ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1836/02

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(27. juni 2002)

Om: En samhørighedsfond for Latinamerika

Vurderingerne af de politiske forhold i Latinamerika peger alle i retning af, at den økonomiske krise i denne verdensregion undergraver demokratiet til trods for, at der gennem de sidste femten år er sket en konsolidering af demokratiet i lande såsom Paraguay, Ecuador og Peru.

Efter de strålende resultater, der er opnået med visse initiativer, såsom Det Amerikanske Frihandelsområde (FTAA), er det nu nødvendigt at overveje nye initiativer. Et af disse kunne være at oprette en samhørighedsfond for Latinamerika, som kunne bidrage til at fremme udviklingen af de mest tilbagestående områder med henblik på at sikre samme succes, som er opnået med det tilsvarende økonomiske instrument for Europa.

Mener Kommissionen, at den bør overveje oprettelsen af en sådan strukturfond som et instrument til at fremme regionaludviklingen i Latinamerika med henblik på at hjælpe de mindst gunstigt stillede regioner med at opnå et udviklingsniveau, som kan bidrage til at konsolidere demokratiet i Latinamerika?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(16. juli 2002)

Økonomisk udvikling i ugunstigt stillede lande og regioner i Latinamerika er et af de vigtigste prioriteringer for EU's samarbejde i Latinamerika. Halvdelen af de 3,4 mia. EUR, der blev bevilget til samarbejde med Latinamerika mellem 1993 og 2000, er først og fremmest blevet brugt til social og menneskelig udvikling og fattigdomsbekæmpelse.

Oprettelse af en samhørighedsfond for regionaludvikling i Latinamerika såvel som en bi-regional solidaritetsfond som foreslået af Parlamentet i dets beslutning om et globalt partnerskab og en fælles strategi for forbindelserne mellem EU og Latinamerika er interessante initiativer. Navnlig da fattigdom og social ulighed er to af de allerstørste problemer i flere latinamerikanske lande.

Kommissionen har imidlertid ingen forudsætninger for at oprette eller lede sådanne fonde. Og Kommissionen har hverken de menneskelige ressourcer eller de nødvendige og fleksible regler til at kunne forvalte eller koordinere sådanne fonde.

Det vil kræve omfattende finansielle ressourcer at oprette sådanne fonde. Kommissionen råder ikke over de nødvendige finansielle midler til noget sådant.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2683/02

af Freddy Blak (GUE/NGL) til Rådet

(26. september 2002)

Om: Afgifter på de europæiske veje

Tyskland har for nylig truffet afgørelse om indførelse af en motorvejsskat pr. 31. juli 2003. Østrig har ligeledes besluttet at indføre en lignende afgift pr. 1. januar 2004. Samtidig planlægger flere EU-medlemsstater lignende tiltag.

På trods af de åbenlyse muligheder for på den vis at bidrage til et modalskift i bl.a. jernbanesektorens favør, vil ovennævnte beslutninger ramme visse medlemsstaters vognmænd hårdere end andre.

Kan Rådet derfor gøre rede for, hvordan disse ordninger er forenelige med reglerne for det indre marked, og hvordan de kan forsvares, hvis man tager deres konkurrenceforvridende karakter i betragtning?

Ydermere, hvilke tiltag påtænkes med henblik på indførelse af et ensartet europæisk system for vejafgifter, brændstofafgifter og økopoint?

Svar

(18. februar 2003)

Rådet understreger, at spørgsmål vedrørende national beskatning hører ind under medlemsstaternes kompetence. Beskatningsforanstaltningerne skal til enhver tid overholde det grundlæggende princip om ikke-diskrimination, og det er Kommissionens opgave at kontrollere, at foranstaltningerne er forenelige med det indre markeds almindelige regler.

