ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1862/99

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(14. oktober 1999)

Om: Etableringen af et europæisk menneskerettighedsnetværk

I december 1998 vedtoges det på et møde mellem ministrene i Wien, at Den Europæiske Union skulle forelægge en årlig menneskerettighedsrapport.

Mener Kommissionen, at etableringen af et europæisk ngo-menneskerettighedsnetværk ville være en nyttig kommunikationskanal mellem ngo'er, der beskæftiger sig med menneskerettighedsspørgsmål, og Kommissionen?

Vil den støtte en forundersøgelse for at finde frem til, hvorledes et sådant netværk ville fungere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. november 1999)

Kommissionen lægger stor vægt på det arbejde, der udføres af ikke-statslige organisationer (NGO'er) på området for menneskerettigheder, og deres betydelige bidrag til beskyttelse og fremme af disse rettigheder.

I den erklæring, som den 10. december 1998 blev godkendt i Wien, lovede Unionen at overveje muligheden for regelmæssigt at afholde et forum for menneskerettigheder med deltagelse af EU's institutioner og repræsentanter fra universitetsinstitutioner og NGO'er. Det forum, der organiseres af formandskabet den 30. november 1999, med repræsentanter fra institutionerne, NGO'er samt universitetsfolk, vil udgøre det første skridt mod en dybtgående dialog.

Endvidere hilser Kommissionen med glæde oprettelsen i 1997 af en kontaktgruppe på initiativ af Amnesty International, Human Rights Watch og den internationale menneskerettighedssammenslutning med henblik på at muliggøre en åben debat om menneskerettighedsspørgsmål mellem NGO'er,

parlamentsmedlemmer, Kommissionen og Rådet samt repræsentanter fra medlemsstaterne. Denne kontaktgruppe, som udgør kimen til et NGO-netværk til beskyttelse og fremme af menneskerettighederne, kunne eventuelt udvikles videre på baggrund af de heldige erfaringer, der allerede er gjort på dette område, såsom NGO's generalforsamling for udvikling.

Kommissionen regner med at forelægge en meddelelse om menneskerettigheder i år 2000. Under dennes forberedelse vil NGO'erne blive konsulteret. Nogle af de emner, der behandles i denne meddelelse, vil dreje sig om den merværdi, som NGO kan bidrage med til Kommissionens arbejde vedrørende menneskerettigheder, og den eventuelle udarbejdelse af et netværk.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1911/99

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Gennemførelsen af fællesskabsinitiativet Urban i Grækenland

Kommissionen bedes oplyse, hvor langt man er kommet med gennemførelsen af fællesskabsinitiativet Urban i Grækenland, hvad betalinger af de programmerede bevillinger angår, samt om den finder, at gennemførelsen er forløbet tilfredsstillende, og hvis ikke, hvad er efter dens mening årsagen til forsinkelserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(25. november 1999)

Den forsinkelse, der er konstateret i forbindelse med iværksættelsen af EF-initiativprogrammet URBAN i Grækenland, skyldes, at det har været nødvendigt at etablere en decentraliseret forvaltningsstruktur, hvilket har givet anledning til langvarige diskussioner og til, at der skulle undertegnes en forvaltningskontrakt mellem det græske økonomiministerium og de organer, der varetager programmets gennemførelse i de seks berørte byer.

Så snart denne forvaltningsstruktur var blevet etableret, skete der imidlertid meget hurtigt fremskridt, således at alle kontrakterne nu er undertegnet, projekterne er igangsat, og nogle er endog afsluttet. Da disse projekter ikke er særligt omfattende, kan de forventes afsluttet senest i første halvdel af 2000.

Ifølge de oplysninger, som de græske myndigheder har tilsendt Kommissionen, er der disponeret over alle bevillingerne til URBAN, og det er derfor realistisk at tro, at alle disse bevillinger vil blive udnyttet. Denne situation afspejles endnu ikke i betalingsbevillingerne, der fortsat er forholdsvis lave som følge af den forsinkede programgennemførelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1897/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: LEADER II (1994-1996)

Den samlede støtte fra Fællesskabets strukturfonde til Italien i forbindelse med fællesskabsinitiativet LEADER II vedrørende udvikling af landdistrikter for tidsrummet 1994-1999 beløber sig til 282 mio. ecu (svarende til 546 mia. lire).

Kan Kommissionen oplyse, hvilke organer (offentlige eller private), institutioner, selskaber, andelsvirksomheder og personer der er blevet tildelt hvilke beløb eller bidrag (herunder udbetalinger, hvad enten de allerede er foretaget eller ej), for så vidt angår LEADER II.

