ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/92

(2004/C 84 E/0116)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3724/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(10. december 2003)

Om: Opdatering af situationen med hensyn til midlerne fra Save II-programmet til Macerata Kommune

Under henvisning til den tidligere forespørgsel E-0965/03 (1), hvori Kommissionen blev anmodet om at oplyse, om Macerata Kommune havde forelagt projekter og fået bevilget støtte fra Save II-programmet, svarede Kommissionen den 25. april 2003, at der ikke var indgivet forslag.

Kan Kommissionen oplyse, om den efter denne dato og til dato har modtaget Save II-projekter fra ovennævnte kommune?

(1) EUT C 268 E af 7.11.2003, s. 169.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/457

(2004/C 84 E/0532)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0162/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2003)

Om: Tolden på asiatisk tunkonserves

Konservesindustrien i EU og især Galicien er dybt foruroliget over muligheden for en nedsættelse af tolden på tunkonserves fra Filippinerne og Thailand, som åbenbart overvejes i Verdenshandelsorganisationen (WTO).

Er Kommissionen klar over, hvilke skader et sådant skridt ville påføre den europæiske og især den galiciske konservesindustri på et tidspunkt, hvor Galicien allerede kæmper med enorme økonomiske problemer efter olietankskibet Prestiges forlis?

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at undgå, at denne toldnedsættelse vedtages?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(26. februar 2003)

Kommissionen er klar over den vigtige rolle, tunkonservesindustrien spiller for Galicien, og forstår regionens bekymring over afgiftsnedsættelsen for EU-import af tunfiskekonserves fra Thailand og Filippinerne. Kommissionen har også forståelse for den vanskelige situation, som regionen befinder sig i som følge af Prestiges forlis.

Som det ærede medlem vil huske, gav kommissionsmedlemmet med ansvar for handel på Dohaministermødet i november 2001 tilsagn om, at EU ville indlede konsultationer for at undersøge Thailands og Filippinernes påstand om, at de led uretmæssig skade som følge af EU's præferencetoldsatser (nulsats) for import af tunfiskekonserves fra landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS). Kommissionsmedlemmet lovede også, at EU ville overgive sagen til mægling, hvis konsultationerne ikke førte til en gensidigt tilfredsstillende løsning. Det ærede medlem vil også huske, at Kommissionen følte sig nødsaget til at tage dette skridt for at sikre sig Thailands og Filippinernes godkendelse af en undtagelse, som Kommissionen havde anmodet om i flere måneder i forbindelse med Cotonou-aftalen.

I januar 2003 underrettede Kommissionen medlemsstaterne om, at mægleren i sin udtalelse havde foreslået, at EU skulle åbne et ikke-diskriminerende kontingent på 25 000 tons til en toldsats på 12 %. Kommissionen undersøgte omhyggeligt forslaget og fandt, at den af mægleren foreslåede mængde og toldsats var retfærdig og rimelig og ikke ville have negative økonomiske virkninger for EU-markedet. Det bør noteres, at 25 000 tons kun repræsenterer 9 % af EU's samlede import og ca. 4 % af EU's samlede forbrug af tunfiskekonserves i 2001.

Kommissionen vil derfor forelægge Rådet et formelt forslag om at acceptere mæglerens udtalelse og åbne det ovenfor beskrevne toldkontingent.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/285

(2004/C 84 E/0331)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4018/03

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(9. januar 2004)

Om: Ensartet anvendelse af Europaflaget på fly fra flyselskaber i EU

Der fremsættes meget forskellige udtalelser fra luftfartsmyndighederne i landene uden for Fællesskabet, idet nogle flyselskaber i EU-landene benytter Europaflaget på deres fly, mens andre undlader det, hvad der naturligvis har afstedkommet forvirring om dette symbol.

