SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2185/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. juni 2003)

Om: Ophugning af gamle skibe under farlige forhold og anvendelse af underbetalt arbejdskraft samt udslip af giftige materialer langs Sydasiens kyster

1. Er Kommissionen klar over, at ophugningen af gamle skibe i stadig stigende grad flyttes til Indiens, Bangladeshs og Pakistans kyster og ofte finder sted på primitiv vis uden beskyttelse af arbejderne? Ved Kommissionen, at der ikke blot produceres 95 % stål men også 5 % giftstoffer, herunder asbest og PVC og i mange tilfælde også olie- og gasrester?

2. Er Kommissionen vidende om, at disse arbejdsmetoder giver anledning til uoprettelig forurening af strandene, og at det traditionelle eksistensgrundlag for landbrugerne og fiskerne i nærheden af ophugningspladserne bliver varigt ødelagt, samt at mange arbejdere, der kun tjener 2 EUR om dagen, udsættes for ofte dødelige ulykker?

3. Forventer Kommissionen, at denne farlige ophugningsmetode vil gribe yderligere om sig, idet en lang række enkeltskrogede tankere vil blive taget ud af drift i løbet af de kommende år, og da de særdeles lave lønninger og manglende sikkerhedsforanstaltninger vil bevæge mange virksomheder til at bringe deres rustne skibsvrag til Sydasiens kyster?

4. Kan Kommissionen bekræfte, at disse fremgangsmåder er i modstrid med de eksisterende retsakter, nemlig Basel-konventionen, der har til formål at forhindre eksport af giftigt affald?

5. Er Kommissionen rede til i anledning af mødet i Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) i juli 2003 at bidrage til iværksættelsen af foranstaltninger, der definitivt og så hurtigt som muligt vil bringe denne eksport af farlige stoffer og affald til afslutning?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler E-2185/03 og E-2290/03

(10. september 2003)

Kommissionen er bekendt med, at der foregår en stigende eksport af udtjente skibe til Asien, og bekymret over de betingelser, hvorunder ophugningen af disse skibe finder sted. Kommissionen er enig i, at en sådan eksport bør reguleres på internationalt plan.

Hvad angår spørgsmålet om enkeltskrogede olietankskibe, har Kommissionen allerede i forbindelse med behandlingen af forslaget i udvalget for regionalpolitik, transport og turisme oplyst, at den agtede at foretage en undersøgelse af, hvordan fremskyndet ophugning af enkeltskrogede tankskibe kommer til at indvirke på skibsophugningssektoren.

Som anført regulerer Basel-konventionen al eksport af farligt affald på internationalt plan. Basel-konventionen med ændringer er gennemført i fællesskabsretten ved Rådets forordning om overførsel af affald (EØF) nr. 259/93(1). I henhold til denne forordning er det klart forbudt at eksportere farligt affald som for eksempel asbest, polychlorerede biphenyler (PCB), olier, fuelolie og tributyltinmalinger (TBT-malinger) fra Fællesskabet til lande, som ikke er medlem af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD).

Inden for Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) har Fællesskabet og medlemsstaterne givet tilsagn om at arbejde på færdiggørelsen af retningslinjer for behandling af dette spørgsmål, som i fuldt omfang tager hensyn til fællesskabsretten, Basel-konventionen med ændringer og retningslinjerne for ophugning af skibe.

Kommissionen tillægger dette spørgsmål meget stor betydning og anser det for bydende nødvendigt, at alle involverede parter overholder og skærper de rammer, som Basel-konventionen og Rådets forordning om overførsel af affald (EØF) nr. 259/93 udgør. Kommissionen har derfor bedt medlemsstaterne om at give høj prioritet til dette spørgsmål på internationalt plan, at søge helhedsløsninger på de forskellige aspekter heraf som kan vedrøre miljø, sundhed eller sikkerhed og være af teknisk eller juridisk karakter og at sikre, at Basel-konventionen og forordningen om overførsel af affald overholdes.

Derudover har Fællesskabet og dets medlemsstater forpligtet sig til at integrere miljø-, sundheds- og sikkerhedsforhold i deres støtte til udviklingslandene. I denne forbindelse anses informationsudveksling, fælles ansvar og kapacitetsopbygning for at være centralt for sund affaldsforvaltning og bedre sikkerhed ved søtransport.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 259/1993 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, EFT L 30 af 6.2.1993.