ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3347/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Rådet

(25. oktober 2000)

Om: Udstedelse af visum til en slovakisk statsborger ved indrejsen til Belgien

Når en slovakisk statsborger ønsker at rejse til Belgien, skal han ansøge om et visum. Slovakiets med held kronede bestræbelser på at blive medlem af Den Europæiske Union må bifaldes og i vid udstrækning støttes.

Derfor er det som led i EU's fremadskridende udvidelse mod øst af væsentlig betydning, at uheldige virkninger allerede udlignes eller slet ikke først opstår under den forberedende fase.

At en slovakisk statsborger kun mod forelæggelse af et visum kan rejse ind i landet, kunne opfattes som diskriminerende.

Er en sådan fremgangsmåde ikke ensbetydende med en racistisk handling over for sintierne?

Svar

(8. marts 2001)

1. På fællesskabsrettens nuværende udviklingsstade og da der ikke er foretaget en fuldstændig harmonisering af visumudstedelsen tilkommer det medlemsstaterne at afgøre, om statsborgere fra Slovakiet et tredjeland, som ikke findes på den fælles liste over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser skal være underlagt visumtvang eller ej.

2. Den 26. januar 2000 forelagde Kommissionen imidlertid Rådet et forslag til forordning på grundlag af EF-traktatens artikel 62, nr. 2, litra b), om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav. Slovakiet er blandt de lande, hvis statsborgere Kommissionen foreslår fritaget fra kravet om visum. Europa-Parlamentet, der blev anmodet om at afgive udtalelse ved skrivelse af 16. marts 2000, afgav denne udtalelse den 5. juli 2000. På mødet den 30. november og 1. december 2000 nåede Rådet til politisk enighed om indholdet af denne forordning; dette indebærer navnlig, at Rådet anbefaler, at slovakiske statsborgere fritages for visumtvang. Der er endvidere truffet beslutning om foretage fornyet høring af Europa-Parlamentet, idet kommissionsforslagets oprindelige tekst har undergået væsentlige ændringer.

3. Det skal understreges, at der i visumpolitikken ikke skelnes mellem etniske grupper, men at kriteriet er statsborgerskabet i det pågældende land.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3041/00

af Joachim Wuermeling (PPE-DE) til Rådet

(29. september 2000)

Om: Harmonisering af bestemmelserne om holdighedsstempling for varer af ædle metaller

I nogle år har vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om genstande af ædle metaller (COD 93/0472) været blokeret i Rådet. Navnlig de forskellige bestemmelser om holdighedsstempling i nogle medlemsstater hæmmer i betydelig grad handlen i EU med varer af ædle metaller,

da de foreskriver tidkrævende og bekostelige certificeringsprocedurer for at bringe disse varer i handlen. Selv om disse hindringer for den fri samhandel har været kendt i lang tid, hindrer nogle medlemsstater åbenbart de absolut nødvendige harmoniseringsbestræbelser.

1. Hvilke hindringer er der efter Rådets opfattelse i øjeblikket endnu for en hurtig vedtagelse af den fælles holdning?

2. Er Rådet rede til under det franske rådsformandskab at tage dette emne op og sørge for en hurtig vedtagelse af den fælles holdning, som har været blokeret siden 1994?

Svar

(22. december 2000)

1. Som angivet i det ærede medlems forespørgsel fremsatte Kommissionen i 1993 et forslag om genstande af ædle metaller.

Forslaget er blevet behandlet flere gange i Rådet med henblik på at nå til en fælles holdning.

Det er dog ikke lykkedes at nå til en løsning, da man under behandlingen er stødt på to betydelige problemer, nemlig mærkningsbestemmelserne og certificeringsprocedurerne.

