ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1079/00 af Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen. Faglig anerkendelse af tandteknikere.



EF-Tidende nr. 374 E af 28/12/2000 s. 0207 - 0207



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1079/00 af Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen (7. april 2000) Om: Faglig anerkendelse af tandteknikere Vil Kommissionen i betragtning af den professionalisme, som kræves for at udøve virksomhed som tandtekniker, og i betragtning af, at denne kategori i mange EU-medlemsstater allerede har opnået faglig anerkendelse, meddele, hvilke initiativer den italienske regering har taget med henblik på faglig anerkendelse af den pågældende kategori? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein (12. maj 2000) Kommissionen har ingen oplysninger om de initiativer, det ærede parlamentsmedlem nævner. Da tandteknikererhvervet ikke er harmoniseret på fællesskabsplan har kun medlemsstaterne kompetence til eventuelt at give dette erhverv officiel status og til at regulere det (krav til uddannelsen, adgang til og udøvelse af erhvervet). Det følger i øvrigt ikke af Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988(1) og Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992(2) om den generelle ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser som finder anvendelse på medlemsstaternes gensidige anerkendelse af tandteknikeruddannelsen at Kommissionen har pligt til at foretage tilbundsgående undersøgelser af alle de erhverv, som direktiverne kan finde anvendelse på. I denne forbindelse henleder Kommissionen det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed på, at tandteknikererhvervet (odontotecnico) allerede er reguleret i Italien, da det for Italien er anført i bilag C til direktiv 92/51/EØF. (1) EFT L 19 af 24.1.1989. (2) EFT L 209 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0340/00

af Bill Miller (PSE) til Kommissionen

(14. februar 2000)

Om: Dyretransporter

Jeg forstår på kommissionsrapporter, at de tyske, nederlandske, spanske, belgiske, franske og irske myndigheder er ved at godkende ruteplaner for transporter til andre medlemsstater, hvor en nærmere undersøgelse afslører, at bestemmelserne om aflæsning af dyr og dyrs hvileperioder i Rådets direktiv 91/628(1) om beskyttelse af dyr under transport vil eller måske vil blive overtrådt under transporten.

Hvad agter Kommissionen at foretage sig for at råde bod på en eventuel overtrædelse?

(1) EFT L 340 af 11.12.1991, s. 17.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-0340/00, E-0341/00 og E-0425/00

(21. marts 2000)

Det fremgår af rapporter fra Kommissionens Levnedsmiddel- og veterinærkontor og af klager fra forskellige organisationer, at Rådets direktiv 91/628/EF som ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF om beskyttelse af dyr under transport ikke håndhæves korrekt i mange medlemsstater. Kommissionen er meget opmærksom på disse problemer, og de bringes til myndighedernes kendskab i de pågældende medlemsstater, når de opstår. Der er indledt overtrædelsesprocedurer mod en medlemsstat, og andre er under forberedelse.

Endvidere bestemmes det i artikel 13 i direktivet, at Kommissionen skal indsende en rapport til Rådet om de erfaringer, som medlemsstaterne har indhøstet siden gennemførelsen af direktivet, eventuelt ledsaget af forslag. Rapporten vil inden længe blive forelagt for Rådet, og der vil blive taget hensyn til alle tilgængelige oplysninger.

I mellemtiden er der nedsat en arbejdsgruppe under Den Stående Veterinærkomité, som skal behandle problemerne med håndhævelse af direktivet i forbindelse med transport over lange afstande. Kommissionen vil eventuelt overveje at ændre fællesskabslovgivningen på grundlag af arbejdsgruppens konklusioner om transport og i lyset af de erfaringer, som medlemsstaterne har indhøstet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0746/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(13. marts 2000)

Om: Sundhed, aids og befolkningspolitik i EU

Har Kommissionen til hensigt at udvide personalet, der forvalter de (nu sammenlagte) budgetposter for aids og befolkning?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson på skriftlige forespørgsler E-0745/00 og E-0746/00

(17. april 2000)

Kommissionen analyserer for øjeblikket de erfaringer, Fællesskabet tidligere har gjort på området for sundhed, aids og befolkningspolitik, med henblik på fastlæggelsen af retningslinierne for Fællesskabets fremtidige arbejde.

