ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0131/98 af Kirsten Jensen (PSE) til Kommissionen (30. januar 1998)

Om: Affald

Kan Kommissionen fremskaffe et overblik over affaldsmaengder og bortskaffelsesmaader af cd-rom og disketter til computere i medlemslandene?

Er Kommissionen villig til at indarbejde bortskaffelse af cd-rom og disketter i direktivet om elektronikskrot?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (4. marts 1998)

Kommissionen har intet forhaandenvaerende skoen over affaldsmaengder af cd-rommer og disketter til computere.

De fleste CD'er bortskaffes paa lossepladser eller braendes, idet genanvendelsen af CD'er er forbundet med store tekniske udfordringer.

Et tysk firma har for kort tid siden udviklet en genanvendelsesmetode for CD'er, som ser ud til at vaere miljoemaessigt forsvarlig, og som allerede nu kan udnyttes kommercielt. Den vaesentligste hindring for en generel genanvendelsesordning paa dette omraade er en utilstraekkelig maengde kasserede CD'er, idet de paa nuvaerende tidspunkt kun indsamles i smaa maengder.

Et direktivforslag om affald fra elektrisk og elektronisk udstyr er for oejeblikket under forberedelse. I denne fase er det ikke muligt at udtale sig om, hvorvidt CD'er inkluderes i dette forslag.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0191/98 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (5. februar 1998)

Om: Dobbelt statsborgerskab for italienere i Belgien

Strasbourg-konventionen af 6. maj 1963 omhandler tilfaelde med dobbelt statsborgerskab og fastsaetter i praksis bestemmelser for generhvervelse af statsborgerskab for personer, der frivilligt har givet afkald paa dette, idet den fastsaetter, at de forskellige muligheder i internationale aftaler er gaeldende.

I henhold Strasbourg-konventionens protokol er aftalen mellem Italien og Frankrig og mellem Italien og Nederlandene, som tillader dobbelt statsborgerskab, saaledes gaeldende.

Kan Kommissionen med henblik paa at bekaempe hindringerne for den fri bevaegelighed og reelt gennemfoere denne for statsborgerne fastsaette hensigtsmaessige foranstaltninger for at udstraekke Strasbourg-protokollen til de europaeiske lande, som er kendetegnet af tilstedevaerelsen af et stort antal italienske statsborgere?

Kommissionen anmodes ligeledes om, saerlig under hensyntagen til den italienske kolonis store omfang i Belgien, hurtigst muligt at udstraekke Strasbourg-protokollen til forbindelserne mellem Belgien og Italien for at goere det muligt for den italienske koloni, som har bopael i Belgien, og som oensker at ivaerksaette formaliteterne med henblik paa at generhverve deres oprindelige statsborgerskab, at opnaa dette og samtidig bevare det belgiske statsborgerskab, som er opnaaet ved frivillig naturalisering.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. april 1998)

Ifoelge EF-traktatens artikel 8 har enhver, der er statsborger i en medlemsstat, unionsborgerskab.

I overensstemmelse med erklaering nr. 2 i bilaget til EF-traktatens slutakt om statsborgerskab i en medlemsstat forholder det sig saaledes, at naar der i EF-traktaten henvises til statsborgere i medlemsstaterne, afgoeres spoergsmaalet om, hvorvidt en person har denne nationalitet, udelukkende under henvisning til den paagaeldende medlemsstats egen lovgivning.

Fastsaettelse af betingelserne for erhvervelse og tab af indfoedsret i en medlemsstat henhoerer derfor under den paagaeldende medlemsstats befoejelser. Indgaaelse af bi- eller multilaterale aftaler om betingelser for erhvervelse og tab af indfoedsret henhoerer ligeledes under medlemsstaternes befoejelser. Kommissionen har derfor ikke ret til at foretage de af det aerede medlem oenskede indgreb.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0268/98 af Yiannis Roubatis (PSE) til Kommissionen (13. februar 1998)

Om: Sanktionspolitikkens tragiske foelger for befolkningen i Irak

Det er velkendt, at sanktionspolitikken over for Saddam Husseins styre i Irak har tragiske foelger for landets befolkning, herunder isaer for boern, som lider af underernaering og under mangel paa laegemidler.

