ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2423/98

af Concepció Ferrer (PPE) til Kommissionen

(30. juli 1998)

Om: Oplysninger om nye bestemmelser, som involverer tredjelande

Raadet har for nylig vedtaget en forordning om de generelle toldpraeferencer for landbrugs- og industrivarer, som udviklingslande kan opnaa ved udfoersel til EU, forudsat de respekterer arbejdstagernes rettigheder og tager hensyn til miljoeet.

Kan Kommissionen oplyse, hvad den har gjort for at orientere de paagaeldende tredjelande om disse bestemmelser? Hvilken fremgangsmaade benytter Kommissionen sig saedvanligvis af i saadanne tilfaelde?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín

(16. september 1998)

Da Raadets forordning (EF) 1154/98(1) af 25. maj 1998 om anvendelse af saerlige ansporende ordninger til beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder og til beskyttelse af miljoeet som fastsat i artikel 7 og 8 i forordning (EF) 3281/94(2) og nr. 1256/96(3) om anvendelse af fleraarige arrangementer med generelle toldpraeferencer for visse industrivarer og landbrugsprodukter med oprindelse i udviklingslande var traadt i kraft, indkaldte Kommissionen til et informationsmoede for repraesentanter for de praeferenceberettigede lande.

Desuden agter Kommissionen at afholde en raekke informationsmoeder om arrangementet med de generelle toldpraeferenceordninger i de praeferenceberettigede lande. Under disse moeder vil hovedvaegten naturligvis blive lagt paa ivaerksaettelsen af de saerlige ansporende ordninger. Endvidere har Kommissionen ligeledes planer om en saerlig informationskampagne om disse nye ordninger over for de forskellige beroerte aktoerer (producenter, importoerer, regeringerne fra de praeferenceberettigede lande, fagforeninger og ikke-statslige organisationer, der opererer i disse lande).

(1) EFT L 160 af 4.6.1998.

(2) EFT L 348 af 31.12.1994.

(3) EFT L 160 af 29.6.1996.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2436/98

af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen

(30. juli 1998)

Om: Stoette fra EU til europaeiske publikationer

Kommissionen finansierer via GD X en raekke aktioner, hvoraf mange ikke udmaerker sig ved at vaere specielt objektive; et eksempel er "informationskampagnen" vedroerende euroen, som rent faktisk mere ligner en "propagandakampagne", eftersom ulemperne ved den faelles valutaenhed forbigaas i fuldstaendig tavshed, medens fordelene idealiseres. Samtidig med, at der tildeles i millioner af ecu til stoette til tvivlsomme aktioner (hvilket saerdeles klart oedelaegger Kommissionens prestige og det billede, som gennemsnitsunionsborgeren har), synes der ikke at vaere fastlagt nogen konkret strategi i forbindelse med stoetten til europaeiske publikationer (aviser og tidsskrifter).

Kommissionen bedes oplyse, om den agter at vedtage et konkret initiativ med henblik paa at yde finansiel stoette til aviser og tidsskrifter inden for rammerne af EU? Dette kunne hjaelpe de europaeiske publikationer med at klare de oegede udgifter til deres offentliggoerelse og bidrage (i dette tilfaelde effektivt og gennemskueligt) til at sikre, at unionsborgerne modtager objektive informationer.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(1. oktober 1998)

Som en demokratisk organisation, der gaar ind for aabenhed, har Kommissionen pligt til at give borgerne besked om indholdet og raekkevidden af dens arbejde. Af denne grund, og ikke fordi den vil goere propaganda, informerer den borgerne om sine forslag og EU's vigtigste resultater. Dette sker i samarbejde med Parlamentet og dets tjenestegrene. Herudover samarbejdes der, som tilfaeldet ogsaa er med den prioriterede oplysningskampagne om euroen, med de nationale myndigheder og de beroerte kredse om denne oplysningsindsats.

