ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2118/96 af José Valverde López (PPE) til Kommissionen (26. juli 1996)

Om: Placering af ansvaret paa omraadet fri bevaegelig for varer med hensyn til markedsfoering af benmel fremstillet af slagteriaffald fra kvaeg smittet med sygdommen BSE

Den frie bevaegelighed for varer paa det indre marked indebaerer en raekke garantier for forbrugeren. For at dette marked skal kunne fungere godt, er det vigtigt at overholde de tekniske standarder for fremstilling og kravet om producentens ansvar for »fejl og mangler« ved produktet, som indebaerer erstatningsansvar og endda strafansvar.

For at lette forbrugerne adgangen til retssystemet boer Europa-Kommissionen give forbrugerorganisationerne og de kvaegavlerorganisationer, der er beroert af det forurenede mel, som er smittebaerer af sygdommen BSE, den fornoedne bistand hertil.

Hvad kan Kommissionen goere paa dette omraade?

Kan den udarbejde en orienterende vejledning med henblik paa opstilling af krav om skadeserstatning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (11. september 1996)

Faellesskabet har endnu ikke etableret en ret for forbrugerorganisationerne til at handle i et tilfaelde som det, der beskrives i spoergsmaalet. Et udkast til direktiv ((EFT C 107 af 13.4.1996. )) og et dermed beslaegtet handlingsprogram om adgang til retsmidler, som i oejeblikket behandles i Parlamentet, har til formaal at etablere visse saadanne rettigheder.

De enkelte forbrugere kan imidlertid undersoege, om der skulle findes et ansvar i henhold til Raadets direktiv 85/374/EOEF af 25. juli 1985 om tilnaermelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsat bestemmelser om produktansvar ((EFT L 210 af 7.8.1985. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2330/96 af Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) til Kommissionen (27. august 1996)

Om: BSE-stoette

Ved aarets udgang vil Kommissionen have ydet 1.500 mio ecu i stoette, heraf 850 mio ecu i direkte stoette til oksekoedsproducenter, til bekaempelsen af BSE-krisen.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvilket beloeb Belgien har modtaget?

2. Kan Kommissionen goere rede for fordelingen af faellesskabsstoetten mellem oksekoedsproducenter og kalveavlere? Eller er der her tale om en selvstaendig beslutning, truffet af EU-medlemsstaternes regeringer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (27. september 1996)

Af de 850 mio. ECU, Faellesskabet har afsat ((Raadets forordning (EF) nr. 1357/96 af 8. juli 1996 om tillaegsbetalinger i 1996 til praemierne i forordning (EOEF) nr. 805/68 om den faelles markedsordning for oksekoed og om aendring af samme forordning. )) til kompensering af kvaegproducenterne for foelgerne af krisen som foelge af forekomsten af bovin spongiform encephalopati, er et beloeb paa ca. 30 mio. ECU blevet tildelt Belgien med henblik paa udbetaling til de paagaeldende producenter.

Fordelingen af disse beloeb plus eventuel statsstoette, som ikke kan overstige et tilsvarende beloeb, foretages af de belgiske myndigheder paa grundlag af to fordelingsmodeller, der er fastsat i ovennaevnte forordning. Vedroerende mere detaljerede oplysninger om denne fordeling henvises det aerede medlem til Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel E-1509/96 fra Sebastiano Musumeci ((EFT C 305 af 15.10.1996. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2109/96 af Carlos Pimenta (PPE) til Kommissionen (26. juli 1996)

Om: Alqueva-daemningen

Kommissionen overvejer i oejeblikket muligheden for at finansiere en enorm stor ny daemning, Alqueva, hvilket hovedsageligt begrundes med overrislingsformaal. Imidlertid er udgifterne til overrislingselementet i forbindelse med Alqueva-projektet mange gange stoerre end udgifterne til selve daemningen. Uden dette element vil projektet ikke kunne leve op til dets vigtigste maalsaetninger.

Har Kommissionen til hensigt at finansiere dette enormt store opfoelgningsprojekt, eller har den modtaget et tilsagn fra de portugisiske myndigheder om, at de vil goere det?

