ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0402/03

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(17. februar 2003)

Om: Olietankskibe i Den Finske Bugt

Fartøjet Prestiges forlis forårsagede en meget omfattende miljøkatastrofe langs den spanske kyst. I Den Finske Bugt, som næsten vil blive et indre EU-farvand, ville skaderne i en lignende situation blive om muligt endnu større, fordi havet på grund af kulden fornys langsommere. I løbet af januar og februar, da Den Finske Bugt var isdækket, er der til oliehavnen på den russiske

ø Koivisto ankommet supertankere, som ikke har været forsynet med en hensigtsmæssig isforstærkning. Den finske regering har ikke været i stand til at forhindre denne transport, som potentielt vil kunne forårsage en miljøkatastrofe. Kan EU i denne situation yde støtte til de finske myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(27. marts 2003)

Det ærede medlem henvises til det samlede svar Kommissionen har afgivet på skriftlig forespørgsel nr. E-0384/03 fra fr. Myller, P-0408/03 fra hr. Vatanen, E-0410/03 fra fr. Korhola og E-0420/03 fra fr. Matikainen-Kallström(1).

(1) Se side 191.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0138/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Den internationale fiskeriaftale EU-Den Russiske Føderation og udviklingssamarbejde

Kan Kommissionen i forbindelse med den gældende internationale fiskeriaftale mellem EU og Den Russiske Føderation oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har afsat til udvikling af fiskerisektoren i Den Russiske Føderation?

2. hvor stor en finansiel modydelse EU skal betale til gengæld for de fiskerettigheder, som fællesskabsflåden har opnået?

3. hvor stort et beløb, som fartøjsejerne i EU skal betale i form af afgifter for fiskerilicenser eller fiskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. marts 2003)

Fællesskabet og Den Russiske Føderation er ved at føre forhandlinger om en samarbejdsaftale på fiskeriområdet. Disse forhandlinger er dog endnu ikke blevet afsluttet, og der foreligger derfor ikke i øjeblikket en sådan aftale. Fællesskabet er indtrådt i de tidligere bilaterale aftaler mellem Sverige og Den Russiske Føderation og mellem Finland og Den Russiske Føderation. Disse aftaler omhandler ingen finansielle modydelser men derimod udveksling af kvoter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0489/03

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(21. februar 2003)

Om: Registrering af nyfødtes DNA

Med Storbritannien som forbillede, hvor man allerede for to år siden startede med at registrere nyfødtes DNA, kræver man også i Italien anvendelse af denne metode, dels med det formål at forske videnskabeligt i ukendte sygdomme, dels fordi man ifølge lederen af politiets afdeling for videnskabelig efterforskning på den måde vil kunne opklare 20 % flere forbrydelser.

I hvilket omfang foretager Kommissionen undersøgelser på dette område for at påvise fordelene ved sådanne foranstaltninger? Findes sådanne undersøgelser allerede? Hvad vil Kommissionen i bekræftende fald gøre med henblik på den lovgivningsmæssige gennemførelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(8. april 2003)

Fællesskabets handlingsprogram for folkesundhed (2003-2008) omfatter ikke undersøgelser vedrørende test af nyfødtes DNA (deoxyribonukleinsyre). Derimod omfatter det aktiviteter vedrørende seksuel og reproduktiv sundhed, sundhedsovervågning og sjældne sygdomme, som kan have en vis betydning i denne sammenhæng, selv om det ikke svarer til test af DNA. I henhold til EF-traktatens artikel 152, som er retsgrundlaget for folkesundhedsprogrammet, skal programmet være rettet mod at forbedre folkesundheden og forebygge sygdomme hos mennesker samt imødegå forhold, der kan indebære risiko for menneskers sundhed, med henblik på at bekæmpe sygelighed og for tidlig død, samtidig med at der tages hensyn til køn og alder. Indsatsen bør for at nå dette mål bygge på nødvendigheden af at øge den forventede levetid uden invaliditet eller sygdom, fremme livskvalitet og nedbringe de økonomiske og sociale omkostninger ved dårligt helbred til et minimum. Der er netop udsendt en indkaldelse af forslag om projekter, der kan gennemføres med støtte fra dette program.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0754/03

af Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) til Kommissionen

(5. marts 2003)