Kommissionen mener i betragtning af naerhedsprincippet, at spoergsmaalet om pressens produktionsomkostninger, hvor store de end maatte vaere, foerst og fremmest boer loeses i medlemsstaterne. Derfor har Kommissionen ikke til hensigt at give finansiel stoette til aviser og andre tidsskrifter.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2027/98

af Reimer Boege (PPE) til Kommissionen

(7. juli 1998)

Om: Subventioneret landbrugseksport inden for rammerne af WTO-aftalerne

Kan Kommissionen med henblik paa WTO-aftalerne oplyse foelgende:

1. Hvorvidt har EU udnyttet det stoettevolumen inden for de forskellige produktomraader, der er tilladt med henblik paa fremme af landbrugseksporten? Hvor meget blev ikke udnyttet i de sidste tre aar?

2. Ydes der direkte eller indirekte stoette i USA til det majsglutenfoder, der eksporteres til Europa? Hvis ja, hvor meget?

3. Ydes der i USA stoette til oliefroeproducenter? Hvis ja, er denne subventionering i overensstemmelse med WTO-aftalerne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. september 1998)

1. Der foreligger kun oplysninger om eksportstoette for de foerste to aar (1995/96 og 1996/97), WTO-aftalerne har vaeret i kraft. En sammenlignende oversigt over udnyttet og ikke-udnyttet eksportstoette for produktionsaarene 1995-96 og 1996-97 vil blive sendt direkte til det aerede parlamentsmedlem og Parlamentets sekretariat. Oplysninger om EU's anmeldelser til WTO findes ogsaa paa Internet (: www.wto.org.).

2. og 3. I henhold til de forpligtelser, USA har indgaaet, yder landet ikke eksportstoette til majsglutenfoder. Der kan for 1995 ydes national stoette til landbrugsprodukter op til et beloeb paa 23 100 mio. US$. Dette beloeb vil vaere reduceret til 19 100 mio. US$ i aar 2 000. Der er ikke indgaaet forpligtelser om lofter for enkelte produkter. Loftet for national stoette blev fastlagt paa grundlag af den aarlige gennemsnitlige stoette i USA i perioden 1986-88. I denne periode var stoetten til majs paa 7 800 mio. US$, og stoetten til oliefroe udgjorde 248 mio. US$ (de minimis, dvs. mindre end 5 % af produktionsvaerdien). USA har meddelt WTO, at den specifikke 1995 - stoette for majs og oliefroe var paa henholdsvis 3 000 og 16,5 mio. US$ (de minimis). Den anmeldte stoette for 1996 var de minimis for baade majs og oliefroe (henholdsvis 28 og 14 mio. US$). Den aendrede stoette til majs skyldes, at USA har erstattet tidligere kompensationsprogrammer med hektarstoette. For 1996 udgjorde den anmeldte stoette af sidstnaevnte type 5 200 mio. US$. USA's anmeldelse for 1996 er i faerd med at blive behandlet i den paagaeldende WTO-komité.

Kommissionen kan overfor det aerede parlamentsmedlem endvidere oplyse, at USA anvender en ordning (hvis anvendelsesperiode forlaenges frem til 2007) med skattenedsaettelse for producenter ved tilsaetning af ethanol, der fremstilles af majs, til braendstof. majsglutenfoder er et biprodukt fra den majsbaserede ethanolfremstilling.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2722/98

af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet

(1. september 1998)

Om: Tvivl med hensyn til sikkerheden i et atomkraftvaerk paa Cuba

1. Har Raadet kendskab til, at man paa ny har sat gang i opfoerelsen af et atomkraftvaerk i Juragua paa Cuba, som indledtes i 1981 og blev standset i 1992, og hvis bygning i en artikel for nylig i tidsskriftet "The Independent" blev betegnet som "forfalden"?

2. Er Raadet rede til at indhente oplysninger om sikkerheden baade i bygningen og i de reaktorer, som i loebet af fire aar siges at vaere klar til at blive taget i brug?

3. Hvilke perspektiver giver Cubas observatoerstatus under Lomé-konventionen for at finde en tilfredsstillende og sikker loesning paa dette spoergsmaal, isaer for Cuba, men ogsaa for regionen og generelt for hele verden, og er Raadet rede til at goere brug af denne nye politiske forbindelse mellem EU og Cuba?

