SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0533/02

af Ilka Schröder (GUE/NGL) til Rådet

(19. februar 2002)

Om: Arrestation af Rodriguez Fervández Fernández med Eurojust's medvirken

Den 16. januar 2002 blev Juan Ramón Rodríguez Fernández arresteret i Amsterdam anklaget for at have støttet ETA-kommandoen Gorbea ved at videregive den formodede højreekstremist Pedro Varelas adresser til en anden person, der havde kontakt med ETA; dette var at betragte som videregivelse af attentatmål (Jungle World, nr. 7 af 11.02.2002). Disse oplysninger er imidlertid frit tilgængelige for alle i den officielle telefonbog for Barcelona.

Ifølge presseforlydender var arrestationen et første resultat af det nye system Eurojust, det retlige samarbejde inden for EU (La Vanguardia) og var kommet hurtigt i stand, efter at det spanske statsadvokatur havde rettet henvendelse til sine nederlandske kolleger inden for rammerne af Eurojust (NRC Handelsblad af 20.01.2002). Ifølge oplysninger fra NGO Statewatch blev sagen behandlet af Pro-Eurojust (www.statewatch.org/news/2002/feb/02eurojust.htm).

Har Rådet kendskab til arrestationen og retsgrundlaget herfor? I bekræftende fald, hvad er da retsgrundlaget? I benægtende fald, hvilket organ i EU eller medlemsstaterne er da ansvarlig for oplysninger til EP-medlemmer og offentligheden?

Hvorfor var Pro-Eurojust eller Eurojust involveret i arrestationen, og hvad var retsgrundlaget herfor?

Falder den foreliggende bevisstilling (videregivelse af en offentlig tilgængelig adresse) efter Rådets mening ind under terrorismedefinitionen i henhold til bestemmelserne i Rådets rammeafgørelse om bekæmpelse af terrorisme (14845/1/01 C50680/2001 2001/0217 CNS)?

Svar

(22. juli 2002)

Arrestationer, der foretages af nationale retshåndhævende myndigheder, er helt igennem de pågældende myndigheders anliggende og vedkommer ikke Rådet. Rådet kan derfor ikke give nogen oplysninger om hverken omstændighederne omkring den pågældende arrestation eller retsgrundlaget herfor.

Rådet kan heller ikke give nogen oplysninger om Pro-Eurojusts eller Eurojusts eventuelle deltagelse i sådanne arrestationer.

Der erindres mere generelt om, at Pro-Eurojust har fungeret som en midlertidig enhed bestående af femten offentlige anklagere og dommere, som har arbejdet helt efter deres respektive nationale lovgivninger, men på grundlag af en rådsafgørelse. Denne afgørelse, som er erstattet af Rådets afgørelse af 28. februar 2002 om oprettelse af Eurojust, giver ikke medlemmerne af den midlertidige enhed beføjelser til at anvende tvangsmidler. En af de opgaver, som de har fået tildelt, er imidlertid at forbedre samarbejdet mellem de nationale myndigheder, der er kompetente med hensyn til efterforskning og retsforfølgning i forbindelse med grov kriminalitet, især når den er organiseret, der berører to eller flere medlemsstater.

Afgørelsen af 28. februar 2002 giver ikke Eurojust nogen beføjelser til at anvende tvangsmidler, der kan udøves direkte over for borgerne, herunder beføjelser til at foretage arrestationer. Den fastsætter dog udtrykkeligt blandt Eurojusts opgaver, uanset om den udfører dem som et kollegium eller ved hjælp af sine nationale medlemmer, at den bistår efter anmodning medlemsstaternes kompetente myndigheder med at sikre den bedst mulige koordinering af efterforskningen og retsforfølgningen.

Alt dette skal desuden ses i lyset af, at medlemsstaterne tillægger deres nationale medlem retslige beføjelser på deres område.

Med hensyn til det sidste spørgsmål ønsker Rådet ikke at kommentere sager, der er forelagt de kompetente nationale myndigheder.