SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2248/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. juli 2001)

Om: Ukontrollerede lossepladser på øerne i Ægæerhavet

Ifølge avisartikler bortkastes der hvert år over 150 000 tons affald på de 250 ukontrollerede lossepladser på øerne i Ægæerhavet og i mange tilfælde udledes spildevandet fra byerne i havet, hvilket har skadelige virkninger for miljøet, folkesundheden og turismen. Ifølge artikel 3 i direktiv 91/271/EØF(1) om rensning af byspildevand skal medlemsstaterne sikre, at alle byområder bliver forsynet med kloaknet til opsamling af byspildevand senest den 31. december 2000 for byområder med over 15 000 personækvivalenter (PE) .

Hvilke årsager påberåber Grækenland sig som begrundelse for, at det ikke overholder bestemmelserne i direktiv 91/271/EØF? Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at sikre, at de autoriserede lossepladser, som allerede er planlagt og godkendt, snarest muligt tages i brug?

(1) EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. oktober 2001)

Hvad angår fællesskabslovgivningen om forvaltning af affald, er det vigtigt at understrege, at Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald med senere ændringer(1) pålægger medlemsstaterne en række forpligtelser i forbindelse med forvaltningen af affaldets bortskaffelse. Nærmere bestemt kræves det i artikel 4, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at affaldet nyttiggøres eller bortskaffes, uden at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at der anvendes fremgangsmåder eller metoder, som vil kunne skade miljøet. Medlemsstaterne træffer i henhold til denne bestemmelse de nødvendige foranstaltninger til at forbyde henkastning, dumpning og ukontrolleret bortskaffelse af affald. Desuden kræves det i artikel 8, at medlemsstaterne sikrer, at enhver indehaver af affald enten overlader dette til en privat eller offentlig indsamler eller selv sørger for dets nyttiggørelse eller bortskaffelse under iagttagelse af bestemmelserne i direktivet. Endelig kræves det i artikel 9, at ethvert anlæg eller enhver virksomhed, som varetager bortskaffelse af affald, skal indhente en tilladelse fra den kompetente myndighed. Foruden Rådets direktiv 75/442/EØF skal medlemsstaterne også opfylde bestemmelserne i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald(2) og Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt affald(3).

For så vidt angår byspildevand, omfatter Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand(4) hovedsageligt opsamling, rensning og udledning af byspildevand og spildevand fra bestemte industrivirksomheder. Den omtalte artikel 3 i direktivet skal sikre, at alle bymæssige bebyggelser (p.e.) udstyres med spildevandsopsamlingssystemer

inden for en vis tidsfrist. Dog er der i direktivet også en række generelle bestemmelser om spildevandsslam, såsom bestemmelsen vedrørende registrering af eller tilladelse til bortskaffelse af slam senest den 31. december 1998 (artikel 14, stk. 2,) og forbuddet mod bortskaffelse af slam til overfladevand senest den 31. december 1998 (artikel 14, stk. 3).

De græske myndigheder har givet Kommissionen meddelelse om deres lovbestemmelser vedrørende spildevandsslam i henhold til Rådets direktiv 91/271/EØF i 2000. Foruden fra de juridiske spørgsmål har de græske myndigheder informeret Kommissionen om, at hovedparten af det opståede spildevandsslam bortskaffes til lossepladser, mens en mindre del heraf genanvendes. For kalenderåret 2000 var det således planlagt at bortskaffe ca. 94 % til lossepladser og at genbruge ca. 6 % inden for landbruget og i andre sektorer.

Kommissionen vil dog nøje følge de græske myndigheders fremskridt med hensyn til gennemførelsen af det ovennævnte direktiv.

Hvis det ærede medlem eller andre personer ligger inde med vidnesbyrd om, at bestemte fællesskabsforpligtelser skulle være overtrådt i et konkret tilfælde, står det dem frit at gøre Kommissionen opmærksom på de pågældende forhold; Kommissionens vil da tage alle nødvendige skridt til at sikre, at Fællesskabets miljølovgivning overholdes fuldt ud.

(1) EFT L 194 af 25.7.1975 som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF (EFT L 78 af 26.3.1991) og Kommissions beslutning 96/350/EC (EFT L 135 af 6.6.1996).

(2) EFT L 182 af 16.7.1999.

(3) EFT L 377 af 31.12.1991.

(4) Som ændret ved direktiv 1998/15 EF (EFT L 67 af 7.3.1998).