Svar

(16. november 1998)

1. Raadet har ikke droeftet det spoergsmaal, som det aerede parlamentsmedlem har stillet.

2. Et spoergsmaal af denne type vil under alle omstaendigheder ikke kunne droeftes i Euratom-regi, men inden for rammerne af konventionen om nuklear sikkerhed, som Cuba (der underskrev konventionen den 20.9.1994) og EU's medlemsstater er medlem af.

Denne konvention tager sigte paa:

"i) at opnaa og bevare et hoejt niveau af nuklear sikkerhed paa verdensplan gennem nationale foranstaltninger og internationalt samarbejde;

ii) at tilvejebringe og opretholde en effektiv beskyttelse paa nukleare anlaeg mod eventuelle straalingsfarer med henblik paa at beskytte enkeltpersoner, samfundet og miljoeet mod skadelige virkninger af ioniserende straaling fra saadanne anlaeg;

iii) at forebygge ulykker, der medfoerer straaling og mildne foelgerne heraf, hvis saadanne ulykker skulle indtraeffe."

Det hedder i artikel 5, at hver kontraherende part foer hvert af de artikel 20 naevnte moeder aflaegger beretning om de foranstaltninger, den har truffet for at opfylde forpligtelserne i konventionen, med henblik paa gennemgang.

3. Hverken den gaeldende Lomé-konvention eller forslaget om forhandling om en ny Lomé-konvention indeholder bestemmelser herom.

I oevrigt henledes det aerede parlamentsmedlems opmaerksomhed paa, at Cubas observatoerstatus under de kommende forhandlinger ikke foregriber en eventuel afgoerelse om landets tiltraedelse af Lomé-konventionen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2832/98

af Niall Andrews (UPE) til Kommissionen

(28. september 1998)

Om: Asylansoegninger

Kan Kommissionen oplyse, hvilke faelles regulativer de enkelte medlemsstater goer brug af ved behandling af asylansoegninger, og hvilke direktiver er gaeldende i overensstemmelse med EU's bestemmelser om regulering af stroemmen af illegale indvandere i EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin

(13. november 1998)

Asyl- og indvandringsspoergsmaal behandles i oejeblikket i henhold til afsnit VI i Traktaten om Den Europaeiske Union og indgaar i den tredje soelje. Artikel K.1 i Traktaten om Den Europaeiske Union fastsaetter, at asyl- og indvandringspolitik, herunder bekaempelse af tredjelandestatsborgeres ulovlige indvandring, ophold og arbejde paa medlemsstaternes omraade, er spoergsmaal af faelles interesse. De retsakter, der staar til raadighed i henhold til artikel K.3 i Traktaten om Den Europaeiske Union til behandling af disse spoergsmaal, omfatter faelles holdninger, faelles aktioner og konventioner, men ikke traditionelle faellesskabsretsakter som direktiver og forordninger.

Forholdene aendres efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden, hvorved asyl- og indvandringsspoergsmaal overgaar til Faellesskabets kompetence i henhold til det ny afsnit IV i EF-traktaten. I henhold til den ny artikel 63 i denne traktat skal Raadet senest fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden vedtage en raekke foranstaltninger paa asylomraadet og foranstaltninger i forbindelse med ulovlig indvandring og ulovligt ophold.

Paa asylomraadet er det eneste retligt bindende instrument, som er blevet vedtaget paa EU-plan, Konventionen om fastsaettelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansoegning, der indgives i en af De Europaeiske Faellesskabers medlemsstater(1), almindeligt kendt som Dublin-konventionen. Denne konvention blev underskrevet i 1990, men traadte foerst i kraft den 1. september 1997. Der er ogsaa blevet vedtaget en raekke gennemfoerelsesbestemmelser af det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 18 i Dublin-konventionen og offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