2. Der er ikke for øjeblikket planer om at genoptage behandlingen af forslaget i Rådet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3098/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(4. oktober 2000)

Om: Kommissionens sprogpolitik: beskyttelse og fremme af mindretalssprog og/eller regionale sprog

Kommissionen anfører i sit svar på min skriftlige forespørgsel E-1730/00, at tidsplanen for gennemførelse af en specifik undersøgelse af behovene hos de regionale sprogsamfund og sproglige mindretal i EU afhænger af beslutningen om de juridiske vanskeligheder forbundet med gennemførelsen af den pågældende budgetkonto (B3-1000).

Kan Kommissionen nærmere oplyse, hvad disse juridiske vanskeligheder består i, og hvilket finansår de vedrører?

Kan Kommissionen konkret oplyse, hvad der skal gøres for at fjerne disse juridiske hindringer, og hvor hurtigt det kan ske?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(9. november 2000)

Spørgsmålet om forekomst af budgetposter uden retsgrundlag, som bl.a. vedrører aktionen til fordel for regionale sprog og kulturer samt mindretalssprog og -kulturer, har været genstand for en nærmere undersøgelse i Kommissionen inden for rammerne af gennemførelsen af budgettet for 2000 i lyset af fortolkningen af den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999(1) mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.

Hvad angår det spørgsmål, det ærede medlem henviser til, er undersøgelsen resulteret i offentliggørelsen af en forslagsindkaldelse den 16. september 2000.

Udbuddet vedrørende den omhandlede undersøgelse blev offentliggjort den 20. oktober 2000.

(1) EFT C 172 af 18.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2680/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Amning

Der er blevet klaget til Kommissionen om markedsføringen hos en række europæiske selskaber, som gør salgsfremstød for babymad/mælk i udviklingslande. Det lader imidlertid til, at der hidtil ikke er blevet foretaget nogen skridt over for dem.

Vil Kommissionen gøre rede for sin politik vedrørende amning og babymadindustrien med hensyn til udviklingslande?

Vil den ligeledes oplyse, hvilke foranstaltninger den har truffet for at tilskynde til amning i udviklingslande, navnlig efter at UNICEF har meddelt, at en stigning i antallet af mødre der ammer hvert år kan redde 1,5 millioner småbørns liv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(24. oktober 2000)

Kommissionen lægger fortsat megen vægt på at fremhæve betydningen af at beskytte, fremme og støtte amning. Denne metode er stadig helt klart og uden nogen tvivl den eneste optimale metode til at ernære spædbørn, især for seronegative mødre og mødre, der ikke er bekendt med deres hiv-status. Kommissionen viderefører sine bestræbelser over for producenterne af babymad/mælk med hensyn til at acceptere og respektere denne politik i forhold til udviklingslandene.

For så vidt angår seropositive mødre og deres spædbørn, er der behov for yderligere undersøgelser, overvågning og indkredsning af, i hvilket omfang amning øver indflydelse på deres sundhed og forventede levealder. Alternative løsninger i stedet for amning i forbindelse med seropositive mødre bør vælges med omhu i tilknytning til en mere præcis viden om og vurdering af behovene og de rent praktiske muligheder.

Kommissionen støtter i vid udstrækning en række foranstaltninger på sundhedsområdet for mødre og spædbørn, hvor spørgsmålet om amning kan undersøges nærmere. Størsteparten af denne støtte ydes for øjeblikket via fællesskabsprogrammer, der tager sigte på levering af omfattende sundhedsydelser, eller på sundhedssystemet i al almindelighed. Disse programmer omfatter adskillige supplerende instrumenter, der strækker sig lige fra ngo-projektstøtte til program- eller budgetstøtte, og alle disse tiltag har til formål at skabe lige adgang til de relevante sundhedstjenester, herunder adgang til sundhedsoplysning.

Udbredelse af kendskabet til vigtigheden af amning og den dermed forbundne forsigtighed med hensyn til uhensigtsmæssig brug eller indførelse af babymad/mælk er en integrerende del af Kommissionens støtte.

