ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2848/99

af Bartho Pronk (PPE-DE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Obligatorisk medføring af identifikationspapirer i Nederlandene

Den 1. juli 1994 blev det gjort til en pligt at medføre identifikationspapirer i Nederlandene. Justitsministeriet har udgivet en brochure med titlen Alles over identifiacatieplicht. Denne brochure har ikke blot til formål at orientere offentligheden, men anvendes også af forskellige forvaltningsorganer samt handelskamre, socialsikringsinstanser, arbejdsgivere, notarer osv.

På side 12 i brochuren angives, hvilke identifikationspapirer der kan accepteres. Det eneste ikke-nederlandske dokument, der accepteres, er et ikke-nederlandsk pas. Der gøres ingen forskel mellem EU-borgere og ikke-EU-borgere.

1. Er den i brochuren indeholdte fortolkning af den nederlandske lovgivning efter Kommissionens opfattelse i modstrid med den relevante EU-lovgivning, navnlig bestemmelserne om fri bevægelighed og princippet om ikke-diskriminering?

2. Er der tale om diskriminering, når et nederlandsk førerbevis accepteres som identifikationspapir, men ikke førerbeviser fra andre medlemsstater?

3. Er der tale om diskriminering, når identitetskort fra EU-medlemsstater ikke accepteres men kun pas, selv om identitetskort accepteres som rejsedokumenter, og selv om Nederlandene accepterer deres egne identitetskort?

4. I visse tilfælde er et udenlandsk pas ikke tilstrækkeligt, idet det skal suppleres med en opholdstilladelse? Er der ikke også her tale om diskriminering?

5. Hvad har Kommissionen til hensigt at foretage for at ændre denne situation?

6. Hvis den nederlandske lovgivning er i overensstemmelse med EU-traktaten, men ikke brochuren, kan Kommissionen så sørge for, at brochuren ændres, i betragtning af, at den næsten betragtes som et juridisk bindende dokument?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(7. februar 2000)

Kommissionen vil tage kontakt med de nederlandske myndigheder for at få alle oplysninger om de forhold, der omtales af det ærede medlem. Den vil om nødvendigt undersøge sagen inden for rammerne af proceduren i EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2666/99

af Francis Decourrière (PPE-DE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Direktiv 92/43/EØF

I forbindelse med anvendelse af bilag III i Rådets direktiv 92/43/EØF(1) af 21. maj 1992 hedder det i teksten til etape 2, punkt 2, litra b, at vurderingen af betydningen for Fællesskabets af en lokalitet skal tage hensyn til lokalitetens geografiske placering i forhold til migrationsvejene for arter i bilag II samt til dens eventuelle tilhørsforhold til et sammenhængende økosystem, der er beliggende på begge sider af en eller flere af Fællesskabets indre grænser.

De socioøkonomiske aktiviteter på den ene og den anden side af en grænse er undertiden fuldstændig forskellige, fordi det hører under national ret. F.eks. er jagt og fiskeri i Frankrig lovlige og traditionelle aktiviteter på offentligt ejede kystarealer, medens denne ret ikke findes på den anden side af grænsen i Belgien.

1. Hvordan agter Kommissionen, i betragtning af at der skal tages hensyn til økonomiske, sociale og kulturelle behov og til regionale og lokale særpræg (artikel 2 i ovennævnte direktiv), at skabe overensstemmelse mellem forvaltningen af disse økologisk værdifulde grænselokaliteter (klassificering som naturreservat, biogenetisk reservat), der er forbundet med en art fra bilag II (phoca vitulina), og så forskellige aktiviteter?

2. Er der behov for samlet forvaltning af disse lokaliteter?

3. Vil sådanne grænselokaliteter blive genstand for særlige ordninger, navnlig finansielle ordninger, under gennemførelsesfasen for direktiv 92/43/EØF og i forbindelse med dets effektive anvendelse i 2004?

