ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1166/02

af Cecilia Malmström (ELDR) til Kommissionen

(23. april 2002)

Om: Møbeldirektivet

I midten af 1990'erne blev der lavet en ambitiøs forskningsundersøgelse vedrørende brandsikkerhed for møbler. Flere europæiske forskningsinstitutioner og standardiseringsorganer var involveret, og det hele resulterede i et forslag, det såkaldte møbeldirektiv (EUR 16477 EN). Men fordi forslaget om brandsikkerhedsnormer for møbler stødte på modstand i flere medlemsstater, blev sagen lagt på is. Ikke desto mindre er der et behov for fælles standarder på dette område. Mit spørgsmål lyder således:

Har Kommissionen til hensigt at rejse spørgsmålet om brandsikkerhed for møbler i overensstemmelse med det forskningsgrundlag, som allerede findes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(7. juni 2002)

I mangel af specifikke fællesskabsbestemmelser har Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) udarbejdet fire standarder for polstrede møblers brandmodstandsevne. Dette arbejde, som blev gennemført med finansiel støtte fra Kommissionen, vedrører metoder for afprøvning af antændelighed. For yderligere detaljer vedrørende situationen i almindelighed henvises det ærede medlem til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-0055/01 af Corbey(1) og E-1212/00 af Whitehead(2).

Spørgsmålet om et nyt standardiseringsmandat, som ikke skulle indskrænke sig til afprøvningsmetoder, herunder sikkerhedsbestemmelser, er blevet forelagt for de nationale repræsentanter i Udvalget for Hastende Produktsikkerhedsproblemer, og ved det organ, der repræsenterer forbrugerne i standardiseringsinstanserne ANEC. Den generelle tendens i de indkomne reaktioner var nærmest positiv under forudsætning af, at der tages hensyn til den allerede eksisterende lovgivning på området (ikke forringe det eksisterende sikkerhedsniveau) og de toksikologiske virkninger af brandhæmmende materialer.

Dette er så meget vigtigere, som at det nye direktiv om produktsikkerhed i almindelighed fastslår, at et produkts overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav kan vurderes under hensyntagen til bl.a. de nationale ikke-bindende standarder, der gennemfører andre relevante europæiske standarder (artikel 3, stk. 3, litra a), nemlig de standarder, der er udarbejdet af CEN.

Kommissionen forbeholder sig at vende tilbage til dette spørgsmål på grundlag af en undersøgelse, den har bestilt. Den endelige rapport om denne undersøgelse forventes at foreligge i begyndelsen af 2003. Undersøgelsen skal etablere en metode til bl.a. at identificere farer og risici ved forbrugsprodukter, der kan tænkes at være dækket af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF af 3. december 2001 om produktsikkerhed i almindelighed(3), og som der kan tænkes at blive udstedt et standardiseringsmandat for. Det er således tanken under denne undersøgelse at afprøve metoden på en række produkter, herunder polstrede møbler.

(1) EFT C 187 E af 3.7.2001.

(2) EFT C 46 E af 13.2.2001.

(3) EFT L 11 af 15.1.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0239/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Rådet

(7. februar 2002)

Om: Krænkelse af de afghanske krigsfangers menneskerettigheder

Et stort antal krigsfanger fra krigen i Afghanistan er blevet overført til den amerikanske base Guantánamo i Cuba, mens et lille antal fanger af algerisk oprindelse befinder sig på en amerikansk base i Bosnien. Der foreligger ubestridelige oplysninger og vidneudsagn om, at behandlingen af disse fanger såvel under transporten som under tilbageholdelsen af dem på basen i Guantánamo mere svarer til de forhold, der bydes fanger under sådanne regimer som Talibanstyret, end til forholdene i stater, der formodes at respektere menneskerettighederne og overholde de internationale traktater og konventioner, som de har underskrevet for at beskytte disse rettigheder.

Hvilke foranstaltninger har Rådet på baggrund af nogle EU-landes direkte indblanding i krigen i Afghanistan truffet for at sikre, at de rettigheder, der tilkommer krigsfanger, respekteres, og hvad agter Rådet at foretage sig for at sikre retfærdig rettergang for samtlige fanger? Agter Rådet at udsende observatører til de baser, hvor fangerne er forsamlede, og jurister, der vil overvåge de procesretlige procedurer i forbindelse med retssagerne?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-0168/02, E-0236/02, E-0239/02 og E-0263/02

(27. juni 2002)

