ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 187/36 DA 16. 6. 98 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard
(18. december 1997)
Det er medlemsstaternes ansvar at sikre, at bestemmelserne i direktiv 86/609/EØF om beskyttelse af dyr, der
anvendes til forsłg og andre videnskabelige formål (1), overholdes på deres område. Dispensation fra at anvende
ikke opdrættede dyr til formålet, kan opnås »i overensstemmelse med bestemmelser, der fastsættes afmyndigheden« (artikel 19, stk. 4, i direktivet), og det er op til medlemsstaterne at afgłre, om ansłgeren itilstrækkelig grad berettiger, at »andre dyr ikke vil kunne opfylde forsłgets formål« (artikel 7, stk. 3).
Kommissionens ansvar er at undersłge, om direktivet er blevet korrekt gennemfłrt og anvendt af medlemssta-
terne. Med hensyn til bestemmelserne om anvendelse af ikke opdrættede dyr til formålet, som fastsat i artikel 7,stk. 3, 19, stk. 4, og 21, har Kommissionen indledt overtrædelsesprocedurer, som delvis dækker enten en ellerflere af ovennævnte artikler. Kun et af disse tilfælde vedrłrer forkert anvendelse, de andre vedrłrer tekniskeaspekter af gennemfłrelse af national lovgivning.
(1) EFT L 358 af 18.12.1986.
(98/C 187/61) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3642/97
af Clive Needle (PSE) til Kommissionen
(13. november 1997)
Om: Stigningen i antallet af tuberkulosetilfælde
WHO har netop offentliggjort en enestående rapport om stigningen i antallet af tuberkulosetilfælde, der giver
anledning til bekymring. En række udviklingslande samt Letland, Estland og Den Russiske Fłderation angivessom »brændpunkter«, hvor tuberkulose er resistent over for antibiotika, og behandlingen beskrives som»terapeutisk anarki«.
Dette vil helt klart få fłlger for en række aspekter af EUs politik og praksis i forbindelse med dens befłjelser på
området folkesundhed som fastsat i artikel 129 i traktaten om Den Europæiske Union.
Vil Kommissionen derfor snarest redegłre for sin indfaldsvinkel til problemerne i forbindelse med tuberkulose,
især under henvisning til de lande, der vil kunne tiltræde EU, da det giver anledning til bekymring, atfolkesundheden er utilstrækkeligt behandlet i forslagene i Agenda 2000?
(98/C 187/62) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3643/97
af Clive Needle (PSE) til Kommissionen
(13. november 1997)
Om: Stigningen i antallet af tuberkulosetilfælde
WHO har netop offentliggjort en enestående rapport om stigningen i antallet af tuberkulosetilfælde, der giver
anledning til bekymring. En række udviklingslande samt Letland, Estland og Den Russiske Fłderation angivessom »brændpunkter«, hvor tuberkulose er resistent over for antibiotika, og behandlingen beskrives som»terapeutisk anarki«.
Dette vil helt klart få fłlger for en række aspekter af EUs politik og praksis i forbindelse med dens befłjelser på
området folkesundhed som fastsat i artikel 129 i traktaten om Den Europæiske Union.
Vil Kommissionen derfor snarest redegłre for sin indfaldsvinkel til problemerne i forbindelse med tuberkulose,
især under henvisning til stłtten til sundhedsprogrammer i stater, som modtager PHARE-midler?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3729/97 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen (21. november 1997)

Om: AAbning af et toldkontingent paa 1.000 t fileter kaldet »stykker« af tun fra tredjelande med nedsat toldsats

Med forordning (EF) nr. 702/97 ((EFT L 104 af 22.4.1997, s. 8. )) af 14. april 1997 aabnes autonome faellesskabstoldkontingenter for visse fiskerivarer.

I henhold til denne forordning aabnes der mulighed for import af 1.000 t fileter kaldet »stykker« af tun fra tredjelande med en toldsats, der er nedsat til halvdelen af den normalt gaeldende sats.

Kan Kommissionen oplyse, hvad der er aarsag til denne exceptionelle aabning udadtil over for lande, der er omfattet af de generelle toldpraeferencer og aftaler som f.eks. Lomé-konventionen?

Er der her tale om en exceptionel foranstaltning, eller er der mulighed for, at dette vil gentage sig i naer fremtid?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino paa skriftlige forespoergsler E-3729/97 og E-3730/97 (23. januar 1998)

AAbningen af et autonomt faellesskabstoldkontingent til import af 1000 t tunfileter med en toldsats paa 12% for 1997 blev vedtaget paa grund af den europaeiske tunkonservesindustris forsyningsproblemer. Disse problemer skyldes den almindelige situation paa tunmarkedet paa verdensplan (ringe udbud over for en usvaekket efterspoergsel) og ogsaa udviklingen i metoderne til forarbejdning af raavarerne (udbredelse af filetering i landene taet paa fiskepladserne, saa at det kun var det »egnede« produkt, der skulle transporteres til emballering i daase).

