SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2812/00

af Vincenzo Lavarra (PSE) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Indslusning af illegale indvandrere via Adriaterhavet og Det Ioniske Hav

Antallet af illegale indvandrere ved de italienske kyster, navnlig i Puglia og Calabria vokser stadig. Dette har både tragiske følger for ordensmagten og for de illegale indvandrere selv (som det seneste eksempel fra Otranto-strædet viser). En ukontrolleret tilstrømning betyder store problemer for borgernes sikkerhed. Den 16. marts 2000 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning, hvor Den Europæiske Union forpligtes til at træffe rimelige foranstaltninger til bekæmpelse af illegal indvandring. Kommissionen indgik en lignende forpligtelse på Konferencen om Sikkerhed i Det Ioniske Hav og Adriaterhavet, som fandt sted i maj 2000 i Ancona.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

1. Hvilke hurtige og praktiske foranstaltninger er planlagt og skal der gennemføres foranstaltninger for at opnå dette mål, navnlig med henblik på samordning af politistyrkerne og retslige myndigheder i Den Europæiske Union og i Balkanlandene, hvorfra de illegale indvandrerstrømme kommer?

2. På hvilken måde agter Kommissionen at sammenknytte samarbejdet om udviklingen i disse lande med forpligtelsen til samarbejde omkring bekæmpelse af kriminalitet?

3. Er Kommissionen bekendt med, at myndigheder i nogle medlemsstater, bl.a. Grækenland, eller i ansøgerlandene såsom Tyrkiet, har tendens til at slække på deres egne kontrolsystemer og dermed omgå forpligtelserne i bilaterale aftaler og andre forpligtelser, som de har indgået på konferencen i Ancona med henblik på stadig samordning mellem politicheferne i landene omkring Adriaterhavet og Det Ioniske Hav, og hvilke initiativer agter Kommissionen at træffe for at forpligtelsen til kontrol med henblik på bekæmpelse af indslusning af illegale indvandrere bliver strengere og effektiv ved roden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(6. oktober 2000)

Kommissionen er fuldt bevidst om de problemer, som opstår ved handelen med mennesker via Adriaterhavet og Det Ioniske Hav. Albanien er en af de betydeligste ruter for illegal eller ulovlig indvandring i Unionen fra Balkanlandene. Som reaktion på den nuværende situation vedtog Rådet i juli 2000 en handlingsplan for Albanien og den tilstødende region, der var udarbejdet af Gruppen på Højt Plan om Asyl og Migration, der arbejder på tværs af søjlerne. Handlingsplanen opstiller en række indbyrdes relaterede foranstaltninger, der skal træffes på områderne forbindelser med tredjelande, udviklingspolitik og retlige og indre anliggender med henblik på at forhindre handel med mennesker.

Finansieringen af disse aktioner kommer fra medlemsstaterne og eksisterende poster i fællesskabsbudgettet. Fra 2001 vil der være en særlig budgetpost for samarbejde med tredjelande på området asyl og immigration. I øjeblikket er den støtte, der ydes af Fællesskabet til Albanien, hovedsagelig rettet mod opbygning af institutioner (herunder toldvæsen, politi, reformer i retsvæsen og offentlig administration) og udvikling af infrastruktur (veje, vandforsyning, sanitetsvæsen). Budgetmæssig bistand ydes i overensstemmelse med specifikke sektorrelaterede betingelser eller som i 1999 med henblik på at dække udgifter i forbindelse med Kosovo-krisen, hvorunder Albanien, det fattigste land i Europa, midlertidigt husede 500 000 kosovarer, mere end 8 % af landets befolkning.

Kommissionen beskæftiger sig også med illegal immigration i sine kontakter med de tyrkiske myndigheder med henblik på at opstille tilstrækkelige samarbejdsforanstaltninger. I september 2000 foregik der en undersøgelsesmission på ekspertniveau, hvori repræsentanter for medlemsstaterne deltog.

Eftersom landene på kysten af Adriaterhavet og Det Ioniske Hav ofte blot er transitlande, bør det nævnes her, at der i lighed med den ovennævnte aktionsplan for Albanien er vedtaget aktionsplaner for Iraq og Sri Lanka, idet den pågældende handel hovedsagelig foregår med disse nationaliteter.

Kinesiske statsborgere bør også nævnes. Som en opfølgning af mødet mellem den kinesiske ministerpræsident og Kommissionens formand forbereder Kommissionen nu en række initiativer, der tager sigte på at forhindre og bekæmpe illegal migration fra Kina. Disse initiativer vil blive drøftet med medlemsstaterne i lyset af topmødet mellem Fællesskabet og Kina i Beijing i oktober 2000.

Bekæmpelsen af organiseret kriminalitet i almindelighed og handel med mennesker i særdeleshed foregår inden for rammerne af forskellige regionale initiativer som for eksempel stabilitetspagten for Sydøsteuropa og Adriaterhavsinitiativet, der er baseret på Ancona-deklarationen af 20. maj 2000.

Stabilitetspagten har for nylig udløst en plan for udvikling af asyl- og migrationssystemer for Sydøsteuropa, der vil blive drøftet under den næste session i arbejdspanel III's møde i Sofia den 4. og 5. oktober 2000.

Kommissionen er involveret i samarbejdsprocessen inden for de rammer, der er opstillet ved konferencen om udvikling og sikkerhed i Adriaterhavet og Det Ioniske Hav i Ancona den 19.-20. maj 2000. En repræsentant for Kommissionen tog for nylig aktivt del i det ekstraordinære møde i Rom den 10. august 2000, der var organiseret af det italienske udenrigsministerium inden for rammerne af Ancona-deklarationsprocessen. På dette møde anerkendte man den lange række aktiviteter, som var iværksat af medlemsstaterne og lande i regionen, og det blev besluttet at oprette et samarbejdssystem mellem et netværk af operative tjenestemænd fra de lande, der havde undertegnet Ancona-deklarationen. Med støtte fra alle deltagere ser denne proces ud til at bære frugt.

Vedrørende sammenkædning af udviklingssamarbejdet med bestræbelserne for at bekæmpe kriminalitet i dette område er det rigtigt, at konditionalitetsprincippet har sin betydning. Dette er navnlig sandt i forbindelse med gennemførelsen af den generelle rammeaftale for fred i Bosnien og Hercegovina, såvel som den holdning stabilitetspagten for Sydøsteuropa har til Forbundsrepublikken Jugoslavien. Det bemærkes imidlertid ofte, at konditionalitet er et redskab, som kun bør anvendes i enkeltstående tilfælde, hvor det kan forudses at være virkningsfuldt. For eksempel ville en standsning af støtten til genopbygningsbestræbelserne i Albanien næppe øge de stedlige myndigheders muligheder for at fungere.