ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3890/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (11. december 1997)

Om: Producenters udelukkelse fra erstatning

I sin fortolkning af forordning (EU) 950/97 ((EFT L 142 af 2.6.1997, s. 1.)), som erstattede forordning 2328/91 ((EFT L 218 af 6.8.1991, s. 1.)), har den graeske regering besluttet som kriterium for gennemfoerelsen af artikel 5 at anvende »husstandsindkomsten« og ikke »ejeren af landbrugsbedriftens« indkomst, med det resultat, at producenter, hvis familiemedlemmer (aegtefaelle, boern) arbejder uden for landbrugsbedriften og saaledes har deres egen indtaegt, udelukkes fra erstatning i tilfaelde af katastrofer.

Eftersom udviklingen paa landet som den fremmes af EU's politik ogsaa er baseret paa, at der findes indtaegter uden for landbruget, bedes Kommissionen oplyse:

1. Er det lovligt til indtaegten for en landbruger, der har landbrug som hovederhverv, at medregne indtaegter uden for landbruget som indtjenes af medlemmer af hans familie?

2. Hvad har Kommissionen til hensigt at goere, for at besiddere af landbrugsbedrifter, som opfylder kriterierne i artikel 5 i forordning 950/97, ikke udelukkes fra erstatning af denne grund?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (13. februar 1998)

For at koncentrere stoetten til investeringer i landbrugsbedrifter i henhold til Raadets forordning (EF) nr. 950/97 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet paa de bedrifter, som har stoerst behov for den, definerer Graekenland begrebet »landbruger med landbrug som hovederhverv« ved at tage hensyn til husstandsindkomsten i beregningen af den samlede indkomst.

Medlemsstaterne kan faktisk fastsaette yderligere krav ved definitionen af begrebet »landbruger med landbrug som hovederhverv«, eftersom ovennaevnte forordning kun fastsaetter mindstekravene for, hvad en landbruger med landbrug som hovederhverv skal opfylde for at komme under den paagaeldende stoetteordning ((Artikel 5, stk. 5, i naevnte forordning. )).

Graekenlands anvendelse af kriteriet »husstandsindkomst«, ligeledes ved definitionen af, hvem der kan modtage statsstoette i tilfaelde af katastrofer, er berettiget af de samme grunde som for stoetten i medfoer af forordning nr. 950/97. Dette yderligere krav, der gaelder for ydelsen af statsstoette, giver ingen problemer i forhold til foreneligheden med artikel 92 til 94 i EF-traktaten om statsstoette.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3601/97 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen (6. november 1997)

Om: Tidsplan for forelaeggelsen af Kommissionens nye forslag om forbud mod drivgarn

Den 30. april 1997 fremsatte den spanske delegation en anmodning i Raadet (fiskeri) om forbud mod drivgarn, som blev modtaget med velvilje af den italienske og den tyske delegation, idet sidstnaevnte anfoerte, at det nye forslag skulle foelge de frister, der var vedtaget i Europa-Parlamentets betaenkning.

Kommissionsmedlem Bonino gav udtryk for samme indstilling under Europa-Parlamentets plenarmoede den 10. juni 1997, hvor hun gav tilsagn om at forelaegge et nyt forslag inden udgangen af indevaerende aar.

Bekraeftelsen af ovennaevnte delegationers holdning paa det uformelle raadsmoede i Toja i september i aar, viste sammen med den britiske fiskeriminister udtalelse om, at hans regering kunne stoette forbuddet paa de vilkaar, som var vedtaget i Europa-Parlamentets betaenkning, at der fandtes tilstraekkeligt flertal i Raadet til at gennemfoere det nye aendrede forslag fra Kommissionen med positivt resultat.

Kan Kommissionen oplyse om tidsplanen for forelaeggelsen af dette forslag inden aarets udgang?

Har noget forhold bevirket en aendring af den holdning, som Kommissionen gav udtryk for paa Europa-Parlamentets plenarmoede?