Rådet understreger atter betydningen af, at tilbageholdte behandles humant i overensstemmelse med folkerettens almindelige normer. Rådet kan ikke ud fra mediereportager vurdere, om interneringsforholdene i Guantánamo lever op til disse normer. Præsident Bush afgav en offentlig erklæring herom den 31. januar 2002. Rådet har ikke de oplysninger, der er nødvendige for effektivt at vurdere, om de tilbageholdte i Guantánamo skal betragtes som krigsfanger. Rådet erindrer om, at tilbageholdte i tvivlstilfælde i henhold til artikel 5 i tredje Genève-konvention af 1949 om behandling af krigsfanger skal være omfattet af konventionens beskyttelse, indtil deres status er blevet afgjort af en kompetent domstol. Indtil da skal tilbageholdte behandles humant, modtage passende lægebehandling og forsynes med beklædning og levnedsmidler. I henhold til folkeretten har tilbageholdelsesmagten imidlertid ret til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre lejrens og de tilbageholdtes sikkerhed.

Rådet har ikke til hensigt at sende observatører til Guantánamo. Rådet glæder sig over, at Den Internationale Røde Kors Komité har fået fuld adgang til de tilbageholdte og vil kunne udøve sit mandat. Også den britiske, den franske, den spanske og den belgiske regeringsdelegation har kunnet få adgang til deres respektive statsborgere, der er tilbageholdt i Guantánamo Bay.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0575/02

af Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) til Rådet

(27. februar 2002)

Om: Rådets holdning til situationen i Vestsahara

FN's juridiske tjeneste afgav den 29. januar 2002 en udtalelse om de juridiske konsekvenser af de aftaler om olieudvinding ud for Saharas kyst, som Marokko har indgået med udenlandske olieselskaber. Hvordan stiller Rådet sig til dette? Hvordan forholder Rådet sig til denne stillingtagen til det herredømme og den status som administrator i området, der udøves af Marokko?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-0453/02 og P-0575/02

(26. juni 2002)

Spørgsmålet om Vestsahara drøftes i FN's Sikkerhedsråd. Rådet følger nøje disse drøftelser og støtter til fulde FN's bestræbelser på at nå frem til en stabil og varig løsning. Det er i regelmæssig kontakt med FN's generalsekretærs personlige udsending, James Baker, og alle parterne i konflikten, og det er fortsat til rådighed med henblik på at bidrage til at skabe et tillidsfuldt klima mellem de berørte parter for at gøre det lettere at opnå en acceptabel løsning.

Rådet har hidtil ikke indtaget nogen formel holdning til udtalelsen fra FN's Juridiske Tjeneste.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0855/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(27. marts 2002)

Om: Adgang til internet i de galiciske landdistrikter

I Galicien er der 80 000 husstande og handelsvirksomheder, som tidligere ikke havde telefonadgang og frem til 1992 blev udstyret med telefoner forbundet med Rede Telefónica Rural de Acesso Celular i Galicia. Dette system giver imidlertid ikke adgang til internet i dag.

I henhold til visse oplysninger vil hverken den galiciske regering eller den spanske regering påtage sig de nødvendige investeringer for at ændre dette system til et andet, der giver adgang til internet. Den spanske regering henviser i den forbindelse til, at den venter, at Kommissionen erklærer internet for henhørende under forsyningspligtydelser, hvorefter EFRU-midlerne kan anvendes på dette område.

Hvilken udvikling er der sket i denne sag? Hvornår vil de pågældende 80 000 husstande og handelsvirksomheder i Galicien få adgang til internet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(26. april 2002)

Det operationelle program (OP) Informationssamfundet under fællesskabsstøtterammen (EFSR) for de spanske regioner, der falder ind under mål nr. 1 i programmeringsperioden 2000-2006, blev godkendt af Kommissionen den 13. december 2001. Inden for rammerne af dette program medfinansierer EU under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) med et beløb på 446 568 000 EUR til gennemførelsen af ni store hovedlinjer med henblik på udviklingen af informationssamfundet i de

dårligst stillede regioner i Spanien. Spanien bidrager selv med den anden halvdel af finansieringen, hvilket betyder en samlet offentlig investering på ca. en milliard Euro for den ovennævnte periode. Dette OP er flerregionalt og omfatter ikke en forhåndsfordeling på regionalt plan af de finansielle midler.

I dette program indgår et stort telekommunikationsinfrastrukturprojekt, som skal give 250 000 indbyggere i landdistrikter, som for øjeblikket kun har adgang til et analogt netværk adgang til Internet. Dette fremtidige store projekt vedrører mobiltelefonnettet i landdistrikterne, som er kendt under navnet TRAC.