Om: Chrysotilasbest

Vil Kommissionen som opfølgning på sit svar af 15. marts 2002 på skriftlig forespørgsel E-0200/02(1) om asbest oplyse, hvilke videnskabelige organer den henviser til i ovennævnte svar, især hvilke organer der har forsket i chrysotilasbests potentielle kræftfremkaldende virkning og offentliggjort resultaterne af deres forskning, og vil den samtidig skelne mellem de forskningspublikationer, hvori chrysotilasbest behandles som værende forskellig fra blå og brun asbest, og de publikationer, hvori alle former for asbest betragtes som værende ens med hensyn til deres potentielle kræftfremkaldende virkning?

(1) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 197.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(26. marts 2003)

Kommissionen vil gerne som opfølgning på sit svar på Charles Tannocks, Per-Arne Arvidssons og Antonios Trakatellis' skriftlige forespørgsel E-0200/02 henlede det ærede medlems opmærksomhed på de udtalelser, som Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (SCTEE) afgav den 15. september 1998(1) og den 17. december 2002(2). Der henvises i disse udtalelser til 82 videnskabelige publikationer, bl.a. 31 publikationer, der specifikt omhandler krysotilasbest.

SCTEE har på grundlag af disse videnskabelige resultater bekræftet, at det er dokumenteret, at krysotilasbest er kræftfremkaldende hos mennesker.

(1) Udtalelse om Chrysotile asbestos and candidate substitutes, afgivet den 15. september 1998 på det 5. plenarmøde i Bruxelles. Udtalelsen findes på: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/out17_en.html.

(2) Udtalelse om Risk to human health from chrysotile asbestos and organic substitutes, afgivet den 17. december 2002 på det 35. plenarmøde i Bruxelles. Udtalelsen findes på: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/outcome_en.html.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0300/03

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(7. februar 2003)

Om: Ophugning af skibe ud for Guinea-Bissaus kyst

Den 14. januar i år omtalte den honorære konsul for Nederlandene i Guinea-Bissau i Radio 747 AM en kontrakt, som regeringen i Guinea-Bissau havde indgået med den spanske virksomhed DDI om at bygge en skibsophugningsvirksomhed på Bissagos-øerne. Den aktuelle social-økonomiske og politiske situation i Guinea-Bissau er meget dårlig. Det må derfor frygtes, at virksomhederne misbruger situationen til at indgå skadelige og uhensigtsmæssige forretnings- og investeringskontrakter med regeringen i Guinea-Bissau.

Bissagos-øerne er som helhed et fredet reservat. Kanibalisering og ophugning af gamle skibe foretages i udviklingslande under meget uhensigtsmæssige omstændigheder med voldsom forurening af miljøet, negative konsekvenser for de lokale arbejderes og befolkningens helbred og med stor fortjeneste for de berørte virksomheder.

1. Er Kommissionen bekendt med planerne om at bygge en virksomhed til ophugning af skibe på Bissagos-øerne?

2. Kan Kommissionen undersøge, i hvilken udstrækning der er indgået kontrakt om bygning af en ophugningsvirksomhed for skibe med regeringen i Guinea-Bissau, og i hvilken udstrækning disse kontakter er i overensstemmelse med OECD-, ILO- og EU-direktiver om multinationale virksomheder?

3. Er Kommissionen ikke enig i, at etableringen af en virksomhed til ophugning af skibe vil udgøre en alvorlig trussel mod de lokale økologiske forhold og arbejdsvilkår?

4. Er Kommissionen rede til at træffe foranstaltninger til at hindre skader på Bissagos-øerne? Vil den i bekræftende fald venligst oplyse, hvilke foranstaltninger der er tale om?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(14. marts 2003)

1. Kommissionens delegation i Guinea-Bissau er via den lokale presse og gennem en ngo blevet uformelt underrettet om et initiativ af denne art uden at have kendskab til de nærmere detaljer.