Eftersom det er tvivlsomt, hvorvidt denne sanktionspolitik har bragt de forventede resultater, idet befolkningens situation nu er af en saadan karakter, at den er uacceptabel for enhver civiliseret stat, bedes Kommissionen besvare foelgende:

1. Hvad er Kommissionens holdning i ovennaevnte spoergsmaal?

2. Agter Kommissionen at traeffe foranstaltninger med henblik paa at lette situationen for den haardt ramte befolkning, herunder isaer boernene, som lider af underernaering og under mangel paa laegemidler?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín (9. marts 1998)

Kommissionen skal henvise det aerede medlem til sit svar paa skriftlig forespoergsel E-4056/97 ((EFT C 187 af 16.6.1998, s. 117. )).

Kommissionen skal tilfoeje, at FN's generalsekretaer den 2. februar 1998 forelagde FN's Sikkerhedsraad et forslag om at oege Iraks oliesalg fra 1 900 mio. ECU til 4 500 mio. ECU over en seksmaanedersperiode.

Kommissionen finansierer i henhold til sin humanitaere bistandsplan til 10 mio. ECU for Irak for foerste halvaar 1998 et program for supplerende foedevarer til underernaerede boern og deres familier, laegemiddelleverancer til boernehospitaler og foedeklinikker og bedre sundhedsforhold paa klinikker for primaer sundhedspleje og folkeskoler og bistand til behandling af drikkevand.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0096/98 af José Valverde López (PPE) til Kommissionen (30. januar 1998)

Om: Klassifikation af nikotin som vanedannende stof

Paa plenarmoedet i december 1997 erklaerede Kommissionen, at man var i faerd med at forberede forskellige foranstaltninger til fra EU's side at klassificere nikotin som et vanedannende stof.

Kommissionen bedes oplyse, hvilke konkrete initiativer der er undervejs, og inden for hvilken frist den regner med at kunne klassificere nikotin som et vanedannende stof i EU.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (6. marts 1998)

I december 1997 afgav Europa-Parlamentet udtalelse om Kommissionens meddelelse om Faellesskabets nuvaerende og foreslaaede rolle i bekaempelsen af tobaksforbruget ((KOM(96) 609 endelig udgave. )). Kommissionen er nu i gang med at undersoege, i hvilken udstraekning der kan ivaerksaettes foranstaltninger inden for de i denne meddelelse indeholdte punkter, samt i hvilken raekkefoelge saadanne foranstaltninger skal traeffes. Paa nuvaerende tidspunkt prioriteteres det saaledes hoejt at revidere Raadets direktiv 90/239/EOEF af 17. maj 1990 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om maksimalt tilladt tjaereindhold i cigaretter ((EFT L 137 af 5.5.1990. )) og Raadets direktiv 92/41/EOEF af 15. maj 1992 om aendring af direktiv 89/622/OEEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om maerkning af tobaksvarer ((EFT L 158 af 11.6.1992. )), samt at undersoege mulighederne for faelles foranstaltninger med hensyn til tilsaetningsstoffer i tobaksvarer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0004/98 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (29. januar 1998)

Om: Batteriaffald

Ifoelge en meddelelse fra Kommissionen (19. december 1997) vedtog Kommissionen at klage over Graekenland ved Domstolen vedroerende gennemfoerelsen af direktiv 91/157/EOEF ((EFT L 78 af 26.3.1991, s. 38.)) om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer.