Analysen er en del af den generelle drøftelse og nyformuleringen af Fællesskabets udviklingspolitik og af drøftelserne vedrørende handlingsplanerne for bekæmpelse af fattigdom og for kønspolitiske spørgsmål og af nyvurderingen af prioriteterne på området for socialpolitik.

Der har været afholdt uformelle drøftelser med eksperter fra medlemsstaterne og enkelte andre vigtige partnere. Retningslinierne er generelt blevet gunstigt modtaget og vil nu blive drøftet på ledelsesplan efterfulgt af yderligere konsultationer.

De politiske retningslinier vil naturligvis også blive gjort til genstand for drøftelser i Parlamentet, men skal i alle tilfælde ses i den ovenfor nævnte større sammenhæng.

Hvad angår forvaltningen af den særlige budgetpost, som nævnes af det ærede medlem, skal der ved fastlæggelsen af den generelle politik og prioriteterne for tildeling af midlerne tages hensyn til de menneskelige ressourcer og den faglig bistand. Dele af denne analyse vil blive taget op i forbindelse med opfølgningen af hvidbogen(1) om reformen af Kommissionen.

Fordelingen af de menneskelige og finansielle ressourcer vil ligeledes udgøre en del af den generelle opgave med fastsættelse af prioriteterne og fordelingen af ressourcerne, der vil blive afsluttet inden september 2000.

(1) KOM(2000) 200 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0313/00

af Marietta Giannakou-Koutsikou (PPE-DE) til Kommissionen

(11. februar 2000)

Om: Sikring af sigøjnernes sociale rettigheder

Det er en ubestridelig kendsgerning, at et stort antal omvandrende befolkningsgrupper, herunder især sigøjnere der bor i telt inden for Den Europæiske Union og i Europa generelt, bevæger sig enten på grænsen af eller helt uden for de bestående sociale rammer. Der er adskillige eksempler, der understøtter det synspunkt, at sigøjnere i reglen er genstand for social udelukkelse og kun har begrænsede rettigheder på sundheds-, socialforsorgs- og uddannelsesområdet. Dette skyldes mange forskellige faktorer, såsom sociale fordomme, manglen på en koordineret indsats fra statens side og en generelt fremherskende mentalitet, der tangerer til lovovertrædelser (dvs. krænkelse af sigøjnernes rettigheder), selvom dette sker ubevidst.

Kan Kommissionen oplyse, om den agter at fremme eller støtte samlede programmer eller særprogrammer for social understøttelse af sigøjnerne med henblik på at styrke deres sociale bevidsthed, bevare deres borgeridentitet og respektere de enkelte berørte befolkningsgruppers etniske identitet?

Svar afgivet på Kommissionen vegne af Anna Diamantopoulou

(7. april 2000)

Bekæmpelse af udelukkelse blev en af Fællesskabets og medlemsstaternes målsætninger med indførelsen af Amsterdam-traktaten. Skønt hovedansvaret for at forebygge og bekæmpe social udelukkelse ligger hos medlemsstaterne, både kan og skal Fællesskabet hjælpe på områder, hvor det kan supplere medlemsstaternes aktioner. Det er disse rammer, som Fællesskabet kan arbejde inden for i bekæmpelsen af social udelukkelse af alle sårbare enkeltpersoner og grupper, herunder omrejsende

befolkningsgrupper, og Kommissionen har beskrevet mulige forslag på området i sin meddelelse Skabelse af et Europa med plads til alle.(1)

Desuden indeholder de seneste forslag til bekæmpelse af diskrimination, som Kommissionen vedtog den 25. november 1999, et forbud mod diskrimination på grund af race eller etnisk oprindelse inden for beskæftigelse, uddannelse, social beskyttelse og socialsikring, sociale fordele og adgang til goder og tjenesteydelser(2). I bekæmpelsen af både direkte og indirekte diskrimination på disse områder vil Fællesskabet bidrage til at fjerne nogle af de hindringer for inddragelse, som sigøjnere og andre omrejsende befolkningsgrupper støder på. Kommissionen har opfordret Rådet og Parlamentet til at vedtage denne forslagspakke hurtigt.

