SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1026/96 af Heidi Hautala (V) til Kommissionen (3. maj 1996)

Om: Alternativer til foedevarehjaelp

I de nye medlemslande har man modtaget de foerste partier af EU's foedevarehjaelp. I disse lande lever mange mennesker under fattigdomsgraensen bl.a. som foelge af massearbejdsloeshed og for stor gaeldssaetning.

Det har imidlertid vakt forundring, at sendelse af foedevarer er den bedste og mest effektive maade til at bekaempe fattigdommen. Foedevarehjaelpen er ogsaa blevet kritiseret for at have ensformig sammensaetning og daarligt tilpasset til lokale traditioner. Det er ikke et tilstraekkeligt argument, at der skal findes »markeder« til de overskydende foedevarer, som skyldes den faelles landbrugspolitik.

Har Kommissionen overvejet at reformere sin socialpolitik ved at finde alternativer til den traditionelle foedevarehjaelp?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (10. juni 1996)

Under den usaedvanligt strenge vinter 1986/87 paa et tidspunkt, hvor der befandt sig meget store maengder landbrugsprodukter paa offentlige lagre, vedtog Kommissionen foranstaltninger, som gjorde det muligt i en begraenset periode at uddele produkter fra interventionslagrene gratis til de fattigste forbrugere via velgoerende organisationer, som blev udvalgt af medlemsstaterne.

Som foelge af denne positive erfaring blev der fra mange sider appelleret til, at denne type foranstaltning fik en varig anvendelse. Kommissionen foreslog derefter et retsgrundlag, som blev godkendt ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3730/87 ((EFT L 352 af 15.12.1987. )) og en kommissionsforordning til gennemfoerelse af foranstaltningen, som siden er blevet erstattet af forordning (EOEF) nr. 3149/92 ((EFT L 313 af 30.10.1992. )).

Siden 1988 har Kommissionen hvert aar vedtaget en plan opdelt paa medlemsstater og interventionsprodukter. De samlede bevillinger, der blev stillet til raadighed til gennemfoerelse af 1996-planen, var paa 200 mio. ECU (Kommissionens beslutning 95/424/EF ((EFT L 253 af 21.10.1995. ))). De produkter, der er medtaget i planen, er dem, som medlemsstaterne har oensket paa grundlag af anmodningerne fra de nationale velgoerende organisationer. Variationen i de distribuerede produkter sikres ved, at bestemmelserne giver mulighed for at uddele produkter tilhoerende samme gruppe interventionsprodukter, f. eks. pasta i stedet for havre, og ikke kun forarbejdede interventionsprodukter.

Skoent de paagaeldende bestemmelser i foerste raekke blev indfoert af sociale grunde, skal de ogsaa ses i sammenhaeng med den faelles landbrugspolitik. I begrundelsen for Raadets forordning (EOEF) nr. 3730/87 var det tanken, at forordningen skulle gaelde, indtil lagrene var blevet bragt ned paa et mere normalt niveau. Siden da er maengderne paa interventionslagre blevet betydeligt mindre, eller der findes slet ingen produkter paa interventionslager. Dette er grunden til, at retsgrundlaget paa anmodning af visse medlemsstater og med Parlamentets stoette er blevet aendret ved Raadets forordning (EF) nr. 2535/95 ((EFT L 260 af 31.10.1995. )) og Kommissionens forordning (EF) nr. 267/96 ((EFT L 36 af 14.2.1996. )) for at goere det muligt at koebe et produkt paa markedet, hvis dette produkt midlertidigt ikke findes paa interventionslagrene. I saadanne tilfaelde udveksles de leverede produkter saaledes ikke laengere med interventionsprodukter.

Det er uomgaengeligt, at den indfoerte foranstaltning er blevet vaerdsat af de velgoerende organisationer.