SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1717/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Beskyttelse af europæiske produkter mod amerikanske handelsfordele som følge af afvisningen af Kyoto-klimaaftalen

1. Deler Kommissionen forventningen om, at De Forenede Stater, der bærer ansvaret for 25 % af det globale klimaproblem, under indeværende regeringsperiode indtil 2005 fortsat vil nægte at tilslutte sig Kyoto-aftalerne fra 1997 om beskyttelse af klimaet mod udledning af CO2 og den deraf følgende opvarmning af Jorden?

2. Mener Kommissionen, at der på kort sigt kan etableres en effektiv protokol uden medvirken fra USA, og at der er mulighed for, at USA i en senere regeringsperiode dog vil tilslutte sig?

3. Kan Kommissionen bekræfte, at amerikanske virksomheder i de kommende år vil have fordele på verdensmarkedet, dels fordi de ikke behøver at træffe de samme foranstaltninger som europæiske virksomheder, og dels fordi deres fortjeneste ikke beskæres af energiafgifter, således at de vil kunne levere produkter til en lavere pris end europæiske lande, der skal overholde klimaaftalen?

4. Kan Kommissionen i denne forbindelse give en prognose over de handelsfordele, USA på kort sigt vil have i forhold til det europæiske erhvervsliv, fordi omkostningerne skubbes ud på efterfølgende generationer? Opnår det europæiske erhvervsliv som følge af undertegnelsen af Kyoto-aftalen fordele i forhold til det amerikanske?

5. Hvordan påtænker Kommissionen at udligne de amerikanske handelsfordele over for Europa, der skyldes en mangelfuld offentlig politik, der i praksis kan sidestilles med skjult statsstøtte?

6. Foretrækker Kommissionen i denne forbindelse importafgifter eller eksportstøtte? Spiller WTO's holdning nogen som helst rolle i denne forbindelse? Hvordan træffer Kommissionen sit valg, og hvordan vil den videre beslutningstagning finde sted?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. september 2001)

Kommissionen håber, at USA på et tidspunkt igen vil slutte sig til Kyoto-processen og -protokollen. EU vil føre an ved at gennemføre den 8 %-reduktion, man har forpligtet sig til, og arbejde mod ratificering. Samtidig vil EU fortsætte sine diplomatiske bestræbelser og arbejde sammen med andre partnere på at sikre, at Kyoto-protokollen kan træde i kraft i 2002.

Resultatet af anden del af den sjette konference mellem parterne i FN's rammekonvention og klimaændringer i Bonn i juli udgør et væsentligt skridt fremad mod Kyoto-protokollens ikrafttrædelse hos alle de parter, der støtter protokollen. Resultatet indeholder ingen særlige hindringer for, at USA senere kan ratificere protokollen. Selv om der skal ske tydelige fremskridt inden 2005, er landene ifølge Kyoto-protokollen først forpligtet til at begrænse deres emissioner fra 2008.

Landes og virksomheders konkurrenceevne er et komplekst spørgsmål, der afhænger af en lang række faktorer ud over miljønormer og miljøpolitik. Både EU og USA har en lang tradition for vidtgående miljøregulering, og alligevel er deres økonomier konkurrencedygtige, og deres virksomheder har succes på verdensmarkedet. Præsident Bush har erklæret, at han vil påtage sig en ledende rolle i spørgsmålet om klimaændringer, og derfor afhænger situationen også af, hvilke initiativer den amerikanske regering iværksætter på nationalt plan for at begrænse klimaændringer og reducere emissioner af drivhusgasser. Dertil kommer, at Kommissionen inden udgangen af 2001 vil forelægge et forslag om handel med CO2-emissioner inden for EU som et led i politikken for at gennemføre Kyoto. Handel med emissioner vil med det indbyggede incitament til minimering af omkostningerne reducere de konsekvenser, det har for det europæiske erhvervsliv at skulle nå et givet mål. Kommissionen har for nylig gennemført en undersøgelse, der konkluderer, at Kyoto-målet kan nås ved en samlet udgift for den europæiske økonomi på ca. 3,7 mio. euro pr. år, svarende til 0,06 % af det forventede bruttonationalprodukt (BNP) i 2010.

Gennemførelsen af Kyoto-forpligtelserne vil også medføre fordele for Europas økonomier. For at gennemføre Kyoto må de nemlig bl.a. blive mere energieffektive, og vedvarende energikilder vil opnå en højere markedsandel. Udvikling af nye energibesparende produkter vil skabe eksportmuligheder for de europæiske virksomheder, særlig når andre lande øger deres indsats for at reducere emissionerne af drivhusgasser.

I betragtning af den politiske usikkerhed, der hersker for tiden, kan det således ikke bekræftes, at det amerikanske erhvervsliv vil få nogen kommercielle fordele. Derfor er der heller ikke planlagt nogen særlige foranstaltninger.

Spørgsmålet om importafgifter og eksportstøtte er ikke relevant på nuværende tidspunkt.