En raekke ikke-bindende retsakter vedroerende asyl eller bekaempelse af ulovlig indvandring er blevet vedtaget af de ministre, der har ansvaret for indvandring, eller af Raadet, efter at Traktaten om Den Europaeiske Union traadte i kraft. De af Raadet vedtagne retsakter er ogsaa offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

(1) EFT C 254 af 19.8.1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2489/98

af Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) og Edith Mueller (V) til Kommissionen

(30. juli 1998)

Om: EU-stoette og forbedring af den nukleare sikkerhed i Central- og OEsteuropa

Allerede i undersoegelsen "Nuclear safeguards and nuclear safety in the East" fra november 1996 (PE 166.083/endel.) afsloerede Europa-Parlamentets STOA-afdeling alvorlige mangler ved afviklingen af EU's stoette til landene i Central- og OEsteuropa bl.a. inden for rammerne af Phare- og Tacis-programmerne. Nogenlunde samtidig bestilte Kommissionen en lignende undersoegelse, som havde til formaal at evaluere de faktiske forbedringer af sikkerheden i den atomare sektor i modtagerlandene. Hidtil har Parlamentet imidlertid hverken faaet adgang til denne undersoegelse eller til resultaterne heraf. Erfaringerne fra igangvaerende Phare- og Tacis-programmer tyder paa, at der ikke er blevet aendret noget som helst eller kun meget lidt ved de svagheder ved de EU-finansierede stoetteprogrammer, som allerede STOA-undersoegelsen gjorde opmaerksom paa.

1. Giver gennemfoerelsesbestemmelserne til stoetteprogrammerne efter Kommissionens opfattelse mulighed for at reagere tilstraekkelig hurtigt paa behov, der opstaar med kort varsel, eller kan der skabes forbedringer paa dette omraade, og i givet fald hvilke?

2. Er det rigtigt, at Kommissionen har store problemer med den koordinering af stoetten til den nukleare sektor i Central- og OEsteuropa, som G24 - landene har paalagt den, bl.a. fordi kommunikationen mellem dens egne tjenestegrene indbyrdes, men ogsaa med andre involverede organisationer er mangelfuld, og anser den det personale, den raader over til varetagelse af disse opgaver, for tilstraekkeligt, for saa vidt angaar antal og kvalifikationer?

3. Hvilke konsekvenser har problemet med placeringen af ansvaret efter Kommissionens opfattelse for forbedringen af den nukleare sikkerhed i de central og oesteuropaeiske lande, og hvilken betydning har ansvarsplaceringen for, om de EU-midler, der anvendes til dette formaal, giver de oenskede resultater?

4. Har anvendelsen af "supply agencies" som mellemled mellem donor- og modtagerlande, navnlig i forbindelse med "on site assistance", efter Kommissionens opfattelse vaeret en succes isaer med hensyn til omkostninger og gennemfoerelsesfrister, og burde Kommissionen ikke selv traeffe flere afgoerelser inden for sit ansvarsomraade?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2033/98

af Philippe Monfils (ELDR) til Kommissionen

(7. juli 1998)

Om: Fastsatte embedsperiode for CEVMA's direktoer

Det Europaeiske Center for Validering af Alternative Metoder, som er oprettet af EU, varetager en vigtig funktion i forbindelse med gennemfoerelsen af langvarige valideringsundersoegelser.

Selv om det er almindelig praksis, at en direktoers mandatperiode fastsaettes til fem aar, fremgaar det, at den sidste kontrakt kun gaelder for to aar.

Det staar klart, at en for hurtig udskiftning af centrets ledere kan skade kontinuiteten i arbejdet og centrets videnskabelige omdoemme.

Finder Kommissionen det under disse omstaendigheder ikke hensigtsmaessigt at bekraefte udnaevnelsen af centrets direktoer for en periode paa fem aar?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2892/98

af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen

(15. september 1998)

Om: Det franske graensepolitis behandling af personer med britisk pas

Kl. 18.30 tirsdag den 14. juli 1998 steg en britisk kvinde sammen med sin mand og fire smaa boern, som alle var i besiddelse af et britisk pas, og var paa vej til et feriemaal i Frankrig, i land i Calais og viste deres pas til de franske myndigheder.