Med hensyn til substansen i spørgsmålet om et ensartet europæisk system for vejafgifter kan Rådet oplyse det ærede parlamentsmedlem, at Kommissionen

- påtænker ved udgangen af dette år at forelægge en meddelelse om et afgiftssystem for benyttelse af infrastrukturer for alle transportformer

- i sin hvidbog med titlen Den europæiske transportpolitik frem til 2010 De svære valg bebuder et direktivforslag, der skal sikre interoperable betalingssystemer på det transeuropæiske vejnet

- den 27. august 2002 præsenterede et forslag til Rådets direktiv(1)) på det fiskale område, hvori betingelserne for indførelse af en ordning med dieselolie til erhvervsformål fastlægges. Dette spørgsmål er blevet behandlet i Rådets forberedende organer.

(1) KOM(2002) 410 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3202/02

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(4. november 2002)

Om: Støtte til eksport af fællesskabsprodukter til Det Schweiziske Forbund, Fyrstendømmet Andorra, Fyrstendømmet Liechtenstein, Fyrstendømmet Monaco, Republikken San Maríno og Vatikanstaten

Er Kommissionen i besiddelse af oplysninger vedrørende støtte til eksport af fællesskabsprodukter til Det Schweiziske Forbund, Fyrstendømmet Andorra, Fyrstendømmet Liechtenstein, Fyrstendømmet Monaco, Republikken San Maríno og Vatikanstaten?

Kan den i bekræftende fald for de sidste fem års vedkommende og for hvert enkelt importland forelægge en liste over produkter, mængder, støttestørrelser og eksportland?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. februar 2003)

Et skema med de ønskede oplysninger sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3399/02 af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen. Klageprocedure nr. 98/4010 og nr. 98/4826.



EU-Tidende nr. 110 E af 08/05/2003 s. 0212 - 0213



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3399/02 af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen (29. november 2002) Om: Klageprocedure nr. 98/4010 og nr. 98/4826 Under henvisning til svaret på min skriftlige forespørgsel E-2470/02(1) ønsker jeg at stille følgende spørgsmål til Kommissionen: Er klageprocedure nr. 98/4010 og nr. 98/4826 i mellemtiden afsluttet således som det skulle være tilfældet ifølge Kommissionens svar og kan Kommissionen derfor meddele mig resultatet af klageproceduren? (1) EFT C 52 E af 6.3.2003, s. 176. Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne (23. december 2002) Klageprocedure nr. 98/4010 og 98/4826 blev afsluttet den 16. oktober 2002. De oplysninger, som blev forelagt af klagerne, var utilstrækkelige til at påvise, at den østrigske lov er urimelig. Klagerne anførte, at de havde til hensigt at forelægge en videnskabelig undersøgelse. Man har ikke modtaget en sådan undersøgelse. På baggrund af procedurens længde besluttede Kommissionen at afslutte sagen. Hvis en videnskabelig undersøgelse forelægges på et senere tidspunkt, kan der indledes en ny sag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2839/02

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(9. oktober 2002)

Om: Støtte til liberalisering af forpagtningsaftaler i landbruget

Både de offentlige forvaltninger i EU og landmændene selv gør opmærksom på, at antallet af landmænd, som selv dyrker jorden, er faldende. Det bliver derfor stadig mere almindeligt, at næsten alle landmænd dyrker betydelige arealer, som de har forpagtet.

Udbredelsen af forpagtning bremses dog af mange jordejeres frygt for at miste kontrollen med deres arealer, og det er derfor opfattelsen i erhvervet, at det burde overvejes at liberalisere forpagtningsaftalerne for at puste nyt liv i landdistrikterne.

Kan Kommissionen svare på, om den på baggrund af den nuværende situation for bedrifterne anser det for nødvendigt at indlede en debat, som skal danne udgangspunkt for en ændring af den nationale lovgivning om forpagtning, så forpagterne kan udøve deres erhverv og bortforpagteren kan få tilstrækkelige garantier for, at han når som helst kan få sin jord tilbage?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. oktober 2002)

Kommissionen mener ligesom det ærede medlem, at forpagtningssystemet er af afgørende økonomisk betydning for landbrugets fremtid, specielt for tilgangen af unge til erhvervet. Det er meget vigtigt, at producenterne kan råde over tilstrækkeligt store landbrugsarealer, eventuelt ved forpagtning.