Kommissionen bedes besvare foelgende:

1. Raader Kommissionen over oplysninger om metoden for behandling af dette affald i Graekenland?

2. Hvilke retlige argumenter er blevet fremfoert imod Graekenland?

3. Hvorfor indgav Kommissionen foerst sin klage efter fem aar, selvom programmerne skulle vaere fremsendt fra medlemsstaterne senest september 1992?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (2. marts 1998)

1. Oplysninger om metoden for behandling af farlige stoffer i batterier og akkumulatorer findes i ministerbeslutning nr. 73537/1438 ((Det Graeske Statstidende nr. 781, Bind II, af 12.9.1995. )), hvorved Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer ((EFT L 78 af 26.3.1991. )) gennemfoeres i den graeske retsorden. Der kan endvidere maaske findes visse oplysninger i de programmer, der er omhandlet i direktivets artikel 6.

2. I direktivets artikel 6 fastsaettes en raekke maal, der skal gennemfoeres. Med henblik paa gennemfoerelsen af disse maal fastsaetter artikel 6, at medlemsstaterne skal udarbejde programmer, der skal meddeles Kommissionen senest den 17. september 1992. Da Graekenland ikke havde meddelt disse programmer indenfor den i direktivet fastsatte frist, besluttede Kommissionen at indlede proceduren i EF-traktatens artikel 169.

3. Den tid, der gik fra udloebet af fristen for indsendelse af programmerne til Kommissionens beslutning om at indbringe Graekenlands sag for Domstolen er helt rimelig, i betragtning af de fulgte procedurer i artikel 169 i EF-traktaten og Kommissionens interne procedurer.

Faktisk blev det foerste brev med anmodning om oplysninger fremsendt til de graeske myndigheder i december 1992. Efter bilateral kontakt og korrespondanceudveksling sendte Kommissionen en aabningsskrivelse herom til den graeske regering i november 1995. Som foelge af utilfredsstillende svar paa denne skrivelse fremsatte Kommissionen en begrundet udtalelse herom i maj 1997. Da der ikke blev reageret tilfredsstillende paa denne begrundede udtalelse besluttede Kommissionen at indbringe sagen for Domstolen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0315/98 af Maj Theorin (PSE) til Raadet (9. februar 1998)

Om: EU-adfaerdskodeks

En af det britiske formandskabs prioriteringer er at fremlaegge en adfaerdskodeks for vaabenhandel. En saadan kodeks boer vaere juridisk bindende.

Vil EU's adfaerdskodeks komme til at gaelde for eksport og autoriseret fremstilling af en lang raekke varer og teknologier, herunder store konventionelle vaaben, alle former for smaa og lette vaaben, politi- og paramilitaert udstyr og tjenester samt teknologier med dobbelt formaal?

Svar (27. april 1998)

Det fransk-britiske forslag til en adfaerdskodeks for vaabeneksport tager sigt paa at faa fastsat hoeje faelles standarder for eksport fra alle EU-medlemsstaterne af konventionelle vaaben og teknologier til militaer anvendelse.

Forslaget blev foerste gang droeftet den 17. februar 1998 i den kompetente gruppe i Raadet. Det er derfor ikke muligt paa dette stadium af processen at sige noget om omfanget af kodeksens anvendelsesomraade, og hvad den praecis vil komme til at gaelde for, naar den vedtages endeligt af Raadet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0077/98 af Patricia McKenna (V) til Kommissionen (30. januar 1998)

Om: Drivgarn

Under forhandlingerne i slutningen af sidste aar forud for FN's Generalforsamling ville Kommissionens repraesentant ikke godkende et forslag om konfiskering og destruktion af ulovlige drivgarn. Repraesentanten haevdede, at Kommissionen kun var gaaet ind for, at man anmodede om et forbud mod drivgarn, men ikke at man destruerede dem.

Kan Kommissionen i betragtning af, at den britiske regering har meddelt, at den har til hensigt at opnaa et forbud mod anvendelsen af drivgarn under Storbritanniens formandskab for EU, give detaljerede oplysninger om, hvilke henstillinger den eventuelt agter at rette med hensyn til behandlingen af disse garn i tilfaelde af et saadant forbud? Hvorledes agter den isaer at sikre, at drivgarnene ikke saelges til andre lande, hvilket ville medfoere en alvorlig udtynding af fiskebestandene og forvaerre situationen indenfor fiskerisektoren, som er afhaengig heraf?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (17. marts 1998)

Paa den sidste generalforsamling i FN, der blev holdt i november 1997, blev der med stoette fra EF vedtaget to resolutioner om fiskeri, hvoraf den ene vedroerte drivgarn.