(1) KOM(2000) 79, endelig udg.

(2) KOM(1999) 564, 565, 566 og 567, endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1077/00

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(7. april 2000)

Om: Vilkår for kontohavere hos nogle italienske kreditinstitutter

De italienske banker betaler normalt kontohavere renter på mellem 0,05 og 1 % pro anno af kapitalen, men beregner sig derimod renter på ca. 10-12 % eller mere for lån (sikkerhed).

Vil Kommissionen oplyse, om denne praksis er forenelig med fællesskabsbestemmelserne?

Agter Kommissionen at gribe ind for at bringe den absurde og snæversynede holdning hos størstedelen af de italienske kreditinstitutter, som uretmæssigt unddrager private borgere, firmaer og endda offentlige myndigheder betydelige beløb, til ophør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(16. maj 2000)

Fællesskabsbestemmelserne rummer ikke regler, der tager sigte på at regulere den rente, som kreditinstitutterne betaler eller beregner sig over for deres kunder i forbindelse med bankkonti eller lån. Niveauet for denne rente bør overlades til markedskræfterne.

Traktaterne giver ikke noget grundlag for at foreslå lovgivningsforanstaltninger om de af det ærede medlem rejste spørgsmål, og de giver ikke Kommissionen nogen beføjelse til at gribe direkte ind på dette område.

Derfor kan hverken Kommissionen, de nationale centralbanker eller Den Europæiske Centralbank direkte regulere niveauet for de priser, som kreditinstitutterne forlanger for deres tjenesteydelser, eller niveauet for deres udlåns- og indlånsrente. Disse forhold skal fastlægges af hvert enkelt kreditinstitut på grundlag af dets forretningsstrategi og ud fra principperne om et frit marked.

Som følge heraf påregner Kommissionen ikke at tage noget initiativ, der tilsigter en regulering af EU-kreditinstitutternes praksis over for deres kunder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0778/00

af Nicholas Clegg (ELDR) til Kommissionen

(16. marts 2000)

Om: Mindst udviklede lande i WTO

Kommissionen har for nylig bebudet en pakke af handelsindrømmelser til de mindst udviklede lande i WTO. Denne pakke består af toldfri adgang til stort set alle produkter fra de mindst udviklede lande.

I et særskilt spørgsmål har jeg anmodet Kommissionen om at specificere præcist, hvilke produkter der ikke er omfattet af disse indrømmelser.

Kunne Kommissionen også specificere værdien af handelen med de produkter, der ikke er omfattet af pakken, både for de pågældende mindst udviklede lande og for EU (efter medlemsstat)?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy på skriftlige forespørgsler P-0772/00 og E-0778/00

(27. april 2000)

Det ærede medlem henviser til Fællesskabets initiativ med at yde fri adgang for hovedparten af produkter fremstillet i de mindst udviklede lande i WTO til de industrialiserede landes markeder samt øget adgang for visse andre udviklingslande. Forespørgslen ligger i forlængelse af den mundtlige parlamentsforespørgsel H-206/00, som blev stillet af parlamentsmedlem Howitt i spørgetiden på plenarforsamlingen i marts 2000(1).

Det mandat, Kommissionen fik i 1997, og som blev bekræftet i 1999, omfatter langt hovedparten af alle produkter, der eksporteres fra de mindst udviklede lande. For øjeblikket har 99 % af disse landes eksport fri adgang til fællesskabsmarkedet. Fri adgang til Fællesskabet er allerede en realitet for alle ikke-landbrugsvarer fra de mindst udviklede lande. Efter en første etape i 1998(2), hvor der for samtlige disse lande blev indført ordninger, der svarer til dem, man finder i Lomé-konventionen, er Kommissionen i øjeblikket i færd med at udarbejde supplerende forslag, der vil blive forelagt for Rådet, så snart de er færdigudarbejdet. Først da kan man danne sig et overblik over, hvilke produkter det drejer sig om.