De kontraktforhold, der aftales mellem bortforpagter og forpagter, og som er reguleret ved national lovgivning, er af historiske og kulturelle grunde ofte yderst forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. Desuden er mange bestemmelser i forpagtningsaftalerne, herunder undtagelsesbestemmelser, meget nært knyttet til anden lovgivning, som hører under medlemsstaternes enekompetence, fx arve- og skattelovgivningen, som også er vidt forskellig i EU's forskellige medlemsstater.

På denne baggrund vil det være urealistisk på EU-plan at fremlægge forslag til en ændring af medlemsstaternes lovgivning om forpagtningsaftaler i landbruget.

Kommissionen vil fortsat tage højde for disse forskelle og sørge for, at de foranstaltninger, der foreslås på EU-plan, gennemføres i overensstemmelse med målsætningen og under iagttagelse af medlemsstaternes kompetence på de pågældende områder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3437/02

af Winfried Menrad (PPE-DE) til Kommissionen

(2. december 2002)

Om: Harmonisering af størrelsesmærkning af lingeri og andet undertøj i Europa

I EU findes der for øjeblikket mindst fire forskellige ordninger til angivelse af størrelser for lingeri og andet undertøj. Italien, Frankrig og Det Forenede Kongerige har hver især deres egen ordning, mens der i de øvrige medlemsstater og i de fleste ansøgerlande åbenbart anvendes ens størrelsesmærkning. Disse forskelle medfører problemer for forbrugere og for virksomheders eksport. Henvisningerne til alle fire størrelser, der er angivet på stofetiketterne, fører ligeledes til forvirring, hvortil kommer, at disse stofetiketter derved bliver meget store.

Burde man ikke, set i lyset af det indre marked i EU, afskaffe denne tekniske handelshindring og i stedet indføre ens størrelsesmærkning? Hvordan agter Europa-Kommissionen i bekræftende fald at gennemføre en sådan harmonisering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(7. februar 2003)

Kommissionen påregner på nuværende tidspunkt ikke at tage noget initiativ til at standardisere eller harmonisere størrelsesmærkningen af lingeri og andet undertøj i EU.

Selv om forekomsten af forskellige størrelsesordninger ikke i sig selv er blevet defineret som en handelshindring, mener mange erhvervsdrivende i den europæiske tøjindustri, at en harmoniseret ordning ville gøre industrien mere konkurrencedygtig. Dette betyder, at den eneste vej fremad ville være at indgå frivillige aftaler mellem alle berørte parter (producenter, importører, forbrugere m.fl.) og de nationale myndigheder. Kommissionen har dog ikke kendskab til nogen konsensus på EU-plan mellem de involverede parter og/eller medlemsstaterne på området.

Den Europæiske Standardiseringsorganisation arbejder i øjeblikket med størrelsesmærkning for alle slags beklædningsgenstande og med målemetoder. Dette standardiseringsarbejde er ikke bestilt af Kommissionen, men udføres af industrien selv. Medlemsstaterne og industrien kan frit anvende disse standarder på det tidspunkt og i det omfang, de ønsker det.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3731/02

af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Kommissionen

(12. december 2002)

Om: Betænkning om anvendelse af direktiv 98/6/EF af 16.2.1998 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med angivelse af priser på forbrugsvarer (pris pr. måleenhed)

Med direktiv 98/6/EF(1) indførtes en forpligtelse til angivelse af salgsprisen og prisen pr. måleenhed på forbrugsvarer. Direktivet skulle oprindelig have været gennemført senest den 18.3.2000. I overensstemmelse med direktivets artikel 6 har en række medlemsstater for visse mindre detailforretninger benyttet muligheden for en overgangsperiode på maksimalt tre år i forbindelse med kravet om prisangivelse pr. måleenhed for andre produkter, end dem, der sælges i løs vægt.