Det ville derfor være indlysende at antage, at der findes en EF-bestemmelse om en ensartet anvendelse af Europaflaget som et symbol for de fly, der tilhører samme fællesskab, nemlig det europæiske. Kort sagt går udtalelserne fra luftfartsmyndighederne i landene uden for Fællesskabet ud på, at enten burde alle fly fra EU's medlemsstater benytte Europaflaget, eller også burde ingen have ret til at benytte dette og placere det på flyene.

Kan Kommissionen oplyse, hvordan den stiller sig til en sådan ensartethed, og om den mener, at den burde tage et lovgivningsinitiativ herom for at sikre, at EU optræder med et fælles ansigt udadtil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(16. marts 2004)

Europa-emblemet går tilbage til 1955 og er Europarådets »ejendom«. I 1979 anmeldte Europarådet emblemet til Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO) i Genève. Hermed er emblemet beskyttet i overensstemmelse med artikel 6b i Pariserkonventionen til beskyttelse af industriel ejendomsret.

Et initiativ om vedtagelse af EU-lovgivning, der harmoniserer anvendelsen af det europæiske emblem på fly, der tilhører flyselskaber i Unionen, kræver derfor godkendelse af Europarådet.

Hvad angår et sådant initiativ finder Kommissionen, at der først er behov for sammen med europæiske flyselskaber og kompetente nationale myndigheder at gennemføre en tilbundsgående undersøgelse for at analysere de eventuelle konsekvenser for organisationen af luftfarten. Der skal i denne forbindelse tages hensyn til de retlige rammer, der er fastlagt i Chicago-konventionen om international civil luftfart.

Kommissionen er ikke bekendt med, at denne uensartede anvendelse af Europa-flaget giver anledning til problemer i tredjelande for flyselskaber fra EU.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/760

(2004/C 78 E/0807)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2839/03

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Rådet

(25. september 2003)

Om: Iraks stilling i FN og EU's holdning

FN's medlemsstater kendetegnes af en række egenskaber (suverænitet, legitimering m.v.), som Irak, som i dag er under besættelse, tydeligvis ikke råder over. Iraks midlertidige regeringsråd er blevet udpeget af besættelsesmyndighederne uden nogen form for legitimeringsprocedure og uden at være blevet bemyndiget til at repræsentere landet i FN. Irak er som besat land ikke længere nogen stat i folkeretlig forstand og må stille sit medlemskab i bero, sådan som også Cambodja var nødt til at gøre det mellem 1979 og 1989 efter de vietnamesiske styrkers invasion af landet, da den af de vietnamesiske besættelsesstyrker kontrollerede regering ikke fik adgang til FN's Generalforsamling. Iraks FN-medlemskab bør suspendere, indtil der er afholdt valg under tilstedeværelse af FN-observatører.

Har Rådet på grundlag af artikel 19, stk. 2, Afsnit V, i EU-traktaten beskæftiget sig med spørgsmålet om Iraks sæde i FN, især med henblik på den forestående indkaldelse af FN's Generalforsamling? Hvilke overvejelser har formandskabet gjort sig? Er der mellem de medlemsstater, der er medlemmer af FN's Sikkerhedsråd, i henhold til ovennævnte artikel i EU-traktaten opnået enighed i dette spørgsmål med henblik på den holdning, som de vil indtage i akkrediteringsudvalget i henhold til artikel 28 i forordningen om FN's Generalforsamling? Hvilken form for diplomatiske forbindelser oppebærer EU og dets medlemsstater på nuværende tidspunkt med Irak som besat land?

Svar

(4. marts 2004)

Rådet skal herved meddele det ærede parlamentsmedlem, at det ikke har drøftet spørgsmålet vedrørende Iraks sæde i De Forenede Nationer.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/208

(2004/C 78 E/0212)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3010/03

af Adriana Poli Bortone (UEN) til Kommissionen

(8. oktober 2003)

Om: Strømafbrydelsen i Italien

Kan Kommissionen oplyse, om den agter at undersøge årsagerne til den strømafbrydelse, der ramte Italien natten mellem den 27. og 28. september 2003?

