ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/84

(2004/C 33 E/080)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0810/03

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. marts 2003)

Om: Forebyggelse af alkoholskader i Finland og EU

Fra begyndelsen af 2004 vil Finland, Sverige og Danmark være tvunget til at ophæve deres begrænsninger på indførsel af alkohol. Hvis Estland optages som medlem af EU den 1. maj 2004, vil Finland få et alvorligt folkesundhedsproblem. I Estland er priserne på alkoholholdige drikke kun det halve af priserne i Finland. Prisforskellen skyldes hovedsagelig forskellige beskatningsniveauer. Antallet af alkoholskader følger ændringerne i det samlede alkoholforbrug. Ifølge undersøgelser vil det samlede forbrug i Finland stige med 15 procent, når importbegrænsningerne forsvinder. Dette betyder bl.a., at antallet af dødsfald på grund af alkoholindtagelse vil stige med 450 tilfælde om året, og at social- og sundhedstjenesterne vil få over 500 000 flere besøg om året.

I sine konklusioner af 5. juni 2001 om en fællesskabsstrategi til mindskelse af alkoholrelaterede skader (1) fremhævede Rådet sin bekymring for unges alkoholforbrug. Med en afskaffelse af importbegrænsningerne i Finland efterfulgt af et fald i alkoholpriserne vil især lavindkomstgruppernes og dermed også de unges alkoholforbrug stige. Ifølge EF-traktatens artikel 152 skal der ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau. I konklusionerne af 5. juni 2001 opfordrede Rådet Kommissionen til at fremsætte forslag til en omfattende fællesskabsstrategi til mindskelse af alkoholrelaterede skader og nævnte punktafgifter som en faktor.

Minimumspunktafgiftssatserne i direktiv 92/84/EØF (2) blev ikke som fastsat i direktivet gennemgået inden udgangen af 1994. EU kunne fremme forebyggelsen af alkoholrelaterede skader for folkesundheden ved at indføre ensartede punktafgifter på alkoholprodukter, som er højere, end det er tilfældet i dag. Hvis det ikke viser sig muligt at gennemføre en skatteharmonisering med begrundelse i hensynet til folkesundheden, er Finlands eneste mulighed for at beskytte sig mod en voldsom stigning i antallet af skader som følge af alkoholindtagelse at søge om tilladelse til at opretholde importbegrænsningerne for alkohol.

1. Vil Kommissionen tage initiativ til at få forhøjet minimumspunktafgifterne på alkohol med begrundelse i alkoholforbrugets skadelige virkninger for folkesundheden?

2. Hvordan forholder Kommissionen sig til en mulig anmodning fra Finland om at opretholde importbegrænsningerne?

(1) EFT C 175 af 20.6.2001, s. 1.

(2) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 29.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/216

(2004/C 65 E/231)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2781/03

af Maurizio Turco (NI), Marco Pannella (NI), Marco Cappato (NI), Benedetto Della Vedova (NI), Gianfranco Dell'Alba (NI) og Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(17. september 2003)

Om: Krænkelse af religionsfriheden i Kina over for medlemmer af Falun Gong-bevægelsen

Af en meddelelse fra det nationale kinesiske nyhedsbureau Xinhua fremgår det, at regeringen i Peking agter at fortsætte forfølgelsen af Falun Gong-bevægelsen. Denne bevægelse beskrives som en »skadelig«, »asocial« og »antividenskabelig kult«. I kommunikeet kan man læse følgende:

Vi er klar over, at kampen bliver langvarig, hård og vanskelig. Derfor er vi nødt til konstant at være årvågne og ikke spare os ved løsningen af denne opgave.

Resultaterne af denne type opgave — som regeringen i Peking således fortsat påtager sig — er følgende: 1 600 tilhængere af Falun Gong-bevægelsen er blevet tortureret og banket til døde; 500 er blevet idømt fængselsstraffe på over tyve år; 1 000 er blevet indlagt på psykiatriske institutioner; 25 000 er blevet indespærret i arbejdslejre dømt til at følge »genopdragelses«-programmer; 100 000 er blevet fængslet, uden at der er ført sag mod dem.

