DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/682

(2004/C 78 E/0727)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-4059/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(8. januar 2004)

Om: Børnerige familier

Der findes en lang række varer og tjenesteydelser, som er særligt nødvendige for de mest børnerige familier, men som det på grund af høje priser, takster og afgifter koster dyrt at gøre brug af.

Det er tilfældet med vejafgifter, som er særligt byrdefulde for disse familier, fordi de er tvunget til at bruge store biler som f.eks. MPV-biler.

Det er ligeledes tilfældet med vand, hvor den differentieringspolitik, der sædvanligvis anvendes, ikke tager hensyn til antallet af familiemedlemmer og derfor straffer forbrug, som i dette tilfælde ikke er hverken for stort eller luksusbetonet.

Der skal ikke være tvivl om, at det er nødvendigt at straffe overforbrug eller almindelig skødesløshed, men hensigten med differentierede takstsystemer kan ikke være at ramme vandforbruget i husholdninger med mange medlemmer, og det er derfor ikke rimeligt, at de skal straffes på denne måde. Der skal indføres korrektionsfaktorer i forbindelse med de differentierede takster. Kun systemer, der tager hensyn til antallet af medlemmer i en husholdning — eller systemer med en tilsvarende korrigerende virkning — kan rette op på denne alvorlige sociale uretfærdighed.

Der findes en række andre tilfælde, hvor der helt klart heller ikke tages hensyn til antallet af familiemedlemmer.

I betragtning af, at 2004 er internationalt familieår og samtidig tiåret for stiftelsen på FN's Generalforsamling af den internationale familiedag (15. maj), ville det være særligt relevant, at Den Europæiske Union sendte signaler til medlemsstaterne om, hvilke politikker og foranstaltninger der bør iværksættes.

Kommissionen bedes derfor oplyse følgende:

— På hvilke måder vil den fremme den fornødne ligestilling for familier, der på grund af deres størrelse har flere udgifter og byrder og ofte betaler højere takster for samme ydelser? Har den foretaget nogen form for opgørelse over de typiske situationer, hvor børnerige familier udsættes for negativ særbehandling, eller hvor de burde få positiv særbehandling, men ikke får det?

— Mener Kommissionen ikke på baggrund af den lave fødselsrate og de problemer, det medfører, hvis denne tendens ikke vendes, at medlemsstaterne ikke bør stille familier med tre eller flere børn ringere, men tværtimod give dem positiv særbehandling, navnlig i forbindelse med skatter, skattelignende afgifter og priser på offentlige serviceydelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(30. januar 2004)

Kommissionen deler det ærede parlamentsmedlems bekymringer, hvad angår det rejste spørgsmål. Derudover oplyser Kommissionen jævnligt offentligheden om den aktuelle demografiske udfordring, som delvist skyldes en kronisk lav fødselsrate i hele EU. EU har dog ikke retshjemmel til at udvikle og gennemføre foranstaltninger hvad angår familiepolitik. Dette område falder klart ind under medlemsstaternes beføjelser.

Men familiespørgsmål er dog af stor interesse for Kommissionen, da de indvirker på den demografiske udvikling og indgår i samspil med en række EU-politikker. Derfor fokuserer Kommissionen på en række undersøgelser af familie- og husholdningstendenser og de politiske følger. »The social situation in the European Union« (Den sociale situation i Europa), som Kommissionen offentliggør hvert år, indeholder analyser af sociale tendenser og demografi, herunder også familierelaterede aspekter.

Fra et politisk synspunkt er den europæiske sociale integrationsproces, som er baseret på den åbne koordinationsmetode, særlig relevant for det ærede parlamentsmedlems spørgsmål. Målsætningerne for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse, som er relevant i familiesammenhæng, er: at gennemføre politikker, der sigter mod at give alle adgang til anstændige boliger med gode sanitære forhold samt de grundlæggende ydelser, der er nødvendige for at leve et normalt liv under de lokale omstændigheder (elektricitet, vand, varme m.m.); at udarbejde politikker, som gør det lettere at forene arbejdsliv og familieliv, herunder også hvad angår pasning af børn og afhængige personer; at gennemføre aktioner med det formål at bevare familiesammenholdet i alle dets former; at gøre en indsats for at eliminere situationer, hvor social udstødelse rammer børn, og give dem alle muligheder for en god social integration.