Eller vil Kommissionen risikere at finansiere alene den foerste del af projektet uden at vide, hvor de enormt store beloeb, som er noedvendige for at fortsaette projektet, skal komme fra?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies 2X>(23. september 1996)

Kommissionens overvejelser vedroerende eventuel EF-finansiering af Alqueva-daemningen er ikke afsluttet. I forbindelse med overvejelserne tages der hensyn til alle de forhold, der er knyttet til gennemfoerelsen af projektet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 698/96 af Peter TRUSCOTT til Rådet. Emerson og TACIS-finansiering



EF-Tidende nr. C 011 af 13/01/1997 s. 0001



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0698/96 af Peter Truscott (PSE) til Raadet (27. marts 1996) Om: Emerson og TACIS-finansiering Kan Raadet udtale sig om Michael Emerson-affaerens sandsynlige skadelige indvirkning paa Den Europaeiske Unions omdoemme i Den Russiske Foederation og paa andre fortalere for demokratiske og oekonomiske reformer i Rusland? Svar (19. november 1996) Raadet har ingen oplysninger, som kunne give anledning til at mene, at den sag, som det aerede parlamentsmedlem henviser til, skulle kunne skade Den Europaeiske Unions omdoemme i Den Russiske Foederation.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1385/96 af Miguel Arias Cañete (PPE) til Kommissionen (6. juni 1996)

Om: Avocadokrise i EU

Avocadosektoren i EU bestaar af bedrifter med et samlet areal paa ca. 8.000 ha, som over 10.000 familier lever af direkte. Avlernes omsaetning er paa over 12 mia pesetas, og investeringerne i fast ejendom er paa over 50 mia pesetas.

Ifoelge de statistiske oplysninger, vi er i besiddelse af, er importen af avocadoer fra tredjelande til EU i 1996 steget med 22%. Stoerstedelen af denne import kommer fra Mexico, som er verdens stoerste producent, og hvis eksport til EU er steget med 43%. Paa den anden side er den spanske eksport til de andre lande i EU faldet med 27%. Dette sammen med EU's toldsystem (som i den spanske produktionsperiode er paa 3,5% og resten af aaret paa 6%) har medfoert nogle priser, som goer avocadoavlen urentabel for de spanske producenter.

Agter Kommissionen at aendre toldsystemet, som i betragtning af de forskellige perioder ikke synes at have til formaal at beskytte den europaeiske produktion?

Agter Kommissionen at traeffe nogle foranstaltninger for at loese den krisesituation, som EU's producenter befinder sig i som foelge af den massive import af avocadoer fra tredjelande, som kan komme til at oversvoemme og oedelaegge vort marked?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler paa skriftlige forespoergsler E-1384/96 og E-1385/96 (11. juli 1996)

Kommissionen kan rent faktisk konstatere, at EF-importen af avocadoer steg i 1994 og 1995, hvor den udgjorde 105 552 t. Disse aar med stigning foelger imidlertid efter to aar med fald. De Tolvs import var paa 90 145 t i 1991, og den relative stigning i perioden 1991-1995 var kun paa 16%.

Den mexicanske eksport har vaeret stigende, og landet blev i 1995 EF's vigtigste leverandoer. Denne fremgang har til dels fundet sted paa bekostning af den anden leverandoer, Israel, hvis markedsandel er faldende, medens den tredje leverandoer, Sydafrikas, salg har vaeret stagnerende. Disse tre lande staar alene for naesten 90% af EF's import.

Konventionaltoldsatsen ved import af avocadoer er paa 7,5% fra den 1. juni til den 30. november og paa 4% i resten af aaret ((Kommissionens forordning (EF) nr. 3009/95 af 22. december 1995 om aendring af bilag I til Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif - EFT L 319 af 30.12.1995. Produktkode: 0804 40. )). Dette produkt nyder saaledes godt af en stoerre beskyttelse i EF's dyrkningsperiode.

Paa denne baggrund er det Kommissionens opfattelse, at den mexicanske import ikke vil kunne forstyrre EF-markedet, og den agter ikke at traeffe saerlige foranstaltninger for avocadodyrkningen.

Kommissionen vil imidlertid fortsat foelge udviklingen paa dette marked opmaerksomt, og den minder om, at de nye bestemmelser i reformen af den faelles markedsordning for frugt og groentsager skulle goere det muligt at udarbejde foranstaltninger, som vil kunne forbedre EF-producenternes konkurrenceevne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2151/96 af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen (2. august 1996)

Om: Artikel 10-programmet

Er det korrekt, at de lokale myndigheder i Danmark har klaget til Kommissionen over, at de ikke har mulighed for at indgive ansoegninger om interregionalt samarbejde under artikel 10-programmet paa grund af kravet om de store tilsvarende beloeb, de selv skal bidrage med, og at de har paapeget, at de foretraekker mindre interregionale samarbejdsprojekter af den art, der stoettes under PACTE-programmet?