Vil Kommissionen oplyse følgende:

— er den bekendt med disse officielle hensigtserklæringer fra regeringen i Peking?

— er den bekendt med, at der ved domstolen i et EU-land — Belgien — fra repræsentanter for Falun Gong-bevægelsen er indgivet en anmeldelse om »folkemord, tortur og forbrydelser mod menneskeheden« mod den tidligere kinesiske præsident Jang Zemin, som endnu den dag i dag er hærchef, og mod to af hans nære medarbejdere?

— agter den at tage officielle skridt over for regeringen i Peking og i givet fald hvilke, også på baggrund af den beslutning — som er indeholdt i betænkning af Van Den Bos vedtaget den 5. september 2003 af Europa-Parlamentet — og som opfordrer »Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne til at fastlægge sanktioner mod krænkelser af religionsfriheden i lighed med dem, der [siden 1998] er nedfældet i USA's lov om international religionsfrihed ([International Religious Freedom Act of 1998] Public Law 105-292/105. Kongres)«?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(22. oktober 2003)

Kommissionen takker de ærede medlemmer for oplysningerne om de kinesiske myndigheders politik over for Falun Gong-bevægelsen.

Respekten for menneskerettighederne er et grundlæggende element i Unionens politik udadtil. Unionen er i denne forbindelse særlig opmærksom på menneskerettigheds-situationen i Kina, specielt inden for rammerne af den bilaterale dialog, som Unionen har ført med Kina siden 1996. Tros- og forsamlingsfrihed er blandt de emner, der i første række behandles under dialogen. Unionen har i sine kontakter med de kinesiske myndigheder hyppigt rejst spørgsmålet med tilhængerne af Falun Gong-bevægelsen, som forfølges på grund af deres tro. Kommissionen er underrettet om den amerikanske lov af 1998 om trosfrihed. I Kinas tilfælde vil den fortsat fortrinsvis benytte dialogen som det mest egnede middel til at gøre sine synspunkter gældende over for den kinesiske part.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/263

(2004/C 65 E/277)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3041/03

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(17. oktober 2003)

Om: Alvorlige mangler i de græske ambulancer

Det græske parti Nea Dimokratia har gentagne gange i det græske parlament bragt spørgsmålet om ambulancerne i det såkaldte »nationale førstehjælpscenter« (EKAB) op, herunder de forskrifter, der skal følges, gennemskuelighed i valget af bilmærker og det udstyr, der er en forudsætning for, at ambulancerne kan udnyttes bedst muligt.

De EKAB-ansatte har mange gange gjort opmærksom på, at mange af disse ambulancer ikke er udstyret med udstyr til iltbehandling (til ilttilførsel til kvæstede) og heller ikke med et andet absolut nødvendigt apparat, nemlig udstyr til behandling af hjertestop med elektrochok.

Nea Dimokratia har gentagne gange (gennem sin ordfører for sundhedsspørgsmål og tidligere medlem af Europa-Parlamentet Nikitas Kaklamanis) ligeledes gjort opmærksom på den uigennemskuelige måde, hvorpå det afgøres, hvilke bilmærker, der skal indkøbes til ambulancetransport (gennem anden og tredje fællesskabsstøtteramme).

Kan Kommissionen oplyse om, hvor store beløb der helt nøjagtigt er tildelt fra EU fra 1994 til i dag og gennem hvilke programmer (fællesskabsstøtterammer eller fællesskabsinitiativer) til anskaffelse af ambulancer og andre køretøjer til indsats i redningstjenesten? Er Kommissionen informeret om ovennævnte mangler i deres udstyr? Hvad er Kommissionens holdning til EKAB-ansattes påstande om, at der i en by som Athen (med 5 millioner indbyggere) kun findes 72 ambulancer, hvilket vil sige, at der er 1 ambulance pr. 70 000 indbyggere, hvilket bevidnes af den nylige (30/9/2003) episode, hvor en kvæstet motorcyklist måtte ligge i to timer på uheldsstedet på grund af ambulancemangel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Barnier

(11. november 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/175

(2004/C 33 E/177)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1829/03

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(2. juni 2003)

Om: Skrivelser til den græske regering om brugen af fællesskabsmidler til gennemførelse af EU-lovgivningen