I overensstemmelse med artikel 12 skal Kommissionen senest den 18.3.2003 forelægge en samlet beretning om anvendelsen af dette direktiv, herunder navnlig artikel 6, ledsaget af et forslag.

Angivelse af prisen pr. måleenhed skulle give forbrugerne mulighed at foretage en hurtig og enkel prissammenligning for i forbindelse med hvert enkelt produkt. Denne forpligtelse indebærer for forretninger med et ringe salgsareal, og i hvert fald for forretninger under 400 m2 en alt for stor administrativ byrde, der belaster dem relativt meget hårdere end større forretninger.

Desuden er det ikke nogen virkelig fordel for forbrugerne, dels fordi sammenligningsmuligheden i samme lille detailforretning er meget lille på grund af den stramme sortimentspolitik, de små forretninger er nødt til at følge, og dels fordi forbrugernes beslutning om at købe ind i sådanne forretninger er baseret på disses nære beliggenhed snarere end på priserne på de solgte varer.

Hvornår forventer Kommissionen at kunne fremsende sin beretning til Europa-Parlamentet?

Mener Kommissionen, at mindre detailforretninger fremover helt bør fritages for forpligtelsen til at angive prisen pr. måleenhed? Mener Kommissionen ikke, at pålæggelse af en sådan forpligtelse på hele detailhandelen er i modstrid med tidligere intentioner om at stimulere virketrangen i EU og reducere de administrative byrder?

(1) EFT L 80 af 18.3.1998, s. 27.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. januar 2003)

Kommissionen forstår det ærede medlems synspunkt vedrørende det ukloge i at pålægge små detailforretninger unødvendige udgifter, selv om prisangivelser er et vigtigt element inden for forbrugerbeskyttelse.

Kommissionen er på nuværende tidspunkt ved at indsamle oplysninger med henblik på at udarbejde beretningen i henhold til artikel 12 i direktiv 98/6/EF. I den forbindelse vil man da også i beretningen undersøge, om forpligtelsen til at angive prisen pr. måleenhed udgør en stor byrde for visse små detailforretninger. Det er på nuværende tidspunkt ikke muligt at forudsige konklusionerne i beretningen, som vil blive forelagt Parlamentet og Rådet, når den er færdiggjort.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2372/02 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen. GATS.



EU-Tidende nr. 110 E af 08/05/2003 s. 0051 - 0051



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2372/02 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen (2. august 2002) Om: GATS Vi erkender, at mange af de bekymringer, de lokale og regionale myndigheder i EU har givet udtryk for med hensyn til GATS, i særdeleshed vedrørende sundhed, undervisning og andre væsentlige tjenester, også deles af de lokale myndigheder i andre dele af verden, blandt andet udviklingslandene. Da EU yder store bidrag til udviklingslandene inden for områder som f.eks. sundhed og undervisning, har Europa-Kommissionen da foretaget en uafhængig vurdering af den potentielle indvirkning af GATS på leveringen af tjenester inden for disse sektorer og EU's udviklingspolitik? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy (23. september 2002) Eftersom De Europæiske Fællesskaber blandt sine oprindelige anmodninger til udviklingslandene ikke har tilføjet anmodninger om forbedret markedsadgang på områderne for sundhed og uddannelse, har Kommissionen ikke foretaget en specifik vurdering af den potentielle indvirkning af den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) på levering af tjenester inden for disse sektorer og EU's udviklingspolitik. Kommissionen samarbejder ikke desto mindre med visse medlemsstater og vigtige internationale partnere med henblik på yderligere dokumentation for, hvorledes GATS kan påvirke leveringen af tjenester til fattige, både kvinder og mænd, og give bedre information om vore standpunkter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2958/02

af Dieter-Lebrecht Koch (PPE-DE) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: Kommissionens beslutning af 27. juni 2002 (2002/525/EF): ændring af bilag II til EU-direktiv 2000/53/EF om udrangerede køretøjer

I bilag II til EU-direktiv 2000/53/EF(1) af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer bliver anvendelsen af blyafbalanceringsklodser forbudt fra den 1. juli 2003 i køretøjer, der typegodkendes efter denne dato, og fra den 1. juli 2005 i alle køretøjer. Blyafbalanceringsklodserne udgør et vigtigt sikkerhedselement i køretøjet, da de sikrer, at der ikke optræder nogen vibrationer og banken ved køretøjets hjul.