Har navnlig nogen regering for nogen medlemsstat meddelt Kommissionen en holdning, der strider imod eller adskiller sig fra den, der fremfoertes under Raadets samling i april og det uformelle raadsmoede i Toja, og som rejser tvivl om det nye flertal eller noedvendiggoer en aendring af strategien for en endelig loesning af problemet med anvendelsen af drivgarn?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (9. december 1997)

Kommissionen oensker foerst at oplyse, at der aldrig har fundet noget uformelt ministermoede sted i la Toja, og kan dernaest endnu en gang bekraefte sit faste vilje til at medvirke til en hastig loesning af spoergsmaalet om drivgarn. En afslutning af denne sag er ikke afhaengig af, at Kommissionens nuvaerende forslag tjener som grundlag for et kompromisforslag fra formandskabet, eller at der fremlaegges et nyt forslag. Resultatet afhaenger af evnen til at samle et kvalificeret flertal, som kan traeffe beslutning.

Det er paa denne baggrund, at Kommissionen rent faktisk i april 1997 forpligtede sig til at kontakte de mest direkte beroerte medlemsstater for at finde ud af, hvordan der bedst kunne loeses op for den blokerede situation. Disse kontakter gjorde det ikke muligt at samle betingelserne for et kvalificeret flertal omkring et kompromisforslag fra det nuvaerende formandskab inden udgangen af 1997.

Da det britiske formandskab klart har givet udtryk for, at det oensker at handle hurtigt, ser det ud til, at betingelserne nu er til stede for at samle det noedvendige kvalificerede flertal i Raadet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3404/97 af Ole Krarup (I-EDN) til Kommissionen (28. oktober 1997)

Om: Opholdsdirektiver

Under henvisning til Amsterdam-traktatens nye bestemmelse om oeget fri bevaegelighed for personer m.v. bedes Kommissionen redegoere for i hvilket omfang de i 1990 vedtagne 3 opholdsdirektiver nu kommer til at daekke en udvidet personkreds?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (29. januar 1998)

De direktiver, det aerede medlem henviser til, er direktiv (EOEF) nr. 90/365 om opholdsret for loenmodtagere og selvstaendige, der er ophoert med erhvervsaktivitet ((EFT L 180 af 13.7.1990. )), (EOEF) nr. 90/364 om opholdsret (1) og (EOEF) nr. 93/96 om opholdsret for studerende ((EFT L 317 af 18.12.1993. )).

Disse direktiver udvidede betydeligt opholdsrettens raekkevidde, der i starten var begraenset til personer, der udoever en oekonomisk aktivitet. Det skal i denne forbindelse noteres, at artikel 1 i direktiv (EOEF) nr. 90/364 fastsaetter, at det omfatter »statsborgere fra en medlemsstat, som ikke har denne ret paa grundlag af andre bestemmelser i faellesskabslovgivningen«.

Denne udvidelse af opholdsretten blev fastslaaet ved traktaten om Den Europaeiske Union. Artikel 8 A, der er indsat i EF-traktaten, goer faktisk den frie bevaegelighed til en grundlaeggende og personlig rettighed for alle borgere i Unionen, uden henvisning til en oekonomisk aktivitet ((Anden rapport fra Kommissionen om unionsborgerskab, KOM(97) 230 endelig udg. )). Artikel 8 A praeciserer imidlertid, at denne ret udoeves med de begraensninger og paa de betingelser, der er fastsat i EF-traktaten og i gennemfoerelsesbestemmelserne hertil.

Amsterdam-traktaten, der gentager ovennaevnte artikel 8 A, aendrer ikke retstilstanden paa omraadet.

Kommissionen tilfoejer, at den i forbindelse med den rapport, den er i gang med at forberede om anvendelsen af ovennaevnte tre direktiver, ikke specielt haefter sig ved de vanskeligheder, som borgerne eventuelt kan stoede paa for at faa anerkendt deres opholdsret inden for rammer af disse instrumenter.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3663/97 af Carlo Ripa di Meana (V) til Kommissionen (19. november 1997)