En væsentlig del af Fællesskabets indsats på området for aids kanaliseres gennem den særlige budgetpost B7-6212 for bistand til befolkningen, herunder bekæmpelse af hiv/aids.

En række særlige forskningsaktiviteter i form af samarbejde med udviklingslandene med sigte på reproduktiv sundhedspleje er tillige indeholdt i Fællesskabets internationale samarbejdsprogram med udviklingslandene (INCO-DEV), der forvaltes inden for rammerne af Fællesskabets almindelige forskningsbudget.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3229/00

af Olivier Duhamel (PSE) til Kommissionen

(17. oktober 2000)

Om: Sanktionerne mod Østrig

I rapporten fra Martti Ahtisaari, Jochen Frowein og Marcelino Oreja om situationen i Østrig understreges det i punkt 115, at sanktionerne fra de 14 EU-medlemsstaters side har styrket bevidstheden om de europæiske fælles værdiers betydning. Det tilføjes, at der ikke er nogen tvivl om, at de 14 medlemsstaters foranstaltninger har bakket den østrigske regerings indsats op. Endvidere skønnes de have presset civilsamfundet til at forsvare disse værdier.

Den 16. september 2000 refererede pressen en erklæring fra Kommissionens formand, som syntes at beklage de sanktioner, der iværksattes for perioden januar- december 2000, og stillede sig negativt til, hvorvidt sådanne beslutninger bør træffes fremover i et tilsvarende tilfælde. Er det kommissionsformand Prodis hensigt med disse bemærkninger at bestride de tre vismænds status over aktionen?

Skal det betyde, at sanktionerne imod den østrigske regering, der lod et højreekstremistisk parti komme ind i varmen, ikke blot burde have været ophævet, straks efter at deres hovedformål var opfyldt, men aldrig burde have været iværksat?

Hvad tager kommissionsformanden i bekræftende fald udgangspunkt i, når han bestrider ovennævnte vismandsvurdering?

Hvorledes begrunder han i benægtende fald sin radikale fordømmelse af de 14 medlemsstaters demokratiske engagement?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(5. december 2000)

Kommissionen, som har noteret sig konklusionerne af vismandsrapporten om situationen i Østrig, hilser afslutningen på denne procedure velkommen, som har gjort det muligt at genoptage de tidligere venskabelige forbindelser mellem medlemsstaterne. Den understreger betydningen af medlemsstaternes aktion med henblik på at fremme de fælles værdier, for så vidt angår de specifikke problemer og perspektiverne i Østrig-sagen. Endvidere minder den om, hvor stærkt den satser på overholdelsen af de grundlæggende frihedsrettigheder og de demokratiske principper, især i Unionens enkelte medlemsstater.

Det ærede medlems opmærksomhed henledes ikke desto mindre på den sammenhæng, hvori situationen er opstået, dvs. uden for traktaternes anvendelsesområde. Med hensyn til respekt for de grundlæggende rettigheder og de demokratiske principper, er der i traktaterne fastsat betingelser og fremgangsmåder for et eventuelt indgreb fra Unionens side. Disse betingelser og fremgangsmåder er imidlertid ikke blevet anvendt i den pågældende situation.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3160/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. oktober 2000)

Om: Forsinkelser i projekter under den anden fællesskabsstøtteramme

Fuldførelsen af bygningen af sygehusene i Katerini, Pirgos og Korfu såvel som leverancen af medicinsk udstyr hertil er blevet slettet fra den anden fællesskabsstøtteramme som følge af flere forsinkelser i forbindelse med gennemførelsen af disse projekter. Kommissionen bedes oplyse, hvad hovedårsagerne til forsinkelserne i forbindelse med disse projekter var? Er disse hindringer indtil dato blevet fjernet? Agter man at fortsætte med finansieringen under den nye fællesskabsstøtteramme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(10. november 2000)

I henhold til de nationale myndigheders oplysninger kan de tre hospitaler, som det ærede medlem nævner, ikke færdiggøres under fællesskabsstøtterammen for programperioden 1994-1999 på grund af forsinkelser i gennemførelsen, der skyldes forskellige forhold såsom tekniske problemer og gentagne forsinkelser fra entreprenørernes side.