Kan Kommissionen oplyse, hvor mange skrivelser der siden 1994 er blevet sendt til den græske regering, og fra hvem (kommissionsmedlemmer, generaldirektører eller kontorchefer) vedrørende korrekt brug af fællesskabsmidlerne til projekter, der vedrører miljøbeskyttelse, samt om omsætningen og den korrekte gennemførelse af Fællesskabets miljølovgivning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. juli 2003)

Som led i den rolle, der er tillagt Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 155, fører denne en regelmæssig og omfattende korrespondance med de nationale myndigheder, for så vidt angår dels anvendelsen af de EU-midler, der tildeles projekter, som bidrager til realiseringen af miljømål, og dels den korrekte gennemførelse af Fælleskabets miljølovgivning. Antallet af skrivelser, der sendes i hvert enkelt tilfælde, afhænger af flere faktorer.

F.eks. kan undersøgelsen af en klage vedrørende gennemførelsen af miljølovgivningen omfatte flere etaper, som indebærer afsendelse af adskillige skrivelser efter hinanden.

Når Kommissionen mener, at der er tale om en overtrædelse, kan den igangsætte proceduren i EF-traktatens atrtikel 226, som efter en åbningsskrivelse og en begrundet udtalelse kan føre til indbringelse af sagen for Domstolen.

Det er dog både fysisk og teknisk umuligt at fremskaffe statistikker, der omfatter samtlige skrivelser, der er sendt til de græske myndigheder af Kommissionen siden 1994. Derimod er det muligt at lave generelle statistikker over antallet af klager eller overtrædelser vedrørende omsætningen og gennemførelsen af Fællesskabets miljølovgivning i Grækenland.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/210

(2004/C 33 E/213)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2079/03

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(17. juni 2003)

Om: Forskelsbehandling i forbindelse med svømmehaller for muslimske kvinder i Frankrig

Ifølge dagbladet Le Figaro den 11. juni 2003 har man i visse offentlige svømmehaller i Frankrig imødekommet krav fra de muslimske lokalsamfund og indført en fysisk adskillelse mellem mænd og kvinder.

Er Kommissionen enig i, at dette initiativ kan komme til at danne en uheldig præcedens, da der er tale om, at offentlige institutioner hermed giver efter over for fundamentalistiske islamiske krav?

Finder Kommissionen ikke, at denne tvungne adskillelse af kønnene er en åbenlys krænkelse af ligestillingsprincippet og i strid med de generelle principper i Fællesskabets retsorden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(23. juli 2003)

Det ærede medlem henviser til den nylige presseomtale af, at man i visse offentlige svømmehaller i Frankrig »har imødekommet krav fra de muslimske lokalsamfund og indført en fysisk adskillelse mellem mænd og kvinder«.

Efter Kommissionens opfattelse er dette med til at forenkle dagligdagen for både muslimske og ikke-muslimske kvinder, der foretrækker at anvende faciliteterne, når det kun er det ene køn, der er repræsenteret. En række svømmehaller i Frankrig har faktisk indført bestemte tider på dagen, hvor kvinder og mænd, hvis de ønsker det, kan anvende faciliteterne separat.