I henhold til artikel 26 i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(1) skal den medlemsstat, der planlægger deltagelse fra fondene til et stort projekt, forudgående oplyse Kommissionen herom og fremsende samtlige oplysninger, der stilles krav om i den pågældende artikel. Hidtil har Kommissionen ikke modtaget sådanne oplysninger og kan således ikke udtale sig om en eventuel virkning for regionen Galicien af dette projekt.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0104/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(29. januar 2002)

Om: Helms-Burton-loven

1. Kan Kommissionen opstille et skøn over det antal EU-borgere, der er blevet nægtet adgang til De Forenede Stater som følge af foranstaltninger truffet i henhold til Helms-Burton-loven og andre lignende eksterritoriale amerikanske love?

2. Vil Kommissionen oplyse, hvilken holdning den har til dette spørgsmål, og hvilke klager der er indgivet og med hvilket resultat?

3. Vil Kommissionen også oplyse, om nogen EU-medlemsstat i øjeblikket anvender lignende love vedrørende ejendom i tredjelande, hvorved amerikanske borgere nægtes indrejsetilladelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(26. februar 2002)

Afsnit IV af United States Cuban Liberty and Democratic Solidarity (Libertad) Act of 1996, den såkaldte Helms-Burton lov, bemyndiger USA's udenrigsminister til nægte ikke-amerikanere indrejse i USA hvis de har deltaget i konfiskering af amerikansk ejendom efter revolutionen på Cuba i 1959, eller har handlet med konfiskeret amerikansk ejendom på Cuba. Dette gælder, uanset nationalitet, for alle direktører og aktionærer i virksomheder der er involveret heri, samt deres slægtninge.

Den Europæiske Union har siden vedtagelsen af denne amerikanske lov konstant modsat sig denne unilaterale og ekstraterritoriale lov. Den 11. april 1997 og den 18. maj 1998 indgik man to aftaler med den amerikanske regering med henblik på en fælles indsats til fremme af demokratiet på Cuba og etablering af bestemmelser for en bedre beskyttelse af investeringer. Den amerikanske regering erklærede bl.a. at den var villig til at høre Kongressen om der kunne opnås en bemyndigelse til at fravige afsnit IV.

Disse høringer har endnu ikke ført til suspendering af afsnit IV. Kommissionen er imidlertid ikke bekendt med at EU-statsborgere skulle have været genstand for sanktioner på grundlag af afsnit IV efter indgåelsen af disse aftaler i 1997 og 1998. Såvidt det er Kommissionen bekendt er kun en EU-borger blevet genstand for sanktioner under henvisning til afsnit IV, men dette var forud for aftalerne. Det bør dog bemærkes at Kommissionen kun kan have kendskab til de tilfælde der er blevet indberettet, bl.a. for så vidt angår EU-statsborgere der arbejder for virksomheder der ikke er hjemmehørende i EU.

Kommissionen agter at fortsætte med systematisk at tage dette punkt op i de bilaterale kontakter inden for rammerne af EU's og USA's nye tværatlantiske agenda, idet den vil give udtryk for sin modstand mod unilaterale og ekstraterritoriale sanktionslove, såsom Helms-Burton loven, og sin bekymring med hensyn til den manglende bemyndigelse til at fravige denne lovs afsnit IV.

Kommissionen skal endelig meddele at den ikke er bekendt med at nogen medlemsstat skulle have iværksat foranstaltninger svarende til Helms-Burton loven.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0605/02

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(6. marts 2002)

Om: Åbning af Chiles havne for landing af fiskerfartøjer fra Europa

På trods af den aftale, der i januar sidste år blev indgået mellem EU og Chile efter en klage til WTO på opfordring af europæiske fiskeskippere fortsætter de chilenske myndigheder deres obstruktion i form af bestemmelser og en kontrolpraksis over for de fiskerfartøjer, som befinder sig i internationalt farvand, og som fiskeskipperne fra Europa nu har klaget over.

1. Har Kommissionen kendskab til de disse chilenske bestemmelser, som kan være en overtrædelse af folkeretten?

2. Har Kommissionen kendskab til denne obstruktion, som af de chilenske myndigheder udøves over for landinger foretaget af europæiske fartøjer?

3. Kan Kommissionen orientere nærmere om, hvad den hidtil har foretaget sig eller hvad den agter at foretage sig i forholdet til Chile i denne sag?

4. Hvad har Kommissionen fortaget sig med henblik på at etablere en ny regional fiskeriorganisation i det sydlige Stillehav, som skal forvalte fiskeriressourcerne i internationalt farvand, som er af stor relevans for den europæiske flåde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(23. april 2002)

EU og Chile indgik i januar 2001 en aftale om en foreløbig suspension af de sager, som Fællesskabet har indbragt for Verdenshandelsorganisationen (WTO) og Chile for Den Internationale Havretsdomstol.