Hvorledes har Kommissionen reageret herpaa, og hvorfor forsoeger den paa baggrund heraf at lade PACTE-programmet indgaa under den post paa 1997-budgettet, som omfatter artikel 10-programmet?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies paa skriftlige forespoergsler E-2093/96, E-2149/96 og E-2151/96 (22. oktober 1996)

Kommissionen, der er lydhoer over for Parlamentets bekymringer vedroerende finansieringen af projekter, som tager sigte paa indfoerelse i tvaerregionalt samarbejde, er under hensyntagen til budgetsituationen i faerd med at undersoege, om disse projekter kan finansieres i henhold til artikel 10 i forordning (EOEF) nr. 4254/88 som aendret om Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling ((EFT L 193 af 31.7.1993. )). Det kan forventes, at Faellesskabets bidrag til disse projekter bliver paa mellem 150 000 og 300 000 ECU.

Kommissionen vil, naar tiden er inde, ikke undlade at informere Parlamentet om resultatet af sin undersoegelse, som bl. a. skal tage hensyn til Revisionsrettens bemaerkninger vedroerende en delvist uddelegeret forvaltning af EF-midlerne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2242/96 af Cristiana Muscardini (NI), Gastone Parigi (NI) og Spalato Belleré (NI) til Kommissionen (9. august 1996)

Om: Et slovensk forbud mod de istriske flygtninges generhvervelse af huse

Det slovenske parlament har forkastet et forslag, der ville goere det muligt for de istriske flygtninge at generhverve de huse, de forlod efter krigen. Det slovenske parlaments beslutning strider imod Solana-planen, der vedtoges den 11. april 1996, og som giver ret til generhvervelse for personer, der har boet i Slovenien i mindst tre aar.

Den slovenske regering har vedtaget at liberalisere ejendomsmarkedet for udlaendinge, der har boet i landet i mindst tre aar efter erklaeringen om uafhaengighed af Beograd, der fandt sted den 25. juni 1991, og herved har man automatisk udelukket de istriske flygtninge, der boede i landet foer, efter eller under Anden Verdenskrig.

Vil Kommissionen med udsigt til indgaaelse af associeringsaftalen mellem Slovenien og EU tage stilling til, om den slovenske beslutning er i overensstemmelse med Solana-planen og EU's lovgivning paa ejendomsomraadet?

Svar afgivet af paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (7. oktober 1996)

Indgaaelsen af Europaaftalen blev udsat flere gange af Raadet, foer den endelig blev undertegnet den 10. juni 1996.

Denne aftale indeholder en brevveksling med den slovenske regering, der klart omtaler det kompromis, man har indgaaet for at loese det sidste udestaaende spoergsmaal. Denne brevveksling er helt i overensstemmelse med det forslag, der blev fremlagt af Kommissionen og Raadet i faellesskab under det spanske formandskab.

Ved denne brevveksling forpligtede den slovenske regering sig til at liberalisere det slovenske ejendomsmarked fire aar efter ratificeringen af Europaaftalen og samtidig med Europaaftalens ikrafttraeden at indroemme alle EU-borgere (herunder ogsaa personer, der tidligere har vaeret bosiddende i Italien) med tre aars ophold i Slovenien retten til at erhverve fast ejendom.

Desuden har den slovenske regering forpligtet sig til at indfoere de noedvendige forfatningsaendringer og lovbestemmelser i overensstemmelse med ovennaevnte brevveksling foer ratificeringen af Europaaftalen. Denne lovgivning behandles for tiden i Parlamentet, og den slovenske regering har afgivet loefte om at indfoeje de noedvendige aendringer ved andenbehandlingen. Den naevnte liberalisering af ejendomsmarkedet skulle saaledes vaere i overensstemmelse med retstilstanden i EU.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2034/96 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (19. juli 1996)

Om: Kvinder og maend deler samme rum paa hospital i Milano

Den laegelige ledelse af et hospital i Milano - Policlinico di Milano - har paa grund af personalemangel i ferietiden midlertidigt slaaet sine kirurgiske afdelinger sammen og oprettet fem sengepladser til kvinder i to mindre vaerelser op til maendenes afdeling.

De kvindelige patienter, der er indlagt, maa dele toilet og bad med maendene med de deraf foelgende uundgaaelige ubehagelige personlige konsekvenser.

