ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/71

(2004/C 70 E/074)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2000/03

af Jan Dhaene (PSE) og Patricia McKenna (Verts/ALE) til Rådet

(16. juni 2003)

Om: Radioaktive udledninger fra Sellafield

Fiskeriafdelingskomitéen under Den Internationale Transportsammenslutning har opfordret Nordsøstaterne til at anmode Det Forenede Kongerige om at stoppe de radioaktive udledninger fra Sellafield. Adskillige nationale transportsammenslutninger har godkendt denne anmodning. Problemet er ikke begrænset til Det Forenede Kongerige; også Cogéma i Haag forårsager omfattende radioaktiv forurening af det lokale miljø.

En af de isotoper, som bekymrer Den Internationale Transportsammenslutning mest, er technetium-99 (Tc99). Denne isotop udledes i Det Irske Hav, selv om det teknisk er muligt at filtrere den væk og indsamle den, før spildevandet udledes i havet.

1. Er Rådet opmærksomt på truslen mod havmiljøet i forbindelse med udledning af radioaktivt spildevand fra atomkraftværker som f.eks. Sellafield, og i særdeleshed for fisk og skaldyr og forbrugere heraf?

2. Er Rådet opmærksomt på virkningerne for fiskerne og besætningen om bord på de fiskerfartøjer, som ofte fisker i disse områder i nærheden af forureningskilden (Sellafield og Haag)?

3. Hvad mener Rådet om Den Internationale Transportsammenslutnings forslag om, at technetium-99 bør filtreres væk fra spildevandet fra Sellafield og Haag?

Svar

(8. december 2003)

Rådet er generelt opmærksom på spørgsmål om nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse

Som det ærede medlem vil vide, skal driften af Sellafield overholde fællesskabsrettens bestemmelser, især

— Euratom-traktatens artikel 33, 35 og 37

— Kommissionens henstilling 1999/829/Euratom af 6. december 1999 vedrørende anvendelsen af artikel 37 i Euratom-traktaten,

— Rådets direktiv 96/29/Euratom om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling. Det er i dette direktiv, de grundlæggende forpligtelser er fastsat;

— forordning (Euratom) 3227/76 om anvendelse af bestemmelserne vedrørende sikkerhedskontrol inden for Euratom. Forordningen kræver bl.a., at Kommissionen skal have tilsendt regelmæssige rapporter om et nukleart anlægs aktiviteter.

Det er Kommissionen, der skal sikre, at denne fællesskabslovgivning anvendes korrekt, og den foretager bl.a. inspektioner af de enkelte anlæg. Fællesskabet har som kontraherende part i Ospar-konventionen godkendt OSPAR-strategien for radioaktive stoffer, hvis formål er at hindre forurening af maritime områder fra ioniserende stråling. Desuden skal der ifølge Fællesskabets sjette miljøhandlingsprogram udvikles en tematisk strategi for beskyttelse og bevarelse af havmiljøet.

For så vidt angår nukleart affald behandler Rådets organer for tiden et kommissionsforslag til direktiv om forvaltning af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald.
—

Ved midnatstid den 21. august 2003 omringede ca. 30 soldater og ti politifolk Y-Pho Ebans hus i landsbyen Buon Cuoi for at arrestere og fængsle ham, fordi han var mistænkt for at bringe mad til Montagnard-flygtninge, der holdt sig skjult i området.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/171

(2004/C 70 E/181)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3004/03

af Philip Claeys (NI) til Kommissionen

(14. oktober 2003)

Om: Kommissionens meddelelse om indvandring, integration og beskæftigelse — Stemmeret til udlændinge

I meddelelse KOM(2003) 336 tales der hele tiden om at give udlændinge i Europa »politiske rettigheder«. »Fra et integrationsmæssigt synspunkt er det naturligt, at stemmeret til lokalvalg kædes sammen med permanent ophold og ikke nationalitet. Det er Kommissionens opfattelse, at det er vigtigt for integrationsprocessen, at fastboende udlændinge opnår politiske rettigheder, og den mener, at traktaten bør danne grundlag for dette.« (s. 24)

Om udlændinge skal tildeles stemmeret eller ej, er et meget kontroversielt emne, som der i de fleste medlemsstater muligvis ikke kan findes noget demokratisk grundlag for: Offentligheden er ikke positivt indstillet.