Kan Kommissionen oplyse, om den langvarige strømafbrydelse skyldtes en menneskelig fejl, således som det oplyses i pressen, eller om årsagerne skal findes i et af de lande, som forsyner Italien med energi?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(6. november 2003)

Ifølge de informationer, der foreligger på indeværende tidspunkt, og som kommer fra UCTE (Union for the Co-ordination of Transmission of Electricity), forløb de omtalte begivenheder som følger:

— Den 28. september 2003 kl. 3.01: Strømudfald på højspændingslinjen Lavorgno-Mettelen (linje beliggende i Schweiz, som forsyner Italien).

— Den 28. september 2003 kl. 3.25: Strømudfald på linjerne Sils-Soazza og Airlo-Mettlen (schweiziske linjer, som forsyner Italien).

Efter disse afbrydelser var forsyningen til Italien fra Schweiz reduceret med næsten 3 000 megawatt. Dette krafttab fik virkning på de andre sammenkoblede linjer, Italien-Frankrig og Italien-Østrig, hvilket hurtigt (40 sekunder) fremkaldte strømudfald på samtlige de linjer, der forbinder Italien med nabolandene.

Den til Italien importerede elektricitet (cirka 25 % af forbruget uden for spidsbelastningsperioder) kunne som følge af strømafbrydelsen ikke øjeblikkelig erstattes af Italiens egen produktion, og dette førte til strømudfaldet på hele den italienske halvø.

For øjeblikket er »UCTE« ved at undersøge årsagerne til dette uheld og eventuelt om et eller flere af organisationens medlemmer ikke skulle have overholdt driftsnormerne. UGTE undersøger også, om koordinationen mellem de forskellige transmissionsnetforvaltere skulle have svigtet.

De italienske og franske myndigheder undersøger ligeledes episoden i samarbejde med det schweiziske ministerium.
2.

Agter Kommissionen i tilfælde af, at bestemmelserne i direktiv 98/50/EF ikke overholdes, at skride ind — og i givet fald hvordan — for at sikre, at hverken de arbejdstagere, som overføres til det nye selskab, eller de arbejdstagere. der bliver i det gamle, får deres rettigheder beskåret?
2.

Har Kommissionen kendskab til, den i punkt 1 omtalte harme og de aktioner, som den har afstedkommet, navnlig er vendt mod den måde, som »Advisor Civil Society« ved EU-delegationen fungerer på, idet denne anklages for, at hun i unødig grad beskæftiger sig med de interne drøftelser i de bulgarske ngo'er, at hendes egne præferencer vejer tungest ved tildelingen af midlerne, at hun på forhånd udelukker kritikere fra at modtage midler, og at hun optræder arrogant og intimiderende over for alle, som ikke er enige med hende?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/605

(2004/C 88 E/0623)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0986/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(27. marts 2003)

Om: Pisa Kommunes udnyttelse af midler fra kultur 2000-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Pisa Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til fremme af det europæiske kulturområdes mangfoldighed og traditioner ved at fremme skabende kunstnerisk virksomhed og faglig mobilitet samt adgangen til og udbredelsen af kunst og kultur.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Pisa Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra kultur 2000-programmet?

2. om Pisa Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/92

(2004/C 78 E/0092)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2440/03

af Diana Wallis (ELDR) til Kommissionen

(16. juli 2003)

Om: Tilsætning af vand og proteiner til kyllingekød

Kommissionen har allerede kendskab til den skandaløse situation vedrørende den omfattende import til Det Forenede Kongerige af kyllingekød, som indeholder diverse tilsætningsstoffer og er ukorrekt etiketteret. Trading Standards Officers i Hull har fulgt denne ulovlige praksis i seks år. Hovedparten af det således tilvirkede kød eksporteres fra Nederlandene. I Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed hævdede de hollandske myndigheder den 13. juni 2002, at den ulovlige virksomhed var ophørt, men dette er tydeligvis ikke tilfældet. Faktisk er problemet blevet større, efter at man under processen er begyndt at bruge blokerende midler, som bevirker, at de fleste test giver et negativt pcr-resultat.