2. På trods af de vanskelige sociale, økonomiske og politiske forhold i landet, som det ærede medlem nævner, hvilket også svarer til Kommissionens opfattelse, vil delegationen uden at foregribe resultatet heraf henvende sig til landets myndigheder for at anmode om oplysninger om dette projekt.

3. Kommissionen deler det ærede medlems bekymringer på dette område.

4. Kommissionen har mulighed for inden for rammerne af Cotonou-aftalen og på grundlag af bekræftede oplysninger at undersøge det af det ærede medlem rejste spørgsmål med myndighederne i Guinea-Bissau.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0343/03

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Kommissionen

(10. februar 2003)

Om: Skattemæssige og sociale ulemper i visse grænseområder i EU

Det fremgår af en undersøgelse foretaget af Hervé Germa, der er advokat med speciale i skatteret i Perpignan (Den Franske Republik) og i Figueres (Kongeriget Spanien), at de sociale og skattemæssige forskelle mellem de to stater er af en sådan karakter, at de udgør en form for illoyal konkurrence.

Disse forskelle vedrører navnlig de sociale afgifter og erhvervsskatten. Således udgør de sociale afgifter 48 % af bruttolønnen i Frankrig og kun 30,6 % af denne løn i Spanien. Med hensyn til erhvervsskatten for en virksomhed på mindre end 10 ansatte ligger den på ca. 1200 EUR i Frankrig og kun på 400-500 i Spanien.

Disse forskelle påvirker ikke områder, der ligger langt fra grænsen mellem staterne. Men de påvirker helt specialet Roussillon, der er en region med vaklende økonomi.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for om muligt at kompensere for den økonomiske ulempe, som denne situation bevirker?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(18. marts 2003)

Ifølge gældende EU-ret hører direkte beskatning stadig primært under medlemsstaternes kompetence. Kommissionen ved fra tidligere, at medlemsstaternes forskellige skattesystemer kan skabe vanskeligheder i grænseområder. Det kan give problemer i form af diskrimination og forhindre udøvelsen af de fire friheder.

Hvis medlemsstaterne i øvrigt overholder bestemmelserne i EF-traktaten, kan de vælge det skattesystem, de finder mest velegnet. Skatteniveauet er knyttet til størrelsen af offentlige udgifter, hvilket igen er et spørgsmål om nationale præferencer, sålænge det stemmer overens med indtægterne, og budgettet er i balance eller overskud. Kommissionen foreslog ikke desto mindre i sin meddelelse om skattepolitik i EU prioriteringer for de kommende år(1), at der måske var behov for en bedre koordinering af skattesystemerne for at undgå diskrimination og fjerne de forhindringer, der står i vejen for udøvelsen af de fire friheder i grænseområder.

Med hensyn til social sikkerhed forringer EU-retten generelt ikke medlemsstaterne beføjelser til at tilrettelægge deres egne sociale sikkerhedsordninger. Da området ikke er harmoniseret på EU-plan, er det derfor op til hver medlemsstat at fastlægge, hvor meget der skal betales i sociale bidrag, men medlemsstaterne skal i udøvelsen af deres beføjelser overholde gældende EU-ret. Derudover skal det bemærkes, at sociale bidrag kun udgør én del af de samlede lønomkostninger, og at det, der er afgørende, når man ser på konkurrencedygtighed, er samtlige produktivitetsomkostninger (enhedslønomkostninger). Produktiviteten afhænger af en række forhold, herunder af uddannelsesniveauet og kvaliteten af den offentlige infrastruktur.

Da den situation, det ærede medlem beskriver, ikke forekommer at være i strid med EU-retten, har Kommissionen ikke grund til at træffe særlige foranstaltninger.

(1) KOM(2001) 260 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0139/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Den internationale fiskeriaftale EU-Gabon og udviklingssamarbejde

Kan Kommissionen i forbindelse med den gældende internationale fiskeriaftale mellem EU og Gabon oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har afsat til udvikling af fiskerisektoren i Gabon?

2. hvor stor en finansiel modydelse EU skal betale til gengæld for de fiskerettigheder, som fællesskabsflåden har opnået?