Om: Tildeling af kontrakt til projektering af den nye oestlige omfartsvej

Det fremgaar af en forespoergsel til borgmesteren i Rom, Francesco Rutelli, fra byraadsmedlem Adriana Spera, at Roms kommunalbestyrelse i forbindelse med tildelingen af kontrakten til projektering af den nye oestlige omfartsvej til Ferrovie dello Stato spa til et samlet beloeb af over 6 mia lire har overtraadt bestemmelserne i direktiv 92/50/EOEF ((EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1. )), som er overtaget af den italienske stat med bekendtgoerelse nr. 157/95. Roms kommune har saaledes tildelt denne kontrakt ved hjaelp af en underhaandsaftale og uden at udskrive en europaeisk licitation paa det forfejlede grundlag, at den paagaeldende kontrakt faldt ind under »eksklusivkontrakterne«. Paa baggrund af at saavel byraadsmedlem Spera som Usicons (forbrugersammenslutning) i sin tid har givet Kommissionen underretning om sagen, bedes Kommissionen oplyse, om den har interveneret, og i bekraeftende fald hvilket resultat den har opnaaet?

Har Kommissionen endvidere kendskab til, at Roms borgmester har trukket den afgoerelse tilbage, hvormed han havde tildelt kontrakten til Ferrovie dello Stato spa, og paa ny gennem systemet med underhaandsaftaler har overdraget den til S.T.A. spa, der er et selskab, som fuldt ud kontrolleres af Roms kommune, og som beskaeftiger sig med fjernelse af ulovligt parkerede biler, men ikke med projektering, og som derfor ikke kan deltage i en underhaandsaftale som en organisation med eksklusive rettigheder inden for det omraade, der er genstand for kontrakten?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. januar 1998)

Kommissionen sendte den 17. marts 1997 en anmodning om oplysninger til de italienske myndigheder, idet den gav udtryk for, at den naerede tvivl med hensyn til, om aftalen om at tildele Ferrovie dello Stato S.p.A. arbejdet med at projektere den nye oestlige omfartsvej er forenelig med EF-retten. De italienske myndigheder svarede den 2. oktober 1997, idet de fremsatte deres bemaerkninger og anfoerte, at de var i faerd med at undersoege, om der var alternative loesninger.

I mellemtiden var Kommissionen blevet underrettet om, at Roms kommune den 1. august 1997 havde truffet en ny beslutning, der ophaevede den foregaaende. Kommissionen sendte den 24. oktober 1997 en ny anmodning om oplysninger til de italienske myndigheder vedroerende denne nye beslutning, idet den anfoerte, at den nye aftale, der tildeler selskabet STA S.p.A. arbejdet med at projektere omfartsvejen, ogsaa giver anledning til, at der maa tages forbehold med hensyn til dens forenelighed med EF-rettens bestemmelser om offentlige aftaler, saerlig direktiv 92/50/EOEF om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3766/97 af Cristiana Muscardini (NI), Gastone Parigi (NI) og Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (21. november 1997)

Om: Sikkerhedsstandarder i faellesskabsbestemmelserne

Vil Kommissionen - under henvisning til, at visse medlemsstater, heriblandt Italien, ikke retter sig efter de gaeldende faellesskabsbestemmelser vedroerende sikkerhedsstandarder, ikke blot paa arbejdspladser, men foerst og fremmest paa pleje- og genoptraeningscentre, og til, at bestemmelserne vedroerende sikkerhedsstandarder i nogle stater, f.eks. Italien, er indbyrdes modstridende - ivaerksaette en undersoegelse i alle EU-stater for at kontrollere gennemfoerelsen af de europaeiske sikkerhedsstandarder og indlede overtraedelsesprocedurer mod de lande, der enten helt eller delvist har undladt at gennemfoere bestemmelserne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (9. januar 1998)

Kontrollen med gennemfoerelsen af faellesskabsretten er et spoergsmaal, som Kommissionen konstant beskaeftiger sig med, og som specielt i forbindelse med direktiverne om beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed paa arbejdspladsen er ved at blive udviklet, idet det endnu er ret nyt, at fristen for disse direktivers omsaetning i national ret er udloebet.

For at faa yderligere oplysninger om disse aktiviteter i Kommissionen bedes de aerede medlemmer laese Kommissionens 14. aarsberetning til Parlamentet om tilsynet med gennemfoerelsen af faellesskabsretten ((EFT C 332 af 3.11.1997. )), og isaer bilaget om status over direktivernes anvendelse.