Mener Kommissionen, at Den Europæiske Unions demokratiske legitimitet styrkes, hvis man via traktaten påtvinger en modvillig offentlighed stemmeret til udlændinge?

Hvad forstår Kommissionen helt konkret ved udtrykket »politiske rettigheder«: kun stemmeret på lokalt plan eller også på andre niveauer (i amter, provinser, til nationale parlamenter og Europa-Parlamentet)?

I hvor høj grad mener Kommissionen traktaten under de nuværende forhold vil kunne danne retsgrundlag for stemmeret til udlændinge?

Hvorpå bygger den tanke, at tildeling af stemmeret til udlændinge vil kunne fremme integrationen? I virkeligheden sker det modsatte, når bestemte rettigheder (stemmeret, statsborgerskab) tildeles automatisk eller næsten automatisk, uden at de pågældende skal yde noget til gengæld. En konkret motivation til at integrere sig falder jo bort, når tildelingen af disse rettigheder gøres uafhængig af viljen til integration.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/252

(2004/C 70 E/272)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3307/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(10. november 2003)

Om: Frederiktående ovne

Kan Kommissionen oplyse, om der findes nogen EU-retsakter, der forhindrer detailsalg og fabrikation af Frederiktående ovne (med en ovn-/grillsektion i skulderhøjde) af sikkerhedsmæssige grunde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(11. december 2003)

Elektrisk materiel (f.eks. elektriske ovne), som markedsføres i Europa, skal opfylde de væsentlige sikkerheds-og sundhedskrav, som er fastsat i Rådets direktiv 73/23/EØF (1).

Direktivets artikel 2 fastslår, at medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til sikring af, at det elektriske materiel kun kan bringes i handelen, såfremt:

— det er fremstillet i overensstemmelse med de tekniske sikkerhedsforskrifter, der er gældende i Fællesskabet;

— det ved korrekt installation og vedligeholdelse samt anvendelse i overensstemmelse med dets formål ikke bringer sikkerheden for personer, husdyr og ejendom i fare.

De vigtigste sikkerhedskrav er opført i direktivets bilag I.

For at opfylde direktivets forpligtelser kan en producent af elektriske ovne frivilligt anvende de europæiske harmoniserede standarder i henhold til direktivet. Hvis en harmoniseret standard anvendes, kan producenten være sikker på, at produktet opfylder direktivets krav, som er omfattet af en sådan standard.

Medlemsstaterne er forpligtede til at træffe foranstaltninger mod markedsføring af ethvert produkt, som er farligt eller i uoverensstemmelse med kravene. Medlemsstaterne skal informere de øvrige medlemsstater og Kommissionen om grundlaget for en sådan afgørelse.

(1) Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser, EFT L 77 af 26.3.1973 ændret ved Rådets direktiv 93/68/EØF af 22. juli 1993, EFT L 220 af 30.8.1993.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/262

(2004/C 70 E/283)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3394/03

af Astrid Thors (ELDR) til Kommissionen

(17. november 2003)

Om: Grusomhed mod dyr i ansøgerlandene

Beretningen om dansebjørnene er gammel og grusom. I Bulgarien er snesevis af bjørne blevet fanget eller indkøbt på det sorte marked og har måttet gennemgå en hård træning. Dansebjørne er også udbredte i Rumænien. Den normale træningsmetode indebærer, at der fastgøres en jernring gennem bjørnens snude. Det er meget smertefuldt, når der hives i ringen. Bjørnene danser i et forsøg på at undgå smerten. Alternativt spilles der musik, mens bjørnene står på meget varme plader, hvor de danser for at undgå at blive brændt. Bjørnene danser således, så snart de hører musik. Når bjørnene ikke optræder, er de lænket fast i et lille skur, de får ingen motion og kun begrænsede mængder mad og drikke. Turisterne holder fejlagtigt traditionen i live ved at give penge.

