SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3601/98

af Alessandro Danesin (PPE) til Kommissionen

(3. december 1998)

Om: Faelles indvandrerpolitik

De seneste begivenheder i Italien, bl.a. ilandsaetning paa Apuglia-kysten og endeloese koeer for at faa opholdstilladelse, har gjort det endnu mere presserende at loese et problem, som har eksisteret siden begyndelsen af 80'erne, da Italien blev et af de foretrukne bestemmelsessteder for illegale indvandrere, som ikke blot oensker at bosaette sig der, men navnlig faa adgang til Den Europaeiske Union.

Problemet er blevet stadig mere aktuelt, navnlig efter af Schengen-aftalerne traadte i kraft (for Italien den 26. oktober 1996). Hvert aar rejser ca. 100.000-150.000 indvandrere (1/5 af det anslaaede antal for hele Europa) hemmeligt til Italien; kun papirerne hos 272.000 har hidtil vaeret i orden (ca. 13 millioner i EU). Den seneste lov paa dette omraade, vi raader over, er Martelli-loven.

Paa trods af Kommissionens forsikringer om, at skabelsen af et omraade uden indre graenser er en proces parallel med indfoerelsen af harmoniserede kontrolforanstaltninger ved de ydre graenser, og paa trods af, at emnet igen senest blev medtaget i Amsterdam-traktaten, har EU ingen lovgivning om indvandring, som er faelles for alle medlemsstaterne.

Er det strategiske dokument om indvandring og asyl, som det oestrigske formandskab udarbejdede for nylig, som har vaeret kontroversielt fra begyndelsen, tilstraekkeligt? Kan Genève-konventionen af 28. juli 1951 fortsat danne grundlag for et faenomen, som hver dag bliver mere og mere indviklet og presserende set ud fra et politisk, oekonomisk, socialt og miljoemaessigt synspunkt?

Mener Kommissionen ikke, at den burde indfoere en faelles indvandrerpolitik i EU's medlemsstater snarest muligt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin

(25. januar 1999)

Amsterdam-traktaten medfoerer grundlaeggende aendringer i tidligere institutionelle aftaler i henhold til Traktaten om Den Europaeiske Union. Den ufortoevede gennemfoerelse af de nye bestemmelser i Amsterdam-traktaten er en proces i mange etaper, som alle EU-institutionerne er impliceret i.

Kommissionen udsendte i juli 1998 en meddelelse med titlen "Et omraade med frihed, sikkerhed og retfaerdighed"(1), hvori den goer rede for sin holdning til gennemfoerelsen af et saadant omraade med frihed, sikkerhed og retfaerdighed. Denne meddelelse behandles nu i Parlamentet, som ogsaa har besluttet at indkalde til en konference for nationale parlamenter i marts 1999.

Raadets oestrigske formandskab har fremlagt et strategisk dokument om indvandring og asylpolitik. Paa formandskabets initiativ fik deltagerne i Raadets samling om retlige og indre anliggender den 3.-4. december kendskab til en interimsrapport om emnet. Droeftelserne vil fortsaette i Raadets relevante arbejdsgrupper under det tyske formandskab.

Det Europaeiske Raad vedtog paa sin samling i Wien den 11.-12. december en handlingsplan(2) (udarbejdet af Raadet og Kommissionen) for, hvordan man bedst kan gennemfoere Amsterdam-traktatens bestemmelser om et omraade med frihed, sikkerhed og retfaerdighed. Denne handlingsplan er opdelt i to dele. Den foerste omhandler foranstaltninger, der skal gennemfoeres i loebet af to aar, den anden i loebet af fem aar. Det Europaeiske Raad opfordrede Raadet til straks at ivaerksaette gennemfoerelsen af prioriteterne for de foerste to aar som fastlagt i handlingsplanen. I oevrigt er det allerede blevet besluttet at afholde en saerlig samling i Det Europaeiske Raad i Tammerfors i oktober 1999.

I henhold til nuvaerende og fremtidige traktataftaler kraeves det udtrykkeligt, at asyl-relaterede foranstaltninger, der vedtages paa europaeisk plan, er i overensstemmelse med Genève-konventionen fra 1951 (jf. artikel K.2 i Traktaten om Den Europaeiske Union og artikel 63, stk.1, i EU-traktaten som aendret ved Amsterdam-traktaten). I henhold til Amsterdam-traktaten skal Raadet ogsaa vedtage supplerende instrumenter. I nogen tid har man arbejdet paa grundlag af to forslag fra Kommissionen om faelles foranstaltninger om midlertidig beskyttelse af fordrevne personer og solidaritet ved modtagelsen af disse(3) (byrdefordeling).

Det er ogsaa vaerd at bemaerke, at Kommissionen i juli 1997 udarbejdede et forslag til konvention, der fastsaetter rammerne for en samlet politik for tredjelandsborgeres adgang til medlemsstaterne. Raadet har allerede afsluttet sin foerstebehandling af dette forslag, og nu venter man paa en udtalelse fra Parlamentet.

(1) KOM(98) 459 endelig udg.

(2) EFT C 19 af 23.1.1999, s. 1.

(3) KOM(98) 372 endelig udg.