Ioevrigt skal medlemsstaterne med bestemte mellemrum oplyse Kommissionen om den praktiske gennemfoerelse af direktivernes bestemmelser. Saa snart disse beretninger staar til raadighed, og Kommissionen har udarbejdet en beretning paa dette grundlag, oversendes dette materiale til Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3827/97 af Marco Cellai (NI) til Kommissionen (28. november 1997)

Om: Dispensation med henblik paa finansieringen af et sukkervareselskab

Cooperativa Dolciaria Toscana, et kooperativt selskab med begraenset ansvar, der blev oprettet i Empoli i provinsen Firenze den 26.7.1995, og som beskaeftiger 43 medarbejdere, indgav den 28.2.1996 en anmodning om deltagelse i aktiekapitalen fra Compagnia Finanziaria Industriale i henhold til lov nr. 49 fra 1985 (Marcora-loven). Anmodningen blev godkendt af konferencen for tjenesteydelser den 29.7.1996 for et beloeb paa 1.069.828.000 ITL.

Det overfor naevnte lovdekret har vaeret blokeret for saa vidt angaar det fulde beloeb, mens den noedvendige dispensation fra Den Europaeiske Union afventes. Da der imidlertid i marts 1997 blev givet groent lys for en del af beloebet, nemlig 189.986.000 ITL svarende til det saakaldte »de minimis«-beloeb, har industriministeren flere gange anmodet Den Europaeiske Union om den omtalte dispensation for de kooperative selskaber, der har opnaaet »de minimis«.

Der er kun givet tilladelse til finansieringer under Marcora-loven til en del af ansoegerne, mens andre, hvoriblandt Cooperativa Dolciaria Toscana, stadig venter.

Hvilke kriterier ligger til grund for tildelingen af finansieringstilladelser? Hvad er aarsagen til, at Den Europaeiske Union stadig ikke har givet den noedvendige dispensation til dekretets ikrafttraedelse og til frigivelse af det dermed forbundne beloeb? Er betingelserne og viljen til en saadan frigivelse til stede? Har de italienske myndigheder fulgt den fastlagte administrative procedure for anmodningen om denne dispensation?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (15. januar 1998)

Kommissionen har besluttet at indlede den i EF-traktatens artikel 93, stk. 2, naevnte procedure over for en raekke bestemmelser i lov nr. 49/85 (den saakaldte Marcora-lov), hvis refinansiering de italienske myndigheder havde givet meddelelse om.

Kommissionens beslutning blev meddelt de italienske myndigheder ved skrivelse af 11. juni 1997. De italienske myndigheder har svaret ved skrivelse af 31. juli 1997.

Beslutningen om procedurens ivaerksaettelse skal offentliggoeres i EFT paa de elleve EF-sprog, saaledes som fastsat i bestemmelserne vedroerende ivaerksaettelsen af selve proceduren. Da beslutningen er blevet offentliggjort i EFT ((EFT C 309 af 9.10.1997. )), har medlemsstaterne og tredjeparter en frist paa en maaned til at fremkomme med deres bemaerkninger.

Kommissionen vil herefter kunne afslutte proceduren under vedtagelse af en beslutning, hvori den vil tage stilling til, om den anmeldte ordning er forenelig med statsstoettereglerne.

I mellemtiden kan de italienske myndigheder - saaledes som de ogsaa har gjort - anvende denne ordning under overholdelse af den oevre graense, som er fastsat ved de minimis-reglen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3714/97 af Luciano Vecchi (PSE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Hindringer for den fri bevaegelighed for laeger i Det Forenede Kongerige

En lang raekke faellesskabsborgere, der retmaessigt er i besiddelse af en universitetseksamen i medicin og kirurgi og som har kvalifikationsbevis til udoevelsen af hvervet som laege eller som har gennemfoert en speciallaegeuddannelse, er ofre for en aabenbar diskriminering fra myndighedernes side i Det Forenede Kongerige, hvad angaar adgangen til hvervet som laege.