Har Kommissionen i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne lagt vægt på, at Rumænien og Bulgarien tillader denne form for grusomhed mod dyr og således overtræder den gældende EU-lovgivning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(8. december 2003)

Kommissionen beklager dyrplageri af enhver art. Kommissionen kan dog kun træffe foranstaltninger i forbindelse med dyrevelfærd i tilfælde, hvor den har retlige beføjelser dertil.

I henhold til den relevante protokol til EF-traktaten skal der tages behørigt hensyn til dyrenes velfærd i forbindelse med Fællesskabets politikker om landbrug, transport, det indre marked og forskning. Brugen af dyr til underholdningsformål er ikke omfattet af Fællesskabets lovgivning om dyrevelfærd. Det hører under de enkelte medlemsstaters kompetence at forhindre grusomhed mod sådanne dyr.

Det har derfor ikke været muligt under tiltrædelsesforhandlingerne at tage det emne op, som det ærede medlem nævner.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/111

(2004/C 70 E/112)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2536/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. juli 2003)

Om: Virkninger for Portugal af kompromiset om reformen af den fælles landbrugspolitik

På samlingen den 25.-26. juni 2003 opnåede Rådet (landbrug) politisk enighed om reformen af den fælles landbrugspolitik.

Ifølge den portugisiske landbrugsministers oplysninger vil Portugal modtage hen ved 168 mio. EUR mere om året: 33 mio. EUR i nettooverførsler som følge af gradueringen og den resterende del som følge af forhøjelsen med 50 mio. t af referencemængden for mælk samt 90 000 yderligere produktionsrettigheder for oksekød svarende til 20 mio. EUR.

Disse tal er imidlertid blevet anfægtet i pressen.

Kan Kommissionen på den baggrund oplyse, hvilke virkninger det nuværende kompromis om den fælles landbrugspolitik skønsmæssigt vil få for Portugal:

— med hensyn til de årlige nettooverførsler som led i »gradueringen«,

— virkninger af den politiske enighed i Rådet i forhold til virkningerne af Kommissionens oprindelige forslag vedrørende »graduering«,

— virkninger af den politiske enighed i Rådet for oksekødsektoren i Portugal under hensyntagen til, at det tidligere program for omstilling af jord med markafgrøder til ekstensiv kvægproduktion ikke er gennemført fuldt ud?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. september 2003)

Det er blevet anslået af Kommissionen, at gradueringen efter reformkompromiset i den fælles landbrugspolitik (FLP) vil medføre et beløb på ca. 12 mio. EUR i Portugal. Når de vedtagne kriterier for fordeling af graduerede midler anvendes på EF-15, svarer Kommissionens overslag til det nettooverførselsbeløb på 33 mio. EUR, som det ærede medlem opgiver.

I forbindelse med den politiske enighed i Rådet er flere af parametrene for beregning af gradueringens økonomiske virkninger blevet ændret, og det gør det vanskeligt at sammenligne med Kommissionens oprindelige forslag. I den vedtagne pakke er den foreslåede margin bibeholdt, og gradueringsordningen kommer hurtigere nettomodtagerne til gode. Den årlige gradueringssats bliver imidlertid snarere på 5 % end på de foreslåede 6 %. Med hensyn til omfordelingen af gradueringsmidlerne går 20 % direkte til den medlemsstat, de er opstået i, mens de resterende 80 % fordeles efter en fordelingsnøgle, som bygger på landbrugsareal, beskæftigelse i landbruget og et velstandskriterium. Nettovirkningen af disse ændringer skulle med de nuværende økonomiske udsigter betyde, at ordningen er til Portugals fordel.

