DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/729

(2004/C 78 E/0778)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1841/03

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(26. maj 2003)

Om: Kommissionens holdning, at terrorisme ikke udgør et brud på menneskerettighederne

Under behandlingen af den af Johan Van Hecke udarbejdede årlige betænkning om menneskerettigheder sidste år i Europa-Parlamentets Udvalg om Udenrigsanliggender anmodede Kommissionens talsmand om, at ét af betænkningens ændringsforslag blev slettet med den begrundelse, at det var Europa-Kommissionens officielle holdning, at terroraktioner ikke udgjorde et brud på menneskerettighederne, men at de skulle sidestilles med almindelige forbrydelser og behandles ved nationale domstole.

Dette viste sig at være i overensstemmelse med Rådets holdning, som på topmødet mellem EU og Indien, der i november 2001 blev afholdt i New Delhi, efter inddragelse af juridiske eksperter fra EU afviste at undertegne en fælles erklæring med den indiske regering, som beskrev terrorisme som et groft brud på menneskerettighederne.

Dette spørgsmål blev også aktuelt under afslutningen af forhandlingerne om oprettelse af Den Internationale Straffedomstol i sommeren 1998, da det i bilag I til den endelige resolution vedrørende slutakten for FN's diplomatiske konference for befuldmægtigede om oprettelse af en international straffedomstol (United Nations Diplomatic Conference of Plenipotentiaries on the Establishment of an International Criminal Court) blev erkendt, at terroraktioner, uanset hvem der udøver dem, udgør alvorlige forbrydelser mod det internationale samfund, og det blev beklaget, at der ikke kunne nås til enighed om en generelt acceptabel definition på terrorforbrydelser, som kunne falde under domstolens jurisdiktion. Efter i samme bilag at bekræfte, at der i statutten for Den Internationale Straffedomstol henvises til en revisionsmekanisme, som muliggør en fremtidig udvidelse af domstolens jurisdiktion, blev det anbefalet, at der på en konference om revision i medfør af artikel 123 i statutten for Den Internationale Straffedomstol ses på terror- og narkotikaforbrydelser med henblik på at udarbejde en acceptabel definition og lade disse forbrydelser indgå i listen over forbrydelser, der falder under domstolens jurisdiktion. På trods af det mislykkede forsøg på at nå til enighed om en definition på terrorisme indeholder statutten ingen specifikke oplysninger om, at de angivne forbrydelser skal være begået af statslige aktører, eller at terrorister eller terroraktioner skal fritages for statuttens bestemmelser, mens såvel Amnesty International som Human Rights Watch under en formel høring i Europa-Parlamentets Udvalg om Udenrigsanliggender sidste år interessant nok bekræftede, at de anså angrebene den 11. september for at være forbrydelser mod menneskeheden.

Er det stadig Kommissionens holdning, at terroraktioner ikke udgør et brud på menneskerettighederne, og støtter Kommissionen, at statutten for Den Internationale Straffedomstol kommer til at indeholde en liste over terrorforbrydelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne Af Chris Patten

(24. juni 2003)

Det er ikke kun Kommissionens, men også Unionens opfattelse, at der bør sondres mellem individuelle kriminelle handlinger og handlinger, som stater er ansvarlige for. Kun stater kan rent juridisk i henhold til international ret være ansvarlige for at beskytte menneskerettighederne. Men de veldefinerede kriminelle handlinger, som terroraktioner er, udgør et alvorligt anslag mod menneskerettighederne.

Ser man på spørgsmålet i en bredere sammenhæng, så ønsker Kommissionen ikke at foregribe den senere udvikling i Unionen og det vanskelige spørgsmål om en tilføjelse af en liste over terroraktioner til Den internationale Straffedomstols (ICC) vedtægt. Men Kommissionen konstaterer, at adskillige af de førende eksperter i menneskerettigheder — herunder De Forenede Nationers tidligere højkommissær for menneskerettigheder Mary Robinson — har erklæret, at artikel 7 i Romstatutten for Den internationale Straffedomstol, som henviser til forbrydelser mod menneskeheden kunne omfatte storstilede terroraktioner, rettet mod civilbefolkningen.