Kan Kommissionen oplyse, om det på forhånd er blevet kontrolleret, at der er erstatningsmaterialer til rådighed, som kan garantere afbalanceringsklodser af samme sikkerhedsstandard som klodser af bly?

(1) EFT L 269 af 21.10.2000, s. 34.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. december 2002)

Kommissionen har omhyggeligt forberedt sin beslutning 2002/525/EF(1) om ændring af bilag II til dette direktiv på grundlag af en detaljeret videnskabelig og teknisk vurdering. Denne vurdering omfattede en teknisk undersøgelse, som blev foretaget af en uafhængig konsulent, og undersøgelser, som Kommissionen selv stod for. Kommissionen har desuden afholdt talrige møder med de berørte økonomiske beslutningstagere og ført drøftelser med medlemsstaternes eksperter i det tekniske tilpasningsudvalg, som omtales i direktivets artikel 11.

Den tekniske undersøgelse kan fås på Kommissionens netsted med følgende adresse: http://europa.eu.int/comm/environment/waste/heavy_metals.pdf. Undersøgelsens side 12-20 drejer sig om bly i afbalanceringsklodser. Undersøgelsen bekræfter, at der findes erstatningsmaterialer for bly til afbalanceringsklodser og oplyser, at nogle af disse erstatningsmaterialer allerede er i brug. Den konkluderer, at en midlertidig overgangsperiode indtil den 1. juli 2004 vil være hensigtsmæssig af hensyn til de nødvendige tilpasninger og for at give det alternative marked tid til at udvikle sig.

På grundlag af denne generelle vurdering foreslog Kommissionen, at bly i afbalanceringsklodser skulle anbringes på undtagelseslisten i det ændrede bilag II. Nærmere betegnet foreslog Kommissionen midlertidigt at tillade bly i afbalanceringsklodser i køretøjer, som er blevet typegodkendt før den 1. juli 2003, og i afbalanceringsklodser, der bliver benyttet til reparation og vedligeholdelse af sådanne køretøjer. Kommissionen foreslog den 1. juli 2005 som dato for denne undtagelses udløb. Den 22. maj 2002 stemte det tekniske tilpasningsudvalg enstemmigt til fordel for forslaget, herunder den midlertidige undtagelse for afbalanceringsklodser.

Det bør nævnes, at Kommissionen nøje vil overvåge gennemførelsen af Kommissionens beslutning 2002/525/EF. Kommissionen vil inden den 1. januar 2005 foretage en vurdering af bl.a. den midlertidige undtagelse for bly i afbalanceringsklodser i forhold til færdselssikkerheden.

(1) EFT L 170 af 29.6.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3592/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. december 2002)

Om: Erklæring om Galicien som et territorium, der er stærkt afhængigt af fiskeri

Påtænker Kommissionen måske efter endnu en gang at have fået bevis for, hvilken usædvanligt stor betydning hav- og fiskeressourcer har for Galicien at tage de nødvendige initiativer for, at Galicien erklæres for et område, der er stærkt afhængigt af fiskeri, med de konsekvenser en sådan klassifikation ville indebære for den fælles fiskeripolitik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. januar 2003)

Som oplyst i Kommissionens fælles svar på skriftlig forespørgsel E-2097/02 og E-2096/02(1) fremgår begrebet afhængighed af fiskeri af artikel 4, stk. 8, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999(2), der vedtager de generelle mål og opgaver for EU's strukturfonde og det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF), som et kriterium for ret til støtte i områder under mål 2. Begrebet blev indføjet i forordningen, efter at Spanien og Portugal var blevet medlem af EU, og der blev således taget hensyn til begrebet, da de to medlemsstater og Kommissionen opstillede listen over områder, der er støtteberettigede under mål 2, jf. artikel 4, stk. 3 og 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999.