Står det klart, hvad beløbene rent faktisk er blevet brugt til, og om initiativerne har været en succes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. november 1999)

Som led i EF-initiativet LEADER II er Italien blevet tildelt i alt 329 mio. EUR for perioden 1994-1999.

LEADER II er kendetegnet ved en decentraliseret gennemførelse, der tager hensyn til hver myndigheds institutionelle beføjelser og nærhedsprincippet.

I overensstemmelse med meddelelsen(1) til medlemsstaterne om EF-initiativet LEADER II kan hvert program for fornyelse af landdistrikter, der gennemføres af en lokal aktionsgruppe (dvs. en række offentlige og private parter, som i et sammenhængende lokalt område gennemfører en flersektoriel udviklingsstrategi), omfatte flere interventionsområder og vedrøre forskellige typer modtagere.

Kommissionen deltager ikke i udvælgelsen af de lokale aktionsgrupper (200 i Italien), og det er medlemsstaterne, der som led i de regionale partnerskabers beslutningsproces skal godkende de planer, som de lokale aktionsgrupper gennemfører. De enkelte projekter udvælges af aktionsgrupperne, der skal overholde EU's politikker og de kriterier for udvælgelse af foranstaltninger, som er fastsat i forbindelse med EU's strukturfonde.

De nærmere oplysninger, som det ærede medlem ønsker, kan derfor endnu ikke gives på nuværende tidspunkt.

Modtagerne af støtte til programmer under LEADER II er især små og mellemstore virksomheder i landdistrikter, landbrugsvirksomheder, lokale myndigheder (kommuner) og de lokale aktionsgrupper, der selv gennemfører de i initiativet fastsatte nyskabende aktioner.

Meget detaljerede og specifikke oplysninger om alle interventioner kan meddeles det ærede medlem, så snart initiativet er gennemført.

(1) EFT C 180 af 1.7.1994.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2050/99

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Støtteberettigede udgifter i forbindelse med offentlig støtte til bygning af fiskerfartøjer med træskrog

I Galicien findes der som i andre områder af Den Europæiske Union en traditionel industri af flodskibstømrere, som bygger fiskerfartøjer med træskrog, et skibsbyggeri, som moderniseres og holdes i gang, idet det kan konkurrere med de værfter, der bygger fartøjer med stål- eller glasfiberskrog. I et område såsom Galicien, der indgår som mål 1-område for Strukturfondene og gennemførelsen af FIUF, og hvor kystfiskeriet er af grundlæggende betydning, findes der i øjeblikket 65 virksomheder, der bygger skibe med træskrog og forsyner landets fiskerflåde med en væsentlig del af dens skibe, udvider markedet uden for dette område og beskæftiger en stor mængde specialiseret arbejdskraft.

Uden hensyntagen til disse realiteter rummer forslaget til Rådets forordning (EF) om de nærmere regler og betingelser for strukturforanstaltningerne for fiskeriet af 21. januar 1999 (KOM(1998) 728)(1) i artikel 10, stk. 2, der omhandler offentlig støtte til modernisering af flåden og modernisering af fiskerfartøjer, en forskelsbehandling på bekostning af skibe med træskrog, idet det fastslår, at de støtteberettigede udgifter i forbindelse med offentlig støtte til bygning af fiskerfartøjer må forhøjes med 92,5 % af satserne i tabel 1 i bilag IV for de fartøjer, hvis skrog er af stål eller glasfiber, hvorimod denne forhøjelse kun må være på 37,5 % for skibe med træskrog.

Kan Kommissionen oplyse, om den har til hensigt at indføre en fast forhøjelseskoefficient på 92,5 % for på den måde at undgå denne uforsvarlige forskelsbehandling, som træskibsindustrien lider under?

(1) EFT C 16 af 21.1.1999, s. 12.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. december 1999)

Kommissionen gør det ærede medlem opmærksom på, at der på fiskeriministrenes møde den 22. november 1999 blev opnået politisk enighed om forslaget til forordning om regler og betingelser for strukturforanstaltninger inden for fiskeriet. Rådets formelle vedtagelse af forslaget (under punkt A) fandt sted den 16. december 1999.

I forhold til den forordning, der er gældende indtil udgangen af 1999, indeholder den nye forordning, som træder i kraft den 1. januar 2000, en række nye regler, herunder at støtteberettigede udgifter til offentlig støtte til byggeri af fiskerfartøjer ikke mere afhænger af det anvendte materiale.

Til alle fartøjer af samme tonnage kan der, hvad enten de fremstilles af træ, metal eller glasfiber, således ydes den samme offentlige støtte, når de bygges.

