SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3985/00

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(21. december 2000)

Om: Anerkendelse af kandidateksamen

Alessandro Vinci indgav den 6. april 1998 via det italienske Udenrigsministerium og den spanske ambassade i Rom en anmodnining om anerkendelse i Spanien af sin kandidateksamen, der er erhvervet i Italien.

Anmodningen blev forelagt den spanske Comisión Académica del Consejo de Universidades til udtalelse på et møde den 12. juni 1998 og blev behandlet på et møde den 16. april 1999. Afgørelsen i sagen, der er registreret under nr. 1998C1709, blev truffet den 31. maj 1999 og den 27. august 1999. Den indebærer, at den pågældende eksamen vil kunne godkendes, såfremt der aflægges prøve i yderligere 6 discipliner.

Da Alessandro Vinci og sammen med ham lærerne ved det spanske universitet, som han er i kontakt med, San Cristobal della Laguna på Tenerife, blev forbløffet over de mange nye eksamener, der forlangtes, fik han kendskab dels til en aftale mellem Italien og Spanien, Convenio Cultura Hispano-Italiano af 11. august 1955, og især til en bekendtgørelse fra det spanske Undervisningsministerium af 16. april 1966.

Bekendtgørelsen fastsætter udtrykkeligt, at kandidater fra italienske universiteter og højere læreanstalter kan få titel som licenciado ved et spansk universitet. Aftalen er imidlertid ikke blevet fulgt af det spanske Undervisningsministerium i det konkrete tilfælde.

Trods adskillige skrivelser og redegørelser både til det kompetente italienske ministerium og det spanske ministerium, gentagne drøftelser med flere embedsmænd og en redegørelse til den offentlige anklager i Rom har Alessandro Vinci stadig ikke fået svar, og tvært imod er hans rettigheder blevet krænket.

I de seneste år har adskillige personer imidlertid nydt godt af den nævnte aftale. Vil Kommissionen på denne baggrund tilkendegive:

1. om den ikke finder, at retten til at studere er blevet krænket?

2. en vurdering af sagen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(19. februar 2001)

Kommissionen vil for det første gerne henlede opmærksomheden på, at uddannelsessystemernes organisering, og herunder akademisk anerkendelse og fastsættelse af betingelser for adgang til universiteter, henhører under medlemsstaternes kompetence. Følgelig har de kompetente myndigheder i nøje overensstemmelse med artikel 12 (tidligere artikel 6) i EF-traktaten, der forbyder enhver direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af nationalitet, principielt ret til at lade adgangen til universiteter være afhængig af opnåelsen af akademisk anerkendelse af kvalifikationer erhvervet i en anden medlemsstat. Medlemsstaterne har desuden kompetence til at indgå bilaterale aftaler med andre medlemsstater, hvis eksamener de finder opfylder de nationale krav. De foreliggende oplysninger gør det ikke muligt at fastslå eksistensen af en national bestemmelse, der er i modstrid med EF-traktaten.

Hvad hr. Vincis særlige tilfælde angår, omhandler den bilaterale aftale, som det ærede medlem nævner, anerkendelse af italienske universiteters og læreanstalters doktortitel med henblik på opnåelse af den spanske titel licenciado. Men det fremgår ikke klart af spørgsmålet, om hr. Vinci virkelig er i besiddelse af en doktortitel.

Det er følgelig hr. Vinci selv, der skal beslutte, om han vil indgive en administrativ klage og/eller en klage til domstolen som fastsat i national ret, hvis han mener, at de proceduregarantier, navnlig med hensyn til frister og de kriterier, der er fastsat i den spanske lovgivning, og som finder anvendelse på akademisk anerkendelse af kvalifikationer, ikke er overholdt i hans tilfælde.

Desuden lader beskrivelsen af kendsgerningerne i forbindelse med hr. Vincis situation forstå, at det kunne være hans hensigt at arbejde ved det spanske universitet San Cristóbal de la Laguna, og ikke at følge studier ved denne institution. Man må vide, at udtrykket anerkendelse har en dobbelt betydning. Anerkendelse i erhvervsmæssigt øjemed består i at kontrollere eksistensen af visse kvalifikationer såvel som den nødvendige erhvervsmæssige egnethed med henblik på adgang til et reguleret erhverv og dets udøvelse. Erhvervsmæssig anerkendelse af kvalifikationer med henblik på at udøve et erhverv i en anden medlemsstat er underlagt fællesskabsregler.

Kommissionen kan således ikke på dette stadium udelukke, at hr. Vinci, selv om han har ansøgt om akademisk anerkendelse af sine kvalifikationer, rent faktisk er interesseret i en erhvervsmæssig anerkendelse, der således er underkastet særlige regler i fællesskabsretten inden for dette område af den frie bevægelighed for personer.

Kommissionen vil tage direkte kontakt med det ærede medlem for at få afklaret sagen og informere ham om de bestemmelser i fællesskabsretten, der i givet fald kan finde anvendelse på hr. Vincis situation.