SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1575/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(23. maj 2000)

Om: Forbindelsen mellem dødelighed og miljøforurening

I forbindelse med min forespørgsel for nylig (E-2270/99)(1) om niveauet for ozon i Grækenland svarede Kommissionen, at i henhold til cost-benefit var fordelene ved de foreslåede foranstaltninger til bekæmpelse af forureningen højere end omkostningerne. I udkastet til betænkning om forslaget til direktiv om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer (KOM(1999) 125)(2) henvises der til, at der i bilagets tabel 9-12 for første gang i et EU-dokument anføres tal, der ved en analyse giver klare dødeligheds indikationer.

Da disse tal er særdeles foruroligende, og da de konklusioner, som uvidende måtte kunne drage ved en gennemlæsning af dokumentet, rummer alvorlige farer, bedes Kommissionen give følgende oplysninger:

1. Hvor stor er den værdisatte dødelighed i Grækenland, som blev lagt til grundlag for de samlede fordele i tabel 9-12 i bilaget (99/0067 COD), og som vedrører akut og kronisk dødelighed?

2. Hvorledes foretog man de lignende beregninger for sygelighed?

3. Hvorfor har man brugt to forskellige parametre, hhv. VOSL og VOLY?

(1) EFT C 219 E af 1.8.2000, s. 135.

(2) EFT C 56 E af 29.2.2000, s. 34.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(10. juli 2000)

1. Tabel 10 og 11 i begrundelsen til forslaget til direktiv om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer (KOM(1999) 125) viser de økonomiske fordele ved yderligere

emissionsbekæmpelsesforanstaltninger i forhold til dem, der er fastsat i den nuværende lovgivning (dvs. de øgede fordele i forhold til reference-scenariet). Disse fordele opstår ved, at emissionerne af de fire forurenende stoffer nitrogenoxid (NOX), flygtige organiske forbindelser (FOF/VOC), svovldioxid (SO2) og ammoniak formindskes udover referencescenariet. De økonomiske fordele, som er beregnet for Grækenlands vedkommende, bygger på en nedsat dødelighedskvotient (70 tilfælde) ved korttidsudsættelse for ozon og sekundært partikulært stof samt en nedgang på ca. 1 700, når det gælder tabte leveår.

2. Analysen begynder med at kvantificere de ændringer, Kommissionens forslag vil betyde for befolkningens og følsomme befolkningsgruppers udsættelse for luftforurening. For at kunne kvantificere ændringerne af luftforureningens indvirkning gås der ud fra reaktionerne ved udsættelse for forurening i forbindelse med forskellige typer sygdomme. Der blev taget hensyn til en række forskellige helbredsmæssige indvirkninger på dødeligheden, heriblandt brug af bronchidolator i forbindelse med astma, hoste i forbindelse med astma, symptomer i de nedre åndedrætsorganer i forbindelse med astma, astma-anfald, hospitalsindlæggelse på grund af åndedrætsbesvær, hjertesvigt, hospitalsindlæggelse på grund af hjerneblødning, dage med indskrænket aktivitet og kroniske virkninger som forekomst af bronkitis og hoste. Fordelene er blevet kvantificeret på grundlag af oplysninger om villigheden til at betale for at undgå disse sygdomme set i forhold til udgifterne til medicinsk behandling.

3. Den økonomiske værdi, der kan knyttes til virkningerne på den kroniske og akutte dødelighed, er vanskelig at bedømme og er genstand for en omfattende debat. For at vise, hvor forskellige resultater, der opnås ud fra forskellige antagelser, benytter Kommissionens undersøgelse to forskellige fremgangsmåder: den går ud fra en statistisk livsværdi (SLV eller VOSL, hvis den engelske forkortelse foretrækkes) og et tabt leveårs værdi (TLV eller VOLY).

Med SLV-teknikken bedømmes enkeltpersoners villighed til at betale for at formindske dødelighedsrisikoen. Resultatet er indikator for den betydning, folk tillægger risikoen, ikke en vurdering af livsværdien i sig selv. Fremgangsmåden gik ud på at benytte en forholdsvis forsigtig værdiansættelse på 2,2 mio. euro som SLV ved akut dødelighed og 1,1 mio. euro som SLV ved kronisk dødelighed. Der har været en vis diskussion om det hensigtsmæssige i at benytte SLV i de tilfælde, hvor formindskelsen af den forventede levetid på grund af udsættelse for luftforurening er lille. En alternativ metode går ud på at tillægge hvert tabt livsår en værdi (TLV) ved for tidlig død, og således foretage en tilpasning efter afkortningen af de berørtes forventede levetid. Kommissionens undersøgelse går ud fra en værdi på 110 000 euro for et tabt leveår ved akut dødelighed og 67 000 euro ved kronisk dødelighed.

Det kan imidlertid indvendes, at TLV-metoden ikke stemmer overens med det faktisk påviste forhold mellem alder og villighed til at betale for at undgå risiko. Ved vurderingen af fordelene er man ikke gået direkte ind i diskussionen mellem SLV og TLV, men har i stedet benyttet begge fremgangsmåder for at vise, i hvor høj grad en analyse af fordelene påvirkes af dette problem. Ved både kronisk og akut sundhedspåvirkning er der derfor to mål for fordelene, og det laveste afspejler TLV-metoden, mens SLV-metoden er benyttet til den højeste.