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. februar 2000)

Ifølge artikel 6(1) i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter henhører forvaltningen af lokaliteterne under medlemsstaternes ansvar. Det er op til de enkelte medlemsstater at træffe de nødvendige bevaringsforanstaltninger, der opfylder de økologiske behov for de arter i bilag II, der findes i lokaliteterne. Kommissionen medvirker ved udvælgelsen af lokaliteterne, men ikke ved forvaltningen af disse.

Direktivet indeholder ingen forpligtelse til en samlet forvaltning for de grænseoverskridende lokaliteters vedkommende. Hver enkelt medlemsstat må sammen med sine naboer bestemme, i hvilket omfang et samarbejde er nødvendigt for at sikre, at direktivets mål realiseres.

De grænseoverskridende lokaliteter har ingen fortrinsret i forbindelse med samfinansieringen af bevaringsforanstaltninger i lokaliteter med prioriterede naturtyper og arter (jf. artikel 8). Imidlertid giver flere af Fællesskabets finansielle instrumenter mulighed for at give sådanne lokaliteter en vis særbehandling. Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at gøre brug af disse instrumenter ved forvaltningen af de grænseoverskridende Natura 2000-lokaliteter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1819/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(12. oktober 1999)

Om: Programmet Europa mod kræft

Vil Kommissionen oplyse, i hvilket omfang og hvilke (offentlige eller private) institutioner, institutter, selskaber, kooperativer eller personer man har tildelt beløb eller bidrag (med angivelse af eventuelt allerede foretagne udbetalinger) i forbindelse med programmet Europa mod kræft (handlingsplanen for 1987-1989, 1990-1994, 1996-2000)?

Er beløbenes effektive formål og initiativernes gode resultat blevet kontrolleret?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(21. januar 2000)

Det ærede parlamentsmedlem henvises til rapporterne om evalueringen og gennemførelsen af de tre handlingsplaner for kræftbekæmpelse; nærmere oplysninger herom vil blive sendt direkte til det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat.

Der foretages kontrol med, at fællesskabsmidlerne i forbindelse med disse handlingsplaner er blevet anvendt korrekt, ved at evaluere de videnskabelige og budgetmæssige rapporter, som kontrahenterne fremsender, og i særlige tilfælde, ved at Kommissionen foretager revision.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2344/99

af Salvador Jové Peres (GUE/NGL) og Pedro Marset Campos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Indførsel af tomater fra Marokko

Selv om der findes et importkontingent for tomater fra Marokko på 150.676 tons, udførte Marokko fra oktober 1998 til marts 1999 181.542 tons til EU, hvilket er en overtrædelse af artikel 2, stk. 4, i protokollen om ordningen for indførsel i Fællesskabet af landbrugsprodukter med oprindelse i Marokko, som har følgende ordlyd: Marokko drager omsorg for, at den samlede udførsel til Fællesskabet i de pågældende perioder og på de i denne protokol fastsatte betingelser ikke overstiger de i artikel 3 og 4 aftalte mængder.

Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen at træffe for i fremtiden at sikre overholdelse af protokollen? Hvordan vil den yde kompensation til de EF-producenter, som har lidt et økonomisk tab som følge af den manglende overholdelse af protokollen?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-2344/99, E-2345/99, E-2346/99, E-2347/99, E-2348/99 og P-2483/99

(20. januar 2000)

Kommissionen følger nøje udviklingen i importen af friske tomater fra Marokko.

Efter at Kommissionen ved udgangen af produktionsåret 1998/1999 havde konstateret en overskridelse af de aftalte mængder, gjorde den de marokkanske myndigheder opmærksom på, at det var vigtigt at overholde disse mængder af hensyn til ligevægten på EU-markedet.

Hvad angår det indeværende produktionsår, anmodede Kommissionen de marokkanske myndigheder om hastekonsultationer på baggrund af udviklingen i importen i oktober 1999. Disse konsultationer, der fandt sted i Rabat den 22. december 1999, gjorde det ikke muligt at finde en løsning, som kunne sikre, at det aftalte kontingent ikke blev overskredet. I betragtning heraf og uden at dette berører senere konsultationer, har Kommissionen ved forordning (EF) nr. 2767/1999 indført en ordning med importlicenser i overensstemmelse med brevvekslingen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko af 22. december 1994.

