SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0312/02

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(11. februar 2002)

Om: Skrivelse fra Mercedes de Sola til et vidne i Stockholmskandalen

Chefen for Kommissionens enhed for disciplinærspørgsmål, Mercedes de Sola, hævdes at have sendt en skrivelse til et vidne i sagen om de økonomiske uregelmæssigheder på Kommissionens informationskontor i Stockholm. Vidnet skal være blevet pålagt ikke at fortælle, hvad han har sagt under forhørerne med efterforskerne.

Dette har rystet mange i Sverige, som mener, at skrivelsen stemmer dårligt overens med det syn, man i Sverige har på ytringsfriheden, og at der er tale om en myndighedskultur, som er helt fremmed efter svenske forhold.

Kan Kommissionen offentliggøre skrivelsen samt redegøre for Mercedes de Solas motiv til at sende den? Mener Kommissionen, at Mercedes de Sola har handlet korrekt i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(27. marts 2002)

Den skrivelse, som det ærede medlem henviser til, er en officiel standardmeddelelse fra Kommissionen til vidner i disciplinærsager, som har følgende ordlyd:

I wish to inform you that, in response to requests from several persons to whom the proceedings underway relate, those concerned were apprised of your statements in compliance with the rights of the defence, which the Commission has a duty to safeguard in the course of the inquiry.

I should also stress that the statements notified remain confidential. As a consequence, they cannot be used for any purpose other than under the inquiry in progress or be divulged to anyone but the person concerned by the proceedings, who alone may be privy to them.

Kommissionen sendte den 1. februar 2002 de relevante dele af denne standardskrivelse til den svenske presse og tv-stationen TV 4 sammen med en komplet forklaring på formålet og meningen med skrivelsen. Det skete som reaktion på et indslag, der tilsyneladende gik under betegnelsen Tystade vittnen, i programmet Nyheterna, som blev udsendt lørdag den 26. januar 2002.

Formålet med denne standardskrivelse er at informere vidner om, at deres vidneudsagn meddeles sagsøgte i en disciplinærsag, således at disse ved, hvad der siges imod dem, og kan forberede deres forsvar. Hensigten er at forsikre vidnerne om, at hverken Kommissionen eller sagsøgte får lov til at benytte vidneudsagnene i nogen som helst anden sammenhæng end den relevante disciplinærsag.

Skrivelsen har derfor intet som helst at gøre med vidnernes ytringsfrihed. Hvis teksten skal kunne siges at være et krav til vidnet om at forholde sig tavs, skal den virkelig misfortolkes. Kommissionen har igennem årene ikke modtaget nogen klage eller påstand om, at der bag skrivelsen skulle ligge noget ønske om at sikre sig vidners tavshed. Men for i fremtiden at undgå nogen form for tilfældig eller forsætlig misforståelse vil ordlyden af standardskrivelsen blive revideret.

Skrivelsen tjener bestemt ikke til at bringe vidner til tavshed, men snarere at holde vidner underrettet om proceduren og at forsikre dem om, at Kommissionen vil behandle deres udsagn med fortrolighed. En underretningsordning, hvorved sagsøgte informeres om vidneudsagn mod dem, og hvorved vidner informeres om, at sagsøgte er underrettet, skal specifikt betragtes som et middel til at beskytte både vidners og sagsøgtes civile rettigheder. Fremgangsmåden må ikke ses som være i strid med den grundlæggende ytringsfrihed, men snarere som et ønske om at beskytte denne dyrebare frihed for individet, og det er helt på linje med den demokratiske kultur i alle dele af Unionen.

Kommissionen er derfor stadig af den opfattelse, at chefen for Kommissionens enhed for disciplinærspørgsmål har handlet korrekt ved at følge standardproceduren med at sende denne skrivelse.