Da det portugisiske program for omstilling af markjord til ekstensiv kvægproduktion de facto ophæves, når ordningen med enkeltbetaling pr. bedrift træder i kraft, kan Portugal færdiggøre den tilbageværende del af omstillingen under hensyntagen til den portugisiske ammekosektors særlige forhold. Følgen bliver at antallet af ammekopræmier i Portugal sættes op til 416 539 dyr. Kommissionen vil revidere sin oprindelige vurdering af 2003 FLP-reformens indvirkning på Unionens landbrug, når retsakterne er blevet vedtaget af Rådet.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/194

(2004/C 70 E/207)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3265/03

af Maria Sanders-ten Holte (ELDR) til Kommissionen

(29. oktober 2003)

Om: Infopoints og andre informationskontorer

I sin beslutning af 13. marts 2002 opfordrede Europa-Parlamentet de europæiske institutioner til at give de eksisterende informationsnetværk, herunder Infopoints og andre informationskontorer, mere og bedre støtte. Den 10. april 2003 påpegede Europa-Parlamentet i en senere beslutning, at det var afgørende i 2004 at yde en ekstra indsats, når det gjaldt kommunikation og information om den europæiske politik.

Disse Infopoints og informationskontorer er de informationsmuligheder, som er tættest på befolkningen. I betragtning af det forestående direkte valg, udvidelsen og den nye europæiske forfatning i 2004 er det af største betydning, at netop disse centre kan køre på fuld kraft. Alligevel har Kommissionen vedtaget at indstille støtten til centrenes arbejde med virkning fra 1. januar 2004.

Kan Kommissionn anføre, hvorfor den pr. 1. januar 2004 indstiller de årlige tilskud til arbejdet i Infopoints og andre informationskontorer?

Har Kommissionen nogen fornuftig begrundelse for at gøre dette med så kort varsel?

Tilsigter Kommissionen en overgangsordning for at hjælpe de enkelte Infopoints og andre informationskontorer gennem det vanskelige år, som 2004 bliver?

Hvornår påtænker Kommissionen at forelægge konkrete forslag om den fremtidige støtte til informationscentrene?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/143

(2004/C 70 E/147)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2831/03

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(23. september 2003)

Om: Den spanske premierministers udtalelse, hvori han kritiserer konventet og oplyser, at han vil modsætte sig dele af væsentlige dele i den forfatningstekst, der er opnået enighed om

Hvordan stiller Rådet sig til de beslutninger fra Europa-Parlamentet, hvori det kræves, at der ikke stilles spørgsmålstegn ved de aftaler, der er opnået enighed om på konventet? Hvordan stiller Rådet sig til udtalelserne fra den spanske premierminister, José María Aznar, hvori denne offentligt har rejst tvivl om konventets arbejde, idet han er af den opfattelse, at dette havde fjernet sig fra sit mandat, og at regeringskonferencen burde ændre væsentlige dele af det udkast til forfatning, der er blevet fremlagt?

Svar

(8. december 2003)

Rådet noterede sig på samlingen den 29. september 2003 udtalelsen fra Europa-Parlamentet, som det havde hørt i henhold til artikel 48 i traktaten om Den Europæiske Union.

Rådet har ikke taget stilling til udtalelser fra enkelte medlemsstater og bør heller ikke gøre det.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/86

(2004/C 70 E/088)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2336/03

af Brian Simpson (PSE) til Kommissionen

(16. juli 2003)

Om: ACCESS-projektet: Bredbåndskommunikation i Cumbria og adgang til varige tjenester

Kan Kommissionen oplyse, hvornår den vil være i stand til at svare på Det Forenede Kongeriges regerings godkendelse af ovennævnte projekt (under artikel 86, stk. 3), så dette udmærkede projekt kan blive gennemført, og Cumbria-området kan få adgang til bredbåndskommunikation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(14. august 2003)

Ved brev af 26. juni 2003 underrettede Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 3, Kommissionen om de foranstaltninger, det ærede medlem omtaler. Underretningen blev imidlertid betragtet som ufuldstændig, og Kommissionen anmodede ved brev af 17. juli 2003 om yderligere oplysninger.