Ingen af de lande, der var repraesenteret paa generalforsamlingen, havde forelagt forslag om konfiskering og destruktion af ulovlige drivgarn. Kommissionens repraesentant havde derfor ikke paa noget tidspunkt mulighed for at udtale sig om dette spoergsmaal, uanset hvad den maatte mene om det.

Kommissionen kan kun glaede sig over det britiske formandskabs plan om at faa indfoert et forbud mod anvendelsen af drivgarn. Det er naturligvis meget vigtigt, at et eventuelt forbud respekteres, og Kommissionen vil vaere meget opmaerksom paa dette. De praktiske foranstaltninger maa der tages stilling til, naar tiden er inde. Efter Kommissionens opfattelse gaelder det foerst og fremmest om at faa Raadet til at godkende selve princippet om et forbud mod anvendelse af drivgarn i forbindelse med havfiskeri.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 94/98 af Konstantinos HATZIDAKIS til Kommissionen. Udnyttelse af midlerne fra strukturfondene og Samhørighedsfonden



EF-Tidende nr. C 223 af 17/07/1998 s. 0109



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0094/98 af Konstantinos Hatzidakis (PPE) til Kommissionen (30. januar 1998) Om: Udnyttelse af midlerne fra strukturfondene og Samhoerighedsfonden Kan Kommissionen give oplysninger om den globale udnyttelse i hver enkelt medlemsstat af midlerne (fuldstaendige tal og procentuelt) fra strukturfondene og Samhoerighedsfonden, og mere praecist: 1. i forhold til de samlede midler for den indevaerende programmeringsperiode (1994-1999), og 2. i forhold til programmeringen indtil udgangen af 1997? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (3. april 1998) Som foelge af omfanget af svaret, der indeholder mange tabeller, sender Kommissionen det direkte til det aerede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0007/98 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (29. januar 1998)

Om: Efteruddannelse af folkeskolelaerere uddannet paa seminarier

Efteruddannelsen af seminarieuddannede folkeskolelaerere i Graekenland er vigtig for deres erhverv, idet kandidater fra laererseminarierne med denne efteruddannelse faar deres eksamensbeviser bragt paa hoejde med deres universitetsuddannede kollegers. Den finansieres gennem aktion 1.3.a under delprogrammet for almen og teknisk uddannelse, der indgaar i programmet for uddannelse og erhvervsuddannelse. Der er dog problemer med gennemfoerelsen af programmet, hvad angaar det lille antal laerere, der gennemgaar efteruddannelsen, med hensyn til transport og modtagelse af godtgoerelse. Kommissionen bedes besvare foelgende:

1. Vil der, eftersom seminarerne afholdes efter afslutningen af uddannelsesprojektet, kunne oprettes flere lokale uddannelsescentre for at mindske transportdistancen (nogle maa tilbagelaegge 100 km)?

2. Kan der ydes godtgoerelse til de studerende paa efteruddannelserne, der tilbagelaegger store afstande, herunder isaer de arbejdsloese laerere?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (9. marts 1998)

I henhold til forordningerne om strukturfondene henhoerer ansvaret for gennemfoerelse af de forskellige aktioner under de nationale myndigheders kompetence. Ikke desto mindre oensker Kommissionen at oplyse det aerede medlem om, at erhvervsuddannelsesseminarerne er decentraliseret i den udstraekning universiteterne, som er de ansvarlige gennemfoerelsesagenturer for denne aktion, mener det er noedvendigt og gennemfoerligt, idet der her tages hensyn til den tilbudte erhvervsuddannelses kvalitet.