Toldkontingentet for tunfileter bestemt til Faellesskabets forarbejdningsindustri tager sigte paa andre tredjelande end AVS-landene, da disse allerede nyder godt af fuldstaendig toldfri adgang for de paagaeldende produkter.

Hvert aar gennemgaar Kommissionen paa ny forholdene paa alle de markeder, for hvilke medlemsstaterne har anmodet om toldkontingenter eller -suspensioner. Gennemgangen er ved at blive foretaget for 1998, og Kommissionens forslag forventes klar i slutningen af januar 1998, hvilket er det normale tidspunkt for dette arbejde. Med hensyn til tun er Kommissionen ved at gennemgaa en anmodning om aabning af et kontingent for fileter.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3654/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (19. november 1997)

Om: Fortsaettelse af projekter under Samhoerighedsfonden

Ifoelge de gaeldende regler er midlerne fra Samhoerighedsfonden bestemt for de medlemsstater, hvis BNP pr. indbygger er lavere end 90% af gennemsnittet for hele Faellesskabet, og under den forudsaetning, at der findes et nationalt program, som opfylder de oekonomiske tilpasningsbetingelser. Kommissionen foreslaar i handlingsprogrammet for aar 2000, at Samhoerighedsfonden bevares i sin nuvaerende form med henblik paa fortsat at stoette de medlemsstater, som er med i den tredje fase af OEMU.

Vil de lande, som ikke er med i den tredje fase af OEMU paa baggrund af ovennaevnte regler fortsat have ret til at modtage stoette fra Samhoerighedsfonden ogsaa efter 1999, hvis deres BNP pr. indbygger er mindre end 90% af faellesskabsgennemsnittet, og de har et nationalt tilpasningsprogram?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (5. januar 1998)

Kommissionen foreslog i dokumentet Agenda 2000 ((KOM(97) 2000 endelig udg. )) at opretholde Samhoerighedsfonden i sin nuvaerende form. Dette betyder, at medlemsstater, der ikke deltager i tredje fase af den oekonomiske og monetaere union (OEMU), og som har et BNP pr. indbygger paa under 90%, fortsat er stoetteberettigede, hvis der er udarbejdet et nationalt program med henblik paa at opfylde kravene om oekonomisk konvergens i EF-traktatens artikel 104C.

Der vil blive taget stilling til stoetteberettigelsen i henhold til kriteriet om et BNP pr. indbygger paa under 90% af faellesskabsgennemsnittet halvvejs inde i perioden 2000-2006.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3705/97 af Françoise Grossetête (PPE) til Kommissionen (19. november 1997)

Om: Det indre marked - salg af laesebriller i EU

Der er forskelle med hensyn til de nuvaerende salgsbetingelser for laesebriller mellem de enkelte medlemsstater.

Denne type produkt indvirker paa forbrugernes sundhed.

Vil Kommissionen oplyse mig om sine hensigter med hensyn til indfoerelse af EU-bestemmelser, der tager sigte paa at harmonisere salgsbetingelserne, navnlig vedroerende kvaliteten af forhandlerne af laesebriller (optikere, apoteker eller andre) i EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (2. februar 1998)

Kommissionen agter ikke for tiden at fremsaette forslag til EF-bestemmelser om salgsvilkaar for faerdigmonterede briller.

For saa vidt angaar kvalifikationskrav til saelgere af faerdigmonterede briller, findes der ingen EF-bestemmelser om samordning af uddannelsen for disse erhvervsudoevere eller af adgangen til at optage og udoeve erhvervsvirksomhed i denne virksomhedsgren. Den slags bestemmelser for et bestemt erhverv findes udelukkende for syv erhverv (laeger, tandlaeger, sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, dyrlaeger, jordemoedre, farmaceuter og arkitekter).

Under hensyntagen til naerhedsprincippet og i betragtning af, at anerkendelse af erhvervsudoeveres kvalifikationer i sektoren for detailhandel med faerdigmonterede briller (optikere osv.) er sikret ved direktiv 89/48/EOEF af 21. december 1988 om statsborgere fra andre medlemsstater, der er indehavere af et eksamensbevis udstedt i et tredjeland ((EFT L 19 af 24.1.1989. )) og 92/51/EOEF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EOEF ((EFT L 209 af 24.7.1992. )), agter Kommissionen ikke at fremsaette forslag om samordning af uddannelser og af betingelser for adgang til at udoeve disse erhverv.

