DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/362

(2004/C 88 E/0367)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1641/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. maj 2003)

Om: Manglende tilkendelse af slovensk nationalitet til personer, som i 1991 som borgere i delstaten Slovenien havde jugoslavisk statsborgerskab

1. Kan Kommissionen bekræfte, at den fremtidige medlemsstat Slovenien efter uafhængighedserklæringen i 1991 har slettet et stort antal borgere i folkeregisteret, således at de pågældende ikke længere har ret til undervisning, arbejde, bolig, sundhedspleje og pensioner?

2. Kan Kommissionen endvidere bekræfte, at indbyggere i Slovenien, der var jugoslaviske statsborgere og som i de første seks måneder efter uafhængigheden af en eller anden grund har undladt at anmode om slovensk statsborgerskab, siden hen ikke mere har kunnet få det, med mindre de tilhørte den gruppe af fast bosatte, som i 1998 i en kort periode havde fornyet ret til at indgive en anmodning?

3. Har oprettelsen af den nye stat Slovenien bevirket, at antallet at statsløse er vokset? Hvilke befolkningsgrupper er hårdest ramt? Gælder det navnlig personer, hvis forældre hører til det italienske, ungarske, tyske, bosniske eller makedonske mindretal og roma-befolkningen?

4. Er de nye medlemsstater forpligtet til alligevel at give indbyggere og forhenværende indbyggere, som var statsborgere i en nu opløst stat, mulighed for at få den nye nationalitet, uden at de på grund af midlertidigt fravær, uvidenhed, sygdom eller andre forhold er i fare for i praksis ikke at kunne udøve denne ret? Bliver der en anden ombæring for de forfordelte?

5. Har Kommissionen hidtil ført en politik, som skal imødegå tabet af nationalitet og inddragelse af normale rettigheder for fastboende indbyggere? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at afværge nye problemer som følge af, at der skabes en gruppe statsløse andenrangs borgere uden rettigheder?

Kilde: TV Nederland 2, aktualitetsprogrammet 2-V, 2.5.2003.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(30. juni 2003)

Da Slovenien erklærede sig uafhængigt i 1991, fik statsborgere fra Den Socialistiske Forbundsrepublik Jugoslavien (SFRY), der var bosat i Slovenien, mulighed for at ansøge om slovensk statsborgerskab. Der blev fastsat en ansøgningsfrist, og mange søgte om og fik slovensk statsborgerskab. Nogle valgte statsborgerskab i en af de andre SFRY-efterfølgerstater, nogle forlod Slovenien og bosatte sig i en anden SFRY-efterfølgerstat, og nogle blev i Slovenien uden at søge om statsborgerskab. De, der ikke ansøgte om statsborgerskab, blev slettet af folkeregisteret. Ifølge det slovenske indenrigsministerium drejer det sig om 18 300 personer. Kommissionen har imidlertid ingen statistiske oplysninger om de pågældende befolkningsgrupper.

I 1999 blev der vedtaget en lov for at forsøge at regulere forholdet for disse tidligere SFRY-borgere, der boede i Slovenien (de såkaldt »slettede«), ved at give dem mulighed for at ansøge om permanent ophold inden for en frist på tre måneder. Ifølge de slovenske myndigheder blev der indgivet ca. 13 000 ansøgninger om permanent ophold. I september 2002 var der truffet 10 200 afgørelser, heraf 9 800 positive. Desuden havde et antal personer, der havde ansøgt om permanent ophold, i mellemtiden fået slovensk statsborgerskab.

I april 2003 udtalte forfatningsdomstolen, at 1999-lovens ansøgningsfrist var for kort og derfor forfatningsstridig. Parlamentet skulle inden for seks måneder bringe lovgivningen på dette område i overensstemmelse med forfatningen.

Ændringerne af loven om statsborgerskab af oktober 2002 skal også bidrage til løsning af problemet med de »slettede« ved fastsættelse af lettere procedurer for statsløse personers erhvervelse af slovensk statsborgerskab.

Spørgsmålet om statsborgerskab i nyoprettede stater er meget kompliceret. Som det bekræftes i den til Maastricht-traktaten knyttede erklæring om statsborgerskab i en medlemsstat (1), afgøres spørgsmålet om statsborgerskab i en medlemsstat udelukkende af den pågældende medlemsstat. Hver medlemsstat fastlægger derfor selv under behørig hensyntagen til fællesskabsretten betingelserne for erhvervelse og fortabelse af statsborgerskab (2). Kommissionen har imidlertid opfordret de slovenske myndigheder til at finde en løsning på dette spørgsmål og redegjort for de fremskridt, der er sket, i de årlige periodiske rapporters afsnit om politiske kriterier.

(1) Erklæring nr. 2 om statsborgerskab i en medlemsstat, EFT C 191, af 29.7.1992.

(2) Se Domstolens dom i sag C-369/90 Micheletti af 7.7.1992, Sml. 1992.