Som muslim baerer kvinden i overensstemmelse med sin religioese overbevisning et sloer, som daekker hele ansigtet, og kan kun vise sit ansigt til blodbeslaegtede maend. Den mandlige tjenstgoerende embedsmand kraevede, at kvinden loeftede sit sloer, for at han kunne identificere hende. Kvinden afviste dette hoefligt, hvorefter hun proevede at forklare hvorfor (hun taler ikke fransk) og bad om at se en kvindelig embedsmand, som hun kunne vise sit ansigt.

Paa trods af gentagne anmodninger afviste de franske myndigheder at tilkalde en kvindelig embedsmand, naegtede at tale engelsk, afviste de at fremlaegge nogen form for dokumentation paa engelsk og stillede i en halv time ikke tolkning til raadighed. Til sidst blev kvinden naegtet indrejsetilladelse til Frankrig og af de franske myndigheder sendt tilbage til Det Forenede Kongerige. Ved ankomsten til Det Forenede Kongerige blev hendes identitet bekraeftet af en kvindelig britisk toldembedsmand.

Denne uacceptable haendelse var meget pinlig for den paagaeldende familie, der som EU-borgere blev naegtet fri bevaegelighed. Desvaerre kommer EU-borgere fra etniske mindretal ofte ud for saadanne oplevelser, naar de rejser.

Er Kommissionen enig i, at kvinden og hendes familie blev udsat for en uacceptabel behandling, og at der er tale om en kraenkelse af kvindens grundlaeggende menneskerettigheder? Hvad goer Kommissionen for at forhindre saadanne foreteelser, og hvordan har den til hensigt fremover at anvende den nye artikel 13 i Amsterdam-traktaten i den forbindelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(28. oktober 1998)

I henhold til EF's regler om EU-borgeres fri bevaegelighed skal medlemsstaterne tillade EU-borgere at indrejse paa deres omraade alene mod forevisning af et gyldigt identitetskort eller pas(1).

I henhold til gaeldende EF-ret har medlemsstaterne ligeledes lov til at kontrollere identitetskortets eller passets gyldighed ved graenseovergangen. Gyldighedskontrollen omfatter kontrollen af, om den person, som identitetskortet eller passet er udstedt til, er den samme som den, der fremviser det paagaeldende dokument ved graensen.

Kommissionen mener, at de grundlaeggende menneskerettigheder og menneskevaerdigheden skal respekteres ved en saadan identitetskontrol.

Kommissionen erindrer samtidig om, at respekten for menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder er godt sikret i medlemsstaterne, baade indadtil ved nationale retsmidler og udadtil ved de mekanismer, som Europa-Raadets konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder har skabt.

(1) Se isaer artikel 3 i Raadets direktiv 68/360 af 15.10.1968, EFT L 257 af 19.10.1968, og artikel 3 i Raadets direktiv 73/148 af 21.5.1973, EFT L 172 af 28.6.1973.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2664/98

af Ilona Graenitz (PSE) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: En miljoeafgift paa energi

Det schweiziske Nationalraad vedtog den 5. juni 1998 en energiafgift i forbindelse med hvilken, der er planlagt en ordning, hvorefter midlerne skal anvendes til fremme af vedvarende energikilder.

Hvilke muligheder ser Kommissionen for ogsaa at droefte en saadan energiafgift i forbindelse med de igangvaerende droeftelser om at tilpasse medlemsstaternes skattesystemer og goere dem mere miljoevenlige?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(2. oktober 1998)

Kommissionen henviser det aerede medlem til det forslag, den i 1997 fremsatte til Raadets direktiv om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter(1). Dette forslag udvider det nuvaerende harmoniserede system af punktafgifter til at omfatte alle former for braendsel, mens medlemsstaterne faar mulighed for at fritage vedvarende energikilder for afgift.

Traktaten giver ikke noget retsgrundlag for at kraeve, at medlemsstaterne skal anvende provenuet til et specielt formaal, selv om Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at anvende provenuet til at nedbringe de lovfaestede afgifter paa arbejdskraft for derved at styrke beskaeftigelsen.