Disse forslag omhandler supplerende unilaterale indrømmelser for landbrugsprodukter, der eksporteres fra de mindst udviklede lande til Fællesskabet. Det skal bemærkes, at med de nuværende bestemmelser, som omfatter næsten alle eller i hvert fald langt hovedparten af de eksporterede landbrugsprodukter, har de mindst udviklede lande allerede i øget omfang fri adgang til fællesskabsmarkedet uden hindringer som kvoter og tariffer.

De få landbrugsprodukter, der ikke vil få fuldstændig fri adgang til fællesskabsmarkedet ifølge det forslag, Kommissionen fremlægger for Rådet, vil under alle omstændigheder være omfattet af præferenceordninger.

Som kommissæren med ansvar for handel gjorde opmærksom på i Parlamentet i marts 2000, tilbyder de andre i-lande langt fra en så fri adgang til deres markeder, selv om disse markeder har langt større interesse end fællesskabsmarkedet, bl.a. fordi de mindst udviklede lande kun i yderst beskedent omfang er til stede på disse markeder.

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger ( marts II 2000).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 2820/98 af 21. december 1998, EFT L 357 af 30.12.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0705/00

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Rådet

(2. marts 2000)

Om: Ændring af Nederlandenes almindelige lov om særlige sygdomsudgifter (AWBZ)

I Nederlandene er alle omfattet af ydelserne efter den almindelige lov om særlige sygdomsudgifter (AWBZ). Fra 1. januar 2000 er nederlandske statsborgere, der bor i udlandet og ikke er forsikret i en sygekasse, udelukket fra AWBZ-lovens ydelser. Nederlandske statsborgere, som bor i Belgien, kan imidlertid ikke tilslutte sig en sygekasse, da dette ifølge den belgiske socialsikringslovgivning er uforeneligt med de nederlandske AWBZ-ydelser.

Der er tydeligvis tale om en såkaldt catch 22-situation, hvor årsag og virkning afstedkommer et uløseligt problem: nederlandske statsborgere med bopæl i Belgien skal tilslutte sig en sygekasse for at have ret til AWBZ-ydelser, men de belgiske sygekasser vil ikke optage dem, fordi de har ret til AWBZ-ydelser.

1. Er det i strid med EU-retten og bl.a. borgeres og patienters mulighed for at bosætte sig og modtage behandling i andre EU-medlemsstater (jf. Domstolens dom af 28. april 1998 i sag C-158/96), når den nederlandske regering har bestemt, at nederlandske statsborgere, der bor i udlandet og ikke er forsikret i en sygekasse, fra 1. januar 2000 er udelukket fra AWBZ-lovens ydelser? a) Hvilke skridt vil Rådet i bekræftende fald tage for at sikre, at denne situation bringes til ophør? b) Finder Rådet i benægtende fald, at den nederlandske lovændring ikke er i strid med EU-retten og bl.a. borgeres og patienters mulighed for at bosætte sig og modtage behandling i andre EU-medlemsstater (jf. Domstolens dom af 28. april 1998 i sag 158/96)?

2. Er de nederlandske myndigheders afgørelse i strid med princippet om berettiget forventning, eftersom de pågældende personer i god tro har bosat sig i udlandet i forventning om at kunne bevare en fuldstændig dækning af sygdomsudgifter i henhold til AWBZ-loven? Finder Rådet i benægtende fald, at den nederlandske afgørelse ikke er i strid med ovennævnte princip?