Kommissionen spoerges, om den ikke kan gribe ind for at undgaa, at sundhedsmaessige problemer risikerer at udvikle sig i banal og taabelig retning paa grund af en beklagelig sammenblanding af alvorlige menneskelige behov og absurde logistiske krav, der skyldes irrationelle ferieplaner, der foerer til en ubehagelig situation for dem, der rammes heraf, og om det ikke er noedvendigt at regulere dette omraade med et direktiv, hvormed laege- og sygeplejepersonale hindres i at skabe saadanne situationer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (6. september 1996)

Kommissionen har ikke mandat til at gribe ind i organisatoriske spoergsmaal vedroerende personale og tjenesteydelser paa hospitaler i medlemsstaterne. Eventuelle problemer paa dette omraade maa loeses af de ansvarlige lokale, regionale eller nationale myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2037/96 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (19. juli 1996)

Om: Bedrageri over for udtagere af syge- og ulykkesforsikringer

Kommissionen bedes oplyse, om det er sandt, at mange forsikringsselskaber, der udsteder syge- og ulykkesforsikringer, naegter at betale forsikringstageren i tilfaelde af, at denne paadrager sig sygdomme som kraeft eller AIDS under henvisning til, at forsikringstageren maa erklaeres helbredt, foer ulykkes- eller sygeforsikringen udbetales?

Hvis dette er sandt, bedes Kommissionen oplyse, om dette ikke kan betragtes som bedrageri overfor forsikringstagerne, og hvilke foranstaltninger Kommissionen agter at traeffe?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (9. oktober 1996)

Spoergsmaalet om hvorvidt forsikringstagere, der lider af AIDS, er berettiget til at modtage ydelser, naar de paadrager sig sygdomme som f.eks. svulster, afhaenger af indholdet af de kontrakter, der er indgaaet med de respektive forsikringsselskaber.

Da der ikke findes nogen faellesskabslovgivning med hensyn til den daekning, som forsikringsselskaberne inden for sygeforsikring giver, er der principiel frihed hvad angaar betingelserne i forsikringspolicer (artikel 29 i Raadets direktiv 92/49/EOEF ((EFT L 228 af 11.8.1992. )) af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om aendring af direktiv 73/239/EOEF og 88/357/EOEF (tredje skadesforsikringsdirektiv)).

Indholdet af saadanne kontrakter kan imidlertid vurderes paa grundlag af direktivet om urimelige kontraktvilkaar i forbrugeraftaler (93/13/EOEF) ((EFT L 95 af 21.4.1993. )). Denne vurdering skal foretages af de nationale civile domstole. Kommissionen har ikke befoejelse til at fortolke ordlyden af private kontrakter eller til at undersoege strafbare handlinger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2344/96 af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen (27. august 1996)

Om: Kommissionens repraesentant i nationale overvaagningsudvalg under Strukturfonden

Hvordan vil Kommissionen beskrive sine repraesentanters rolle i Strukturfondens overvaagningsudvalg i de forskellige medlemsstater, og praecist hvilke regulativer og politiske retningslinjer (med angivelse af referencenumre) styrer kommissionspersonalets adfaerd i denne egenskab?

Vil Kommissionen i overensstemmelse med princippet om parlamentarisk ansvarlighed garantere, at dens repraesentanter giver fyldestgoerende oplysninger vedroerende projektudvaelgelse, udvaelgelse af kriterier og vedroerende den effektive udnyttelse af midlerne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (23. september 1996)

Ifoelge artikel 25 i Raadets forordning (EOEF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 2052/88 for saa vidt angaar samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes saavel som med interventionerne fra Den Europaeiske Investeringsbank og de oevrige eksisterende finansielle instrumenter (som aendret) ((EFT L 193 af 31.7.1993. )) skal der oprettes overvaagningsudvalg inden for rammerne af partnerskabet efter aftale mellem Kommissionen og medlemsstaterne.

Detaljerede bestemmelser vedroerende disse udvalgs opgaver, procedurer og ansvar findes i de bestemmelser, der udgoer en integrerende del af hver kommissionsbeslutning om godkendelse af de enkelte operationelle programmer. Ifoelge disse bestemmelser deltager Kommissionen som fuldt medlem i disse udvalg.

Bortset fra denne formelle deltagelse spiller Kommissionens repraesentanter ogsaa en vigtig rolle med at stille regelmaessig hjaelp og vejledning til raadighed for de paagaeldende myndigheder, navnlig i forbindelse med projekters stoetteberettigelse eller overholdelse af EF-bestemmelserne.

