SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2285/99

af Mikko Pesälä (ELDR) til Rådet

(29. november 1999)

Om: Udnyttelse af materiale klassificeret som affald i Finland

Kommissionens forslag til direktiv om forbrænding af affald vil give anledning til alvorlige problemer i Finland. Direktivforslaget er udarbejdet for de lande, hvor affaldsbehandlingen er baseret på store forbrændingsanlæg. Direktivets overholdelse vil bringe Finland i en situation, der er i modstrid med en effektiv miljøbeskyttelse og miljøeffektiviteten.

I Finland findes ifølge industriens skøn i hvert fald omkring 200 varme- og kraftværker og industriovne, der kan anvendes til en sikker kombineret forbrænding af uskadelige materialer, der er klassificeret som affald. Disse er udover træ også f.eks. papir, pap og tekstiler, der af en eller anden årsag ikke kan genanvendes samt industrislam. Hos os kildesorteres i industrien de materialer, der er klassificeret som affald, og som kan anvendes til forbrænding, på samme måde som i husholdningerne og inden for handelen. På denne måde sikres det, at der ved forbrænding ikke opstår mere skadelige emissioner end ved forbrænding af normalt brændsel. Forbrændingsanlæggenes drift kontrolleres også på effektiv vis.

Det er meget vanskeligt at anvende grænseværdier for sådanne anlæg på de anlæg, der anvender ufarlige materialer, der er klasificeret som affald, som supplerende brændsel alene af den grund, at den kontinuerlige måling af emissioner er dyr og kræver store investeringer i måleudstyr. De store transportafstande i Finland er et argument for at anvende små anlæg. Omkostningerne kan stige i et sådant omfang, at anvendelse af affald som supplerende brændsel bliver urentabel.

Kombineret forbrænding kan mindske mængden af det affald, der transporteres til lossepladserne. Udnyttelse af energiindholdet i de kildesorterede materialer, der er klassificeret som affald, men som ved forbrænding producerer uskadelige røggasemissioner, bidrager i videst muligt en bæredygtig udvikling.

1. Hvad gør Rådet for at sikre, at der ved udarbejdelsen af direktivet tages hensyn til den effektive kildesortering af affald i Finland, og den energiudnyttelse, som dette giver mulighed for?

2. Er det muligt, at de myndigheder, der fører tilsyn med forbrændingen, tildeles mere vidtgående beføjelser til at udvise fleksibilitet i de enkelte tilfælde, når det er forsvarligt på baggrund af det pågældende affald og anlæggets tekniske niveau?

Svar

(31. januar 2000)

Som det ærede parlamentsmedlem måske ved, er Kommissionens forslag om forbrænding af affald blevet indgående drøftet i Rådet under hensyntagen til de forskellige situationer i medlemsstaterne. Rådet nåede til politisk enighed på samlingen i juni 1999. Rådet har formelt fastlagt sin fælles holdning den 25. november 1999, og denne er videresendt til Europa-Parlamentet i forbindelse med plenarmødet den 1.-2. december 1999.

Som det ærede parlamentsmedlem kan konstatere i den fælles holdning, har Rådet taget behørigt hensyn til hans betænkeligheder i og med, at forbrænding og kombineret forbrænding af uskadelige materialer såsom vegetabilsk land- og skovbrugsaffald samt træaffald er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. Desuden er det fastsat, at den varme, som opstår ved forbrændingsprocessen eller medforbrændingsprocessen, bør genvindes i videst muligt omfang.

For så vidt angår målinger kan tilsynsmyndighederne på visse betingelser tillade periodiske (i stedet for kontinuerlige) målinger af hydrogenchlorid HCI), hydrogenfluorid (HF) og svovldioxid (SO2); endvidere er frekvensen af målinger for tungmetaller, dioxiner og furaner også blevet nedsat, forudsat at visse meget strenge betingelser er opfyldt.