EU's klage til WTO vedrører Chiles lovgivning, som EU betragter som en hindring for, at europæiske fiskeskippere, der befinder sig i internationalt farvand, kan få adgang til Chiles havne med henblik på landing eller omladning.

Kommissionen følger nøje gennemførelsen af denne aftale, som trådte i kraft den 25. januar 2001. Der er afholdt adskillige møder mellem Kommissionen og de chilenske myndigheder for at drøfte alle praktiske aspekter, navnlig i tilknytning til iværksættelsen af det fælles fiskeriprogram. På grund af kompetencefordelingen har de spanske myndigheder også deltaget i disse møder. De fleste tekniske aspekter er allerede færdigbehandlet, og programmet vil blive iværksat, når Kommissionen har modtaget en liste over deltagende spanske fartøjer og videresendt denne til Chile.

Vedrørende det sidste spørgsmål om oprettelsen af en ny fiskeriorganisation i det sydlige Stillehav vil der som opfølgning på de seneste kontakter mellem Kommissionen og de chilenske myndigheder blive afholdt en international høring i maj 2002 i Chile. Fællesskabet og Chile har inviteret flere parter, der er involveret i fiskeri af sværdfisk i det sydøstlige Stillehav. Hovedformålet med mødet er at få fastlagt nogle referencerammer og finde den mest hensigtsmæssige form for multilateralt samarbejde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0678/02

af Gabriele Stauner (PPE-DE) til Kommissionen

(12. marts 2002)

Om: Tjenestemænd i Kommissionen der gør tjeneste i andre af Fællesskabets organer

Ifølge artikel 37 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union kan tjenestemænd i Kommissionen i tjenestens interesse pålægges midlertidigt at gøre tjeneste i andre af Fællesskabets organer eller hos en person, der udøver et hverv i sådanne organer.

Kan Kommissionen oplyse, hvor mange af dens tjenestemænd, der opdelt på de enkelte organer i øjeblikket i tjenestens interesse gør tjeneste i anden stilling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(13. maj 2002)

Kommissionen kan meddele det ærede medlem, at 27 tjenestemænd i Kommissionen pr. 27. marts 2002 var udstationeret i tjenestens interesse i andre EU-institutioner (Det Økonomiske og Sociale Udvalg: 1, Ministerrådet: 5, EF-Domstolen: 12, Revisionsretten: 2 og Europa-Parlamentet: 7).

Yderligere 20 tjenestemænd er udstationeret i andre organisationer i tjenestens interesse, navnlig agenturer og andre organer i og uden for EU.

Kommissionen har også haft et program for udveksling mellem dens tjenestemænd og personale fra medlemsstaternes nationale og regionale administrationer, internationale organisationer m.v. 30 tjenestemænd i Kommissionen er for øjeblikket udstationeret i denne sammenhæng.

En udførlig liste opdelt på institutioner og organisationer vil blive fremsendt direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1008/02

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(15. april 2002)

Om: Fødevarer indeholdende legetøj

Kvælning er en af de hyppigst forekommende ulykker blandt børn i EU. Dødsfald som følge af kvælning forekommer, når børn stadig befinder sig i oralfasen og instinktivt putter alle ting i munden.

I de seneste år har de nye fødevarer, der indholder legetøj, vakt stadig større bekymring. Disse bekymringer skyldes, at legetøj, der følger med fødevarer, som f.eks. chokoladeæg og morgenmadsprodukter, ifølge statistiske tal er årsag til, at mange børn dør som følge af kvælning.

Mener Kommissionen ikke, at der burde iværksættes særlige foranstaltninger til beskyttelse af denne aldersgruppe af forbrugere mod de farer, som legetøj vedlagt fødevarer frembyder?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af David Byrnepå skriftlige forespørgsler E-1008/02 og E-1218/02

(21. maj 2002)

Emnet for det spørgsmål, som stilles af det ærede medlem, har været genstand for en række af Kommissionens svar på tidligere forespørgsler fra parlamentsmedlemmer. Derfor opfordres det ærede medlem til at læse navnlig de fælles svar på skriftlig forespørgsel E-0504/02 af Anna Karamanou og E-0548/02 af Alexandros Alavanos(1) samt på skriftlig forespørgsel E-2630/00 af Jorge Moreira Da Silva, E-2631/00 af Elisa Maria Damião og E-2632/00 af Carlos Lage(2).

(1) Se side 153.