Svar

(2. maj 2000)

Det spørgsmål, som det ærede parlamentsmedlem rejser, henhører ikke under Rådets beføjelser. I overensstemmelse med traktaten er det Kommissionen, der skal drage omsorg for gennemførelsen af fællesskabsretten og i givet fald forelægge Rådet eller Europa-Parlamentet og Rådet i fællesskab lovgivningsforslag om de emner, der er omfattet af Fællesskabets kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0747/00

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(13. marts 2000)

Om: Job, der er afhængige af EU-medlemsskab

Den britiske regering har udtalt, at 3 445 000 jobs udelukkende er afhængige af eksport til EU. Er dette i overensstemmelse med Kommissionens vurdering?

Har Kommissionen foretaget en evaluering af, hvor mange job i Storbritannien der ville være i fare, hvis Storbritannien ikke lod sig yderligere integrere i Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(27. april 2000)

Kommissionen har ikke foretaget nogen beregning af, hvor mange jobs der i Storbritannien udelukkende er afhængige af eksport til EU. Den kan derfor ikke udtale sig om den britiske regerings skøn.

Kommissionnen har ikke foretaget nogen vurdering af, hvor mange britiske jobs der vil være i fare, hvis Storbritannien ikke integreres yderligere i Unionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1663/00

af Jas Gawronski (PPE-DE) til Kommissionen

(18. maj 2000)

Om: Informationskampagne om udvidelsen af Unionen

Det fremgår af en lang række officielle udtalelser fra medlemmer af Kommissionen, at en af de alvorligste trusler mod Unionens udvidelsesproces består i mistilliden hos offentligheden i medlemsstaterne og ansøgerlandene i forbindelse med denne ændring.

Hvis denne udvidelsesangst udgør et så alvorligt problem, hvorfor har Kommissionen da vedtaget kun at afsætte 150 mio. euro til informationskampagnen i 28 lande over en periode på syv år (765 306 euro om året til hvert land)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(9. juni 2000)

Kommissionen er sig fuldt ud bevidst, at oplysningsvirksomhed er en vigtig forudsætning for, at udvidelsesprocessen kan blive vellykket. Kommissionen ønsker dog ikke at træde i stedet for medlemsstaterne og kandidatlandene, når det drejer sig om at formidle oplysninger til offentligheden. Kommissionen ønsker at optræde som ekstra katalysator ved at stå for en supplerende oplysningsvirksomhed i marken. Kommissionens strategi går ud på at levere oplysningsmateriale til målgrupper, som derefter sikrer en spredningseffekt.

Det samlede afsatte beløb, som det ærede medlem anfører, er et overslag, som Kommissionen på nuværende stade anser for tilstrækkeligt. Dette beløb svarer nogenlunde til de udgifter, der er afholdt i forbindelse med tidligere eller igangværende aktiviteter såsom kampagnen for euroen.

Eftersom der i kandidatlandene er tale om decentraliserede foranstaltninger, er der desuden ved fastsættelsen af de finansielle midler taget hensyn til de bevillinger, som budgetmyndigheden har afsat på aktionsposterne for udgifter til administrativ forvaltning. Hvad angår udgifterne i medlemsstaterne og i Bruxelles, er de disponible bevillinger begrænset af tildelingerne til specifikke budgetposter, som er fastsat af budgetmyndigheden, herunder posten PRINCE.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0994/00

af Ioannis Souladakis (PSE) til Kommissionen

(31. marts 2000)

Om: Proceduren for gennemførelsen af stabiliserings- og associeringsaftalen med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM)

Europa-Parlamentets afstemning for nylig om betænkning af Swoboda(1) om bemyndigelse til at føre forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien giver de nødvendige rammer for at garantere landets sikkerhed og udvikling, således at FYROM gradvis kan tilnærme sig den europæiske familie.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke skridt den vil tage for snarest at virkeliggøre alle Swoboda-betænkningens forsikringer og løfter vedrørende FYROM?

(1) Fuldstændigt forhandlingsreferat fra den 17. februar 2000, s. 81.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(23. maj 2000)

Kommissionen har taget de nødvendige foranstaltninger for hurtigt at efterkomme Johannes Swobodas rapport om en stabiliserings- og associeringsaftale (SAA) med FYROM.