Kommissionen erindrer om, at det påhviler medlemsstaterne at anvende de gældende bestemmelser korrekt ved import og navnlig at fastsætte de relevante toldsatser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2701/99

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Retlig aktion vedrørende britisk oksekød på det franske marked

Vil Kommissionen hurtigt indgive søgsmål til Domstolen med henblik på at opnå en præjudiciel afgørelse, som på ny vil give britisk oksekød adgang til det franske marked, hvorfra det uretmæssigt er blevet udelukket?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. februar 2000)

Kommissionen har allerede den 4. januar 2000 indbragt sagen for Domstolen som et traktatbrudssøgsmål i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidl. artikel 169) mod Frankrig (sag C-1/00).

Kommissionen besluttede, at den ikke ville indgive begæring om foreløbige forholdsregler. Der er en række meget strenge præcise betingelser, der skal opfyldes, for at en sådan begæring kan imødekommes. I betragtning af bl.a. Domstolens retspraksis i tidligere sager vedrørende foreløbige forholdsregler, navnlig i forbindelse med folkesundhed, konkluderede Kommissionen, at det ikke var særlig sandsynligt, at Domstolen ville give lov til foreløbige forholdsregler i denne sag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2532/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. januar 2000)

Om: Det Europæiske Sprogår og klassiske studier

Den 19. oktober 1999 godkendte Europa-Kommissionen det forslag, som Reding, medlem af Kommissionen, havde stillet, om at udpege år 2001 til Det Europæiske Sprogår. I henhold til kommissærens udtalelser ønsker man dermed at beskytte de europæiske modersmål, fremme undervisningen i fremmedsprog og sensibilisere befolkningen. Programmet for Det Europæiske Sprogår omfatter EU's 11 officielle sprog samt irsk, luxembourgsk og sprog, der er anerkendt i medlemsstaterne, f.eks. catalansk og baskisk, samt andre sprog, som medlemsstaterne kan foreslå.

Mener Kommissionen, at programmet også bør omfatte de klassiske sprog oldgræsk og latin, som er en stor del af fundamentet for europæisk litteratur og kultur? Vil dette ikke være positiv foranstaltning til at afværge bestræbelserne på at afskaffe undervisningen i disse sprog i medlemsstaterne? Vil Kommissionen støtte et sådant forslag, hvis en af medlemsstaternes regeringer stiller forslag herom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(10. februar 2000)

Kommissionen vedtog den 13. oktober 1999 et forslag til Parlamentets og Rådets afgørelse(1) om Det Europæiske Sprogår 2001.

Formålet med Det Europæiske Sprogår er at skabe større bevidsthed om den sproglige mangfoldighed i offentligheden, at tilskynde til livslang sprogindlæring og at formidle information om mulighederne for at skaffe sig denne indlæring.

Kendskabet til sprog er vigtigt for bl.a. de enkelte menneskers personlige og erhvervsmæssige udvikling, for den interkulturelle forståelse og for de europæiske virksomheders konkurrenceevne. Desuden letter sprogkundskaber adgangen til at udnytte den frie bevægelighed i Fællesskabet.

Årets vigtigste budskab er ganske vist ikke at pege på bestemte sprog, men det er rigtigt, at der i afgørelsen henvises til de officielle sprog, irsk og luxembourgsk samt de øvrige sprog, medlemsstaterne anerkender.

(1) KOM(1999) 485 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2728/99

af Thierry La Perriere (UEN) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Støtte til udgivelse af to brochurer med titlerne: Equality for Lesbians & Gay Men og Égaux en droit

I 1998 bidrog Kommissionen til udgivelsen af to brochurer fra sammenslutningen ILGA Europe (International Lesbian and Gay Association), den ene med titlen Equality for Lesbians & Gay Men udgivet i juni 1998 og den anden Égaux en droit udgivet i november samme år.

- Kan Kommissionen give oplysninger om, hvilken budgetpost offentliggørelsen af disse brochurer blev konteret?

