SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2427/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. august 2002)

Om: Fremme af omsætning af et lægemiddel mod neglesvamp gennem reklamer, hvorved der lægges pres på almen praktiserende læger for at udskrive en unødvendig recept

1. Er Kommissionen bekendt med, at lægemiddelvirksomheden Novartis forsøger at øge omsætningen af sit produkt Lamisil i Nederlandene gennem en fjernsynsreklame, der går ud på at vække seernes foruroligelse med hensyn til hvide og gulbrune misfarvninger på deres negle og hvori man uden at nævne et varemærke opfordrer seerne til at anmode deres almen praktiserende læge om en recept på et middel mod neglesvamp, som kun denne virksomhed kan levere?

2. Er Kommissionen bekendt med, at almen praktiserende læger som følge af dette reklamefremstød har fået usædvanlig mange henvendelser, også i tilfælde, hvor det på ingen måde er oplagt med en streng kur af tre måneders varighed med potentielle bivirkninger herunder angstfornemmelser, mave-tarmforstyrrelser, forringet lugtesans eller smagsans og leverbetændelse?

3. Anser Kommissionen det for acceptabelt, at en lægemiddelvirksomhed gennem indirekte reklame for sit eget produkt inden for kort tid hverver 10 000 nye kunder på bekostning af almen praktiserende lægers indsats, sygesikringsordninger og de potentielle kunders helbred?

4. Fører denne internationale virksomhed en lignende kampagne i andre medlemsstater? Hvordan har disse lande løst de deraf følgende problemer?

5. Kan lægemiddelvirksomheders fremgangsmåde som anført i punkt 1 og 2 imødegås på EU-plan? Hvad skal der i benægtende fald til for at kunne imødegå denne fremgangsmåde?

6. Agter Kommissionen at træffe foranstaltninger for at forhindr en sådan hvervekampagne fremover?

7. Mener Kommissionen i benægtende fald, at dette henhører under medlemsstaternes ansvarsområde og hvorfor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(1. oktober 2002)

Det overordnede politiske mål er ikke at øge forbruget af lægemidler, men at sikre en rationel brug. Det betyder, at offentlige reklamer for lægemidler vil kunne indvirke negativt på folkesundheden, hvis de er overdrevne og ikke tilstrækkelig gennemtænkte.

EU-lovgivningen indeholder derfor strenge bestemmelser om reklamer for humanmedicinske lægemidler i afsnit VIII i Rådets og Europa-Parlamentets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler(1). De bestemmer bl.a., at alle reklamer på området skal fremme den rationelle brug af lægemidlet. For visse kategorier af lægemidler er enhver form for offentlig reklame forbudt, bl.a. for receptpligtige lægemidler. Medlemsstaterne kan desuden forbyde reklame for andre kategorier, f.eks. tilskudsberettigede lægemidler.

Bestemmelserne trådte i kraft for ca. ti år siden og har givet et forsvarligt grundlag for at føre en effektiv kontrol med medicinalindustriens reklamevirksomhed. Det er dog vigtigt at sikre, at de lovhjemlede begrænsninger også håndhæves i praksis.

Det er de nationale myndigheders opgave. Uanset om et lægemiddel har opnået en markedsføringstilladelse af en medlemsstat eller af Kommissionen, skal reklamer for lægemidlet kontrolleres og om nødvendigt begrænses eller forbydes af de nationale myndigheder.

Kommissionen er fuldt opmærksom på den mulige konflikt mellem hensynet til folkesundheden og medicinalindustriens kommercielle interesser. Ansvarsdelingen på området gør dog, at Kommissionen i reglen ikke informeres om konkrete reklamekampagner i medlemsstaterne. Det gælder også for Novartis' kampagne for Lamisil®.

(1) EFT L 311 af 28.11.2001.