SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2939/02

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(10. oktober 2002)

Om: Aromaterapiens fremtid

Aromaterapeuter har udtrykt foruroligelse over, at der i forslagene om etikettering af duftallergener i henhold til kosmetikdirektivet 76/768/EØF(1) ikke skelnes mellem syntetiske og naturlige forbindelser, hvilket vil få alvorlige konsekvenser for deres profession.

I forlængelse af Kommissionens svar af 24.9.2002 på skriftlig forespørgsel E-2126/02(2) konstaterer aromaterapeuterne, at tester af syntetiske versioner af naturlige stoffer ofte afslører småurenheder. Det kan vise sig at være disse, der er allergifremkaldende, og ikke selve materialet. Endvidere er det højst tænkeligt, at angivelige overfølsomhedssymptomer ikke stammer fra selve de mistænkelige duftallergener (ren limonene, ren linalol osv.), men fra små mængder af oxydationsprodukter, som uundgåeligt findes i disse noget ustabile forbindelser. Det er allerede velkendt, at oxyderet limonene, alphapinen og oxyderet delta-3-carene giver hudirritationsproblemer. Limonene er et af de 26 stoffer, der mistænkes for at være allergifremkaldende. I deres rene tilstand, og når der tilsættes en antioxidant, er i det mindste nogle af disse stoffer muligvis ikke overfølsomhedsfremkaldende, og denne faktor er ikke elimineret fra forsøgsdataene.

Naturlige forbindelser i æteriske olier kan være blevet forhindret i at oxydere på grund af tilstedeværelsen af andre naturlige komponenter, f.eks. furanocoumariner. Der findes som regel ikke en sådan stødpudevirkning i blandinger af syntetiske forbindelser. Mange naturlige forbindelser kan overvejende være til stede som en specifik geometrisk isomer eller enantiomerisk isomer. Det er igen ikke usædvanligt at konstatere, at visse naturlige forbindelser kan forekomme på 2, 4 eller flere isomerer. Syntetiske forbindelser er ofte racemiske (dvs. en 50/50 blanding af enantiomeriske isomerer) eller har forskellige isomeriske sammensætninger. Der findes ikke i den videnskabelige litteratur belæg for, at disse forskellige isomeriske former har den samme allergeniske virkning. En form kan f.eks. være fuldstændig uden allergifremkaldende virkninger.

Tog SCCNFP disse punkter i betragtning, da den drog sine konklusioner?

(1) EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169.

(2) EFT C 28 E af 6.2.2003, s. 190.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(31. oktober 2002)

Udtalelsen fra Den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og andre Forbrugsvarer end Levnedsmidler (SCCNFP) af 8. december 1999 om duftallergi hos forbrugerne er baseret på og understøttes af en lang række undersøgelser, som er offentliggjort i en række førende videnskabelige tidsskrifter. Ingen af disse undersøgelser påviser en forskel i den allergifremkaldende virkning mellem en syntetisk produceret duftingrediens og et naturligt stof. Et vigtigt spørgsmål i forbindelse med naturlige duftstoffer er problemet med kvalitetskontrol. Der kan være betydelige variationer i indholdet af toksiske/allergifremkaldende kemikalier, fyrrelav er et eksempel. I det videnskabelige materiale, som er blevet analyseret af andre videnskabsfolk, er der ingen beviser for, at naturlige duftstoffer er sikrere end syntetiske duftstoffer.

Kommissionen er opmærksom på, at oxydationsprodukter og isomerer kan påvirke den allergeniske virkning af visse duftprodukter, både syntetiske og naturlige.

SCCNFP har drøftet spørgsmålet om oxydationsprodukter og, hvor det er relevant, isomerer, dvs. d-limonene, der kan danne allergeniske oxydationsprodukter. Der er ikke foreslået restriktioner for dets andre isomerer, l- og dl-limonene.

Derfor anbefaler IFRA (International Fragrance Association), at d-, l- og dl-limonene og naturlige produkter, der indeholder disse isomerer, kun bør anvendes, hvor peroxidniveauet begrænses mest muligt, f.eks. ved at tilsætte antioxidanter i produktionsøjeblikket.