Denne umoralske praksis med tilsætning af okse- og svineproteiner til kyllingekød, som derpå mærkes med en Halal-etiket, vildleder forbrugerne og navnlig visse religiøse samfund. Dette er helt uacceptabelt. Hvilke hasteforanstaltninger agter Kommissionen at træffe for at suspendere eksporten af disse produkter? Vil Kommissionen snarest forelægge de nødvendige lovgivningsmæssige forslag for at begrænse det maksimale indhold af tilsat vand til 15 % og forbyde tilsætning af proteiner?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

på skriftlige forespørgsler E-2207/03 og P-2440/03

(12. september 2003)

I de nugældende EU-bestemmelser er der ikke fastsat nogen grænse for, hvor meget vand der må tilsættes tilberedt fjerkrækød og fjerkrækødprodukter. På den anden side bør der føres streng kontrol med svigagtig undladelse af i mærkningen at angive, at køds vægt er kunstigt øget ved tilsætning af proteiner og vand, og medlemsstatens myndigheder bør retsforfølge sådanne tilfælde af svig. Kommissionen er allerede blevet gjort opmærksom på problemet, og det overvejes, om det er muligt at fremhæve vandindholdet i mærkningen af tilberedt kød. Endvidere er Kommissionen også ved at se på muligheden for at udarbejde normer for at begrænse den vandmængde, som må tilsættes sådanne produkter.

I forbindelse med eventuelle kommende initiativer fra Kommissionens side på dette område vil der blive taget 100 % hensyn til, at forpligtelserne i WTO-aftalen om tekniske handelshindringer skal overholdes.

Ifølge Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (1) skal alle ingredienser, der er anvendt til fremstilling af et levnedsmiddel, og som stadig findes i færdigvaren, obligatorisk fremgå af mærkningen. Der findes også udførlige EU-regler for anvendelsen af animalske proteiner i foder til husdyr, og fra den 6. november 2003 bliver det obligatorisk at give oplysning om forskellige fodermidler ved mærkning af foder til husdyr.

(1) EFT L 109 af 6.5.2000.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/464

(2004/C 78 E/0489)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3099/03

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(20. oktober 2003)

Om: Støtte til muslingedyrkning

Overgødskningen af vores kyster udgør stadig et stort miljøproblem, selv om visse foranstaltninger er blevet truffet for at mindske udsivningen af næringsstoffer i havet. Økosystemet tilpasser sig i et vist omfang til den øgede mængde af planteplankton, som skyldes overgødskning, ved at antallet af muslinger og andre organismer, som fungerer som såkaldte filtre, er blevet øget betydeligt. Disse filtre er af afgørende betydning for at reducere planktonbiomassen ved kysterne. Risikoen for planktonvækst mindskes i områder med mange filtre. I visse områder findes gode muligheder for biologisk at manipulere fjordsystemer ved at øge antallet af filtre ved hjælp af muslingedyrkning.

Muslingedyrkning foregår allerede i dag blandt andet i Bohuslän i Sverige, men forsøg med at udvide dyrkningen har skabt store problemer. Dyrkningen generes af lange perioder uden muligheder for at høste som følge af giftige alger, som medfører, at muslingerne bliver giftige.

Hvordan vurderer Kommissionen muslingedyrkningens strategiske rolle for reduceringen af eksisterende overgødskning, og hvilke foranstaltninger vil den træffe, for at erhvervet kan overleve kommercielt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(16. december 2003)

Kommissionen er helt klar over de problemer, eutrofiering af havøkosystemet medfører.

Årsagerne til problemet er mangeartede, og samspillet mellem dem er komplekst. Imidlertid synes et højt næringsstofindhold i vandet et være en nødvendig betingelse for udvikling af eutrofieringsepisoder.

Fællesskabets indsats på dette område sigter derfor hovedsagelig mod at mindske tilførslen af næringsstoffer til havet, uanset deres oprindelse.