- Har Kommissionen endvidere til hensigt på samme måde at finansiere publikationer om de forskellige seksuelle orienteringer?

- Vil Kommissionen oplyse, hvilke beløb den i samme tidsrum anvendte til offentliggørelse af dokumenter til beskyttelse og fremme af familien?

Svar givet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(2. marts 2000)

I 1997 gav Kommissionen tilskud til et projekt, som blev præsenteret af ILGA International Lesbian and Gay Association (Den Internationale Sammenslutning for Bøsser og Lesbiske) i forbindelse med en indkaldelse af forslag under budgetkonto B3-4101 om dialog med borgerne. Tilskuddet beløb sig til 35.635 euro. Projektet modtog ligeledes støtte fra Østrigs centralministerium for beskæftigelse, sundhed og social- og arbejdsmarkedsspørgsmål samt fra Østrigs centralministerium for kvindelige anliggender og forbrugerbeskyttelse.

Som del af projektet udarbejdede og udgav ILGA en rapport om den juridiske og sociale situation for homoseksuelle i samtlige medlemsstater med oplysninger om lovgivning og socialpolitik, der tager sigte på at beskytte bøsser og lesbiske mod forskelsbehandling. For at styrke forbindelserne og den offentlige dialog mellem ILGA-Europe og andre ngo'er, der arbejder med sociale og menneskeretlige spørgsmål blev resultaterne fremlagt til debat med andre ngo'er på EU-niveau.

Rapportens oplysninger var samtidig et bidrag til forberedelserne af Kommissionens foranstaltninger til gennemførelse af EF-traktatens artikel 13 (tidl. artikel 6a), som forbyder seks former for forskelsbehandling, herunder seksuel orientering.

I forbindelse med den samme indkaldelse af forslag gav Kommissionen ligeledes et tilskud på 34.294 euro til et projekt fra Sammenslutningen af Familieorganisationer i Det Europæiske Fællesskab (kendt som Coface) til afholdelse af en række seminarer for organisationer på familieområdet og andre eksperter. Her blev der fokuseret på en række spørgsmål om socialbeskyttelse såsom børnepleje, familiefordele, langtidspleje og hjemmehjælp samt andre emner, der blev behandlet på det europæiske socialpolitikforum i 1998. Dette udmøntede sig i formulering af adskillige forslag fra Coface samt udgivelse af en rapport.

I samme periode gav Kommissionen tilskud til andre aktiviteter i forbindelse med famile- og børneområdet over budgetkonto B3-4108 Foranstaltninger til fordel for familier og børn. Der blev i 1997 ydet tilskud på 2.38 millioner euro til disse foranstaltninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2808/99

af Yasmine Boudjenah (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: EF-bestemmelser om mærkning af biler, som kører på flydende gas

Brandvæsenet i Frankrig har gjort opmærksom på en større risiko i tilfælde af brand i forbindelse med biler, som kører på flydende gas. Der er nu bred enighed i Frankrig om nødvendigheden af at gøre befolkningen opmærksom på de særlige risici, som dette brændstof medfører.

Brandvæsenet er nu imidlertid begyndt at stille spørgsmålstegn ved hensigtsmæssigheden af en ekstern og synlig mærkning af biler, som kører på flydende gas. En sådan mærkning kan nemlig provokere hærværk. Desuden bliver mærker på f.eks. nummerpladerne usynlige i tilfælde af brand. Brandvæsenet går derfor ind for et mærkningssystem, som kun aktiveres og kun bliver synligt i tilfælde af brand.

Findes der EF-bestemmelser om en hensigtsmæssig mærkning?

Anser Kommissionen det i benægtende fald for nødvendigt at vedtage sådanne bestemmelser?

Hvad mener den om en ordning, som kun aktiveres i tilfælde af brand?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(8. februar 2000)

Kommissionen takker det ærede medlem for at have henledt opmærksomheden på, hvor vigtigt det er, at brandfolkene bliver særlig beskyttet mod de farer, som biler, der kører på flydende gas (LPG), rummer.