Dette kan dog ikke efter Kommissionens opfattelse karakteriseres som »at offentlige institutioner giver efter over for fundamentalistiske islamiske krav«, eftersom det står kvinder og mænd frit for at benytte svømmehallerne på et hvilket som helst andet tidspunkt af dagen også. Kommissionen betragter heller ikke dette som en krænkelse af princippet om ligestilling og ligebehandling, men snarere som et middel til at sikre respekt både for visse menneskers personlige præferencer og religiøse vaner hos visse medlemmer af de muslimske samfund.
Der blev ikke opført nogen tjekkiske statsstøtteforanstaltninger med hensyn til banksektoren på den liste, der er vedlagt tiltrædelsestraktaten. Opførelsen af statsstøtteforanstaltninger, som de tjekkiske myndigheder har ydet, på den eksisterende støtteliste, består af to faser: den første fase bestod af udarbejdelsen af en liste over støtteforanstaltninger, der skal vedlægges tiltrædelsestraktaten. Der var blevet anmeldt nogle få bankforanstaltninger til denne liste, men de var ikke relevante og blev derfor ikke medtaget. Den anden fase dækker foranstaltninger, som Kommissionen har fået forelagt mellem den 1. januar 2003 og den faktiske tiltrædelsesdato (den såkaldte »interimprocedure«). Denne procedure dækker støtteforanstaltninger, som forud for tiltrædelsesdatoen er blevet vurderet af den nye medlemsstats statsstøttemyndigheder og anset for at være forenelige med fællesskabsreglerne, og som Kommissionen ikke har gjort indsigelse mod som følge af alvorlig tvivl om foranstaltningens forenelighed med fællesmarkedet. De tjekkiske konkurrencemyndigheder (OPEC) er i øjeblikket ved at undersøge en lang række støtteforanstaltninger i banksektoren. Når OPEC har vurderet foranstaltningerne og ikke har gjort indsigelser, kan de tjekkiske myndigheder anmelde den ydede støtte til Kommissionen, således at støtten kan opføres på listen over eksisterende støtte. Kommissionen vil følgelig vurdere støtten, og kun hvis Kommissionen ikke gør indsigelse mod den, fordi den er i tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet, vil den blive anset for eksisterende støtte.

Arbejdet med listen over eksisterende støtte bør skelnes fra resultattavlen for statsstøtte. Resultattavlen for statsstøtte skal ikke tjene som en vurdering af foreneligheden med fællesskabsreglerne, men som et informationsværktøj.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/97

(2004/C 65 E/109)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1874/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(6. juni 2003)

Om: Godkendelse af tegningsprospekter

Kan Kommissionen skønsmæssigt oplyse, hvor lang tid der på nuværende tidspunkt typisk medgår i hver medlemsstat fra det tidspunkt, hvor et tegningsprospekt vedrørende henholdsvis obligationer og aktier forelægges, til det tidspunkt, hvor det godkendes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. juni 2003)

Kommissionen har ikke undersøgt, hvor lang tid der typisk går fra det tidspunkt, hvor et tegningsprospekt vedrørende henholdsvis obligationer og aktier forelægges, til det godkendes i de enkelte medlemsstater. Det er ikke Kommissionens opfattelse, at der kan drages nogen brugbar konklusion af et gennemsnitstal, end ikke for den enkelte medlemsstat.

Gennemsnitstallene ville ikke være sammenlignelige, fordi godkendelsesproceduren er forskellig i hver medlemsstat (i praksis rækker gennemgangen fra en simpel bekræftelse af, at dokumentet er sendt til den kompetente myndighed uden gennemgang af selve dokumentet, til en udtømmende gennemgang, hvor det kontrolleres, at alle oplysninger i prospektet, herunder også regnskabet, er utvetydige, objektive, nøjagtige og konsistente). Disse forskelle skyldes hovedsageligt forskelle i medlemsstaternes lovgivning om civilretligt og lovpligtigt ansvar.

På nationalt niveau vil den tid, det tager at undersøge et tegningsprospekt med henblik på godkendelse også variere fra sag til sag afhængigt af tegningsprospektets kvalitet, størrelse og indhold, af udstederens erfaring i at udarbejde dokumentet og hans kendskab til procedurerne, af eksistensen af tidligere godkendte tegningsprospekter, af tegningsprospektets karakter (f.eks. førstegang stilbud eller hyppig udstedelse), af den kompetente myndigheds ressourcer osv.

Kommissionen foreslog derfor en lovgivning, der giver spillerum. Kommissionen har tilgodeset behovet for forskellige maksimale frister for undersøgelses- og godkendelsesprocessen. Den ønsker at forhindre de kompetente myndigheder i at pålægge udstederne overdrevne frister, men også at give de kompetente myndigheder tilstrækkelig tid til at udføre deres opgaver korrekt under alle tænkelige forhold.