3. hvor stort et beløb, som fartøjsejerne i EU skal betale i form af afgifter for fiskerilicenser eller fiskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. marts 2003)

1. I artikel 2 i den nuværende protokol til fiskeriaftalen mellem EF og Republikken Gabon(1) er den finansielle godtgørelse fastsat til 1 262 500 EUR om året. Heraf anvendes 883 750 EUR til foranstaltninger til fordel for Gabons fiskerisektor som specificeret i protokollens artikel 3.

2. Den finansielle godtgørelse på 1 262 500 EUR om året er betaling for de fiskerimuligheder, der stilles til rådighed for EF's fiskerfartøjer.

3. De beløb, der skal betales af fartøjsejerne, er fastsat i bilag A til protokollen.

Licensgebyret for trawlere er på 168 EUR om året pr. BRT. Gebyrerne for halvårlige licenser er 3 % højere og for kvartalslicenser 5 % højere.

Licensgebyret er på 25 EUR pr. ton tun, der fanges i Gabons farvande. Licenserne udstedes efter betaling af et forskud på 2 600 EUR for tunfartøjer og 1 100 EUR for overfladelanglinefartøjer.

(1) EFT L 89 af 5.4.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0082/03

af Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) til Kommissionen

(23. januar 2003)

Om: Indrømmelser til Marokko på frugt- og grønsagsområdet

Der føres i disse dage forhandlinger om associeringsaftalen mellem EU og Marokko.

Har Kommissionen kendskab til, hvilke socioøkonomiske konsekvenser de nye indrømmelser på frugt- og grønsagsområdet, som man påtænker at give Marokko, vil få for Andalusien, der har en af de højeste ledighedsprocenter i EU?

Kan Kommissionen i bekræftende fald gøre rede for disse konsekvenser?

Er der taget hensyn til de andalusiske myndigheders og lokalregeringens holdning i forbindelse med forhandlingerne om denne nye aftale?

Mener Kommissionen i benægtende fald, at disse burde have været hørt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(14. februar 2003)

Der føres for tiden forhandlinger om en landbrugsaftale mellem EU og Marokko, og der fandt en ny forhandlingsrunde sted den 14. januar 2003 i Rabat.

Ifølge artikel 18 i Euro-Middelhavsassocieringsaftalen skal EU og Marokko fra den 1. januar 2000 undersøge situationen med henblik på at fastsætte progressive liberaliseringsforanstaltninger for samhandlen med landbrugsprodukter med det formål at skabe et frihandelsområde inden udgangen af 2012 i henhold til Barcelona-erklæringen.

Kommissionen har i denne forbindelse fået et klart og præcist forhandlingsmandat af medlemsstaterne, i hvilket Spanien støttede Kommissionen.

Kommissionens tilbud tager hensyn til både den fælles landbrugspolitiks krav og middelhavsprodukternes følsomhed. EU's forslag vedrørende disse produkter er næsten altid omfattet af toldkontingenter og/eller nøje fastsatte importtidspunkter. Forslaget tager ligeledes hensyn til opretholdelsen af balancen i frugt- og grøntsagssektoren og fastsætter en punktuel opfølgning af importmængderne ved hjælp af forskellige kontrolsystemer.

Derudover fastsætter aftalen kontrol- og beskyttelsesforanstaltninger, der skal sikre EU's interesser i tilfælde af eventuelle markedsforstyrrelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0156/03

af Jillian Evans (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. januar 2003)

Om: Mishandling af dyr på de europæiske kvægmarkeder

Der transporteres hvert år i tusindvis af dyr, bl.a. heste fra ejere i Østeuropa, til forhandlere i lande i Den Europæiske Union, navnlig til lande i den sydlige del af Unionen. Disse dyr udsættes ofte for mishandling,

slag og tortur, og transporten heraf er ikke i overensstemmelse med EU's dyrevelfærdsbestemmelser. Hvorfor anvendes og håndhæves afgørelserne om definition af dyr som følende væsener ikke i disse tilfælde til at forbyde en sådan grusom og inhuman behandling af dyr?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(28. februar 2003)

Dyr anerkendes som følende væsener i protokollen til EF-traktaten om dyrebeskyttelse og dyrevelfærd, og denne tekst kræver, at Fællesskabet og medlemsstaterne tager fuldt hensyn til dyrs velfærd, når Fællesskabets politikker inden for landbrug, transport, det indre marked og forskning fastlægges og gennemføres.