Forhandlingerne blev for det første indledt hurtigt. Efter at Rådet (almindelige anliggender) den 24. januar 2000 havde udstedt forhandlingsdirektiverne, afholdt Kommissionen den 5. april 2000 i Bruxelles det første formelle forhandlingsmøde (med deltagelse af medlemsstaternes delegationer). Det næste møde skulle finde sted ved udgangen af første halvår af 2000. Parallelt hermed har der været afholdt teknisk betonede møder mellem Kommissionen og FYROM's relevante ministerier. I overensstemmelse med Parlamentets henstilling herom indeholder det udkast, som Kommissionen har udarbejdet, en række bestemmelser vedrørende det regionale samarbejde. SAA med FYROM vil indeholde en udviklingsklausul, som afspejler EU's holdning til integrationen af landene i det vestlige Balkan i EU's strukturer, i overensstemmelse med Det Europæiske Råds udtalelser på møderne i Køln og Lissabon.

Endvidere vil der i forbindelse med EU's faglige bistand til FYROM blive taget hensyn til de prioriteter, der er opstillet som led i stabiliserings- og associeringsprocessen, som f.eks. tilnærmelse af lovgivningen eller samarbejde inden for retlige og indre anliggender. Disse nye prioriteter indgår allerede i programmeringen af EU's faglige bistand for regnskabsåret 2000, og de vil også blive integreret i det nye program, som skal afløse PHARE-programmet i landene i det vestlige Balkan. Desuden drager FYROM i høj grad fordel af det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne (kapitel B7-70), idet der inden for denne ramme ydes støtte til adskillige projekter med tilknytning til FYROM, navnlig hvad angår udviklingen af civilsamfundet, medierne og styrkelse af nationale mindretals rettigheder.

Endelig har Kommissionen på Europa-Parlamentets anmodning opgraderet sin repræsentation i Skopje og givet den status som delegation.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0953/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Forsyning af tunfilet til den europæiske tunkonservesindustri

På Rådets (fiskeri) møde den 30. marts 1999 forpligtede Kommissionen sig til at indlede en undersøgelse af EU-markedets forsyning med tunfilet, som i begyndelsen af indeværende år blev offentliggjort under titlen Tuna loins supply and demand study Evaluation of the supply of tuna loins to the community market in the short and medium term (Undersøgelse af efterspørgsel og udbud i forbindelse med tunfilet Evaluering af EU-markedets forsyning med tunfilet på kort og mellemlang sigt). I konklusionerne til denne undersøgelse anføres det, at der for at hjælpe den italienske industri med at gennemføre sin omstrukturering og ikke at skade de øvrige lande i Den Europæiske Union bør åbnes for en kvota på mellem 1.000 og 2.000 tons tun fra tredjelande.

Hvordan kan Kommissionen så nu, den 21. februar i år, foreslå åbning af en kvota på 4.000 tons til 6 % told for år 2000, hvis dette, som det anføres i undersøgelsen, vil være til skade for størstedelen af Den Europæiske Unions tunkonservesindustri?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. april 2000)

Det ærede medlem henviser til den undersøgelse, som Kommissionen har foretaget af EU-markedets forsyning med tunfilet.

Som angivet i svaret på det ærede medlems skriftlige forespørgsler E-0756/00 til E-0761/00(1) er Kommissionen af den opfattelse, at der ifølge undersøgelsen findes en begrænset og sæsonbetonet mangel på denne vare.

Kommissionens forslag for år 2000 vedrører ganske rigtigt en større mængde end den, der anbefales i undersøgelsen, men der stilles samtidig forslag om en 6 % told, hvorimod undersøgelsen anbefaler en nultold.

I øvrigt ligger mængden og toldsatsen i Kommissionens forslag for år 2000 på linje med den politiske aftale, som Rådet og Kommissionen indgik den 17. december 1999.

Rådet har bekræftet denne fremgangsmåde og har med enstemmighed vedtaget det forslag, som Kommissionen har fremsat for år 2000.

(1) Se side 104.