Med hensyn til tankskibet Prestige, der sank ud for den galiciske kyst i november 2002, har Kommissionen nøje fulgt udviklingen i denne katastrofe og dens indvirkninger på Galiciens fiskerflåde og hele fiskerisektoren.

For at afhjælpe følgerne af denne katastrofe har Kommissionen forelagt Rådet forslag om en række ændringer af gældende retsforskrifter for strukturinterventioner i fiskerisektoren for at støtte fiskerflåden og akvakultursektoren i det pågældende område, så der kan ydes finansiel støtte.

På grundlag af forslaget vedtog Rådet den 20. december 2002 forordning (EF) nr. 2372/2002 om særforanstaltninger for at yde erstatning til den spanske fiskeri-, skaldyrs- og akvakultursektor for de tab, olieudslippet fra Prestige har forårsaget(3).

(1) EFT C 28 E af 6.2.2003, s. 182.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene, EFT L 161 af 26.6.1999.

(3) EFT L 358 af 31.12.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2194/02

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juli 2002)

Om: Industrifiskeri med henblik på forarbejdning til fiskemel

Mener Kommissionen ikke, at det på baggrund af de knappe fiskeressourcer og drastiske planer for genopretning af bestandene, som den agter at gennemføre, er nødvendigt at tage det industrifiskeri, der udelukkende finder sted med henblik på at omdanne fisk til dyrefoder, op til fornyet overvejelse?

Kan det indre markeds behov i EU ikke dækkes gennem import fra tredjelande og ved, at de europæiske industrier udelukkende forarbejder biprodukter fra fisk.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. september 2002)

Ved fiskeri med henblik på forarbejdning til fiskemel bør der kun anvendes fisk, der ikke er marked for til direkte konsum. Industrifiskeri vil ligesom andre former for fiskeri blive omfattet af bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne i henhold til Fællesskabets rammeprogram, der omfatter flerårige forvaltningsplaner.

Kommissionen har for nylig anmodet det internationale havundersøgelsesråd (ICES) om at gennemføre en evaluering af virkningen af industrifiskeri på de marine økosystemer. Den vil fortsat overvåge industrifiskeriet for at sikre, at virkningerne heraf på konsum, fiskearter og andre marine arter forbliver ringe, og de nødvendige forbedrede forvaltningsforanstaltninger vil blive foreslået.

Hvad angår det hensigtsmæssige i at erstatte EF-produktionen med import, henvises det ærede medlem til svar på skriftlig forespørgsel E-2192/02(1).

Det fremgår ikke, at den mængde af fiskemel, der stammer fra forarbejdede biprodukter, i det væsentlige kan øges på nuværende tidspunkt. I 2001 anslås det, at der produceredes 170 000 tons fiskemel i denne sektor. Den relative produktionsandel herfra pr. medlemsstat har været på: 26 % i Det Forenede Kongerige, 24 % i Spanien, 17 % i Danmark, 9,5 % i Irland, 9,5 % i Sverige, 7 % i Frankrig og 7 % i Tyskland. Det ser ud til, at denne sektor skal formindskes på grund af vanskelighederne med at overholde kravene i Rådets direktiv 2001/102/EF(2). Da råmaterialet kan komme fra mange forskellige kilder, og stikprøver tages af hvert enkelt parti, kan dioxingrænserne betyde, at visse dele af dette materiale for fremtiden ikke kunne anvendes i foder.

(1) Se side 35.

(2) Rådets direktiv 2001/102/EF af 27. november 2001 om ændring af Rådets direktiv 1999/29/EF om uønskede stoffer og produkter i foderstoffer, EFT L 6 af 10.1.2002.