For at undgå tab af bevillinger på grund af disse forsinkelser vil de bevillinger, som ikke anvendes til disse projekter, blive afsat til andre projekter inden for de pågældende operationelle programmer.

Kommissionen beklager, at projekter af så stor betydning for den samfundsøkonomiske udvikling i Grækenland er blevet så forsinkede. Den vil anmode de græske myndigheder om flere oplysninger om årsagerne hertil samt udsigterne for at få projekterne færdiggjort, og den vil ikke undlade at drage de finansielle konsekvenser, hvis det skulle vise sig nødvendigt.

Da de forskellige operationelle programmer endnu ikke er færdigforhandlede, er det ikke muligt på nuværende tidspunkt at sige, om sådanne projekter vil blive samfinansieret under fællesskabsstøtterammen for den nuværende programperiode 2000-2006.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2914/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Rådet

(20. september 2000)

Om: Sanktioner over for Østrig

EU's udenrigsministre besluttede på mødet den 10. juli 2000 på trods af deres fortsatte bekymring over situationen i Tjetjenien at frigive de indefrosne bevillinger til Rusland. Så sent som i december sidste år blokerede EU finansiel bistand til et beløb af 58 mio. euro for at tvinge Rusland til at indstille kampene i Kaukasus og indlede en politiske dialog med frihedskæmperne, men denne blokade er nu blevet ophævet. Som følge heraf kan Moskva på trods af fortsat brutal undertrykkelse i år gøre krav på det fulde støttebeløb på 90 mio. euro.

Dermed er der sket en klar drejning i EU's Rusland-politik. EU opgiver sin langvarige, men på grund af den udviste halvhjertethed resultatløse sanktionspolitik og viser sig parat til at føre en dialog med et land, hvis politiske indstilling og umenneskelige handlinger i Tjetjenien man ganske vist ikke kan billige, men som man har brug for som partner for at sikre fred og stabilitet på det europæiske kontinent.

Når det drejer sig om EU-medlemsstaternes forhold til hinanden indbyrdes, holder De Fjorten derimod fast ved sanktionspolitikken over for Østrig.

På baggrund heraf bedes Rådet besvare følgende spørgsmål:

- Er Rådet parat til i overensstemmelse med dets nye udenrigspolitiske holdning til sanktionsspørgsmål også at tage sanktionspolitikken over for Østrig op til fornyet overvejelse og opgive den?

- Vil De Fjorten ikke i fuldt omfang genoptage den bilaterale politiske dialog med deres partner?

Svar

(22. december 2000)

Rådet har ikke taget stilling til de to spørgsmål, det ærede medlem rejser, og er derfor ikke i stand til at besvare dem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2711/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Beskæftigelse i erhvervslivet, den offentlige sektor og andre sektorer

Hvilke beskæftigelsestal foreligger der for hvert kvartal i de seneste ti år for hver enkelt medlemsstat i:

- erhvervslivet (private virksomheder og offentligt ejede virksomheder, som producerer og markedsfører varer og tjenesteydelser);

- den offentlige sektor;

- andre sektorer (frivilligt hjælpearbejde osv.)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(27. oktober 2000)

Der findes ikke separate EU-beskæftigelsesstatistikker for de sektorer, som det ærede parlamentsmedlem nævner. EU-statistikkerne omfatter kun lønnet beskæftigelse (og således ikke frivilligt arbejde), og de er opdelt efter NACE rev.1-nomenklaturen, hvor der ikke skelnes mellem erhvervsmæssige og ikke-erhvervsmæssige aktiviteter.

