SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2916/96 af Paul Lannoye (V) til Kommissionen (8. november 1996)

Om: Data og naermere angivelser om stigning i antallet af transporter i forbindelse med plutoniumfremstilling

Udviklingen af plutoniumfremstillingen i Europa, som involverer saavel plutonium i form af Pu02 fra oparbejdningsanlaeggene (La Hague og Sellafield) og MOX-braendsel fra produktionsenhederne (Dessel i Belgien, Marcoule og Cadarache i Frankrig) indebaerer en betydelig stigning i antallet af transporter af farlige stoffer, som man absolut boer have noejagtigt kendskab til, saaledes at man kan vurdere, om de anvendte fremgangsmaader (oparbejdning og anvendelse af MOX-braendsel), er berettigede (jf. artikel 6, stk. 2, i direktiv 96/29/Euratom ((EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1. ))) paa baggrund af den straaling, der er forbundet hermed.

Ud over de risici for bestraaling, der er forbundet med selve industrifremstillingen, kan transporten nemlig ogsaa vaere en betydelig medvirkende aarsag til, at arbejdstagere og andre befolkningsgrupper udsaettes for straaling.

Kan Kommissionen forelaegge oplysninger (antal transporter, transporterede maengder pr. koeretoej) om transport af plutoniumoxyd, MOX og andre anvendte braendsler for aarene 1985, 1990 og 1995 saavel som fremskrivningerne for aar 2000 fordelt paa:

transportform (vej, jernbane, luft, vand) og

transporter inden for Den Europaeiske Union og transporter som foelge af kontrakter med tredjelande?

Supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (14. april 1997)

Som supplement til sit svar af 17. december 1996 ((EFT C 72 af 7.3.1997. )) kan Kommissionen nu give foelgende informationer:

De risici, der bestaar med hensyn til udsaettelse af befolkningen og miljoeet for bestraaling i forbindelse med den nukleare elproduktion, hidroerer hovedsageligt fra selve den industrielle udnyttelse af det nukleare braendsel og i langt mindre grad fra transporten af radioaktive materialer, der er betryggende emballeret saa man kan imoedegaa eventuelle ulykker under transporten.

Straalingsfaren ved transport af nukleart materiale afhaenger af hyppigheden af transportulykkerne og disses eventuelle straalingsmaessige foelgevirkninger.

Som anfoert i Kommissionens meddelelse til Raadet og Europa-Parlamentet om sikker transport af radioaktivt materiale i Det Europaeiske Faellesskab ((Dok. nr. KOM(96) 11 endelig udg. )) fremgaar det af en naermere analyse af de stedfundne ulykker og episoder i forbindelse med transporterne, at kun yderst faa ulykker har haft maerkbare straalingsmaessige foelgevirkninger i form af radioaktiv forurening af miljoeet, hvilket viser at beskyttelsen af de paagaeldende forsendelser er effektiv i en lang raekke ulykkestilfaelde.

Hvad angaar antallet af transporter i 1985, 1990 og 1995, har Kommissionen ingen andre oplysninger end dem fra Euratom's sikkerhedskontrol i Faellesskabet og fra anlaeggenes regnskaber. De samlede tal, der er udledt heraf, fremgaar af nedenstaaende tabel, men de goer det ikke muligt at identificere den benyttede transportform.

Det forekommer ikke Kommissionen muligt at foretage en fremskrivning til aar 2000 paa grundlag af disse tal. En saadan fremskrivning vil i vid udstraekning afhaenge af de forskellige faktorer, der vil vaere bestemmende for politikken med hensyn til energi, transport generelt, fri bevaegelighed samt konkurrence i de kommende aar.

Minimalt (*) skoen over antallet af transporter

>TABLE>

(*) Benyttede hypoteser ved skoennet

Kun de vigtige anlaeg, der med regelmaessige mellemrum afsender eller modtager plutomiumoxid, MOX eller bestraalet braendsel, er taget med i betragtning.

Paa grundlag af regnskaberne for én bestemt dag betragtes de forsendelser af samme art, der er angivet til afsendelse eller modtagelse, som vaerende én transport.

Afsendelse eller modtagelse af smaa maengder som proever er ikke blevet taget med i betragtning.