Raadet og Parlamentet behandler Kommissionens forslag.

(1) EFT C 139 af 6.4.1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2828/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. september 1998)

Om: Caesium 137 - sedimenter paa over 40 kbq/m2 i omraader i Graekenland som foelge af atomulykken i Tjernobyl

I henhold til atlasset over caesiumsedimenter i Europa efter Tjernobyl-ulykken, som er udgivet af Europa-Kommissionen i samarbejde med videnskabelige institutter og organisationer i Rusland, Hviderusland, Ukraine og medlemsstaterne, er der ikke alene konstateret oegede caesiumsedimenter (over 40 kbq/m2) i de lande, der ligger i naerheden af Tjernobyl, men ogsaa i andre europaeiske lande, f.eks. Graekenland, OEstrig, Italien og Tyskland. I Graekenland har man kunne konstatere radioaktive sedimenter i konkrete omraader.

Da caesium-137, i modsaetning til andre radioaktive stoffer, er 30 aar om at blive nedbrudt, bedes Kommissionen oplyse, om der er oprettet databanker og statistisk registrering af de helbredsproblemer, som beboerne i disse omraader eventuelt vil blive stillet over for og i hvor vid udstraekning Graekenland har deltaget?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(10. november 1998)

Atlasset over caesiumsedimenter i Europa foraarsaget af Tjernobyl-ulykken er resultatet af et af Kommissionens faelles forskningsprogrammer med Belarus, Rusland og Ukraine. Det danner et haardt tiltraengt grundlag for bedoemmelse af sedimenternes radiologiske betydning i hele Europa.

I enkelte graeske regioner saavel som i mange andre EU-regioner overstiger straalingsniveauet 40 kilobecquerel pr. kvadratmeter (kBq/m2), men der er ingen grund til at antage, at dette vil medfoere paaviselige sundhedsmaessige virkninger for befolkningen i regionerne.

I henhold til Euratom-traktatens artikel 36 modtager Kommissionen loebende oplysninger fra medlemsstaterne om straalingsniveauer i miljoeet. Disse data lagres i Ispra i det faelles forskningscenters database over radioaktivitet i miljoeet (REM - Radioactivity Environmental Monitoring) og udgives af Kommissionen i en raekke rapporter.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3000/98

af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen

(8. oktober 1998)

Om: Ransagninger i oestrigske banker

Kommissionen gennemgaar i oejeblikket som konkurrencemyndighed datamateriale, der er indsamlet ved ransagninger i oestrigske banker. Erfaringen viser, at kartelsager varer meget laenge.

Er det alligevel muligt for Kommissionen at forelaegge en nogenlunde tidsplan for de videre aktiviteter?

Hvordan ser denne i bekraeftende fald ud, hhv. hvornaar kan der paaregnes konkrete resultater?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(6. november 1998)

Som det aerede medlem vil forstaa, kan Kommissionen som princip ikke kommentere igangvaerende sager. Den kan saaledes heller ikke udtale sig om den forventede udvikling i saadanne sager.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2698/98

af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Uenighed mellem Italien og Kommissionen om stomatologisk og ortodontisk behandling

I Italien er der opstaaet alvorlige problemer med de erhvervsregistre for tandlaeger og kirurger, som laeger med speciale i tandlaegevidenskab og tand-, mund- og kaebekirurgi er opfoert i.

Kan Kommissionen paa denne baggrund oplyse:

1. om tandlaegerne i andre af EU's medlemsstater er opfoert i et og samme erhvervsregister?

2. om der i Frankrig og Luxembourg findes bestemmelser for tandlaegers og laegers (specialister i stomatologi og andre) arbejde med diagnosticering, behandling og istandsaetning af mund, taender og kaeber i offentligt og privat regi, og om overskridelse af eventuelle begraensninger for erhvervsudoevelse udgoer en strafbar handling eller blot en skaerpende omstaendighed i tilfaelde af daarlig embedsfoerelse.