Forordningens øvrige betingelser for ydelse af offentlig støtte til byggeri af fiskerfartøjer skal naturligvis også overholdes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2042/99

af Lennart Sacrédeus (PPE-DE) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Aflivning af køer i Sverige

Den 7. oktober blev seks sunde køer aflivet i Ljungskile i Sydsverige, da ejeren ikke havde villet mærke køerne efter de EU-regler, der har været gældende siden den 1. januar 1998. Køerne blev skudt på en eng og siden bragt til et destruktionsanlæg. I den svenske landbrugsstyrelse mener man, at EU-reglerne er udformet således, at de dyr, der ikke er blevet mærket, må aflives på stedet, og at det ikke er muligt at flytte dyrene, ikke engang til et slagteri. Der er heller ingen muligheder for at gøre undtagelser. Mener Kommissionen, at reglerne skal tolkes således?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. december 1999)

Kommissionen ligger ikke inde med særlige oplysninger om det konkrete tilfælde, det ærede medlem nævner. Generelt set kan der imidlertid være grund til at minde om de regler, der gælder på dette område, og som er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 494/98 af 27. februar 1998 om

gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 820/97 for så vidt angår anvendelsen af administrative minimumssanktioner i forbindelse med ordningen for identifikation og registrering af kvæg(1). I artikel 1 fastsættes det, at hvis ét eller flere dyr på en bedrift ikke opfylder nogen af bestemmelserne i artikel 3 i forordning (EF) nr. 820/97, begrænses flytningen af alle dyr til og fra den pågældende bedrift. Hvis en bruger ikke kan bevise identifikationen af et dyr inden for to arbejdsdage, skal det straks destrueres under veterinærmyndighedernes tilsyn, og uden at den kompetente myndighed yder kompensation.

De dyr, der sigtes til, er dem, der ikke er i besiddelse af nogen identifikation som opregnet i ordningen (øremærker, elektroniske databaser, dyrepas eller individuelle lister på den enkelte bedrift). I et så alvorligt tilfælde og efter udløbet af den fastsatte frist, retfærdiggøres en aflivning bl.a. i lyset af de overtrædelser, der er begået, og som kan udgøre en risiko for menneskers og dyrs sundhed.

Fællesskabsreglerne (forordning (EF) nr. 494/98) blev vedtaget i form af en forordning. En sådan retsakt er obligatorisk i alle enkeltheder og uforenelig med en mere smidig national lovgivning.

Kommissionen har i øvrigt ikke fra de svenske myndigheder modtaget nogen anmodning om ændring af den gældende forordning.

(1) EFT L 60 af 28.2.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1947/99

af Olivier Dupuis (TDI) til Rådet

(4. november 1999)

Om: Kosovo

Flere og flere går ind for Kosovos uafhængighed; en holdning, der specielt ses hos fremtrædende amerikanske politikere, men også andre steder. I Europa derimod oplever man på den ene side en legalistisk offensiv, der fastholder forestillingen om Jugoslaviens territoriale integritet, medens man på den anden side kan iagttage iværksættelsen af en politik på stedet, der nødvendigvis må tage hensyn til de nye realiteter i Kosovo.

Mener Rådet ikke, at denne tvetydige europæiske holdning på sigt risikerer at skade spørgsmålet om fastlæggelsen af Kosovos endelige status?

Mener Rådet ikke, at Unionen burde skynde sig at foreslå en politisk løsning på spørgsmålet om Kosovos endelige status ved allerede nu at foreslå en forening af Kosovo og Albanien? På denne måde ville den samtidig give udtryk for sin afstandtagen til de tvetydige holdninger og de risici, som disse kan afstedkomme på mellemlang sigt, og til enhver positiv holdning over for Kosovos uafhængighed, der kun vil forstærke splittelsen på Balkan yderligere?

Vil Rådet under alle omstændigheder være parat til at anvende en betydelig del af midlerne fra genopbygningsplanen til anlægning af nye og udbygning af eksisterende forbindelsesveje mellem Albanien og Kosovo?

Svar

(31. januar 2000)

EU's Kosovo-politik er stærkt baseret på, at alle berørte parter fuldt ud skal efterkomme FN's Sikkerhedsråds resolution 1244. Derfor anser Rådet ikke EU's holdning for at være tvetydig. Rygter om Kosovos uundgåelige uafhængighed vil virke mod hensigten og afvises bestemt af Rådet, som fortsat støtter princippet om territorial integritet for Forbundsrepublikken Jugoslavien.

Alle deltagerne i stabilitetspagten, som EU spiller en ledende rolle i, bekræftede for nylig højtideligt deres tilslutning til blandt andet alle de principper og regler, der er stadfæstet i FN's pagt, Helsingfors-slutakten, Paris-charteret og Københavns-dokumentet af 1990.

