DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/603

(2004/C 84 E/0678)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0486/04

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(23. februar 2004)

Om: Reformen af EU's fælles landbrugspolitik og den direkte støtte til tiltrædelseslandene

Landbrugsaftalen vedrørende de østeuropæiske landes tiltrædelse til Den Europæiske Union gør det muligt for disse lande at få bevilget direkte støtte til deres landmænd.

Set i lyset af at tiltrædelseslandene i overgangsperioden vil kunne supplere denne støtte med midler afsat til udvikling af landdistrikter og nationale støtteordninger, råder Europa-Kommissionen da over fuldstændige oplysninger om, hvilke beløb landmændene fra hver af de nye medlemsstater samlet set vil modtage i direkte støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(14. april 2004)

Landbrugerne i de nye medlemsstater vil fra tiltrædelsen den 1. maj 2004 være berettiget til direkte støtte. Denne direkte støtte indføres imidlertid gradvist fra 2004, hvor støtteniveauet er 25 %, og frem til 2013, hvor støtteniveauet vil være 100 % (1). Ud over den direkte EU-finansierede støtte må medlemsstaterne i en overgangsperiode yde supplerende national direkte støtte.

Der gælder en række begrænsninger for den supplerende nationale direkte støtte. Den direkte EU-støtte og den supplerende nationale støtte må under ingen omstændigheder tilsammen udgøre mere end 100 % af den direkte EU-støtte. De nye medlemsstaters programmer for supplerende national støtte skal desuden godkendes af Kommissionen, før de kan iværksættes. I 2004-2006 kan udgifterne til den supplerende nationale direkte støtte medfinansieres ved hjælp af de nye medlemsstaters bevillinger til udvikling af landdistrikterne. Den nationale støtte, der kan medfinansieres, må imidlertid højst udgøre 40 % af den direkte EU-støtte, og kun 20 % af disse bevillinger må anvendes til dette formål.

Ud over den direkte støtte må Letland og Cypern i overensstemmelse med tiltrædelsesakten i en overgangsperiode yde nationalt finansieret statsstøtte til specifikke sektorer. Denne statsstøtte må ydes inden for nøjagtigt fastsatte maksimumsgrænser for hver sektor, jf. tiltrædelsesakten (bilag II, kapitel 6 — landbrug, punkt 27, litra f) (2)).

De foranstaltninger, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 (3), som tilpasset navnlig ved tiltrædelsesakten, tager sigte på projekter eller aktiviteter, som der er behov for at yde tilskud til som led i EU's politik for udvikling af landdistrikterne, f.eks. investeringer i landbrugsbedrifter og fødevareforarbejdning, miljøforbedrende foranstaltninger, landbrugsaktiviteter i mindre gunstigt stillede områder, støtte til delvis selvforsynende landbrug, osv.

Kommissionen ved ikke i øjeblikket, hvor meget den samlede direkte EU-støtte og supplerende nationale direkte støtte vil beløbe sig til i de nye medlemsstater, eftersom der endnu ikke er godkendt noget nationalt program for supplerende støtte.

(1) Jf. artikel 1a i Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 af 17. maj 1999 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte, EFT L 160 af 26.6.1999, som ændret ved tiltrædelsesakten.

(2) EFT L 236 af 23.9.2003.

(3) Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger, EFT L 160 af 26.6.1999.