I nogle tilfælde stammer næringsstofudledningen til havet fra vandbrug (både i ferskvand og havvand). Det er derfor nødvendigt nøje at vurdere konsekvenserne af at bruge dyrkede muslinger som naturlige bekæmpere af eutrofiering. Da toksinproducerende alger desuden ofte føres ind mod land med strømmen, kan de være til skade uanset antallet af sådanne naturlige filtre nær kysten.

I lighed med mange andre former for vandbrug kan muslingedyrkning få støtte i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet (1).

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.
1.

Har Kommissionen kendskab til, at man i forbindelse med den fremgangsmåde, der er blevet fulgt siden 1970'erne, hvor det har været tilladt at sælge bløde stoffer i nederlandske »coffeeshops«, går ud fra, at man kan nægte at sælge til personer, som er for unge, men ikke hvis de har en anden nationalitet end den nederlandske?
—

EF-Domstolen fastslog i sin nyligt afsagte dom af 11. december 2003 i sag C-322/01, at et nationalt forbud mod postordresalg af lægemidler, der er apoteksforbeholdt i den pågældende medlemsstat, kan anses for en begrænsning af de frie varebevægelser (EF-traktatens artikel 28). En sådan foranstaltning kan dog begrundes i et af hensynene i EF-traktatens artikel 30, særlig beskyttelse af menneskers liv og sundhed, forudsat at den er nødvendig af hensyn til en effektiv beskyttelse af menneskers liv og sundhed, og der ikke i stedet kan træffes nogen foranstaltninger, der er mindre restriktive for samhandelen mellem medlemsstaterne.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/548

(2004/C 78 E/0583)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3442/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(20. november 2003)

Om: Forskelsbehandling af sportsfolk

I punkt 14 i beslutning af 5. juni 2003 om kvinder og sport (P5_TA-PROV(2003)0269) anmodede Europa-Parlamentet regeringsmyndighederne om systematisk at tage hensyn til ligestilling mellem mænd og kvinder i deres sportspolitik, navnlig ved ydelsen af tilskud.

På 2. internationale kongres om kvinder og sport — Handling for forandring, som arrangeredes af den portugisiske sammenslutning »Kvinder og Sport« i Porto i begyndelsen af denne måned, klagede nogle portugisiske sportskvinder over forskelsbehandling inden for sport, navnlig ved tildelingen af præmier ved sportskonkurrencer, hvor der deltager både mænd og kvinder. Denne uacceptable situation gør sig ofte gældende i Portugal.

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at bringe den vedvarende forskelsbehandling af sportskvinder til ophør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(16. januar 2004)

Det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed henledes på svaret på forespørgsel E-3353/03 af Hiltrud Breyer (1), der afgrænser Fællesskabets kompetence for så vidt angår anvendelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med sport.

(1) Se side 271.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/45

(2004/C 78 E/0043)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1726/03

af Mikko Pesälä (ELDR) til Kommissionen

(23. maj 2003)

Om: Bekæmpelse af støjgener forårsaget af skydning

Skydesporten er en sportsgren, som nyder stor popularitet, som der er solide og lange traditioner for overalt i hele verden. Den støj, som opstår i forbindelse hermed, har dog udviklet sig til et problem, som forårsager betydelige gener i nærheden af skydebanerne, der ofte er placeret nær tætbebyggede områder. Støjgener fra skydning har således udviklet sig til et miljøproblem.

I nogle af medlemsstaterne har man fundet hensigtsmæssige løsninger på problemet, især ved indførelse af lyddæmpere. I f.eks. Finland var det indtil 1993 forbudt at anvende lyddæmpere, men man har kun haft gode erfaringer med at tillade anvendelsen. I Norge er der gjort samme erfaringer som i Finland. I Sverige er lovgivningen ved at blive ændret i samme retning.

Det er ikke i alle medlemsstaterne tilladt at anvende lyddæmpere. Det medfører, at nye typer af lyddæmpere ikke kan få adgang til det indre marked, ligesom produktudviklingen vanskeliggøres.