I overensstemmelse med bestemmelserne vedroerende strukturfondsinterventionerne og som foelge af naerhedsprincippet er det imidlertid de medlemsstater, der er ansvarlige for gennemfoerelsen af programmet, som har det primaere ansvar for at sikre, at projekterne er stoetteberettigede, og for at opstille kriterier for prioritering af deres valg af de projekter, der skal godkendes. Ved fastlaeggelsen af disse kriterier bistaas de af Kommissionen, som i denne forbindelse soeger at sikre, at de udvalgte projekter er forenelige med programmets overordnede maal, og at Faellesskabets ressourcer vil blive anvendt effektivt, EF-bestemmelserne overholdt og finansielle fejl og uregelmaessigheder undgaaet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2026/96 af Angela Billingham (PSE) til Kommissionen (12. juli 1996)

Om: Den britiske nationalitetslov fra 1981

Inden den britiske nationalitetslov af 1981 traadte i kraft i 1983, kunne et barn kun opnaa britisk statsborgerskab fra sin far og ikke fra sin mor. Denne lov er ikke tilbagevirkende.

Jeg er blevet opmaerksom paa en sag, hvor en kvindelig britisk statsborger, der er gift med en sudansk statsborger, ikke kan faa britisk statsborgerskab eller britisk pas til sin soen, der er foedt i 1962, fordi hun ikke har soegt om britisk pas, inden han fyldte 16 aar.

Derfor gaelder den britiske lov fra foer 1981 for hende. Hvis hendes soen havde vaeret foedt efter 1981, eller hun havde vaeret en britisk mand gift med en udenlandsk kone, ville hendes soen have haft ret til britisk statsborgerskab, selv hvis hun ikke havde soegt om britisk pas, inden han fyldte 16 aar.

Betragter Kommissionen ikke dette som et eksempel paa forskelsbehandling paa grund af koen?

Har Kommissionen kendskab til lignende sager? Findes der europaeiske sikkerhedsforanstaltninger, der kan beskytte folk mod denne form for diskrimination, der skyldes det ikke-tilbagevirkende aspekt i den britiske nationalitetslov fra 1981, eller har Kommissionen planer om at indfoere saadanne sikkerhedsforanstaltninger?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (16. september 1996)

Bestemmelserne om tildeling af en medlemsstats statsborgerskab henhoerer ikke under Faellesskabets kompetenceomraade.

Spoergsmaalet om, hvorvidt en person er statsborger i en medlemsstat, skal ifoelge erklaering nr. 2, som er knyttet som bilag til EF-traktaten, udelukkende afgoeres under henvisning til den paagaeldende medlemsstats egen lovgivning. Kommissionen kan derfor ikke foelge det aerede medlems forslag om at gribe ind i dette spoergsmaal.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2189/96 af Ole Krarup (NI) til Kommissionen (2. august 1996)

Om: VVM-direktivet

Idet jeg henviser til Kommissionens svar paa spoergsmaal E-0771/96 ((EFT C 322 af 20.10.1996, s. 6. )), beklager jeg, at svaret ikke paa alle punkter refererer til de spoergsmaal, der var stillet. Jeg beder derfor Kommissionen om at overveje spoergsmaalet om, hvorvidt bygherren kan anses for berettiget til at gennemfoere projektet, saa laenge der ikke er givet tilladelse fra alle de myndigheder, der efter national lovgivning raader over tilladelserne. Jeg henviser til definitionen af begrebet tilladelse i artikel 1, punkt 2: »Afgoerelse fra den eller de kompetente myndighed(er), som giver bygherren ret til at gennemfoere projektet«.

Mit spoergsmaal er: Kan én national myndighed gyldigt tilstaa bygherren en saadan ret, saa laenge der ikke foreligger tilladelse fra en eller flere andre nationale myndigheder, hvis tilladelse kraeves i henhold til VVM-direktivet og/eller den nationale lovgivning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (24. september 1996)

I henhold til Raadets direktiv 85/337/EOEF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet ((EFT L 175 af 5.7.1985. )) kraeves der kun foretaget en vurdering af virkningerne for miljoeet (VVM), inden der gives tilladelse til gennemfoerelse af anlaegsarbejder. Det foelger af det princip, der er fastlagt i definitionen paa tilladelse, at den paagaeldende VVM skal udfoeres, inden bygherren faar ret til at gennemfoere projektet. Direktivet overlader det til medlemsstaterne selv at integrere VVM i deres gaeldende planlaegningsprocedurer eller i de procedurer, der skal vedtages.

Direktivet indeholder intet krav om, at bygherren foerst kan gaa videre med projektet, naar samtlige tilladelser vedroerende projektet, der kraeves i medfoer af landets nationale lovgivning, er blevet givet. Dette anliggende henhoerer under den enkelte stats egen nationale kompetence. Det spoergsmaal, der er stillet, gaelder derfor udelukkende national lovgivning, og Kommissionen har ingen kommentarer til dette konkrete spoergsmaal.