SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1026/00

af Luís Queiró (UEN) til Rådet

(28. marts 2000)

Om: Angola

I det nordamerikanske udenrigsministeriums seneste menneskerettighedsrapport fra den 25. februar 2000 berettes der med konkrete oplysninger om en lang række krænkelser af menneskerettighederne i Angola, herunder krænkelser af den personlige integritet og individuelle frihed, såsom henrettelser uden rettergang, tortur og andre former for mishandling, vilkårlige arrestationer, krænkelser af privatlivets fred og af ejendomsretten, samt krænkelser af de borgerlige frihedsrettigheder, såsom ytrings-, forsamlings-, religions- og bevægelsesfriheden, og krænkelser af de politiske rettigheder, forskellige former for diskrimination, bl.a. af kvinder, børn og handicappede. Hertil kommer to rapporter fra Global Witness, den første om UNITA og den anden og seneste om regeringen i Folkerepublikken Angola, hvori det i begge tilfælde hævdes, at handlen med diamanter og olieboringerne udnyttes til at finansiere krigsaktiviteter, samt at der findes korruption på højeste plan i landet.

Bør Rådet på den baggrund opretholde sin ensidige holdning til situationen i Angola? Betragter det fortsat Angola som en retsstat, hvor respekten for menneskerettighederne er ved at blive befæstet; mener det, at fredsprocessen på grundlag af Lusaka-protokollen fortsat er i kraft og at kun en af parterne har overtrådt protokollen og mener det fortsat, at der er mulighed for en militær løsning på konflikten, eller mener det derimod, at det er påtrængende nødvendigt at foretage en samlet revision af Den Europæiske Unions holdning til situationen i Angola i lyset af de begivenheder, der fremgår af de seneste rapporter, ud fra den betragtning, at en samtidig tilbagetrækning af de krigsførende parter er en første forudsætning for, at det angolanske folk kan opnå fred og frihed, skabe et demokratisk styre og langt om længe opnå menneskeværdige levevilkår?

Svar

(8. juni 2000)

Rådet har til stadighed nøje fulgt udviklingen i situationen i Angola og kender derfor indholdet af de rapporter, det ærede medlem omtaler.

I den erklæring om Angola, som formandskabet fremsatte på EU's vegne den 17. januar 2000, udtrykker EU sin holdning både om den militære situation og om den politiske, økonomiske og sociale udvikling i landet. EU understreger i erklæringen, at man er overbevist om, at en politisk løsning er nødvendig, for at der kan skabes en varig fred i landet, som kan sikre Angolas befolkning stabilitet og fremgang.

EU mener, at det er UNITA under Dr. Jonas Savimbis ledelse, der ved ikke at opfylde hovedbetingelserne i Lusaka-protokollen bærer hovedansvaret for krigen i Angola. Ved fortsat at lade hånt om FN's Sikkerhedsråds resolutioner har Savimbi bevidst valgt konfliktens vej i stedet for at opfylde sine forpligtelser; denne holdning rejser begrundet tvivl om, hvorvidt han rent faktisk agter at arbejde for national forsoning i Angola.

Dette betyder ikke, at Rådet ikke tilskynder Angolas regering til at fortsætte iværksættelsen af økonomiske og finansielle reformer samt bekæmpelsen af korruption og fattigdom med henblik på at tilvejebringe de politiske, sociale og økonomiske betingelser, som skal give demokratiet og retssamfundet mulighed for at udvikle sig i Angola. I den forbindelse påhviler der regeringen et særligt ansvar for at fremme menneskerettighederne, også i de områder, der var under UNITA's kontrol, samt demokratiske principper, god regeringsførelse samt styrkelse af et frit civilsamfund.