SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2695/99

af Ilka Schröder (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Atomkraftprogrammet i Marokko

I sit svar på spørgsmål H-0570/99(1) om Marokkos atomkraftprogram og elkablet mellem Spanien og Marokko anførte Kommissionen, at der ikke var nogen forbindelse mellem det marokkanske program og nedlægningen af det undersøiske elkabel, men understregede imidlertid, at den energimængde, som det pågældende kabel kunne transportere, svarede til den mængde, som kunne produceres af et stort anlæg. Hvad mener Kommissionen med et stort anlæg? Mener den eventuelt et atomkraftværk af mellemstor størrelse?

I samme svar tilføjer Kommissionen, at udnyttelsen af atomkraft kun kan accepteres, hvis der er garanti for et meget højt sikkerhedsniveau, som opfylder til de internationale normer. Hvorledes vil Kommissionen kunne give en garanti for og kontrollere sikkerhedsniveauet i forbindelse med produktionen af atomkraft i Marokko?

Formålet med nedlægningen af det pågældende elkabel er ifølge Kommissionen at levere meget konkurrencedygtig energi til Marokko i sommerperioden. Hvorledes vil Kommissionen så forklare, hvorfor gasledningen, der løber igennem Marokko og forsyner Spanien med gas fra Algeriet, ikke anvendes til at dække Marokkos energibehov i sommerperioden, således at det ikke ville være nødvendigt med energioverførsel fra Spanien til Marokko?

I 1995 mødtes den marokkanske regering B sammen med andre organer og franske virksomheder B med det franske atomenergicenter (CEA) for at planlægge opførelsen af et forskningscenter for atomkraft i Maamora. Hvor langt er man nået med opførelsen af det pågældende forskningscenter? Inden for hvilke områder skal der primært drives forskning på det pågældende center? Skal centret forske i produktion af atomkraft til såvel civile som militære formål? Hvilke europæiske virksomheder og regeringer deltager i det pågældende projekt? Finder Kommissionen ikke, at et program til udvikling af atomkraft i Marokko vil kunne bringe stabiliteten i området i fare, især med henvisning til Vestsahara, som står over for at skulle afholde en vanskelig folkeafstemning? Hvilke foranstaltninger har Kommissionen iværksat, og hvilke foranstaltninger agter den at iværksætte med henblik på en fredelig forvaltning af atomkraft og accept af resultaterne af folkeafstemningen i Vestsahara?

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger ( november 1999).

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(2. februar 2000)

I Kommissionens svar på forespørgsel H-570/99, som det ærede medlem fremsatte mundtligt i spørgetiden under Europa-Parlamentets mødeperiode i november 1999(1) om, hvilken energimængde elkablet mellem

Marokko og Spanien kan overføre, svarede Kommissionen, at den energimængde, kablet kan overføre (omkring 750 megawatt (MW)), svarer til, hvad et stort anlæg ville kunne producere. Kommissionen understregede, at det pågældende elkabel taler imod opførelsen af et kernekraftværk, fordi kablet kan overføre el fra Spanien til Marokko og derfor gør opførelsen af ethvert kernekraftværk med en tilsvarende produktionskapacitet økonomisk urentabel.

Kapaciteten for et kernekraftværk ligger generelt på mindst 600 MW. Store kernekraftværker har en kapacitet på 1000 MW eller mere.

Der skal naturligvis være garanti for, at kernekraftværket lever op til sikkerhedsnormerne. Dette er IAEA's opgave (Den Internationale Atomenergiorganisation). Direktoratet for sikkerhed i atomanlæg i Frankrig stiller ligeledes sin ekspertise til rådighed. Forbindelsen gør det muligt at udnytte kapaciteten bedre. I det tilfælde, at der bliver opført et kernekraftværk i Marokko, tilkommer det ikke Kommissionen at udøve den kontrol, som påhviler andre organisationer.

Hvad angår anvendelsen af gas, er der tilsyneladende forhandlinger i gang mellem Marokko og Algeriet med henblik på at anvende gassen til at dække det energibehov, Marokko forventes at få i fremtiden.

Det ser ganske rigtigt ud til, at den franske og marokkanske regering arbejder sammen om dette projekt. Planen om et forskningscenter for atomkraft i Maamora er ikke fortrolig. De første anlægsarbejder til centret startede i august 1999, og centret forventes kun at skulle tjene til forskning til civile formål, navnlig inden for sundheds- og levnedsmiddelområdet. Projektet hører ikke ind under Kommissionens kompetence, og den kan derfor ikke svare på de specifikke spørgsmål, det ærede medlem stiller vedrørende projektet.

Kommissionen har altid støttet FN's indsats for at nå frem til en folkeafstemning i Vestsahara. Kommissionen agter fremover at følge den samme politiske linje eller enhver anden aktion, som vedtages af FN-organisationer, med henblik på at opnå en fredelig løsning på spørgsmålet om Vestsahara.

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger (november 1999).