SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3907/00

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(13. december 2000)

Om: Vurdering af det sjette topmøde om klimaændringer

Hvordan vurderer Kommissionen det sjette topmøde om klimaændringer, der blev afholdt i Haag (Holland), i forhold til de forpligtelser, der blev indgået med Kyoto-protokollen, og navnlig skovenes rolle som afgørende faktor i kulstofkredsløbet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. februar 2001)

Kommissionen beklager, at man ikke nåede til enighed ved Haag-konferencen. Et efterfølgende møde mellem embedsmænd for de vigtigste parter i Ottawa, hvori Kommissionen deltog, forklarede spørgsmålene men kunne ikke bygge bro over forskellene. Et andet opfølgningsmøde mellem den såkaldte paraply-gruppe og Fællesskabet, som skulle have fundet sted i Oslo i ugen op til jul sidste år, fandt ikke sted skønt Fællesskabet havde indikeret at man ville deltage. Forhandlingsparterne, USA, Canada, Australien og Japan mente ikke, at de forskellige forhandlingspositioner lå tilstrækkeligt tæt op ad hinanden til, at man kunne garantere et vellykket møde.

Opsamlingssteder for kuldioxid, især skove med deres vigtige rolle i kuldioxidkredsløbet på jorden, var et af det mest omtålelige emner i Haag og under efterfølgende drøftelser. Ifølge Kyoto-protokollen kan parterne supplere lavere emissioner af fossile brændstoffer med kuldioxid-fjernende foranstaltninger gennem nyplantning og genplantning siden 1990, gennem menneskeskabte aktiviteter på landbrugsjord og ændret jordbrug og skovbrug. Disse aktiviteter kan medregnes i den første forpligtelsesperiode, forudsat at de har været i gang siden 1990.

De vigtigste industrilande, herunder især USA, Canada og Japan, har store problemer med at opfylde Kyoto-kravene om emissionsreduktion, da deres emissioner faktisk er steget voldsomt. Disse parter søger nu at efterleve alle eller en væsentlig del af deres forpligtelser gennem brug af opsamlingssteder

Kommissionen og Fællesskabet mener, at tapning af før-1990 skove er en belønning for business as usual og at det på ingen måde vil afhjælpe klimaændringer og ej heller bidrage på nogen måde til at fremme en bæredygtig skovpleje. Fællesskabets skovstrategi af 16. december 1998 fastslår, at skovene kan spille en rolle som opsamlingssteder for kuldioxid ved at forøge de nuværende kuldioxidlagre, etablere nye kuldioxidlagre og fremme brug af biomasse og træbaserede produkter.

Protokollen lægger sig ikke fast på, om opsamlingssteder kan indgå i mekanismen for bæredygtig udvikling (Clean Development Mechanism). Ifølge Kommissionen er der endnu mange ubesvarede spørgsmål inden opsamlingssteder under denne mekanisme kan yde et troværdigt bidrag til at mindske klimaændringer og, som protokollen anfører, til en bæredygtig udvikling.

Til trods for betænkelighederne er Fællesskabet klar over, at mange partnerlande står i en vanskelig situation. Fællesskabet søger at sikre Kyoto-protokollens ikrafttrædelse senest i 2002, og vil eventuelt overveje begrænsede kreditter for opsamlingssteder i den første forpligtelsesperiode. Fællesskabet har udvist fleksibilitet. Der blev ikke opnået enighed i Haag men det indebærer ikke et sammenbrug, da parternes sjette konference (COP6-bis) vil bygge videre på erfaringerne herfra. Fællesskabet vil fortsat samarbejde med de andre parter og især med udviklingslandene, Kina og ansøgerlandene for så hurtigt som muligt at nå til enighed.