I nationalregnskaberne findes der for perioden fra 1987 til 1997 tal, hvor der skelnes mellem erhvervsmæssige tjenester, ikke-erhvervsmæssige tjenester og den offentlige sektor. Disse oplysninger vil blive sendt direkte til det ærede parlamentsmedlem og til Europa-Parlamentets Generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2848/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. september 2000)

Om: Politikken for anerkendelse af typiske produkter og anerkendelse af typiske produkter fra Emilia Romagna

Den italienske landbrugsminister, Alfonso Pecoraro Scanio, har anerkendt over 2000 typiske regionale produkter og har anmodet om anerkendelse af produkter med kontrolleret oprindelsesbetegnelse og beskyttelse fra Den Europæiske Union; 73 af disse produkter er typiske for regionen Emilia Romagna. Blandt de typiske emilianske produkter er også den traditionelle spongata (julekage), som har været nævnt i en tidligere forespørgsel.

Da madvarer også indgår i de kulturelle kendetegn for folk, nationer og regioner, og da valoriseringen af typiske produkter er af afgørende betydning i politikken for beskyttelse af den kulturelle mangfoldighed i Europa, som indgår i en proces for fredeligt samarbejde mellem forskellige folk, kan Kommissionen da oplyse følgende:

- Anser den det ikke for hensigtsmæssigt at anerkende alle de produkter fra Emilia-Romagna, som er nævnt af den italienske landbrugsminister samt alle produkter fra andre regioner i Italien, som produkter med beskyttet oprindelsesbetegnelse og typiske produkter?

- Anser den det ikke for hensigtsmæssigt som angivet at fastlægge en europæisk politik, der pålægger de forskellige regioner og lokalsamfund i samarbejde med Den Europæiske Union at beskytte og valorisere typiske produkter, således at man bedre kan beskytte den kulturelle mangfoldighed, der findes i medlemsstaterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. oktober 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til den italienske landbrugsministers anmodning om eventuel registrering af mere end 2000 lokale produkter som beskyttede produkter med oprindelsesbetegnelse, herunder et særligt produkt kaldet Spongata, der er omhandlet i svaret på det ærede parlamentsmedlems skriftlige forespørgsel E-2631/99(1).

Det ærede parlamentsmedlem mindes i den forbindelse om, at de kulturelle karakteristika for EU's forskellige regioner siden 1992 har været fremhævet og beskyttet ved forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (BOB/BGB)(2).

Det kan oplyses, at medlemsstaterne indtil nu har fået registreret over 540 BOB- eller BGB-betegnelser i henhold til den nævnte forordning.

Hvad angår anvendelse af disse betegnelser på produkter fra Emilia-Romagna, er Kommissionen rede til at gennemgå eventuelle registreringsansøgninger, som det italienske landbrugsministerium har indsendt i henhold til forordning (EØF) nr. 2081/92.

(1) EFT C 280 E af 3.10.2000.

(2) EFT L 208 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2354/00

af Mario Mauro (PPE-DE), Giorgio Lisi (PPE-DE) og Antonio Tajani (PPE-DE) til Rådet

(24. juli 2000)

Om: Krænkelse af princippet om ikke-diskriminering og konkurrence i forbindelse med situationen for lærere i anerkendte privatskoler

Den fortsatte tilstedeværelse inden for italienske anerkendte privatskoler af åbenbar forskelsbehandling og diskriminering, som er i modstrid med ånden i den italienske forfatning og med de europæiske bestemmelser om konkurrence, gør det nødvendigt at rejse nedenstående problemer på et højere plan.

Det er således ikke formålet med nærværende forespørgsel at henvise til eller gribe ind i EF-traktatens artikel 126, idet det ikke er formålet at drøfte skolesystemernes organisation, men derimod den krænkelse af retten til arbejde, som finder sted i form af forskelsbehandling mellem lærerkorpset i de offentlige skoler og i de godkendte privatskoler.

