SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4171/97 af María Sornosa Martínez (GUE/NGL) til Kommissionen (21. januar 1998)

Om: Problemer med anerkendelsen af Erasmus-legater

Jeg har for nylig hoert om en studerende ved universitetet i Vigo, som har faaet sin akademiske karriere afbrudt paa grund af problemer med den gensidige anerkendelse af et kursus, der var taget paa et Erasmus-legat. Jeg henvendte mig til Kommissionen, fordi jeg er af den overbevisning, at det ikke drejer sig om et enkeltstaaende tilfaelde. Mange studerende under Erasmus-programmet lider under foelgerne af den utilstraekkelige koordinering mellem de forskellige administrative organer i medlemsstaterne og paa faellesskabsplan.

De oplysninger, der skal sikre anerkendelse paa universiteterne i medlemsstaterne, cirkulerer ikke i tilstraekkelig grad og uddannelsescentrene handler undertiden unilateralt, som det er sket i tilfaeldet med laereanstalten i Pontevedra, som hoerer under universitetet i Vigo, hvorved de tilsidesaetter aftalerne mellem Den Europaeiske Union og universiteterne. Ligeledes er studieplanerne paa udvekslingscentrene ogsaa saa forskellige, at mange studerende under uddannelsen paa det universitet, de studerer ved, opdager, at det ikke altid er muligt at gennemfoere naevnte gensidige anerkendelser.

1. Hvilke foranstaltninger traeffer Kommissionen i tilfaelde, som det ovenfor naevnte, hvor der ikke sker en gensidig anerkendelse af de programmer, som Den Europaeiske Union har finansieret?

2. Kan Kommissionen som ansvarlig for disse programmer henvende sig til de universiteter, der, selv om de deltager i programmerne, ikke anerkender deres vaerdi?

3. Hvordan stiller Kommissionen sig til de uregelmaessigheder, som de studerende oftest angiver?

4. Hvordan vil man harmonisere de forskellige centres studieplaner med henblik paa at sikre, at de maal, der er sat for Kommissionens uddannelsesprogrammer, bliver opfyldt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Édith Cresson (27. februar 1998)

Artikel 126 i EF-traktaten fastsaetter, at Faellesskabet bidrager til udviklingen af et hoejt uddannelsesniveau ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om noedvendigt at stoette og supplere disses indsats, med fuld respekt for medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne samt deres kulturelle og sproglige mangfoldighed.

Deraf foelger, at hver enkelt medlemsstat har ansvaret for undervisningens indhold og tilrettelaeggelsen af dens egne uddannelsesordninger. Det boer derefter praeciseres, at der ikke findes faellesskabsbestemmelser, der kraever gensidig anerkendelse af eksamensbeviser (undtagen for visse erhverv, som der er lovgivet om). Derfor findes der i dag ikke et eksamensbevis, der kan anerkendes umiddelbart i alle medlemsstaterne. Universiteterne, som er selvstaendige institutioner, har den fulde kompetence for deres programmers indhold og for udstedelsen af eksamensbeviser og attesteringer til studenterne. Disse eksamensbeviser og attesteringer anerkendes af myndighederne i den beroerte medlemsstat.

Kommissionen har imidlertid i spoergsmaalet om gensidig anerkendelse med akademisk formaal tilskyndet til en saadan anerkendelse blandt de forskellige uddannelsessystemer i Europa gennem faellesskabsprogrammer som blandt andet Erasmus. Selvom deltagelse i Erasmus er helt frivillig, har dette program i hoej grad bidraget til forstaaelse og anerkendelse af uddannelsesordninger, som ofte er meget forskellige. Blandt andet letter det europaeiske system for anerkendelse af studieenheder, ECTS (European credit transfer system), som i dag er vedtaget af omkring 1000 laereanstalter i Faellesskabet og udelukkende fungerer paa grundlag af et samarbejde mellem universiteterne, den akademiske anerkendelse af studieperioder, der er gennemfoert ved en laereanstalt i en anden medlemsstat.

Selvom der bevilges mobilitet inden for rammerne af Socrates/Erasmus-programmet til ca. 180 000 studenter om aaret, er det sjaeldent, at Kommissionen modtager klager vedroerende ikke-anerkendelse af den viden, der er opnaaet inden for rammerne af dette program. Kommissionen kontakter i oevrigt, hver gang den faar forelagt et problem af denne type, de paagaeldende laereanstalter eller myndigheder direkte for at forsoege at ordne situationen bedst muligt for den studerende.

I forbindelse med det stillede spoergsmaal goeres der opmaerksom paa, at universitetet i Vigo inden for rammerne af den institutionelle kontrakt med Kommissionen i 1996 bevilgede mobilitet til 494 studerende (253, der rejste ud, og 241, der kom udefra). Ingen af studenterne eller de deltagende laereanstalter har indsendt en klage til Kommissionen. Kommissionen beder i givet fald det aerede medlem fremsende alle detaljer om tilfaelde af ikke-anerkendelse af studieperioder, han maatte have kendskab til vedroerende universitetet i Vigo, saa den kan traeffe de noedvendige foranstaltninger.

I henhold til artikel 126, som citeret ovenfor, skal Kommissionen respektere medlemsstaternes kulturelle og sproglige mangfoldighed og deres uddannelsesordninger. Der kan derfor ikke blive tale om at harmonisere laeseplanerne paa det europaeiske plan.