(2) EFT C 136 E af 8.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0061/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(25. januar 2002)

Om: De interne forfatningsmæssige enheder og Laeken-erklæringen

Den spanske regeringsleder og ministeren for udenrigshandel fremsatte i forbindelse med overtagelsen af Rådets formandskab flere udtalelser, hvori de benægtede, at de spanske autonome regioner havde ret til at deltage i samlingerne i Rådet, når der behandledes sager, som faldt ind under regionernes beføjelser.

De ansvarlige i den spanske regering mener, at fordi det ifølge den spanske forfatning er staten, som har enebeføjelser, når det gælder internationale forbindelser, kan en minister for en autonom region ikke repræsentere staten i Rådet, heller ikke når den pågældende optræder sammen med en minister fra centralregeringen.

I betragtning af, at det i erklæringen fra Laeken anerkendes, at der skal tages hensyn til de interne forfatningsmæssige enheder og deres politiske beføjelser (i de lande, hvor sådanne findes) ved reformen af traktaterne og udarbejdelsen af en forfatning, hvilken forskel er der da mellem forfatningerne i disse lande og den spanske forfatning, som kan begrunde den forskelsbehandling af de autonome spanske regioner, som den spanske regeringsleder ønsker, så meget desto mere som enheder, der er fastlagt i forfatningen (delstater, regioner, forbundsstater osv.) i Tyskland, Belgien, Østrig eller Det Forenede Kongerige deltager i Rådets samlinger i relevante tilfælde?

Hvorfor indtager den spanske regeringsleder denne holdning på netop det tidspunkt, hvor Spanien overtager formandskabet i Rådet og arbejdet indledes i det konvent, som skal tage udgangspunkt i Laeken-erklæringen?

Svar

(13. maj 2002)

I henhold til artikel 203 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab består Rådet af en repræsentant for hver medlemsstat på ministerplan, som skal være beføjet til at forpligte denne medlemsstats regering. Med forbehold af denne bestemmelse afgør hver enkelt medlemsstat, hvordan den skal repræsenteres.

Rådet har derfor ikke nogen opfattelse af dette spørgsmål, hvilket heller ikke ville være rigtigt af det at have. Tilsvarende ville det ikke være rigtigt for formandskabet at kommentere sager, som falder ind under den spanske regerings kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0738/02

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(15. marts 2002)

Om: Congo

Kan Kommissionen give en oversigt over de projekter vedrørende Congo, der er godkendt til finansiering over Den Europæiske Unions budget i 2000?

Kan Kommissionen oplyse det samlede beløb for den bistand, der er ydet i alt i 2000 til dette land?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-0732/02, E-0733/02, E-0734/02, E-0735/02, E-0736/02,E-0737/02, E-0738/02, E-0739/02, E-0740/02 og E-0741/02

(13. maj 2002)

De ønskede oplysninger sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0169/02

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Rådet

(5. februar 2002)

Om: Gennemførelse af dødsstraf i Kina

Kina har den sørgelige verdensrekord i gennemførelse af dødsstraffe, hvoraf der er sket ikke mindre end 2 000 alene i 2001. Ifølge loven i Folkerepublikken Kina anvendes der dødsstraf i forbindelse med en lang række lovovertrædelser, herunder i visse tilfælde underslæb, bedrageri og oprettelse af ulovlige sekter, og disse lovovertrædelser er genstand for stærk politisk udnyttelse, hvor borgerne ofte fratages deres frihedsret.

Mener Rådet ikke i sin egenskab af garant for menneskerettighederne i Den Europæiske Union, at man på ny bør drøfte de europæiske landes deltagelse i de olympiske lege, der skal finde sted i Kina i 2008?

Mener Rådet ikke, at de europæiske landes støtte til olympiaden i 2008 i Kina bør nægtes, medmindre der øjeblikkelig træffes hensigtsmæssige foranstaltninger på institutionelt plan?

Svar

(21. maj 2002)

Rådet deler det ærede parlamentsmedlems betænkeligheder med hensyn til omfanget af brugen af dødsstraf i Kina, der taler sit tydelige sprog. Det er betænkeligheder, som Den Europæiske Union ofte har givet udtryk for over for de kinesiske myndigheder. Rådet har også søgt at få klare statistikker fra den kinesiske regering om antallet af dødsdømte og henrettede, men desværre hidtil uden resultat.

Rådet har ikke overvejet at anmode medlemsstaterne om ikke at deltage i olympiaden i 2008 som et nyttigt middel til at nå sit mål, nemlig at bringe brugen af dødsstraf til ophør i Kina.