1. De italienske privatskolelærere har kunnet få adgang til en begrænset kvalifikationsprøve, hvor man mærkeligvis anerkendte tjenesteperioden som halvdelen af beregningsgrundlaget for den samlede bedømmelse, der omfattede såvel eksamensresultatet som tjenesteperioden. Hvorfor ses der da på ny bort fra denne tjenesteperiode ved fastlæggelsen af den endelige rækkefølge?

2. Kan Rådet redegøre for, hvorfor det italienske undervisningsministerium ikke giver privatskolelærerne mulighed for systematisk adgang til udvælgelsesprøver på grundlag af kvalifikationsbeviser, idet der igen ikke tages hensyn til tjenesteperioden?

3. Hvorfor vurderes tjenesteperioden ved privatskoler i forbindelse med de provinsielle lister over lærervikarer kun som halvt udslagsgivende (hvorfor ikke en tredjedel eller to tredjedele? Arbejder en lærer i disse institutter kun halvtids)?

4. Hvorfor anerkendes bedømmelsen af undervisningen ikke for en lærer ved en privatskole i forbindelse med en normal udvælgelsesprøve?

Svar

(7. november 2000)

Det spørgsmål, som det ærede parlamentsmedlem rejser, vedrører en intern italiensk situation, som ikke henhører under Rådets kompetence. Hvis en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, som påhviler den i medfør af traktaten, er det i henhold til EF-traktatens artikel 211 og 226 Kommissionen, der skal sørge for, at traktatens bestemmelser samt de dispositioner, som institutionerne har truffet i medfør heraf, overholdes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2885/00

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Europæiske forbrugeroplysningscentre

Europa-Kommissionen iværksatte i 1991 et pilotprojekt om forbrugeroplysning, som omfatter indsamling af oplysninger af juridisk indhold samt juridisk hjælp og rådgivning. Med henblik herpå oprettedes de europæiske forbrugeroplysningscentre (European Consumer Infocentres).

Europa-Kommissionen yder gennem Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse økonomisk støtte til dette program med 50 % med et maksimalbeløb på 160 000 alt efter forholdet. I 1997 blev det foreslået at forhøje denne grænse til 200 000 og at oprette mindst ét center i hver medlemsstat.

I dag, tre år efter, findes der kun centre i 9 medlemsstater.

Hvorfor er resultatet så nedslående ni år efter iværksættelsen af dette program? Hvad skyldes det, og hvad agter Kommissionen at gøre i fremtiden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(19. oktober 2000)

Kommissionen foretog i 1997 en evaluering af pilotprojektet om tværnationale forbrugeroplysningscentre, der blev indledt i 1991.

Efter denne evaluering og set i forhold til virkeliggørelsen af det indre marked har Kommissionen besluttet at gennemføre en reform af disse tværnationale rådgivningsstrukturer for at få dem til at udvikle sig til fællesskabsnet af europæiske forbrugeroplysningscentre.

Disse europæiske forbrugeroplysningscentre har altid haft til opgave at bistå og rådgive forbrugerne i tilfælde af især grænseoverskridende tvister, men det er klart, at deres vigtigste aktivitet for fremtiden vil være at udbrede information om forbrugerspørgsmål på fællesskabsplan i medlemsstaterne og give mulighed for en udveksling af informationer mellem medlemsstaterne selv.

Åbningen af europæiske centre i alle medlemsstaterne afhænger ikke kun af Kommissionens gode hensigter. En samfinansiering med den nationale regering er i de fleste tilfælde nødvendig, fordi de nationale forbrugerorganisationer ikke råder over tilstrækkelige midler til dette formål.

En udvidelse af nettet er planlagt med åbningen i nær fremtid af et oplysningscenter i Sverige. Kommissionen fører ligeledes forhandlinger med Belgien, Danmark, Grækenland, Italien og Nederlandene.

Så snart rapporten om centrenes virksomhed i 1999 foreligger, vil Kommissionen sende den direkte til det ærede medlem.