SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0539/01

af Nelly Maes (Verts/ALE) og Gabriele Stauner (PPE-DE) til Kommissionen

(23. februar 2001)

Om: Ubesvarede spørgsmål i forbindelse med ECHO-sagen

I punkt 49 i sin kendelse af 15. januar 2001 i sag T-236/00 R understregede præsidenten for Retten i Første Instans udtrykkeligt hvert enkelt parlamentsmedlems ret på grundlag af artikel 197, stk. 3, i EF-traktaten at stille spørgsmål til Kommissionen og også at få disse besvaret, hvilket i givet fald omfatter formidling af fortrolige oplysninger.

På de skriftlige forespørgsler E-3613/98, E-3614/98, E-3615/98, E-3616/98, E-3617/98, E-3618/98 og E-3619/98(1) i forbindelse med ECHO-sagen har Kommissionen den 26. januar 1999 ikke svaret men i stedet for henvist til Budgetkontroludvalgets arbejde.

Disse spørgsmål har siden da ikke tabt i aktualitet. Er Kommissionen nu rede til at besvare dem punkt for punkt?

(1) EFT C 182 af 28.6.1999, s. 108.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(5. april 2001)

I kendelsen af 15. januar 2001 i sag T-236/00 R, Gabriele Stauner m.fl. mod Parlamentet og Kommissionen, anfører rettens præsident i præmis 49:

Den omstændighed, at visse oplysninger i henhold til rammeaftalen kun må meddeles de parlamentsorganer, der er omhandlet i punkt 1.4 i bilag 3 til aften, dvs. Parlamentets formand, formændene for de berørte parlamentsudvalg, Præsidiet og Formandskonferencen, fratager ikke Parlamentets medlemmer ret til selv at stille spørgsmål til Kommissionen og fra Kommissionen modtage svar, som i givet fald forudsætter, at der fremsendes fortrolige oplysninger, således som det var tilfældet inden vedtagelsen af rammeaftalen. Det skal i den forbindelse understreges, at den skønsbeføjelse, Kommissionen har ved afgørelsen af, om den vil fremsende fortrolige oplysninger i et svar på et spørgsmål, som et enkelt medlem har stillet i medfør af artikel 197, stk. 3, EF og i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i Parlamentets forretningsorden, end ikke indirekte er omhandlet i rammeaftalen.

Denne præmis skal læses i lyset af præmis 50 og 51, hvori der står:

Såfremt en anmodning om fortrolige oplysninger derimod hidrører fra Parlamentet, dvs. fra et af de parlamentsorganer, der omhandles i punkt 1.4 i bilag 3 til rammeaftalen, er Kommissionens fremsendelse af sådanne oplysninger fremover reguleret af rammeaftalens bestemmelser. Heraf følger, at rammeaftalen, som blot regulerer forholdet mellem Kommissionen og Parlamentet, ikke har ændret retsstillingen for det enkelte medlem for så vidt angår medlemmets rettigheder i henhold til artikel 197, stk. 3, EF, ikke gør indgreb i de rettigheder, der er sikret i henhold til denne bestemmelse, og således ikke fremkalder retsvirkninger over for det enkelte medlem.

Rettens præsident bringer således i erindring, at den rammeaftale om forbindelserne mellem Parlamentet og Kommissionen, Parlamentet godkendte den 5. juli 2000, ikke ændrer den måde, hvorpå Kommissionen skal behandle de forespørgsler fra medlemmerne af Europa-Parlamentet, der stilles i medfør af EF-traktatens artikel 197. Han minder ligeledes om, at Kommissionen er tillagt skønsbeføjelser ved afgørelsen af, om den vil fremsende fortrolige oplysninger i et svar på en forespørgsel, der er stillet i medfør af EF-traktatens artikel 197.

I betragtning af, hvad rettens præsident således har konstateret, finder Kommissionen, at den ikke har noget at tilføje til de svar, den har givet på de forespørgsler, det ærede medlem henviser til, og til de udførlige oplysninger, den gentagne gange har givet i denne sag.