Kommissionen kan oplyse, at regulativ nr. 67 fra FN's økonomiske kommission for Europa indeholder sikkerheds- og monteringsforskrifter for LPG-anlæg. Et af kravene deri er, at der på brændstofbeholderen skal være en overtryksventil, så der ikke er fare for eksplosion i tilfælde af brand. EU er ved at undersøge mulighederne for at tiltræde dette regulativ, som det i så fald vil blive obligatorisk for alle medlemsstaterne at anvende. I denne forbindelse vil en sådan bestemmelse gælde ved EF-typegodkendelse af nye køretøjer, der kører på LPG. Nogle af medlemsstaterne har allerede taget denne bestemmelse i anvendelse.

Hvad angår køretøjer i brug, som kører på LPG, håber Kommissionen, at de franske myndigheder finder en løsning med en særlig mærkning, som kan yde brandfolkene bedre beskyttelse ved ulykker med biler, der kører på LPG. Kommissionen er endvidere rede til at støtte et initiativ på dette område i medfør af Rådets beslutning 1999/847/EF af 9. december 1999 om indførelse af et EF-handlingsprogram for civilbeskyttelse(1), f.eks. som et større projekt om forebyggelse.

(1) EFT L 327 af 21.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2869/99

af Frédérique Ries (ELDR) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Posttakster i Belgien

For nogle måneder siden var prisen for at sende et normalt brev fra Belgien til Frankrig den samme som for at sende et brev inden for Belgien, nemlig 17 franc.

Siden da er prisen for at sende et normalt brev til Frankrig steget til 19 franc ved ikke-prioritaire forsendelse og 21 franc ved prioritaire forsendelse. Prisen ved forsendelse inden for Belgien er fortsat 17 franc.

Mener Kommissionen ikke, at det rejser et konkurrencemæssigt problem, når det er dyrere at sende et brev inden for Unionen end inden for en medlemsstat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frits Bolkestein

(25. februar 2000)

Siden den 1. januar 1999 har det belgiske postvæsen ganske rigtigt anvendt forskellige takster for indenlandske breve og breve til resten af EU.

I henhold til postdirektivet(1) skal priserne stå i forhold til omkostningerne. Dette princip kan betyde, at postvæsenet indretter sine takster efter omkostningerne, herunder efter forskellen i omkostningerne ved behandling af indenlandsk post og post til udlandet. Det belgiske postvæsen har da også på forespørgsel begrundet ændringen hermed, specielt med de investeringer, der for nylig er foretaget for at forbedre serviceniveauet i forbindelse med post til udlandet.

At priserne på denne måde afspejler omkostningerne, har til formål at forhindre subsidier, men kan også være et udtryk for de faktiske forhold i det indre marked. I en halv snes medlemsstater er posttaksterne således forskellige, alt efter om der er tale om indenlandsk post eller post til andre EU-lande.

Forskellige takster for indenlandsk post og post til resten af EU kan derfor være begrundet i, at der er tale om forskellige ydelser, og hvis denne forskel kan godtgøres, er den ikke i modstrid med EU's konkurrenceregler. Dette kan om nødvendigt afgøres ud fra det omkostningsfordelingssystem, som kræves i postdirektivet.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, EFT L 15 af 21.1.1998, s. 12.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2554/99

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Forbrændingsanlæg

Kommissionen bedes oplyse, om der findes EU-emissionsstandarder og andre miljønormer for affaldsforbrændingsanlæg, og hvorledes disse er sammenlignelige med dem, der er i kraft i De Forenede Stater og Japan.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(9. februar 2000)