Selv om baade deltagernes afloenning og deres rejseomkostninger er stoetteberettiget i henhold til artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2084/93 af 20. juli 1993 om aendring af forordning (EOEF) nr. 4255/88 om gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 2052/88 for saa vidt angaar Den Europaeiske Socialfond ((EFT L 193 af 31.7.1993. )), daekkes kun rejseomkostningerne af programmet i denne aktion. Den vigtigste grund hertil er operationens store omkostninger, der er en foelge af det hoeje antal af deltagere (omkring 16 000) og antallet af uddannelsestimer (forskellige kategorier alt efter deltagernes praktiske erfaring).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0215/98 af Iñigo Méndez de Vigo (PPE) til Raadet (11. februar 1998)

Om: Noedhjaelp til Nordkorea

Nordkorea hjemsoeges i oejeblikket af den vaerste hungersnoed i landets historie. Landet raader kun over foedevarereserver til de naeste tre dage, og millioner af mennesker befinder sig i en meget udsat situation, hvor de kun modtager 180 gram korn om dagen. Denne situation forvaerres af, at 2,8 mio nordkoreanere (en ud af otte) stadig lider under de alvorlige foelger af saavel de oversvoemmelser, der fandt sted i 1995 og 1996, og tyfonerne i 1997. Disse naturkatastrofer har medfoert, at en stor del af landets hoest er blevet oedelagt.

Har Raadet i betragtning af Nordkoreas oejeblikkelige behov for at kunne disponere over 8.000 tons froe, hvis landet i tide skal kunne tilsaa sine marker og dermed broedfoede befolkningen, planlagt at yde de noedvendige midler til at afhjaelpe den meget alvorlige situation, som Nordkorea i oejeblikket befinder sig i?

Svar (11. maj 1998)

Raadet deler det aerede medlems bekymring med hensyn til foedevaresituationen i Nordkorea. Det er vanskeligt at vurdere situationens alvor, ikke mindst fordi den nordkoreanske regering ikke er aaben herom og fordi de eksperter fra de humanitaere organisationer, som arbejder i Nordkorea, ikke har ret til at rejse frit rundt i landet.

Europa-Kommissionen traf imidlertid allerede i 1997 beslutning om en hjaelpepakke paa 55 mio. ECU. Det bidrag, som Den Europaeiske Union og dens partnere tilsammen ydede i form af humanitaer bistand i 1997, har vaeret en vaesentlig faktor i indsatsen for at goere noget ved denne situation, der skyldes strukturelle svagheder i den nordkoreanske oekonomi, og som er blevet yderligere forvaerret paa grund af en raekke naturkatastrofer siden 1995.

Der er intet, der tyder paa, at den alvorlige situation vil blive forbedret foreloebig. Paa baggrund af den seneste henstilling fra Verdensfoedevareprogrammet (WFP) og med henblik paa den rundbordssamtale om foedevarebehovet i Nordkorea, som skal finde sted i maj 1998 inden for rammerne af FN's udviklingsprogram (UNDP), overvejer Unionen i oejeblikket, hvorledes den kan bidrage til at afhjaelpe den noed, der hersker i den nordkoreanske befolkning.

Kortfristede foranstaltninger er ikke nogen holdbar loesning paa problemerne i Nordkorea, men Raadet er af den opfattelse, at en maalrettet humanitaer bistand fortsat vil vaere af afgoerende betydning for at hindre en yderligere forvaerring af befolkningens muligheder for at faa opfyldt de mest elementaere behov, navnlig de mest saarbare gruppers.

Yderligere oplysninger om EU's bistand til Nordkorea foreligger i svaret paa skriftlig forespoergsel nr. E-3399/97.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0267/98 af Yiannis Roubatis (PSE) til Raadet (17. februar 1998)

Om: Sanktionspolitikkens tragiske foelger for befolkningen i Irak

Det er velkendt, at sanktionspolitikken over for Saddam Husseins styre i Irak har tragiske foelger for landets befolkning, herunder isaer for boern, som lider af underernaering og under mangel paa laegemidler.