Kommissionen har undersøgt de forskellige maksimale frister for godkendelse af et tegningsprospekt, før den vedtog det ændrede forslag, og den har taget højde for de forskellige maksimale frister, der i dag findes i forskellige medlemsstater. Kommissionen har også taget i betragtning, at de påtænkte maksimale frister er kortere end dem, der findes i USA, som er verdens største kapitalmarked. De foreslåede frister er også kortere end de gældende frister i Belgien, Frankrig, Grækenland, Italien, Luxembourg, Spanien, Storbritannien og Østrig. De maksimale frister er dog i dag strengere i Finland, Nederlandene og Tyskland. Visse medlemsstater (herunder Danmark, Irland, Portugal og Sverige) har slet ikke fastsat en maksimal frist.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/205

(2004/C 65 E/221)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2738/03

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(11. september 2003)

Om: Transitvisum til EU

Er Kommissionen bekendt med, at nogle medlemsstater har indført en ny praksis, idet de kræver, at rejsende køber et transitvisum, som koster 40 GBP for »ikke at tage ophold«. Kan Kommissionen oplyse, om den finder, a) at denne afgift er helt urimelig, og b) at den risikerer at fordreje de rejsendes rejsemønstre gennem EU, eftersom de vil forsøge at undgå de pågældende medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(20. oktober 2003)

Kommissionen er ikke bekendt med de forhold, det ærede medlem omtaler. Af mangel på præcise oplysninger, der kunne gøre det muligt for Kommissionen at foretage de nødvendige undersøgelser af det omtalte problem, er den desværre ude af stand til på nuværende tidspunkt at svare på det ærede medlems forespørgsel.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/181

(2004/C 33 E/184)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1861/03

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. juni 2003)

Om: Minotauro-projektet

For det spanske Minotauro-projekt, som bl.a. omfatter tyrevæddeløb og eventuelt tyrefægtning, er der indsendt ansøgning om finansiering under Interreg-program IIIC Syd. Interreg-program IIIC har til formål at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i Den Europæiske Union gennem fremme af samarbejde mellem områder og kommuner inden for spørgsmål, der anses for at være af fællesskabsinteresse, uanset om de pågældende områder grænser op til hinanden.

Interreg IIIC-projekter samfinansieres altid nationalt.

De nationale og regionale myndigheder har som medlemmer af styringskomiteen beføjelse til at analysere, evaluere og udvælge projekterne.

Har Kommissionen oplysninger, der giver grund til at tro, at Minotauro-projektet er i strid med Nicetraktaten?

Mener Kommissionen, at det stadig i vor tid kan forsvares at anvende dyr til underholdning under betegnelsen kulturel udveksling?

Hvilke byer/regioner deltager i Minotauro-projektet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(24. juli 2003)

Fællesskabsinitiativet Interreg IIIC har til formål at fremme det interregionale samarbejde mellem territoriale enheder (lokale og regionale myndigheder) i hele EU. Initiativet finansieres gennem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) og samfinansieres med de nationale partnere i det enkelte projekt.

Hvad Minotauro-projektet angår, er der indgivet en ansøgning om fællesskabssamfinansiering inden for rammerne af Interreg IIIC i forbindelse med den indkaldelse af projektansøgninger, der afsluttedes den 10. januar 2003. Udvælgelsesprocessen er endnu ikke er afsluttet. Dette projekt, hvis ledelse er i Spanien, er blevet fremlagt for Interreg IIIC Syd-programmet. Det omfatter ni partnere fra fire medlemsstater (Grækenland, Spanien, Frankrig og Portugal). Projektpartnerne er lokale myndigheder, nemlig kommunerne Cuéllar, San Sebastián de los Reyes, Moura, Beziers, Ciudad Rodrigo, Segorbe, Ampuero, Soria et Lychnostatis).

Ifølge de oplysninger, Kommissionen ligger inde med, har deltagerne i Minotauro-projektet ikke i sinde direkte at finansiere tyrefægterrelaterede aktiviteter, men derimod at knytte tættere bånd mellem deres respektive byer ved hjælp af kulturelle tiltag. Tyrefægterrelaterede aktiviteter er i øvrigt ikke nævnt i den indgivne ansøgning.

Spørgsmålene vedrørende prioritering af konkrete projekter behandles af de enheder, der i henhold til fællesskabslovgivningen og nærhedsprincippet, har ansvaret for at analysere, evaluere og udvælge de projekter, der skal finansieres via strukturfondene, nemlig: planlægningsudvalgene, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, regioner og andre relevante organer.

