SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0946/02

af Marie Isler Béguin (Verts/ALE) til Rådet

(9. april 2002)

Om: Sikkerhed til søs

Olietankeren Erikas forlis den 12. december 1999, hvor 28 000 t svær brændselsolie strømmede ud langs Bretagnes kyst, har forårsaget uoprettelige skader på havets flora og fauna og ødelagt den økonomiske struktur i tilknytning til hav- og kystressourcerne.

Forurening i forbindelse med ulykker som f.eks. Erikas forlis udgør på trods af deres spektakulære karakter og umiddelbare omfang kun en marginal del af olieudledningerne i havet. Hovedparten af udledningerne eller dumpningerne af kulbrinter og andre skadelige og forurenende produkter i havenes miljøer og økosystemer sker som led i forsætlige og dermed kriminelle handlinger under påskud af at ville spare tid eller udgifter til rensning af tankene. Det forlyder, at der hvert år uden tilladelse, men stort set ustraffet udledes 2 millioner tons kulbrinter i havet. Officielt anslår den franske Nationalforsamling denne rutinemæssige forurening til 600 000 t om året alene for Middelhavets vedkommende, hvilket i omfang svarer til, at der hver uge! sker en økonomisk og økologisk skade og et overgreb mod kommende generationer af samme omfang som i forbindelse med Erikas forlis.

Kan Rådet udarbejde en detaljeret oversigt over etableringen af havneanlæg og infrastrukturer til udledning i medlemsstaterne og kandidatlandene samt over de nødvendige netværker til kontrol med og overvågning af de fartøjer, der skal sikre disse installationers effektivitet?

Vil Rådet redegøre for anvendelsen af strenge automatiske opbringningsforanstaltninger over for fartøjer, der gribes i eller mistænkes for at foretage ulovlig udledning, samt for indførelse af en ordning, der kræver, at der stilles en kaution, før sådanne fartøjer kan forlade Fællesskabets farvande, således at det sikres, at disse forsætlige miljøforseelser retsforfølges?

Er Rådet overbevist om nødvendigheden af en ordning, der gør det muligt at spore produkter, især forurenende stoffer, der transporteres ad søvejen, og som samtidig er i stand til at afsløre forseelser og sikre, at ophavsmændene kan identificeres?

Svar

(30. september 2002)

Rådet lægger stor vægt på forebyggelsen af skibes udledninger af olie og andre skadelige stoffer og mener, at de forskellige initiativer, der er tager i de senere år for at forebygge utilsigtet forurening fra skibe, nødvendigvis bør suppleres med foranstaltninger til bekæmpelse af ulovlig udtømning af ballastvand eller ulovlig afgasning.

Som forebyggende foranstaltning og som supplement til de internationale instrumenter, der findes på dette område, er det fastsat i direktiv 2000/59/EF om modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester fra skibe(1), som Rådet og Europa-Parlamentet vedtog i november 2000, at alle skibe, der anløber en havn i en medlemsstat, har pligt til at aflevere deres driftsaffald og lastrester til modtagefaciliteterne i havnen, før de

forlader denne. I henhold til direktivet skal medlemsstaterne derfor sikre, at der stilles passende modtagefaciliteter til rådighed i havnene, og at der for alle havne udarbejdes en hensigtsmæssig plan for affaldsmodtagelse og -håndtering. De afgifter, der opkræves af skibene, dækker omkostningerne ved modtagefaciliteterne i havnene, inklusive behandling og bortskaffelse af affaldet. Ydermere har skibene pligt til, inden de anløber en havn, at meddele typen og mængden af affald om bord.

Det vil ikke være muligt at give detaljerede oplysninger om modtagefaciliteterne i medlemsstaternes og kandidatlandenes havne, før direktivet er gennemført fuldt ud, dvs. ved udgangen af 2002. Det forventes, at disse oplysninger vil indgå i den evalueringsrapport om, hvordan ordningen virker, som Kommissionen vil forelægge, når tiden er inde. Med hensyn til håndhævelsen af den ved direktivet fastsatte ordning skal medlemsstaterne fastlægge sanktioner for overtrædelse af nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af ovennævnte direktiv. Desuden er det fastsat i fællesskabslovgivningen om havnestatskontrol(2), at der skal foretages en mere detaljeret inspektion, hvis skibet er blevet anklaget for at have overtrådt bestemmelserne om udslip af skadelige stoffer.

På samme måde mener Rådet, at et styrket samarbejde mellem medlemsstaterne såvel som i en bredere international sammenhæng er af afgørende betydning for bekæmpelsen af ulovligt udslip af olie og andre skadelige stoffer. Hvad dette spørgsmål angår, indføres ved Rådets fælles holdning vedrørende direktivet om et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet(3) krav til medlemsstaterne om særlig overvågning af skibe, om hvilke der er beviser for eller formodning om forsætligt udslip af olie i farvande under deres jurisdiktion, idet det fastsættes, at medlemsstaterne skal meddele hinanden oplysninger om disse skibe. Når direktivudkastet er vedtaget, vil der også blive stillet krav til skibsføreren om at indberette ethvert forurenende udslip, som observeres. Med hensyn til transport af forurenende stoffer til søs indeholder det foreslåede direktiv særligt strenge regler om indberetning og kontrol.

Endelig har Fællesskabet fastsat rammebestemmelser for samarbejdet mellem medlemsstaterne i tilfælde af utilsigtet eller forsætlig havforurening(4), med det formål at støtte medlemsstaternes bestræbelser på dette område. Rammebestemmelserne tager sigte på at forbedre medlemsstaternes indsatskapacitet i tilfælde af udslip af olie eller andre forurenende stoffer og at forebygge sådanne hændelser samt at fremme samarbejdet med henblik på at sørge for afhjælpning af skader efter princippet om, at forureneren betaler.

(1) EFT L 332 af 28.12.2000, s. 81.

(2) Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om håndhævelse over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkår om bord (havnestatskontrol) (EFT L 157 af 7.7.1995, s. 1) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/106/EF af 19. december 2001 om ændring af Rådets direktiv 95/21/EF om håndhævelse over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkår om bord (havnestatskontrol) (EFT L 19 af 22.1.2002, s. 17).

(3) Fælles holdning vedtaget af Rådet den 19. december 2001 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002//EF om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet og om ophævelse af Rådets direktiv 93/75/EØF (EFT C 58 af 5.3.2002, s.14).

(4) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2850/2000/EF af 20. december 2000 om fastsættelse af EF-rammebestemmelser for samarbejde i tilfælde af utilsigtet eller forsætlig havforurening (EFT L 332 af 28.12.2000, s. 1).