De vigtigste fællesskabsbestemmelser om dyrebeskyttelse under transport findes i Rådets direktiv 91/628/EØF som ændret ved direktiv 95/29/EF(1). Dette direktiv gælder kun for Unionens område i dens nuværende form, selv om kandidatlandene i øjeblikket er ved at tilpasse deres lovgivning for at bringe den i overensstemmelse med Fællesskabets bestemmelser.

Kommissionen er klar over, at transport af heste fra central- og østeuropæiske lande til slagtning i Fællesskabet tidligere har givet anledning til berettiget tvivl om overholdelsen af bestemmelserne om dyrevelfærd. Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontor har fokuseret på sådanne tvivlsomme forhold i en lang række tilsynsrapporter. Desuden har dyrevelfærdsgrupper ofte indsendt oplysninger om formodede overtrædelser af direktivets krav.

Kommissionen har taget klart stilling til spørgsmålet over for de pågældende medlemsstater, hver gang den er blevet gjort opmærksom på overtrædelser. Senere tilsynsrapporter fra Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret har konstateret visse forbedringer i den tilstand, hestene befinder sig i, når de ankommer til slagterier i Syditalien efter lange transporter fra Central- og Østeuropa.

Kommissionen er i øjeblikket ved at afslutte udarbejdelsen af et forslag til Rådets forordning om beskyttelse af dyr under transport, som indeholder en række bestemmelser, der tager direkte sigte på at forbedre forholdene for heste, der transporteres, f.eks. ved at kræve, at lastbiler, der transporterer disse dyr, skal inddeles i enkeltbåse.

Mere omfattende og strengere krav om registrering af transportører og uddannelse af personer, der kommer i kontakt med dyrene, skulle også bidrage til at forbedre standarderne for dyrevelfærd under transport.

Sidst men ikke mindst vil hele transporten i de fleste tilfælde komme til at foregå i et område, hvor fællesskabsbestemmelserne kan håndhæves fuldt ud, når de vigtigste oprindelses- og transitlande for heste, der importeres til Fællesskabet, bliver medlemmer.

(1) EFT L 148 af 30.6.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0154/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Den internationale fiskeriaftale EU-Senegal og udviklingssamarbejde

Kan Kommissionen i forbindelse med den gældende internationale fiskeriaftale mellem EU og Senegal oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har afsat til udvikling af fiskerisektoren i Senegal?

2. hvor stor en finansiel modydelse EU skal betale til gengæld for de fiskerettigheder, som fællesskabsflåden har opnået?

3. hvor stort et beløb, som fartøjsejerne i EU skal betale i form af afgifter for fiskerilicenser eller fiskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. marts 2003)

1. I artikel 2 i den nuværende protokol til fiskeriaftalen mellem Fællesskabet og Republikken Senegal(1) er niveauet for den finansielle modydelse fastsat til 16 000 000 EUR pr. år. Af det beløb forudses det i protokollen, at 3 000 000 EUR pr. år skal anvendes til at udvikle et partnerskab, der navnlig har til formål at støtte evalueringen af bestandenes tilstand, kontrol og overvågning af fiskeriaktiviteter, forbedring af sikkerheden på mindre fiskerfartøjer og institutionel støtte med henblik på indførelse af et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri (se artikel 4).

2. Den finansielle modydelse på 16 000 000 EUR pr. år udgør det beløb, der betales til gengæld for de fiskerimuligheder, som stilles til rådighed for fællesskabsflåden.

3. Det er fastsat i protokollens bilag, hvor meget rederne skal betale.

Licensen pr. fartøj stiger gradvist fra protokollens første til fjerde år. Der skal betales henholdsvis 246, 258, 271, 285 EUR pr. bruttoregisterton pr. år for trawlere til demersalt kystfiskeri efter fisk og blæksprutter. Der skal betales henholdsvis 157, 161, 165, 169 EUR pr. bruttoregisterton pr. år for trawlere til demersalt dybvandsfiskeri og langlinefartøjer med bundline. Der skal betales henholdsvis 210, 215, 220, 226 EUR pr. bruttoregisterton pr. år for frysetrawlere til demersalt dybvandsfiskeri efter krebsdyr bortset fra languster. Disse afgifter forhøjes med henholdsvis 3 % og 5 % for licenser, der udstedes for et halvt år eller et kvartal.

