SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1271/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(6. maj 2002)

Om: Problemer i forbindelse med gennemførelse af direktivet om udrangerede køretøjer

Ifølge adskillige offentliggørelser i den græske presse vil Fællesskabets direktiv 2000/53/EF(1) pr. 1. juli 2002 også træde i kraft i Grækenland. Dette direktiv foreskriver, at alle nye privatbiler, der sælges, vil have en bestemt aldersgrænse, som bilfabrikanterne skal fastsætte. Ved afslutning af disse køretøjers livscyklus vil de blive overdraget til deres forhandlere, hvorefter de vil blive skrottet.

I de ovennævnte presseartikler nævnes det, at denne foranstaltning vil være obligatorisk fra 2007, og den forventes at føre til udrangering af ca. to millioner køretøjer af konventionel teknologi, som er indregistrerede i Grækenland, og hvis alder overstiger 15 år. Det understreges, at Grækenland og Danmark er de to EU-lande, hvor personbiler med et slagvolumen på over 1 800 cm3 pålægges så totalt overdimensionerede bilafgifter samt andre former for beskatning, hvilket betyder kæmpemæssige økonomiske ofre for den gennemsnitsgræker, der ønsker at erhverve et pålideligt og sikkert transportmiddel til sig selv og sin familie. Denne påtvungne udrangering og skrotning af køretøjerne betyder tab for alle de mennesker, der har betalt de enorme afgifter til den græske stat for at købe en bil, og det samme sker for dem, der fremover køber en bil og vil være tvunget til at overdrage den til skrotning efter udløbet af dens livscyklus.

Gælder direktivets bestemmelser, som de er beskrevet i den græske presse? Har Kommissionen undersøgt nøjagtigt, hvor mange køretøjer der skal skrottes, og hvornår dette skal ske? Er der planer om noget økonomisk incitament eller nogen lettelse for den bilejer, der skal indlevere sin bil til skrotning? Bør gennemførelsen af dette direktiv ikke ledsages af fuldstændig harmonisering af beskatningen for at afhjælpe den absurde situation, hvor den græske skatteyder for den samme bil skal betale en slutpris, der når helt op på 360 % af den pris, der betales i de øvrige EU-lande?

(1) EFT L 269 af 21.10.2000, s. 34.

Svar afgiv på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(24. juni 2002)

Det er korrekt, at Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer(1) fastsætter specifikke aldersgrænser for køretøjer. Det indeholder ingen specifikke bestemmelser om at tilbagetrække køretøjer fra markedet.

På nuværende tidspunkt medfører udrangerede køretøjer ca. 8-9 mio. tons affald hvert år i Unionen. Direktiv 2000/53/EF har til formål at forebygge affald fra køretøjer og at fremme genanvendelse, genbrug og andre former for genindvinding af udrangerede køretøjer og køretøjskomponenter. Det fastsætter klare, kvantificerede mål for genanvendelse, genbrug og genindvinding af køretøjer og køretøjskomponenter og anvender producentansvarsprincippet ved at fastsætte, at producenter bør finansiere en gratis tilbagetagelsesordning for den sidste indehaver/ejer af udrangerede køretøjer, som bringes på markedet efter 1. juli 2002. For køretøjer, der bringes på markedet før 1. juli 2002, gælder den gratis tilbagetagelsesordning først pr. 1. januar 2007.

Der er ingen harmoniserede bestemmelser for, hvornår et køretøj har afsluttet sin livscyklus. Den gennemsnitlige livscyklus for køretøjer i Europa varierer betydeligt, idet den er lavest i Luxembourg (fire år) og højest i Portugal (11 år)(2). Det er derfor vanskeligt at anslå det antal køretøjer, der skrottes på nuværende tidspunkt. I henhold til Det Europæiske Miljøagentur, stiger antallet af skrottede biler i EU formentlig fra 11,3 mio. i 1995 til lidt under 17 mio. i 2015(3).

Bortset fra bestemmelsen om, at ejere af biler der har nået udløbet af deres livscyklus, gratis skal kunne få deres bil taget tilbage, fastsætter direktivet ingen finansielle incitamenter eller andre fordele med henblik på at få ejere af udrangerede biler til at skrotte deres biler

Hovedformålet med direktiv 2000/53/EF om udrangerede køretøjer er af minimere disse køretøjers negative påvirkning af miljøet. Da udrangerede køretøjer omfattet af direktiv 2000/53/EF er affald i henhold til artikel 1(a) i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(4) er der ikke nogen mening i at tænke på køretøjsrelaterede afgifter som et specifikt instrument til at forbedre deres miljøpræstation.

Gennemførelse af direktiv 2000/53/EF om udrangerede køretøjer og potentielle nye fællesskabsinitiativer, hvad angår afgifter på køretøjer, er ikke forbundet med hinanden. Kommissionen er ved at undersøge en række muligheder for en indsats på fællesskabsplan og nationalt plan, hvad angår afgifter på

passagerkøretøjer. Resultater heraf forelægges snart til drøftelse i Rådet og Europa-Parlamentet i form af Kommissionens meddelelse. Det væsentlige formål med denne meddelelse er at identificere muligheder for en indsats i fremtiden, hvad angår afgifter på passagerbiler, som sikrer, at det indre marked fungerer glat, og som fremmer Fællesskabets miljømål, bl.a. som fastsat af Kyoto-protokollen.

(1) EFT L 269 af 21.10.2000.

(2) Kilde: Det Europæiske Miljøagentur, indikator 25: størrelse og gennemsnitlig alder for køretøjsflåden, senest ajourført den 24. januar 2001; på http://reports.eea.eu.int/ENVISSUENo12/en/page031.html.

(3) Kilde: Det Europæiske Miljøagentur, affald fra køretøjer, 20. august 2001,på http://themes.eea.eu.int/Sectors_and_activities/transport/indicators/consequences/waste/Waste_from_road_transport_TERM_2001.pdf.

(4) EFT L 194 af 25.7.1975.