SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1286/00

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(19. april 2000)

Om: Indirekte støtte til kul og atomenergi

I hvidbogen om vedvarende energikilder forpligtes Kommissionen til at iværksætte foranstaltninger mod offentlig støtte til kul og atomenergi.

1. a) Hvor mange klager har Kommissionen i de sidste to år modtaget, hvad angår eventuel støtte til områderne kul og atomenergi,?

b) Hvilken afgørelse har Kommissionen truffet i de enkelte tilfælde?

c) Hvilke lande fremsatte klager, og hvilke elektricitetsvirksomheder har været berørt i de enkelte tilfælde?

d) Hvor mange klager inden for dette område behandler Kommissionen i øjeblikket, og fra hvilke lande kommer klagerne?

e) Hvad er indholdet i de enkelte klager?

2. a) Hvordan afslører Kommissionen indirekte, ikke-notificeret støtte til kul og atomenergi i medlemsstaterne?

b) Har Kommissionen udviklet et system til afsløring af indirekte støtte på dette område?

c) I bekræftende fald, er dette system effektivt på en sådan måde, at det forhindrer eventuelle konkurrencefordele for enkelte forsyningsvirksomheders?

d) Er det f.eks. egnet til at forhindre, at reserver til atomenergi anvendes til intern finansiering og/eller køb af andre virksomheder? I benægtende fald, vil Kommissionen udarbejde et sådant system?

e) Inden for hvilket tidsrum?

3. a) Er Kommissionen enig med spørgeren i, at Kommissionen har brug for en database til målrettet overvågning af elektricitetsmarkedet i hele Europa?

b) I benægtende fald, hvorfor ikke?

c) I bekræftende fald, hvilke skridt agter Kommissionen at tage med henblik på at realisere denne database?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(16. juni 2000)

1. Kommissionen har siden 1997 modtaget 15 klager vedrørende støtte til kulsektoren, og der er blevet indbragt 8 klager over Kommissionens beslutninger for Retten i Første Instans. Derudover er der indgivet to klager til Kommissionen om antidumping i forbindelse med import af kul og koks.

Kommissionen har behandlet de modtagne klager i overensstemmelse med principperne i fællesskabsretten. Kommissionens beslutning 1999/184/EKSF af 29. juli 1998 om Tysklands støtte til Sophia Jacoba GmbH og Preussag Anthrazit GmbH for 1996 og 1997(1) giver svar på fire klager. To andre klager er blevet henlagt. Kommissionen har pålagt den tyske regering at levere oplysninger til Kommissionen, så den kan vurdere, om der var tale om statsstøtte ved fusionen mellem RAG AG og Saarbergwerke AG(2). De andre klager er under behandling inden for rammerne af de procedurer, der er relevante for sagerne.

Klagerne er hovedsageligt fremsat af kulproducenter i Det Forenede Kongerige, men også af franske, spanske og italienske virksomheder. En elproducent har ligeledes indbragt en klage for Domstolen. Klagerne drejer sig om mulige konkurrenceforvridninger, herunder forskelsbehandling ved støtte til kulindustrien

Hvad angår atomenergi, er der indgivet en enkelt klage for nylig. Denne klage om kernekraftvirksomhedernes henlæggelser til fremtidige nedlukningsomkostninger behandles i øjeblikket af Kommissionen i overensstemmelse med fællesskabsretten.

2. Hvad angår kulsektoren, har Kommissionen i sin beslutning nr. 3632/93/EKSF af 28. december 1993 om fællesskabsordningen for statsstøtte til kulindustrien(3) lagt princippet om gennemsigtighed til grund og afviser enhver ordning for indirekte støtte. Kommissionen råder over et system til kontrol med de forskellige kulvirksomheders produktionsomkostninger og salgspriser og hvis det er nødvendigt deres produktionsenheder. Kommissionen analyserer ligeledes kulvirksomhedernes årsberetning og sørger for, at medlemsstaterne overholder de forpligtelser, der påhviler dem i henhold til EKSF-traktaten. Denne metode har vist sig at være effektiv, og Kommissionen intervenerer, hvis det skulle være nødvendigt.

Med hensyn til den nukleare sektor, er det bestemmelserne i Euratom-traktaten, der finder anvendelse, som fastsat i artikel 305 (tidl. artikel 232), stk. 2, i EF-traktaten. Der findes således ingen systematiske metoder til at få kendskab til, om der ydes statsstøtte i den nukleare sektor. Generelt sikrer Kommissionen dog overvågningen af elmarkedet ved hjælp af de instrumenter, som den har fået stillet til rådighed via direktiverne om det indre marked. I henhold til fællesskabsretten, især EF-traktaten, har Kommissionen mulighed for at undersøge alle de tilfælde om konkurrenceforvridning inden for elproduktion, som den får kendskab til.

3. Det ville være meget problemfyldt at oprette en database, idet det ville kræve store oprettelses- og opdateringsomkostninger og anvendelse af oplysninger fra virksomhederne, der kunne påvirke deres indbyrdes konkurrence.

Derimod råder Kommissionen over instrumenter til at følge udviklingen i det indre markeds forskellige sektorer, især i elsektoren. For at øge gennemsigtigheden offentliggør Kommissionen derudover beslutningerne vedrørende statsstøtte på Internettet og i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Kommissionen offentliggør regelmæssige rapporter vedrørende kravene om harmonisering af det indre elmarked.

(1) EFT L 60 af 9.3.1999.

(2) Statsstøtte 2000/C101/03, EFT C 101 af 8.4.2000.

(3) EFT L 329 af 30.12.1993.