Der findes for øjeblikket tre EU-retsakter, der vedrører begrænsning af emissionerne fra forbrændingsanlæg. Det drejer sig om Rådets direktiv 94/67/EF af 16. december 1994 om forbrænding af farligt affald(1), Rådets direktiv 89/369/EØF af 8. juni 1989 om forebyggelse af luftforurening fra nye kommunale affaldsforbrændingsanlæg(2) og Rådets direktiv 89/429/EØF af 21. juni 1989 om nedbringelse af luftforurening fra bestående kommunale affaldsforbrændingsanlæg(3). Det er meningen, at disse tre retsakter skal ophæves og erstattes af ét direktiv, som fastsætter emissionsgrænseværdier for de pågældende forureningskilder. Rådet fastlagde en fælles holdning(4) vedrørende det fremtidige direktiv om forbrænding den 25. november 1999. Andenbehandlingen vil finde sted i marts 2000, og den endelige vedtagelse af direktivet forventes at ske i efteråret 2000. De foreslåede emissionsgrænseværdier vil komme til at gælde for bestående forbrændingsanlæg fem år efter vedtagelsen af direktivet, dvs. sandsynligvis i efteråret 2005.

Det er vanskeligt at sammenligne de eksisterende og kommende EU-standarder med dem, der anvendes i USA og Japan. Andre lande benytter forskellige definitioner for affald og et forskelligt anvendelsesområde. Desuden vanskeliggøres sammenligningen af faktorer såsom standardiltindholdet i røggas eller forskellige måleintervaller.

(1) EFT L 365 af 31.12.1994.

(2) EFT L 163 af 14.6.1989.

(3) EFT L 203 af 15.7.1989.

(4) Pressemeddelelse nr. 13293/99.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2410/99

af Cristina Gutiérrez Cortines (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Fællesskabsinitiativet Interreg II: Samarbejdet Spanien/Marokko

Der indgår i fællesskabsinitiativet Interreg et samarbejdsprogram mellem Spanien og Marokko, som omfatter fire områder for samarbejde: foranstaltninger til socioøkonomisk udvikling, foranstaltninger til bevarelse af kulturarven og miljøet, forbedring af de grænseoverskridende kommunikationsmidler samt forvaltning og kontrol af programmet.

Kan Kommissionen give specifikke oplysninger om hver enkelt tilfælde, hvor der er tildelt støtte til disse fire områder, samt anføre navnene på støttemodtagerne og støttebeløbet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(17. januar 2000)

Støtten til samarbejdsprogrammet mellem Spanien og Marokko under fællesskabsinitiativet Interreg beløber sig for perioden 1994-1999 til 104,1 mio. EUR.

Den fordeler sig således på de fire delprogrammer:

>TABELPOSITION>

Projekterne forvaltes af følgende organer: centraladministrationen; Andalusiens regering; Cádiz kommune; Málaga kommune; den selvstyrende by Ceuta; den selvstyrende by Melilla; kommunefællesskabet Bajo Guadalquivir; provinsstyrelsen Málaga; provinsstyrelsen Cádiz; Red Eléctrica; Telefónica; havnemyndigheden for Bahía de Cádiz; havnemyndigheden for Bahía de Algeciras; havnemyndigheden i Ceuta og havnemyndigheden i Melilla.

Nærmere oplysninger om de projekter, der samfinansieres under de fire delprogrammer, og om de endelige støttemodtagere og støttebeløbene kan fås hos formandskabet for overvågningsudvalget, hvilket i dette tilfælde vil sige det spanske økonomi- og finansministerium.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2833/99 af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen. Strategiske årsager for gennemførelse af forskning i klimaændringer.



EF-Tidende nr. 280 E af 03/10/2000 s. 0143 - 0143



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2833/99 af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen (18. januar 2000) Om: Strategiske årsager for gennemførelse af forskning i klimaændringer På hvilke områder er det efter Kommissionens opfattelse vigtigt at gennemføre forskning vedrørende klimaændringer af strategiske årsager f.eks. i forbindelse med samarbejdet med De Forenede Stater eller for at nå de mål, der er vedtaget i internationale forskergrupper, som er oprettet inden for rammerne af FN-programmer? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin (14. februar 2000) Der er både strategisk og i forbindelse med samarbejdet med De Forenede Stater og Japan blevet fastlagt adskillige prioriterede emner. Disse omfatter klimaprognoser, kulstoffets kredsløb og forskning i klimaets virkninger. Tilsvarende er der som prioritet blevet behandlet post-Kyoto-forskningsemner.