SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1734/00

af Antonio Di Pietro (ELDR) til Kommissionen

(20. maj 2000)

Om: Ny forskningspersonalepolitik i Det Fælles Forskningscenter i Ispra

Den nye forskningspersonalepolitik, som også gælder i Det Fælles Forskningscenter i Ispra, har gjort det muligt at indføre mere fleksible ordninger for beskæftigelse af specialister (i de sektorer, hvor Kommissionen ikke råder over en reserveliste), ved at tilbyde tidsbestemte kontrakter, der gør det muligt for midlertidigt personale at besætte faste stillinger i maksimalt tre år.

Da dette system gælder for 25 % af hele personalet, er det ikke urimeligt at mene, at udløbet af disse kontrakter uundgåeligt sinker udviklingen i igangværende forskningsprojekter, samtidig med at udskiftningen af det pågældende personale medfører betydelige administrative udgifter (f.eks. til forberedelse af udvælgelsesprøver, gennemførelse af ansættelsesprocedurer, oplæring af nyt midlertidigt personale og arbejdsløshedsgodtgørelse, som udbetales i to år til personale uden arbejde).

Har Kommissionen på denne baggrund gennemført cost/benefit-analyser af denne nye personalepolitik? Har den sammenlignet omkostningerne til udskiftning af det pågældende personale med omkostningerne til forlængelse af deres kontrakter i en ikke tidsbestemt periode? I bekræftende fald, hvad er resultaterne heraf?

Hvis Kommissionen indførte denne politik for at sikre, at dens personaleforvaltning var mere fornuftig og bedre tilpasset til de opgaver, der skal udføres, hvorfor er de pågældende tidsbestemte kontrakter ikke udarbejdet, så de falder sammen med løbetiden for bestemte projekter?

Mener Kommissionen ikke, at denne nye personalepolitik begrænser gennemførelsen af det princip, at Kommissionen bør udnytte de sparsomme personaleressourcer, den har til rådighed, bedst mulig og mest effektiv, hvilket er centralt i de administrative reformer Prodi ønskede?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(27. juni 2000)

De kontrakter, det ærede medlem refererer til, er midlertidige kontrakter med en gyldighedstid på højst tre år. Indgåelsen af sådanne kontrakter er et led i gennemførelsen af den nye personalepolitik, som Kommissionen vedtog i 1996 for medarbejdere henhørende under forskningsbudgettet for at skabe større smidighed i forvaltningen af specialiseret personale, navnlig på områder, hvor Kommissionen ikke råder over ansættelsesreserver. Antallet må ikke overstige 25 % af forskningspersonalet.

Det skal endvidere understreges, at disse kontrakter ikke er beregnet til at dække rammeprogrammets løbetid og heller ikke vedrører noget bestemt projekt. Ansættelsen af disse medarbejdere supplerer ansættelsen af midlertidigt personale henhørende under forskningsbudgettet og tager sigte på en mere målrettet forvaltning af en del af forskningspersonalet, således som det understreges af det ærede medlem.

Da det drejer sig om kontrakter med en gyldighedstid på højst tre år, udvælges ansøgerne på grundlag af en permanent database, som blev oprettet efter en procedure for indkaldelse af ansøgninger. Meddelelsen herom blev offentliggjort i store dele af den europæiske presse og i fagpressen.

De øvrige midlertidigt ansatte, som udgør den faste kerne i forskningsarbejdet, får i første omgang en femårig kontrakt, som kan fornyes, første gang for en tilsvarende periode og derefter på ubestemt tid. Disse ansatte udvælges fra en reserveliste oprettet på grundlag af en udvælgelsesprocedure, der omfatter prøver svarende til dem, der anvendes under de almindelige udvælgelsesprøver.

På denne baggrund og under hensyntagen til de vedtægtsmæssige forpligtelser, Kommissionen skal overholde, når den tilrettelægger udvælgelsesprøver, mener Kommissionen ikke, at der er grundlag for at gennemføre en cost/benefit-analyse.

Endelig skal det understreges, at midlertidigt ansatte med en treårig kontrakt fra begyndelsen underrettes om, at det drejer sig om en kontrakt af begrænset varighed. Hvis de ønsker at gøre karriere ved Kommissionen, har de naturligvis mulighed for at deltage i en udvælgelsesprøve eller udvælgelsesprocedure på samme vilkår som andre ansøgere.

Det er Kommissionens opfattelse, at den nye politik for forskningspersonale, navnlig de treårige kontrakter, som åbner mulighed for hurtig ansættelse af medarbejdere inden for meget specialiserede områder, hvor der ikke findes nogen ansættelsesreserve, er i fuld overensstemmelse med principperne om effektivitet og optimal udnyttelse af ressourcerne, som er en af hjørnestenene i reformpolitikken.