integreringen af indvandrerne. Hvis disse forslag vedtages, og der er tilstrækkelige ressourcer til rådighed, kan man overveje at lade det ærede medlems forslag indgå i de aktiviteter, der støttes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1349/01

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(7. maj 2001)

Om: Medlemsstaternes gennemførelse af Seveso II-direktivet

Hvordan har hver enkelt medlemsstat i forbindelse med gennemførelsen af Seveso II-direktivet fortolket den forventede sikkerhedsafstand rundt om:

1. Et lager med 100 t gas i flydende form?

2. En fabrik med et maksimumlager på 100 t af et meget toksisk kemisk stof?

3. En beholder med 30 t klor?

4. Et lager med blandede kemikalier med 200 t toksiske kemikalier oplagret sammen med andre brandbare materialer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af af Margot Wallström

(6. juli 2001)

Artikel 12 i Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med store ulykker i forbindelse med farlige stoffer(1) (i det følgende Seveso II-direktiv) kræver, at medlemsstaterne skal sikre, at der tages hensyn til målsætningerne om at forebygge store ulykker og begrænse virkningerne af sådanne ulykker i deres arealudnyttelsespolitikker og/eller andre relevante politikker. Desuden skal de sikre, at disse politikker og procedurerne for gennemførelse af dem tager hensyn til behovet på lang sigt for at opretholde en passende afstand mellem anlæg, som er omfattet af direktivet, og beboede områder, områder til offentligt brug og områder af særlig naturmæssig følsomhed eller interesse, og i forbindelse med eksisterende anlæg til behovet for yderligere tekniske foranstaltninger, så risikoen for mennesker ikke øges.

Artikel 12 foreskriver ikke nogen sikkerhedsafstand omkring farlige anlæg, og skal derfor ikke fortolkes på den måde, at alle medlemsstater bør anvende den samme konsultationsprocedure eller adskillelsesafstand for de anlæg, der er nævnt i forespørgslen. Desuden kræver direktivet ikke, at der skal anvendes harmoniserede metoder ved evalueringen af risikoen.

Kravene om arealudnyttelsesplanlægning er for nylig blevet indført i Seveso II-direktivet. Forgængeren, Rådets direktiv 82/501/EØF af 24. juni 1982 om store ulykker ved visse industrielle aktiviteter(2) (nu kaldet Seveso I-direktivet) indeholdt ikke sådanne krav. Imidlertid har mange medlemsstater allerede eksisterende fastlagte fremgangsmåder for at opnå en vis adskillelsesgrad mellem farlige anlæg og beboelsesområder. Generelt er de metoder, der anvendes, meget forskellige, fra eksplicit hensyntagen til risikoen for store ulykker, i nogle tilfælde til en generisk zone-fremgangsmåde, der er baseret på afstande, som er blevet afledt historisk, normalt ved at tage hensyn til forskellige miljømæssige faktorer såsom støj, forurening osv. Det giver sikkerhedsafstande, som nogle gange opfattes, som om de udtrykkeligt også tog hensyn til uheld.

(1) EFT L 10 af 14.1.1997.

(2) EFT L 230 af 5.8.1982.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0551/01

af Hubert Pirker (PPE-DE) til Kommissionen

(20. februar 2001)

Om: Tilpasning af Sloveniens atompolitik

I sit svar på min skriftlige forespørgsel P-1659/99(1) af 14.9.1999 erklærede kommissær Verheugen, at tilpasning af den slovenske atompolitik, som er resultaterne af en nyvurdering af jordskælvsrisikoen i området nær atomkraftværket i Krko, skal prioriteres.

Kommissionen forelagde i november 2000 en undersøgelse om Geophysical Research in the Sorroundings of the Krko NPP hvis resultater dateres fra september 2000. I denne undersøgelse betegnes jordskælvslinjen KK-03-99 som potentiel risiko.

Hvilke konsekvenser og konklusioner drager Kommissionen af denne geofysikalske undersøgelse vedrørende Krko?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe med hensyn til tilpasningen af Sloveniens atompolitik?

(1) EFT C 170 E af 20.6.2000, s. 66.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(31. juli 2001)

Kommissionen vil gerne præcisere, at det var den slovenske regering, der fremlagde resultaterne af Geophysical Research in the Surroundings of the Krko NPP på et møde i Ljubljana i slutningen af november 2000. Undersøgelsen var blevet finansieret via programmet for nuklear sikkerhed under Phare-bistandsinstrumentet.

Man skønner i undersøgelsen, at det fænomen, der er identificeret langs KK-03-99, må betragtes som en potentiel fare. Det anbefales at forbedre det seismologiske netværk og at inkludere en station af høj kvalitet i området som en passende konsekvens af denne konstatering.

Den slovenske regering har i mellemtiden erklæret, at henstillingerne vil blive fulgt til punkt og prikke. Der vil blive føjet to yderligere seismiske stationer af høj kvalitet til det eksisterende seismologiske netværk i Krko-området, og i det mindste en af dem allerede i 2001.

Kommissionen vil følge med i, hvad den slovenske regering foretager sig i denne forbindelse, og har været i kontakt med den slovenske tilsynsmyndighed for nuklear sikkerhed for at diskutere muligheden af støtte.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2191/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(23. juli 2001)

Om: Stabilitetsprincippet i forbindelse med fiskeriet i fællesskabsfarvand

Agter Kommissionen at foreslå en revision af princippet om relativ stabilitet i forbindelse med fiskeriet i fællesskabsfarvand (som der blev opnået enighed om i begyndelse af 1980'erne, før den nuværende fiskeressourcepolitik), der ikke længere svarer til realiteterne i fiskerisektoren og heller ikke til de forskellige EU-fiskeriområders relative betydning efter de nye staters indtræden? Hvilke initiativer vil Kommissionen tage for at undgå den urimelige forskelsbehandling, som bestemte lande såsom Galicien lider under, således at de i strid med EU's principper ikke har adgang til at fiske i fællesskabsfarvand på samme betingelser som andre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. september 2001)

I henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur(1) fordeler Rådet fiskerimulighederne mellem medlemsstaterne, for at hver medlemsstat sikres relativ stabilitet i fiskeriaktiviteterne for hver af de pågældende bestande. Ved fordelingen af ressourcerne på grundlag af princippet om relativ

stabilitet er der navnlig taget hensyn til det traditionelle fiskeri i de områder, der berøres af fordelingen, og til de særlige behov i de områder, som er specielt afhængige af sektoren. Henvisningen til princippet om relativ stabilitet, der er nævnt i artikel 8 i forordning (EØF) nr. 3760/92, betyder, at de fiskerimuligheder, der eksisterede før 1983, skal bevares, og at der ved hver årlig fordeling fortsat skal tages hensyn til denne fordeling. Domstolen har truffet afgørelse om(2), at en sådan metode ikke er i strid med forbuddet mod forskelsbehandling.

Kommissionen har i grønbogen om den fælles fiskeripolitiks fremtid(3) gjort rede for, at der ikke er nogen grund til at foretage en radikal revision af den nugældende ordning i betragtning af de resultater, der hidtil er opnået med hensyn til fordeling af kvoterne.

(1) EFT L 389 af 31.12.1992.

(2) Dom af 16. juni 1987 i sag 46/86, Sml. 1987, s. 2671.

(3) KOM(2001) 135 endelig udg.