Licensafgiften for notfartøjer til tunfiskeri er 25 EUR pr. ton tun fanget i senegalesiske farvande, og forskuddet er på 3 000 EUR. Licensafgiften for langlinefartøjer med flydeline er 48 EUR pr. ton tun fanget i senegalesiske farvande, og forskuddet er på 2 000 EUR. Forskuddet fratrækkes det samlede skyldige beløb på grundlag af fangsten fra det foregående år, men hvis det skyldige beløb er mindre end forskuddet, tilbagebetales forskellen ikke. Licensafgiften for stangfiskerfartøjer er 15 EUR pr. ton tun fanget i senegalesiske farvande.

(1) EFT L 349 af 24.12.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/11

(2004/C 33 E/011)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2750/02

af María Izquierdo Rojo (PSE) til Kommissionen

(1. oktober 2002)

Om: Voldtægt af den pakistanske lærerinde Mukhtar Mai og lokale klanråd

En dag i juni måned blev den pakistanske lærerinde Mukhtar Mai efter ordre fra et klanråd i det sydlige Punjab voldtaget gentagne gange af fire mænd. Mai blev straffet, fordi hendes bror på 12 år havde en affære med en pige fra en højere kaste. Mai blev dømt i overensstemmelse med æresbegrebet, som de (ulovlige) pakistanske klanråd anvender, og efter voldtægten måtte Mai for øjnene af hundredvis af byens indbyggere gå halvnøgen hjem. Senere, i slutningen af august, blev to af voldtægtsmændene dømt til døden.

Hvilke skridt kan der i betragtning af denne episode og andre lignende, som desværre finder sted stadigt hyppigere i Pakistan, tages fra EU's side med henblik på at forhinde denne brug af klanret, som krænker menneskerettighederne? Hvilke udviklings- og samarbejdsprojekter bør anvendes i forbindelse med de såkaldte æresforbrydelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(16. oktober 2002)

Kommissionen er alvorligt bekymret over krænkelserne af menneskerettighederne i Pakistan og specielt over det diskriminerende æresbegreb, der i nogle tilfælde anvendes af pakistanske klanråd.

Ud over at rette officielle henvendelser til de pakistanske myndigheder prøver EU gennem Kommissionens delegation i Pakistan sammen med medlemsstaternes ambassader at henlede de pakistanske myndigheders opmærksomhed på disse spørgsmål, når der er lejlighed til det. Det forventes, at EU inden for de kommende uger vil rette en officiel henvendelse til den pakistanske justitsminister, hvori der fokuseres på menneskerettighederne, herunder spørgsmålet om anvendelsen af æresbegrebet.

Normalt integrerer Kommissionen i alle udviklingsprojekter inden for uddannelse, sundhed, landbrug, social udvikling og udvikling af landdistrikter i stigende grad det kønsrelaterede aspekt som et tværgående emne, således at den praktiske gennemførelse af vores programmer får betydelig indvirkning på spørgsmål vedrørende kønsdiskrimination. Et eksempel herpå er programmet for social udvikling i landdistrikter i Pakistan, som gennem uddannelse, oplysning og bevidstgørelse tager fat om kønsrelaterede spørgsmål via finansiering af små, lokale ikke-statslige organisationer (ngo'er), som kan arbejde i afsides beliggende landdistrikter, hvor æresbegrebet stadig anvendes.

Desuden er Pakistan blevet erklæret som et prioriteret land under det europæiske initiativ for menneskerettigheder og demokrati. I den sammenhæng er der udarbejdet en indkaldelse af forslag, som specifikt tager sigte på at styrke kapaciteten hos organisationerne i det civile samfund og støtte retssystemet, med vægt på institutionel styrkelse og retshjælp til ofre for vold i hjemmet og kønsrelateret vold.