SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3144/02

af Herbert Bösch (PSE) til Kommissionen

(4. november 2002)

Om: Privatiseringer i Bulgarien

Som følge af den bulgarske regerings privatiseringsplaner privatiseres også Bulgartabac, en af Østeuropas største tobakkoncerner. Udbuds- og privatiseringsbetingelserne skal imidlertid flere gange være blevet overtrådt i forbindelse med virksomhedens salg.

Tobacco Capital Partners (TCP) fik tildelt ordren, selvom det er meget usikkert, om denne virksomhed gav det bedste tilbud. Dette firma kunne bl.a. ikke fremlægge nogen Proof of Funds som sikkerhed for finansieringen, og det finansielle tilbud lå betydeligt under de andre bud. Derudover skal stifterne af TCP være de advokater, der tidligere havde analyseret retsforholdene omkring privatiseringen for regeringen.

Hvilke oplysninger råder Kommissionen over i denne sag?

Hvilken vægt tillægger Kommissionen gennemsigtige privatiseringsplaner i kandidatlandene?

Var der tidligere lignende problemer med privatiseringsprocedurerne i kandidatlandene?

Hvad har Kommissionen tænkt sig at gøre i tilfælde af, at udbuds- og privatiseringsbetingelserne ikke blev overholdt?

Kan Kommissionen garantere, at der ikke opstår lignende problemer ved tildelingen af projekter, der finansieres over EU's førtiltrædelsesbistand, såsom Sapard, ISPA eller Phare?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(9. januar 2003)

I forbindelse med privatiseringen af Bulgartabac fremsatte de tre tilsidesatte tilbudsgivere flere påstande og appellerede senere det bulgarske privatiseringsagenturs afgørelse til retten. Retssagen blev indledt den 5. september 2002. Den 29. oktober 2002 traf den højeste administrative ret afgørelse og afviste alle appeller fra de tilsidesatte tilbudsgivere angående den almindelige procedure. Retten underkendte imidlertid også det bulgarske privatiseringsagenturs afgørelse med vinderens navn. Det var rettens opfattelse, at privatiseringsagenturet ikke havde opfyldt alle procedurer. Der blev indgivet en appel mod rettens afgørelse, som blev afvist den 16. december 2002.

Rom-traktaten berører ikke de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne (artikel 295). Men uanset dette kan salget af offentligt ejede selskaber dog i visse tilfælde godt indeholde et element af statsstøtte.

Når privatiseringen foretages ved salg af aktier på børsen, formodes det almindeligvis, at det sker på markedsvilkår og ikke omfatter støtte.

Hvis selskabet ikke privatiseres ved salg af aktier på børsen, men i almindeligt salg, skal følgende betingelser overholdes, hvis det uden videre skal kunne antages, at der ikke er støtte involveret:

- der skal være et offentligt udbud, som er åbent for alle og ikke betinget af anden aktivitet såsom anskaffelse af andre aktiver end dem, der bydes på, eller fortsættelse af bestemte forretningsaktiviteter

- selskabet skal sælges til højestbydende og

- der skal stilles tilstrækkelig tid og tilstrækkelige oplysninger til rådighed for de bydende, så de kan foretage en grundig vurdering af de aktiver, de byder på.

I alle tilfælde må der ikke ske nogen forskelsbehandling på grundlag af eventuelle køberes nationalitet.

I nogle kandidatlande har der været store vanskeligheder i forbindelse med gennemsigtigheden af privatiseringsprocesserne. Kommissionen har understreget dem i de periodiske rapporter om kandidatlandenes fremskridt i retning af tiltrædelse.

Det er klart, at der ikke kan gives nogen garanti for, at der ikke vil opstå problemer i forbindelse med gennemførelsen af førtiltrædelsesredskaber. Men i tilfælde af svig, tegn på uregelmæssigheder eller manglende overholdelse af processer og regler kan Kommissionen forsikre, at der vil blive grebet ind, om nødvendigt også med krav om tilbagebetaling af hele EU's støtte.