Rådet vil gerne underrette det ærede parlamentsmedlem om, at spørgsmålet om anlægning af nye forbindelsesveje i Sydøsteuropa også er på dagsordenen for Stabilitetspagtens Arbejdspanel vedrørende Økonomisk Genopbygning, Udvikling og Samarbejde. På dette arbejdspanels konstituerende møde i Bari den 9. oktober forelagde adskillige lande i regionen samt EIB infrastrukturprojekter, hvis gennemførlighed og finansiering nu er ved at blive undersøgt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1907/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Handlingsprogram vedrørende forebyggelse af AIDS (1996-2000)

Kan Kommissionen oplyse, hvilke organer (offentlige eller private), institutioner, selskaber, andelsvirksomheder og personer der er blevet tildelt hvilke beløb eller bidrag (herunder udbetalinger, hvad enten de allerede er foretaget eller ej), for så vidt angår handlingsprogrammet vedrørende forebyggelse af AIDS (1996-2000) (fællesskabsmidler afsat til hele tidsrummet: 49,6 mio. ecu svarende til 96 mia. lire).

Står det klart, hvad beløbene rent faktisk er blevet brugt til, og om initiativerne har været en succes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(23. november 1999)

Som led i programmet for forebyggelse af aids og andre overførbare sygdomme vedtaget ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 647/96/EF(1) den 29. marts 1996 kan projekter, der opfylder programmets målsætninger, og som tilføjer merværdi på fællesskabsplan, modtage finansiel støtte.

I overensstemmelse med bestemmelserne for udøvelse af de gennemførelsesbeføjelser, der er tillagt Kommissionen, tilsendes Parlamentet årligt en sammenfattende liste over de indkomne anmodninger om finansiel støtte (inklusive de anmodninger, der evt. kan få tildelt støtte).

Hvad angår årene 1996, 1997 og 1998, kan alle interesserede personer og organisationer se oversigterne, der i sammenfattende form indeholder de vigtigste oplysninger om de støttede projekter. Dokumentationen om 1999 færdiggøres i løbet af november 1999.

I øvrigt er der adgang til generelle oplysninger om de finansierede projekter på Internettet(2).

Kommissionen evaluerer alle projekter, der finansieres over programmet, både på det videnskabelige og det finansielle plan.

For så vidt angår evalueringen af programmet, har Kommissionen forelagt en foreløbig rapport(3) for Parlamentet og Rådet. Rapporten omhandler hovedsageligt gennemførelsesperioden mellem 1996 og 1997. I rapporten har Kommissionen fremhævet den høje grad af sammenhæng og komplementaritet mellem dette program og de tilknyttede fællesskabspolitikker, -programmer og -initiativer. Kommissionen har endvidere foretaget en evaluering af de iværksatte aktioner, der har til formål at styrke interessen for programmet og forstærke programmets virkninger. I denne forbindelse har Kommissionen støttet sig til udtalelserne fra en gruppe eksterne eksperter og fra medlemsstaternes repræsentanter i det udvalg, der forvalter programmet.

(1) EFT L 95 af 16.4.1996.

(2) http://europa.eu.int/comm/dg05/phealth/aids/projects.htm.

(3) KOM(1999) 463 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1457/99

af David Bowe (PSE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Funktionelle levnedsmidler

Mener Kommissionen, at det er berettiget at forsinke introduktionen af Unilevers kolesterolsænkende margarine, da et lignende produkt, som fremstilles af Raisio i Finland, allerede er på markedet i Finland og vil blive markedsført i mange EU-lande af McNiels?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen på skriftlige forespørgsler E-1455/99, E-1456/99, E-1457/99 og E-1458/99

(15. oktober 1999)

Kommissionen har ikke til hensigt at foreslå nye fællesskabsbestemmelser for mærkning af såkaldte funktionelle levnedsmidler. Denne kategori levnedsmidler eksisterer for øjeblikket ikke i fællesskabsloven, og de pågældende produkter falder derfor ind under de generelle bestemmelser i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978(1) om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler.

Unilever ansøgte i 1997 i Nederlandene om tilladelse til på fællesskabsmarkedet at markedsføre noget gult smørefedt med tilsat phytosterol-estere, i henhold til Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser(2). Unilever må have været af den opfattelse, at dets produkt ikke i væsentlig grad lignede det produkt, der fremstilles i Finland af Raisio, da det ikke påberåbte sig artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 258/97 som fastlægger en forenklet procedurer for produkter, som i alt væsentligt svarer til eksisterende levnedsmidler eller eksisterende levnedsmiddelingredienser.

