SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3029/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (1. oktober 1997)

Om: Menneskerettigheder

Med hensyn til »Den Europaeiske Union og de udenrigspolitiske aspekter af menneskerettighederne« (OESU 474/97) ((EFT C 206 af 7.7.1997, s. 117.)) mangler der i Kommissionens politik klare strategiske retningslinjer for gennemfoerelsen af en sammenhaengende og solid menneskerettighedspolitik.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg har det indtryk, at EU hidtil har fastlagt sin politik fra tilfaelde til tilfaelde.

Vil Kommissionen vaelge foelgende tre metoder med henblik paa at styrke de eksterne aspekter af Unionens menneskerettighedspolitik:

1. EU's tiltraedelse af den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder;

2. udarbejdelse af et europaeisk menneskerettighedscharter;

3. indfoejelse af en raekke specifikke menneskerettighedsbestemmelser i en protokol til Maastricht-traktaten?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek paa skriftlige forespoergsler E-3029/97 og E-3030/97 (17. oktober 1997)

Kommissionen maa goere de aerede parlamentsmedlemmer opmaerksom paa, at den i lang tid har bestraebt sig for at foere en sammenhaengende menneskerettighedspolitik, isaer vedroerende de aspekter, som de aerede parlamentsmedlemmer kommer ind paa.

I 1991 fremsendte Kommissionen en meddelelse til Raadet med det formaal at opnaa et mandat til at forhandle om, hvorledes Faellesskabet kunne tiltraede den europaeiske menneskerettighedskonvention. Dette initiativ, der blev aktivt stoettet af Parlamentet, foerte til, at Raadet anmodede domstolen om en udtalelse om, hvorvidt tiltraedelsen af denne konvention var forenelig med traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab.

Den 28. marts 1996 afgav Domstolen sin udtalelse, hvori det hedder, at i henhold til den nuvaerende faellesskabsret har Faellesskabet ikke befoejelse til at tiltraede konventionen. I begrundelsen af sin udtalelse praeciserede Domstolen, at paa grund af en saadan handlings konstitutionelle raekkevidde og dens foelger for Faellesskabets institutioner overskrider den, efter Domstolens opfattelse, graenserne for artikel 235 og kan kun gennemfoeres ved hjaelp af en traktataendring.

Paa regeringskonferencen blev man, efter en naermere undersoegelse af denne mulighed, enig om i Amsterdam-traktaten at tilfoeje et stykke til artikel F i traktaten om Den Europaeiske Union, hvori det bestemmes, at »Unionen bygger paa principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, der alle er principper, som medlemsstaterne har til faelles«. Denne artikel foejer sig til artikel F i traktaten om Den Europaeiske Union, stk. 2, i henhold til hvilken »Unionen respekterer de grundlaeggende rettigheder, saaledes som de garanteres ved den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder...«.

Desuden har man indsat en ny artikel F.1 i traktaten om Den Europaeiske Union og en ny artikel 236 i EF-traktaten vedroerende de foranstaltninger, der skal traeffes i tilfaelde af, at en medlemsstat misligholder de principper, som Unionen bygger paa.

I henhold til den nye artikel 6a kan Raadet traeffe de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at bekaempe enhver forskelsbehandling, der udoeves paa grundlag af koen, race eller etnisk oprindelse, religion eller overbevisning, handicap, alder eller seksuel orientering.