I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999/EF (1) skal Kommissionen træffe beslutning om den anmeldte støtte inden for to måneder fra dagen efter modtagelsen af en fuldstændig anmeldelse. De yderligere oplysninger, som Det Forenede Kongerige fremsendte, blev modtaget den 22. juli 2003 og undersøges i øjeblikket af Kommissionens tjenestegrene. Der skal således træffes en beslutning senest den 23. september 2003, medmindre yderligere oplysninger anses for nødvendige for, at Kommissionen kan tage stilling til de foreslåede foranstaltninger.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 — EFT L 83 af 27.3.1999.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/135

(2004/C 70 E/137)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2740/03

af Bernd Lange (PSE) til Kommissionen

(11. september 2003)

Om: Krav om tilbagebetaling af meget små beløb som led i EU-støtteprogrammer

Der er på det seneste fremkommet hyppige klager over, at afregningen i EU-støtteprogrammer skal foregå så nøjagtigt, at også meget små beløb på nogle få cents i givet fald skal kræves tilbagebetalt.

Bortset fra det kolossale arbejde forbundet hermed skaber det også uforholdsmæssigt høje omkostninger. I sammenlignelige støtteprogrammer på regionalt plan gælder der derimod i de fleste tilfælde en vis margin, således at småbeløb ikke skal kræves tilbagebetalt.

Er Kommissionen bekendt med dette problem?

Påtænker Kommissionen for fremtiden at udforme støtteprogrammerne på en sådan måde, at der tillades en vis margin i afregningen af meget små beløb?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(22. oktober 2003)

Hvad angår den direkte forvaltning og inddrivelsen af sine fordringer, anvender Kommissionen reglerne i finansforordningen (1) og gennemførelsesbestemmelserne (2) til denne forordning.

Ifølge artikel 79 i gennemførelsesbestemmelserne gælder følgende: »Ved fastlæggelsen af en fordring sikrer den anvisningsberettigede sig (…) g) at der er overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning«. Det indebærer, at den anvisningsberettigede skal undersøge, om den forventede omkostning ved inddrivelsen vil overstige fordringens beløb, og om en eventuel afståelse fra at inddrive fordringen vil skade Fællesskabernes image (artikel 87, stk. 1, litra a) i samme forordning).

Kommissionens regnskabsfører fremhæver jævnligt denne bestemmelse, som vedrører det ærede medlems forespørgsel, over for de anvisningsberettigede, der er ansvarlige for fastlæggelsen af fordringer inden for de områder, de har fået tildelt.

(1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, EFT L 248 af 16.9.2002.

(2) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002, EFT L 357 af 31.12.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/91

(2004/C 70 E/093)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2365/03

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(17. juli 2003)

Om: Afgrænsning af fiskerizoner mellem Portugal og Spanien

Formanden for den spanske sammenslutning af faglærte fiskere har anmodet om, at der foretages en klar afgrænsning af fiskerizonerne mellem Spanien og Portugal, for at forhindre flere anholdelser af spanske fiskere, idet han slår til lyd for, at man forsøger at undgå sådanne uoverensstemmelser mellem nabolande, som har et venskabeligt forhold til hinanden og som begge er medlemmer af EU.

Han finder det uacceptabelt, at der opstår sådanne problemer mellem EU-medlemsstater, og de spanske fiskere er af den opfattelse, at fiskerizonerne skal afgrænses, således at man undgår yderligere konflikter i fremtiden.