Kommissionen formulerede ikke selv indsigelser mod de tyske myndigheders indledende vurdering af Unilevers produkt. Mange medlemsstater forelagde dog begrundede indsigelser; tilladelse kan derfor kun gives

i henhold til proceduren i artikel 13 i forordning (EF) nr. 258/97. Da de indsigelser, medlemsstaterne fremlagde er forbundet med den offentlige sundhed, hørte Kommissionen Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 258/97. Man afventer for øjeblikket det videnskabelige udvalgs udtalelse.

Hvad angår Raisios produkt, opfordres det ærede medlem til at se på Kommissionens svar til hr. Mulders skriftlige spørgsmål nr. P-1506/99(3).

(1) EFT L 33 af 8.2.1979.

(2) EFT L 43 af 14.2.1997.

(3) EFT C 203 E af 18.7.2000, s. 4.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1823/99 af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen. Udøvelsen af autonome territoriale organers politiske og lovgivningsmæssige kompetencer i Rådet.



EF-Tidende nr. 203 E af 18/07/2000 s. 0058 - 0059



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1823/99 af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen (12. oktober 1999) Om: Udøvelsen af autonome territoriale organers politiske og lovgivningsmæssige kompetencer i Rådet Kan Kommissionen i forbindelse med den mellemstatslige konference om revision af Den Europæiske Unions traktater gøre brug af sin initiativret til at forelægge et forslag til reform, som sikrer direkte tilstedeværelse i Rådet af autonome territoriale organer, herunder autonome regioner, delstater osv., som er tillagt veldefinerede politiske, økonomiske, sociale og kulturelle beføjelser, når Rådet behandler anliggender af særlig interesse for dem? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi (25. november 1999) Strukturerne i de enkelte medlemsstater er meget forskellige. I henhold til EU-traktatens artikel 203 (tidligere artikel 146) kan medlemsstaterne sammensætte deres repræsentation i Rådet under hensyntagen til deres specifikke situation.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1654/99

af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen

(22. september 1999)

Om: Anvendelse af nonfood-landbrugsprodukter

Når olieholdige frø i Den Europæiske Union dyrkes på brakjord, ydes der hektarstøtte på 68,83 EUR pr. ton. Denne støtte ydes imidlertid kun til de olieholdige frø, der står opført i bilag 1 i forordning (EF) nr. 1586/97(1). Olieholdige frø, der ikke står opført på denne liste, er ikke berettiget til støtte. Dette medfører, at det er vanskeligt at introducere nye nonfood-afgrøder.

Er Kommissionen rede til at træffe foranstaltninger, således at alle olieholdige frø falder ind under den samme støtteordning, og udviklingen af nonfood-landbrugsprodukter får de bedste muligheder?

(1) EFT L 215 af 7.8.1997, s. 3.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. oktober 1999)

Det er korrekt, at i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1586/97 af 29. juli 1997 om gennemførelsesbestemmelser for anvendelse af udtagne landbrugsarealer med henblik på tilvejebringelse af materialer til fremstilling i Fællesskabet af produkter, som ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug, den såkaldte nonfood-forordning, blev den godtgørelse, der er omhandlet i artikel 2, stk. 5, i Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder(1), udelukkende ydet til materialer nævnt i bilag I eller eventuelt bilag II i den pågældende forordning.

Med omarbejdelsen af nonfood-forordningen efter vedtagelsen af Agenda 2000 og med den derpå følgende ophævelse af forordning (EØF) nr. 1765/92 og ikrafttrædelsen af den nye forordning (EF) nr. 1251/1999 af 17. maj 1999(2) er fortegnelserne over de forskellige materialer i de to bilag imidlertid blevet revideret.

I bilag I i udkastet til forordning vedrørende anvendelsen af udtagne landbrugsarealer med henblik på produktion af råvarer til fremstilling af produkter, som ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug, er den tidligere KN-kode 12050090 vedrørende raps- og rybsfrø derfor nu formuleret sådan, at der tages højde for, at man for at bestemme hvilke sorter der er støtteberettigede og for at skabe bedre sammenhæng, forenkle og sikre en korrekt gennemførelse af bestemmelserne skal henvise til den fælles sortsliste for landbrugsplantearter som nærmere forklaret i det nye udkast til forordning om gennemførelse af forordning (EF) nr. 1251/1999.

Hvad angår visse oliefrø, vil udviklingen af nye nonfood-afgrøder således blive begunstiget gennem tildeling af hektarstøtte.

(1) EFT L 181 af 1.7.1992.

(2) EFT L 160 af 26.6.1999.