SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3500/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Længere rejsetider og højere priser som følge af indførelse af ikke-fleksible billetter til højhastighedstog

1. Er Kommissionen bekendt med, at persontransport med tog over lange afstande i Europa i mange år har givet passagererne mulighed for i sidste øjeblik at beslutte sig til at rejse med det først afgående tog ved at billetter inden for gyldighedsperioden har kunnet benyttes på forskellige tidspunkter i tog af forskellig hastighed og til tider ad forskellige strækninger?

2. Er det ligeledes Kommissionen bekendt, at de tillæg til hurtigtog og reservering, der har været påkrævet ud over selve billetterne, i årevis har kunnet betales til konduktøren i selve toget, og at kun reservering af sidde-, sove- eller liggeplads ikke gav ret til refusion, hvis de ikke blev benyttet på det angivne tidspunkt?

3. Kan Kommissionen bekræfte, at jernbanerne nu, lige som flyselskaberne navnlig i højhastighedstog benytter en helt anden prisstruktur, der ikke længere giver passagererne mulighed for at benytte det først afgående tog, men at disse derimod altid må planlægge på forhånd for på gyldig vis at få adgang til toget, og at købte billetter udelukkende er gyldige på et på forhånd fastlagt tog?

4. Hvordan kan togpassagerer, for hvem afgangstiden f.eks. afhænger af afslutning af forudgående aktiviteter, beskyttes mod unødige forsinkelser på grund af nødvendigheden af at reservere på forhånd, mod nægtet adgang ved togets afgang og mod idømmelse af bøder på grund af manglende besiddelse af en billet, der er gyldig på det pågældende tidspunkt?

5. Hvad påtænker Kommissionen at gøre for at sikre, at der i hvert fald i tog, der kører ofte (hver anden time eller oftere) inden for en afstand på 750 km fortsat er mulighed for at træffe beslutning om at rejse umiddelbart inden afgang, således at valget af tog bliver næsten lige så fleksibelt som valg af egen bil, og således at unødvendig forlængelse af rejsetiden med højhastighedsforbindelser undgås?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(20. februar 2002)

1. og 2. Ja. Kommissionen er klar over de vilkår og betingelser, der gælder for international togdrift.

3. Kommissionen har for nylig iværksat en undersøgelse vedrørende den internationale passagerbefordring med jernbaneselskaber i forhold til andre transportformer overalt i hele Den Europæiske Union. Ét af de første resultater af denne undersøgelse viser, at der er opstået nye billeteringssystemer på f.eks. Eurostar- eller Thalys-forbindelsen, som anvender et indtægtsforvaltningssystem yield management. Dette billeteringssystem betyder ikke, at jernbanepassagerer har mindre valgfrihed, da de har mulighed for at købe en billet eller ændre deres reservering kort før togets forventede afgang, afhængigt af de disponible siddepladser samt hvilken billet de oprindelig har købt. I henhold til Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner(1) skal jernbaneselskaberne i videst muligt omfang drives som normale kommercielle virksomheder. Indførelsen af de teknikker til indtægtsforvaltning, der minder noget om det system, luftfartsselskaberne benytter, har derfor øget jernbaneselskabernes muligheder for at opnå større indtægter og herigennem at forbedre den økonomiske værdi af og det tillokkende ved passagertransport med tog.

4. og 5. I sin hvidbog med titlen Den europæiske transportpolitik frem til 2010(2) de svære valg har Kommissionen tilkendegivet, at den i 2002 vil lægge forslag på bordet om bevaring af kvaliteten af jernbanetjenesten og brugernes rettigheder. Det drejer sig bl.a. om forslag om passagerernes rettigheder som f.eks. erstatning i tilfælde af forsinkelser af internationale tog. Der er også tale om en anmodning til jernbaneselskaberne om at fremsætte forslag til frivillige aftaler om servicekvalitet i den internationale passagertransport.

Særlige foranstaltninger som foreslået i det ærede medlems skriftlige forespørgsel kan ikke imødeses, da Kommissionen ikke har den nødvendige kompetence hertil. Inden for rammerne af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 af 26. juni 1969 om medlemsstaternes fremgangsmåde med hensyn til de med begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje(3) kan medlemsstaterne dog indgå kontrakter med jernbaneselskaberne, som kan omfatte nærmere bestemmelser om f.eks. adgangen til, hyppigheden af samt prisen på den pågældende (internationale) jernbaneservice.

(1) EFT L 237 af 24.8.1991.

(2) KOM(2001) 370 endelig udg.

(3) EFT L 156 af 28.6.1969.