SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0689/98

af Amedeo Amadeo (NI) og Salvatore Tatarella (NI) til Kommissionen

(10. marts 1998)

Om: International personbefordring - Rådets forordning nr. 684/92 af 16.3.1992

Er Kommissionen klar over, at artikel 2, nr. 1.3., i forordning 684/92(1), hvori der kræves udstedelse af tilladelser for al parallel (eller sammenlignelig) rutekørsel for samme passagerkreds som for den eksisterende rutekørsel, står i skarp modsætning til artikel 4 i samme forordning?

(1) EFT L 74 af 20.3.1992, s. 1.

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock på skriftlige forespørgsler E-0579/98,E-0580/98, E-0687/98, E-0688/98 og E-0689/98

(12. maj 1998)

Rådets forordning (EØF) 684/92 af 16. marts 1992 om fælles regler for international personbefordring med bus(1) fastsætter i artikel 2, punkt 1, at der ved rutekørsel forstås personbefordring efter faste tidsintervaller og i en bestemt trafikforbindelse, hvor på- og afstigning kan ske ved forud fastsatte stoppesteder. Rutekørsel kan benyttes af alle, uanset om der eventuelt skal foretages reservation. Der skal gives tilladelse til rutekørsel. Dog fastsætter artikel 7, punkt 4, meget strenge grunde til at afslå ansøgningen og de tilladelsesudstedende myndigheder kan afslå ansøgningen udelukkende på grundlag forordningens bestemmelser.

Derudover fastsætter artikel 2, punkt 1, at speciel rutekørsel er befordring af bestemte kategorier af passagerer, hvorved andre passagerer udelukkes. Visse af disse specielle rutekørsler behøver ikke tilladelse, hvis de er dækket af en kontrakt mellem den, der har tilrettelagt turen og transportvirksomheden. Grunden til at specielle rutekørsler ikke skal have tilladelse, når de er dækket af en kontrakt mellem den, der har tilrettelagt turen og transportvirksomheden er, at de er tilrettelagt udelukkende med henblik på transport af særlige passagergrupper og ikke er tilgængelige for en almindelig passagerkreds.

Formålet med beskyttelsesbestemmelsen fastsat i artikel 2, punkt 1.3 er at beskytte eksisterende rutekørsler, herunder særlige rutekørsler, over for andre typer busservice som f.eks. lejlighedsvis- og pendulkørsel, som kan tilrettelægges, samtidigt eller midlertidigt, og

betjene den samme passagerkreds som eksisterende rutekørsler. Dog kan denne beskyttelsesbestemmelse ikke bruges over for speciel rutekørsel, hvis den er dækket af en kontrakt mellem den, der har tilrettelagt turen og transportvirksomheden. Hvis speciel rutekørsel ikke følger bestemmelserne i artikel 2, punkt 1.1 og 1.2, når den transporterer alle slags passagerer og ikke kun "særlige passagergrupper, hvorved andre passagerer udelukkes", vil den omhandlede service ikke desto mindre blive betragtet som en rutekørsel og derfor skal der indhentes tilladelse.

Kommissionen kan ikke gribe ind over for "piratkørsel". I henhold til artikel 9 i Rådets forordning nr. 684/92 er medlemsstaterne ansvarlige for gennemførelsen og udførelsen af overensstemmelseskontrol og for den straf, der skal gives, hvis forordningens bestemmelser overtrædes. Dette inkluderer alle foranstaltninger, der skal tages mod busindehavere, som ikke overholder forordningens bestemmelser.

(1) Ændret ved Rådets forordning (EF) 11/98 af 11. december 1997 om ændring af forordning (EØF) 684/92 om fælles regler for international personbefordring med bus, EFT L 4 af 8.1.1998.