Kommissionen bedes svare på, om den mener, at denne situation vanskeliggør det indre markeds funktion? Er det endvidere Kommissionens opfattelse, at der med tiltag fra Fællesskabets side kan gøres noget for at bekæmpe støjgenerne fra skydebanerne? Kan Kommissionen på nogen måde tilskynde medlemsstaterne til at afskaffe lovgivningsmæssige hindringer for brugen af lyddæmpere i medlemsstaterne ved at henvise til de gode erfaringer i de nordiske lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. juli 2003)

Anvendelsen af lyddæmpere er ikke harmoniseret på fællesskabsplan. Sagen falder dermed ind under EF-traktatens artikel 28-30.

Medlemsstaterne kan således ikke vedtage foranstaltninger for at begrænse anvendelsen og omsætningen af visse varer, medmindre denne begrænsning er begrundet i hensyn som f.eks. den offentlige orden eller sikkerhed. Det er derfor spørgsmålet, om de begrænsninger, der findes i visse medlemsstater, og som det ærede medlem henviser til, er begrundet i sådanne hensyn. Kommissionen har ikke kendskab til arten, omfanget og rækkevidden af begrænsningerne og må derfor anmode det ærede medlem om yderligere præciseringer mht. de begrænsninger, der henvises til, særlig begrundelsen herfor.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/104

(2004/C 84 E/0141)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3828/03

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. december 2003)

Om: Skibsværftet Izar de Fene i Galicia og muligheden for fornyet tilladelse til bygning af handelsskibe

Kommissionen har for nylig truffet nogle foranstaltninger for at tillade visse former for støtte til den europæiske skibsbygningsindustri til modgåelse af den illoyale konkurrence fra de sydkoreanske skibsværfter. Europa-Parlamentet har endvidere vedtaget en betænkning om Prestige-ulykken med en beslutning, hvori det går ind for støtte til konstruktion af olietankskibe i de regioner i Galicia, der har lidt alvorlig skade som følge af maritime katastrofer.

Hvad kan i den forbindelse være grunden til, at skibsværftet Izar de Fene i Galicia fortsat har forbud mod at bygge handelsskibe? Har Spanien anmodet om, at Izar de Fene (det tidligere ASTANO) atter får tilladelse til at bygge denne form for skibe? Hvad er Kommissionens holdning i denne sag i betragtning af, at Ferrol-distriktet, hvor Izar de Fene er beliggende, har mistet tusindvis af arbejdspladser som følge af forbuddet til dette skibsværft, som herefter måtte begrænse sig til konstruktion af offshoreplatforme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. februar 2004)

I 1997 godkendte (1) Kommissionen statsstøtte på 1377 mio. EUR som omlægningsstøtte til de offentlige skibsværfter i Spanien. I beslutningen hed det, at de spanske værfters årlige produktion med henblik på at minimere de konkurrencefordrejende virkninger af denne støtte ikke måtte overstige 210 000 BRT i en periode på 10 år. Desuden hed det i beslutningen, at værftet Astano [nu Fene] ikke måtte genåbnes for skibsbygning. (Det var allerede lukket for skibsbygning på grund af tidligere godkendt støtte til skibsbygning i Spanien).

Beslutningen om at holde Fene (tidl. Astano) lukket, blev truffet med henblik på at sikre begrænsningerne af den spanske skibsproduktion og udgjorde således en modvægt til den omlægningsstøtte, der var blevet godkendt i 1997. Derudover bestemte Rådet i sin forordning (EF) nr. 1013/97 af 2. juni 1997 om støtte til bestemte skibsværfter, der er under omstrukturering (2), som Kommissionens ovennævnte beslutning var baseret på, at Fene-værftet burde forblive lukket for skibsbygning.

Kommissionen kan ikke forudse, hvordan den vil stille sig i spørgsmålet om, hvorvidt der igen skal åbnes for skibsbygning i Fene.

(1) EFT C 354 af 21.11.1997.

(2) EFT L 148 af 6.6.1997.