Mener Kommissionen, at den som led i EU's fælles fiskeripolitik har til opgave at bidrage til løsning af konflikten i forbindelse med fastlæggelse af fiskerizonerne mellem Spanien og Portugal og dermed være med til at sætte en stopper for denne meningsløse konflikt og især den praksis, der går ud på at idømme spanske fiskere fængselsstraffe, hvis de trænger ind i portugisiske farvande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. august 2003)

Det nye retsgrundlag for den fælles fiskeripolitik, Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 (1), knæsætter utvetydigt princippet om fri adgang til farvande og ressourcer for alle fællesskabsfartøjer, under overholdelse af de relevante EU-bestemmelser om forvaltning af fiskeriet.

Genindførsel af begrænsninger for adgangen til områder under national jurisdiktion på grundlag af nationalitet vil være i strid med ovennævnte princip. Kommissionen skal sikre, at adgangen til fiskeriet samt bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger er baseret på princippet om ikke-diskrimination.

Kommissionen er ligeledes af den opfattelse, at forekomsten af visse konflikter mellem fiskere ikke berettiger en manglende gennemførelse og håndhævelse af fællesskabsprincipperne. Kommissionen bidrager for øjeblikket aktivt til at finde en løsning på problemet vedrørende adgangen til de portugisiske kontinentalfarvande inden for rammerne af forslaget om en ordning for fiskeaktiviteterne i de vestlige farvande. Men Kommissionen er overbevist om, at enhver løsning i denne henseende skal være i fuld overensstemmelse med de ovennævnte principper.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik, EFT L 358 af 31.12.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/48

(2004/C 70 E/051)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1501/03

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(5. maj 2003)

Om: Fartpiloter i lastbiler

Regelmæssigt støder lastbiler, der kører for hurtigt, op i en række af biler, der holder stille eller kører langsomt. I Belgien blev fartpiloter behandlet under en drøftelse af trafiksikkerhed. Her enedes politi, kommuner, forsikringsselskaber og politikere om, at anvendelse af fartpiloter i lastvogne måtte begrænses. Også lastbilchaufførernes organisationer konkluderede, at fartpiloter forringer koncentrationen. Der blev desuden fremsat ønske om et forbud mod anvendelse af fartpiloter i Belgien, men da anvendelsen af fartpiloter er reguleret på europæisk plan, vil et forbud kun i Belgien ikke løse problemet.

Hvad mener Kommissionen om et forbud mod fartpiloter i lastbiler?

Støtter Kommissionen den belgiske konklusion om, at fartpiloterne får chaufførerne til at slække på opmærksomheden og dermed udgør en fare?

Vil Kommissionen træffe foranstaltninger, for så vidt angår anvendelse af fartpiloter i lastbiler? Kan den i bekræftende fald give nærmere oplysninger herom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(20. juni 2003)

Kommissionen er bekendt med den belgiske debat om, hvordan elektroniske fartregulatorer monteret på lastbiler påvirker sikkerheden.

Men den er i besiddelse af oplysninger, der viser, at fartregulatorernes fordele i form af bedre komfort for føreren og dermed større sikkerhed og deres fordele for miljøet mere end udlignes af mindsket årvågenhed hos føreren.

Den anser ikke et forbud for hensigtsmæssigt, hverken mod at installere eller mod at anvende fartregulatorer. Den opfordrer medlemsstater, der kommer ud for problemer, til at redegøre for deres erfaringer på de relevante ekspertmøder og i givet fald drøfte, om der bør findes en fællesskabsløsning.

Hvorom alting er, må fartregulatorerer kun tages i brug, når trafikken glider jævnt. Hvis der er behov for det, kunne Kommissionen anspore til oplysningskampagner for fornuftig anvendelse af denne teknik.

Kommissionen følger også med interesse den hastige teknologiske udvikling, som bevirker, at bilkonstruktørerne kombinerer fartregulatorer med andet udstyr, som for eksempel systemer, der automatisk kontrollerer afstanden til køretøjet foran.