SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2148/98

af Ursula Schleicher (PPE) og Horst Schnellhardt (PPE) til Kommissionen

(13. juli 1998)

Om: Udbuddet af veterinaerlaegemidler - behandlingskrise

I Forbundsrepublikken Tyskland er der stadig flere dyrlaeger og dyrlaegeorganisationer, der beklager sig over et stadig mindre udbud af veterinaerlaegemidler. Dette er en alvorlig trussel mod dyrlaegernes behandling af visse dyrebestande, ja har endog inden for visse omraader gjort behandling umulig. Lignende problemer rejser der sig aabenbart for homoeopatiske laegemidler, navnlig til dyr, der anvendes til levnedsmidler.

1. a) Hvorledes vurderer Kommissionen denne udvikling?

b) Hvad er efter Kommissionens mening aarsagen til denne udvikling?

c) Har Kommissionen kendskab til lignende klager i andre medlemsstater?

d) Hvad agter Kommissionen at goere for at rette op paa denne situation?

2. Kan Kommissionen oplyse, hvilke kriterier Det Europaeiske Laegemiddelagentur anvender for godkendelsen hhv. den efterfoelgende godkendelse af homoeopatiske laegemidler til dyr, der anvendes til levnedsmidler?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(30. september 1998)

1. Kommissionen er klar over, at der er et stadig mindre udbud af veterinaerlaegemidler i Faellesskabet for dyr, beregnet til foedevarer.

Grundene hertil er for det foerste, at den farmakologiske industri ikke ansoeger om markedsfoeringstilladelse eller maksimale restkoncentrationer for mindre dyrearter og mindre brug. Den paastaar, at disse produkter ikke kaster tilstraekkeligt meget af sig til at berettige den noedvendige investering i undersoegelser. Dette gaelder saerlig for undersoegelser som skal bevise, at restkoncentrationer af farmakologisk aktive stoffer ikke skader human sundhed og til udvikling de noedvendige analysemetoder til at overvaage restkoncentrationer i foedevarer (dette kraeves af Raadets forordning (EOEF) 2377/90 af 26. juni 1990 om en faelles fremgangsmaade for fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for restkoncentrationer af veterinaermedicinske praeparater i animalske levnedsmidler(1)). En anden af grundene er, at de maksimale restkoncentrationer af nogle stoffer ikke kan fastsaettes, da deres restkoncentrationer har vist sig at vaere farlige for forbrugeren i enhver koncentration.

Kommissionen er ved at overveje forskellige muligheder for at lette godkendelse af veterinaerlaegemidler under bestemte omstaendigheder, som ogsaa tager hensyn til principperne for forbrugerbeskyttelse.

2. Et homoeopatisk veterinaerlaegemiddel der agtes anvendt til dyr, hvoraf koedet eller andre produkter skal anvendes til menneskefoede skal godkendes til markedsfoering i henhold til kravene i Raadets direktiv 81/851/EOEF af 28. september 1981 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om veterinaermedicinske praeparater(2) og Raadets direktiv 92/74/EOEF af 22. september 1992 om udvidelse af anvendelsesomraadet for direktiv 81/851/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af lovgivningen om veterinaerlaegemidler, og om fastsaettelse af supplerende bestemmelser for homoeopatiske veterinaerlaegemidler(3). En af de betingelser, der skal opfyldes, foer markedsfoeringsgodkendelse for et veterinaerlaegemiddel kan udstedes er, at restkoncentrationerne i levnedsmidler af et farmakologisk aktivt stof er blevet positivt vurderet. Denne vurdering skal udfoeres i henhold til Raadets forordning (EOEF) 2377/90.

(1) EFT L 224 af 18.8.1990.

(2) EFT L 317 af 6.11.1981.

(3) EFT L 297 af 13.10.1992.