Eftersom det er tvivlsomt, hvorvidt denne sanktionspolitik har bragt de forventede resultater, idet befolkningens situation nu er af en saadan karakter, at den er uacceptabel for enhver civiliseret stat, bedes Raadet besvare foelgende:

1. Hvad er Raadets holdning i ovennaevnte spoergsmaal?

2. Agter Raadet at traeffe foranstaltninger med henblik paa at lette situationen for den haardt ramte befolkning, herunder isaer boernene, som lider af underernaering og under mangel paa laegemidler?

Svar (30. april 1998)

Den Europaeiske Union er dybt bekymret over den irakiske civilbefolknings og isaer boernenes lidelser. Den har hele tiden kraftigt stoettet Sikkerhedsraadets resolution nr. 986, som tillader Irak at saelge olie med henblik paa indkoeb af varer af humanitaer art til befolkningen.

Paa samlingen den 23. februar 1998 gav Raadet udtryk for sin tilfredshed med FN's Sikkerhedsraads beslutning om en vaesentlig udvidelse og styrkelse af olie-for-mad-programmet og opfordrede Irak til at lette det humanitaere hjaelpearbejde.

Unionen stoetter ikke blot aktivt olie-for-mad-arrangementet, men er samtidig hovedleverandoeren af humanitaer hjaelp til den irakiske befolkning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0091/98 af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen (20. januar 1998)

Om: RAI's misbrug af dominerende stilling inden for radiosektoren

I forbindelse med indgaaelse af en aftale for nylig mellem Det Italienske Kommunikationsministerium og RAI (Radiotelevisione Italiana) sikrede RAI sig ret til at oprette et radionet til transmittering i Italien af Parlamentets arbejde. Denne aftale er indgaaet, uden at andre virksomheder, der maatte vaere interesseret, har faaet mulighed for at indgive konkurrerende tilbud til ministeriet paa grundlag af en aaben og gennemskuelig udbudsprocedure.

Indtil 21. november 1997 blev radiotransmittering af Parlamentets arbejde i Italien forestaaet af Radio Radicale i henhold til en aftale med Post- og Telekommunikationsministeriet af 21.11.1994. Flere ansoegninger om forlaengelse er blevet afvist.

Vil Kommissionen efterproeve, om RAI eventuelt har misbrugt sin dominerende stilling med henblik paa at styrke sin i forvejen staerke position i Italien og udvide sin virksomhed til de tilstoedende europaeiske markeder?

Mener Kommissionen ikke, at kontrakter om radioudsendelse af Parlamentets arbejde boer tildeles paa grundlag af et udbud paa europaeisk plan efter de gaeldende faellesskabsbestemmelser?

Kan Kommissionen endvidere efterproeve, om et saadan misbrug skader konkurrenternes interesser paa radiomarkedet paa nationalt plan samt forbrugernes - lytternes ret til en alsidig information, som i oevrigt paradoksalt nok snart skal betale en hoejere licens til RAI?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (17. februar 1998)

Det aerede medlem goer Kommissionen opmaerksom paa problemet om, hvorvidt en »aftale« indgaaet mellem det italienske kommunikationsministerium og RAI (Radiotelevisione Italiana) er forenelig med faellesskabsretten. Aftalen tilsigter, at RAI opretter et »radionet til transmittering af parlamentsdebatter i Italien«. Kommissionen bliver foerst og fremmest bedt om at undersoege, hvorvidt denne aftale eventuelt er et tilfaelde af misbrug af dominerende stilling til skade for konkurrenter og lyttere, hvis interesser bedst vil kunne varetages gennem en aftale, der indgaas via en udbudsprocedure.

Ud fra de oplysninger, Kommissionen raader over, godkendte det italienske ministerraad den 16. januar 1998 et lovforslag, som goer det muligt for Radio Radicale i indevaerende aar at fortsaette med radiotransmitteringen af parlamentsdebatter, idet fremtidig tildeling af denne aftale skal ske gennem en aaben procedure.

Naar denne udvikling tages i betragtning, mener Kommissionen ikke, at der paa dette stadium foreligger de noedvendige forudsaetninger, som berettiger til - som oensket af det aerede medlem - at aabne en undersoegelse af eventuelt misbrug af dominerende stilling.