Det viser sig saerlig, at der i mange tilfaelde obligatorisk kraeves af de laeger, som er uddannet i andre faelleskabslande, at de er i besiddelse af en MRCP-attest, der kun kan opnaas i Det Forenede Kongerige efter to aars praksis som almen laege, for at faa adgang til erhverv eller oplaering, mens dette ikke er noedvendigt i andre europaeiske lande.

Da denne situation er i aaben modstrid med principperne om fri bevaegelighed for arbejdstagere og med de horisontale og vertikale direktiver om adgangen til de erhverv, der er fastsat bestemmelser for, bedes Kommissionen oplyse:

1. om den har kendskab til denne forskelsbehandling?

2. om den har ivaerksat eller agter at indlede foranstaltninger over for myndighederne i Det Forenede Kongerige med henblik paa at loese de foreliggende problemer?

3. hvilke muligheder for klage, der kan anvendes af de faellesskabsborgere, der diskrimineres gennem disse bestemmelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. januar 1998)

1. og 2. Uden mere praecise oplysninger, som kan saette Kommissionen i stand til at foretage en efterforskning af det naevnte problem, maa Kommissionen beklage, at den ikke paa nuvaerende tidspunkt kan besvare det aerede medlems forespoergsel. Den anmoder derfor det aerede medlem om at praecisere det forhold, der anfaegtes.

3. EU-borgere, der mener, at de udsaettes for diskrimination som foelge af en beslutning truffet af en medlemsstats myndigheder vedroerende adgangen til en uddannelse eller et erhverv, kan indbringe sagen for en national domstol. Hvis der hersker tvivl om en national lovbestemmelses forenelighed med EU-retten, kan den paagaeldende nationale domstol forelaegge EF-Domstolen et eller flere praejudicielle spoergsmaal. Desuden kan EU-borgere klage direkte til Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3908/97 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (11. december 1997)

Om: Levering af hoejt beriget uran til FRM II

1. Kan Kommissionen bekraefte, at Euratoms forsyningsagentur med russiske organer har forhandlet om at levere hoejt beriget uran til de europaeiske forskningsreaktorer? Omfatter disse forhandlinger ogsaa leveringer til den omstridte FRM II-reaktor i Muenchen?

2. Paa hvilket stadium befinder forhandlingerne sig? Hvad er man naaet til enighed om indtil nu, hvilke punkter er endnu uafklarede? Hvornaar regner man med at afslutte forhandlingerne?

3. Kan Kommissionen bekraefte, at Euratoms forsyningsagentur har udarbejdet et udkast til en aftale om levering af hoejt beriget uran fra Rusland til FRM II?

4. Frygter Kommissionen ikke, at ikke-spredning af hoejt beriget uran paa grund af FRM II har lidt et alvorligt nederlag og, i benaegtende fald, hvorfor ikke?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (2. februar 1998)

Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar paa det aerede medlems skriftlige forespoergsel E-2903/97 ((EFT C 134 af 30.4.1998, s. 33. )).

Siden Kommissionen afgav sit svar, har de ansvarlige for visse forskningsreaktorer i EU vaeret i kontakt med de russiske myndigheder. Hvis denne kontakt skulle resultere i levering af hoejt beriget uran, vil det ske under overholdelse af de meget strenge regler om sikkerhedskontrol og ikke-spredning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1720/97 af Heidi Hautala (V) til Raadet (22. maj 1997)

Om: FN-erklaeringen om oprindelige folks rettigheder

I november 1995 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om FN-erklaeringen om oprindelige folks rettigheder (B4-1415/95) ((EFT C 323 af 4.12.1995, s. 117. )). Siden da har der fundet to moeder sted i arbejdsgruppen om erklaeringen under Den Saerlige Menneskerettighedskommission.

1. Har EU's medlemsstater deltaget i arbejdsgruppens arbejde?

2. Har der i givet fald vaeret en faelles holdning fra EU's side?

3. Hvis det ikke har vaeret tilfaeldet, hvad er saa grunden?

4. Overvejer Raadet at droefte en faelles holdning til erklaeringen og/eller til spoergsmaalet om oprindelige folks rettigheder generelt?

