SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2719/98

af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet

(1. september 1998)

Om: Mangel paa biavlere som foelge af alderdom

1. Har Raadet kendskab til, at gruppen af hobbybiavlere i Europa bliver aeldre, og at bestanden af bier derved er truet?

2. Har Raadet kendskab til, at biavlen befinder sig i en strukturel krise, bl.a. fordi antallet af produktionsomraader i de seneste aar er gaaet tilbage, og fordi man derfor har slaaet til lyd for, at der kun maa holdes hoejst fire bikuber pr. hektar?

3. Har Raadet kendskab til, at antallet af bikuber i loebet af femten aar er faldet med en tredjedel, medens efterspoergslen efter honning stiger?

4. Har Raadet kendskab til, at mange gartnere foretraekker bier til bestoevning af frugt og groentsager?

5. Hvilke muligheder ser Raadet for at imoedegaa, at gruppen af biavlere bliver aeldre?

6. Er Raadet rede til at skabe interesse hos unge for biavlen via informationsprogrammer i skolerne?

7. Ser Raadet muligheder for at yde finansiel stoette til at udligne de udgifter, som holdning af bier medfoerer?

Svar

(22. oktober 1998)

Raadet er bevidst om de specifikke problemer, som det aerede parlamentsmedlem naevner. Det har dog ikke faaet forelagt forslag fra Kommissionen om de konkrete punkter, der naevnes i forespoergslen.

Raadet minder om, at der i oejeblikket ikke findes nogen faelles markedsordning inden for biavlssektoren. Derfor er de foranstaltninger, der kan traeffes, mere begraensede end dem, der vedroerer andre landbrugssektorer, der er omfattet af en faelles markedsordning.

I den forbindelse vedtog Raadet efter hoering af Europa-Parlamentet den 25. juni 1997 forordning (EF) 1221/97 om almindelige regler for anvendelsen af foranstaltninger til forbedring af produktionen og afsaetningen af honning(1). Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne forordning er fastlagt i Kommissionen forordning (EF) 2300/97(2).

Ovennaevnte raadsforordning har til formaal at forbedre vilkaarene for produktion og markedsfoering af honning i Den Europaeiske Union gennem en medfinansiering af aktioner, der bygger paa nationale programmer.

Programmerne kan omfatte foelgende foranstaltninger:

a) faglig bistand til biavlerne og biavlersammenslutningers honningvaerksteder med henblik paa forbedring af produktionen og udvindingen af honning;

b) bekaempelse af varroatose og sygdomme i forbindelse hermed samt forbedring af stadebehandlingen;

c) rationalisering af stadeflytning;

d) stoetteforanstaltninger for laboratorier, som analyserer honningens fysisk-kemiske egenskaber;

e) samarbejde med specialiserede organer om gennemfoerelse af forskningsprogrammer til forbedring af honningkvaliteten.

For at kunne nyde godt af medfinansieringen skal medlemsstaterne gennemfoere en undersoegelse af biavlens struktur paa deres respektive omraade i baade produktions- og afsaetningsleddet. Faellesskabet bidrager til finansieringen af de nationale programmer med 50% af de udgifter, medlemsstaterne har afholdt.

Det er meningen, at Kommissionen hvert tredje aar skal forelaegge Europa-Parlamentet og Raadet en beretning om anvendelsen af denne forordning.

Paa nuvaerende stadium mener Raadet, at ovennaevnte forordning giver en rimelig balance mellem de budgetmaessige begraensninger og de mest paatraengende behov i biavlssektoren.

(1) EFT L 173 af 1.7.1997, s. 1.

(2) EFT L 319 af 21.11.1997, s. 4.