SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1185/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(25. april 2002)

Om: Stop for eksporten af asbestholdige stoffer fra EU-medlemsstater til andre lande efter indførelse af et forbud mod anvendelse i EU

1. Erindrer Kommissionen, at adskillige talere under drøftelsen i Europa-Parlamentets Plenarforsamling den 10. april 2002 om beskyttelse af arbejdstagere mod farerne ved under arbejdet at være udsat for asbest(1) spurgte, om eksport af asbest, asbestprodukter og asbestaffald fra EU til tredjelande stadig vil være mulig efter 2005,

når der på grund af de alvorlige farer for folkesundheden indføres et generelt forbud mod anvendelse af asbest i medlemsstaterne, og at Kommissionen da svarede, at dette af komplicerede årsager desværre stadig ikke var reguleret klart?

2. Hvor stor er denne eksport i øjeblikket? Hvilke asbestholdige stoffer er der tale om, og hvilke lande eksporteres der til?

3. Er der medlemsstater, der mener, at de rammes urimeligt hårdt af et eksportforbud? Hvilke stater er der i givet fald tale om, og hvorledes når de frem til denne konklusion?

4. Hvilke andre forhold hindrer i øjeblikket gennemførelse af et sådant eksportstop?

5. Hvorledes kan gennemførelse af et eksportstop i givet fald opnås?

6. Hvad er den tidligste dato, hvor et eksportforbud vil kunne træde i kraft efter gennemførelse af alle nødvendige procedurer?

7. Hvorledes bidrager Kommissionen til indførelse af et sådant forbud så hurtigt som muligt?

(1) KOM(2001) 417 C5-0347/2001 2001/0165(COD) A5-0091/2002.

Svar af givet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(19. juni 2002)

Kommissionen besluttede i 1999 (Kommissionens direktiv 1999/77/EF(1)) at udvide forbudet mod markedsføring og anvendelse til samtlige varianter af asbestfibre. Dette forbud omfatter også produkter, der indeholder disse fibre. Vedtagelsen af disse restriktioner har medført, at omfanget af eksporten af asbest i de seneste to år er faldet drastisk, så den nu er meget lille. På EU-plan var det samlede omfang af asbest eksporteret til tredjelande fra januar til november 2001 på 266,2 ton(2) over for 8991 ton i 2000. I 2001 er der sket eksport af asbest (landene er anført i faldende eksportmængdeorden) til følgende tredjelande: Tyrkiet, Indien, Cuba, Sri Lanka og Angola.

For så vidt angår eksport af affald (Rådets forordning (EØF) nr. 259/93(3)) har denne siden 1994 for asbestholdigt affald bestemt til destruktion været forbudt til ikke-EFTA-lande, og siden den 1. januar 2002 også for asbestholdigt affald bestemt til genvinding til ikke-OECD-lande.

I henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2455/92(4) skal der indgives meddelelse i forbindelse med eksport til tredjelande af alle asbestvarianter, undtagen chrysotil. Desuden foreskriver denne forordning, at der i forbindelse med crocidolit anvendes den internationale procedure for forudgående informeret samtykke (Prior Informed Consent PIC, der er udarbejdet som led i et samarbejde mellem FAO(5) og UNEP(6), og som er stadfæstet i den såkaldte PIC-konvention. Som led i denne konvention(7) er der forhandlinger i gang om at medtage samtlige asbestkategorier, herunder også chrysotil, på listen over stoffer, der skal behandles i henhold til PIC-proceduren.

Kommissionens forslag til en ny forordning om eksport og import af farlige kemikalier(8), der indfører PIC-konventionen i EU og som erstatter forordning (EØF) nr. 2455/92, omfatter allerede samtlige typer asbest (inklusive chrysotil). Dette forslag er allerede forelagt Parlamentet og Rådet. I henhold til disse nye regler kan sådanne stoffer ikke eksporteres uden det pågældende importlands udtrykkelige samtykke.

Disse foranstaltninger bør sikre en effektiv beskyttelse af befolkning og miljø i tredjelande mod de risici, der følger af den internationale samhandel med asbest

Indtil de nye bestemmelser træder i kraft, og i overensstemmelse med tiende betragtning i direktiv 1999/77/EF, har Kommissionen rådført sig med Scientific Committee on Toxicity, Ecotoxicity and the Environment (CSTEE) og anmodet denne om at udføre en analyse af de videnskabelige data siden 1999 for at kunne foretage en nyvurdering af de sundhedsmæssige virkninger af chrysotil og dettes erstatningsstoffer (se også Kommissionens besvarelse af skriftlig forespørgsel E-0200/02 fra Tannock, Arvidsson og Trakatellis(9)).

(1) Kommissionens direktiv 1999/77/EF af 26. juli 1999 om sjette tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I til Rådets direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (asbest) EFT L 207 af 6.8.1999.

(2) Kilde: Eurostat.

(3) Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab EFT L 30 af 6.2.1993.

(4) Rådets forordning (EØF) nr. 2455/92 af 23. juli 1992 om udførsel og indførsel af visse farlige kemikalier EFT L 251 af 29.8.1992.

(5) De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation.

(6) De Forenede Nationers Miljøprogram.

(7) PIC-konventionen blev vedtagen den 10. og 11. september 1998 i forbindelse med Rotterdam-konferencen under forsæde af FAO og UNEP. Pr. 31. maj 2002 havde 72 lande (+ EU) underskrevet PIC-konventionen, og 21 lande havde ratificeret den. Konventionen træder i kraft, når 50 lande har ratificeret den.

(8) KOM(2001) 803 endelig udg.

(9) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 197.