Svar (30. marts 1998)

Der har ikke vaeret tale om nogen faelles EU-holdning i det spoergsmaal, der er behandlet i forespoergslen fra det aerede medlem af Europa-Parlamentet. Raadet er ikke i stand til at angive, hvilke EU-medlemsstater der har deltaget i arbejdet i arbejdsgruppen om erklaeringen under Den Saerlige Menneskerettighedskommission. Dette er et spoergsmaal, som henhoerer under de enkelte EU-medlemsstaters nationale kompetence.

Raadet overvejer i oejeblikket ikke en faelles holdning hverken med hensyn til erklaeringen eller spoergsmaalet om oprindelige folk generelt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3743/97 af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen (21. november 1997)

Om: Kemikalier, der nedbryder forplantningsevnen

Hvordan stiller Kommissionen sig til alkylfenol ethoxylat (et oestrogent kemikalie, der nedbryder forplantningsevnen hos fisk), som anvendes i rengoeringsmidler, affugtningsmidler, antikorrosionsmidler og affedtningsmidler; er anvendelsen af disse produkter underlagt nogen form for regulering?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (7. januar 1998)

Alkylfenol-ethoxylater, herunder nedbrydningsproduktet nonyl-fenol, tilhoerer en gruppe kemiske stoffer, som har givet anledning til bekymring paa grund af deres virkninger paa vandmiljoeet. Paa det seneste er alkylfenylethoxylaterne ligeledes blevet droeftet i forbindelse med »hormonforstyrrelser«.

Kommissionen er ved at danne sig en mening om de risici, som alkylfenylethoxylaterne frembyder. Nonylfenol har allerede faaet hoejeste prioritet med hensyn til risikovurdering i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 93/793 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer ((EFT L 84 af 5.4.1993, s. 1. )). Resultatet af risikovurderingen, som udfoeres af den kompetente myndighed i Det Forenede Kongerige, vil i givet fald komme til at omfatte en strategi for risikobegraensning. Resulatet af risikovurderingen og en strategianbefaling vil blive vedtaget paa faellesskabsplan og offentliggjort af Kommissionen. Denne kan dernaest eventuelt beslutte at fremsaette forslag til faellesskabsforanstaltninger inden for rammerne af den relevante lovgivning.

Kommissionen er i gang med at undersoege anvendelsen af alkylfenylethoxylater i rengoeringsmidler i forbindelse med sin gennemgang af Faellesskabets lovgivning om rengoeringsmidler.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3779/97 af Gianni Tamino (V) til Kommissionen (21. november 1997)

Om: Uforenelighed med faellesskabsbestemmelser i forbindelse med den italienske region Lazios dekret om undtagelse fra den nationale lov om jagt

Lazios regionsregering vedtog den 5. november 1997 et dekret om undtagelse fra den nationale lov om jagt for at aabne mulighed for jagt paa beskyttede arter som f.eks. spurve og staere.

Overholder dette regionale dekret faellesskabsdirektiverne om bevaring af vilde dyr, paa hvilke der kan drives jagt, isaer direktiv 92/43/EOEF ((EFT C 73 af 14.3.1997, s. 5. ))?

Mener Kommissionen i modsat fald ikke, at der maa indledes overtraedelsesprocedure?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (7. januar 1997)

Der er allerede indledt en overtraedelsesprocure mod Italien vedroerende isaer gennemfoerelsen i den nationale lovgivning af undtagelsesbestemmelsen i artikel 9 i direktiv 79/409/EOEF om beskyttelse af vilde fugle ((EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1. )).

Da Kommissionen agter at sikre, at der reelt er overensstemmelse mellem Faellesskabets lovgivning og de enkelte medlemsstaters interne love paa alle niveauer, omfatter denne overtraedelsesprocedure ligeledes regionernes kompetence ved gennemfoerelsen af faellesskabsretten i Italien og disses forpligtelse til at handle i overensstemmelse hermed. Kommissionen vil vaere taknemmelig, dersom det aerede medlem vil tilstille den teksten til det dekret, der er vedtaget af Giunta Regionale del Lazio, og som er genstand for denne skriftlige forespoergsel. Under alle omstaendigheder vil Kommissionen anmode de italienske myndigheder om naermere oplysninger i denne sag.