I øvrigt henhører lovgivningen vedrørende tyrefægtning under medlemsstaternes kompetence.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/260

(2004/C 33 E/270)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2393/03

af Bill Miller (PSE) til Kommissionen

(21. juli 2003)

Om: Kommissionens hvidbog »Et nyt afsæt for europæisk ungdom« (KOM(2001) 681)

Vandrerhjem i Bayern i Tyskland opererer i øjeblikket med en aldersgrænse på 26 år for gæster for at sikre, at vandrerhjemmet kan nyde godt af skattefritagelse. Hvordan vil denne hvidbog påvirke den nuværende aldersgrænse, der er fastsat af den tyske delstat Bayern? Er det overhovedet lovligt at fastsætte sådanne aldersgrænser? For tiden er Bayern den eneste tyske delstat, der tillader aldersgrænser i vandrerhjem.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(27. august 2003)

Hvidbogen om ungdommen (1), »Et nyt afsæt for europæisk ungdom«, har til formål at foreslå nye rammer for samarbejdet inden for politikken på ungdomsområdet. Disse nye rammer, som omfatter den åbne koordinationsmetode, blev godkendt i Rådets resolution af 27. juni 2002 (2), og gælder for fire tematiske politiske prioriteter: deltagelse, information, større forståelse af og viden om unge og unges frivillige arbejde.

Hvidbogen er således et første skridt på vejen mod et tættere samarbejde på ungdomsområdet og kan kun behandle et vist antal tematiske prioriteter, der er blevet påpeget af de unge, og derved respekteres subsidiaritetsprincippet fuldt ud. Hensigten med hvidbogen er at skabe overordnede retningslinjer for ungdomsområdet i Europa, og den kommer ikke ind på skattespørgsmål.

(1) KOM(2001)681 endelig udg.

(2) Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 27. juni 2002 om rammerne for det europæiske samarbejde på ungdomsområdet (EFT C 168 af 13.7.2002, s. 2).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/35

(2004/C 33 E/032)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0169/03

af Wilhelm Piecyk (PSE) til Kommissionen

(29. januar 2003)

Om: Mangel på demokrati i forbindelse med GATS-forhandlingerne

I 2000 begyndte en ny forhandlingsrunde om liberalisering af handelen med tjenesteydelser (General Agreement on Trade in Services). På den fjerde ministerkonference i Doha i 2001 blev der fastlagt præcise frister for ansøgninger om adgang til markedet i andre lande og om forelæggelse af tilbud for andre lande. I begyndelsen af juli 2002 afgav EU ansøgning om forbedret markedsadgang inden for servicesektoren til 109 WTO-medlemmer og modtog selv talrige ansøgninger fra tredjelande, der for deres leverandører af tjenesteydelser ansøgte om bedre adgang til markedet for tjenesteydelser i EU. Ved udgangen af 2003 skal sådanne tilbud om liberalisering af servicesektoren offentliggøres af de respektive lande.

Fra mange sider er det blevet kritiseret, at forhandlingerne, der allerede befinder sig i en afgørende fase, som hidtil ikke er demokratiske nok. Forhandlingerne er ikke transparente og demokratisk kontrollerede. Hverken på nationalt eller på europæisk plan er parlamenterne i stand til virkelig at kontrollere forhandlingerne, for slet ikke at tale om at øve indflydelse på dem.

I denne forbindelse bedes Kommissionen oplyse følgende: Hvilke skridt overvejer Kommissionen for at øge GATS-forhandlingernes demokratiske legitimation og for at gøre forhandlingerne mere transparente?
1.

Hvilke støttebeløb er der i 2002 tilgået Niedersachsen i form af bevillinger fra Den Europæiske Union og nærmere bestemt fra — Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), — Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) — Udviklingssektionen, — Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) — Garantisektionen, — Den Europæiske Socialfond (ESF), — Det Europæiske Fællesskabs forskningsprogrammer, — Det Europæiske Fællesskabs programmer på miljøområdet, — Det Europæiske Fællesskabs øvrige programmer?