Da der ikke findes nogen EF-bestemmelser, har alene medlemsstaterne befoejelser til at fastsaette salgsvilkaar, niveau og varighed af den uddannelse, der gives paa deres omraade, samt betingelser for adgang til at udoeve disse former for erhvervsvirksomhed, dog under forudsaetning af at den nationale lovgivning overholder EF-retten, saerlig principperne om frie varebevaegelser og om, at der ikke maa udoeves forskelsbehandling.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4003/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (14. januar 1998)

Om: Indtaegter paa EU-budgettet fra afgifter paa fiskerbaade

Ifoelge oplysninger fra EU-landenes sammenslutninger af fiskerbaadejere skal hver baadejer, som oensker fiskeritilladelse, betale et vist beloeb, hvoraf en del udgoer en indtaegt paa faellesskabsbudgettet, hvorimod den resterende del tilfalder EU-medlemsstaterne.

Kommissionen bedes besvare foelgende:

Hvor i faellesskabsbudgettet optraeder disse indtaegter? Hvor store var beloebene i 1997? Har Kommissionens tjenestegrene planer om yderligere at forhoeje denne afgift paa fiskerbaade i EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (12. februar 1998)

De redere i Faellesskabet, som oensker at opnaa en fiskerilicens i henhold til en gensidig fiskeriaftale mellem Faellesskabet og et tredjeland:

- betaler ikke for at opnaa en fiskerilicens, naar det drejer sig om en gensidig aftale. Gensidige aftaler er aftaler, hvor Faellesskabets fiskerbaade faar mulighed for at fiske i et tredjelands farvand, mod at Faellesskabet giver tredjelandet mulighed for at fiske i sine farvande. Disse aftaler beroerer Nordsoeen, OEstersoeen og den nordlige del af Atlanterhavet;

- betaler en licensafgift, naar det drejer sig om aftaler om adgang til en zone mod en finansiel godtgoerelse. Aftaler, hvori indgaar en finansiel godtgoerelse, er aftaler, hvor et tredjeland giver Faellesskabets fiskerbaade mulighed for at fiske mod en finansiel godtgoerelse fra Kommissionen og en afgift fra den reder, som ansoeger om licensen. Hele denne afgift betales af rederen til tredjelandets statskasse. Denne slags aftale er indgaaet med lande fra det sydlige Atlanterhav og Det Indiske Ocean, som er medlemmer af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS).

En reder, som soeger om en fiskerilicens til sin baad, betaler saaledes ikke penge til Kommissionen, og saadanne beloeb forekommer derfor heller ikke i Kommissionens budget.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3511/97 af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet (14. november 1997)

Om: Ulemper for smaa og mellemstore virksomheder i Europa som foelge af de nederlandske og europaeiske posttjenesters misbrug af deres monopolstilling.

1. Det ser ud til, at de smaa og mellemstore virksomheder med regelmaessige mellemrum udsaettes for posttjenesternes misbrug af deres monopolstilling. I Nederlandene synes der paa flere steder at blive udfoert anden service end monopolserviceydelserne som forsendelse af post, isaer - men ikke alene - veksling af udenlandsk valuta og udlevering af bilregistreringsattester ved de samme skranker, hvor der modtages post. Derved lider isaer de smaa og mellemstore virksomheder betydelig skade. Ventetiderne for aflevering af en standardpostpakke kan paa spidsbelastningstidspunkterne mellem kl. 16.00 og 18.00 ofte vare mere end 20 minutter. W. van den Berg, postdirektoer i Haag, finder ikke dette alarmerende. Dette betyder imidlertid en omfattende udgiftspost for de smaa og mellemstore virksomheder. Er Raadet rede til at anmode Kommissionen om at udstede direktiver med et forbud mod de europaeiske posttjenesters misbrug af deres monopolstilling?

2. Raadet bedes opgive, paa hvilken maade de europaeiske posttjenesters monopolstilling kan brydes bl.a. til fordel for de smaa og mellemstore virksomheder og beskaeftigelsen?

3. Er Raadet rede til at anmode Kommissionen om at udstede direktiver med henblik paa at forbyde europaeiske posttjenester at kombinere kommercielle interesser, saasom - men ikke alene - veksling af udenlandsk valuta, som konkurrerer med handelsbankerne, og postvaesenets monopolserviceydelser, dvs. modtagelse og forsendelse af post ved de samme skranker?

Svar (9. marts 1998)

1. Som svar paa forespoergslen fra det aerede medlem af Europa-Parlamentet oensker Raadet at erindre om, at spoergsmaalet om misbrug af en dominerende stilling ifoelge traktatens bestemmelser hoerer til Kommissionens ansvarsomraade.

2. Raadet oensker ogsaa at erindre det aerede medlem om, at Europa-Parlamentet og Raadet den 15. december 1997 vedtog direktiv 97/67/EF, der fastsaetter faelles regler for udvikling af Faellesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet ((EFT L 15 af 21.1.1998. s. 14. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3284/97 af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet (21. oktober 1997)

Om: Trusler mod Okavango-deltaet i Botswana

1. Er Raadet bekendt med Namibias intentioner om i forbindelse med alvorlig toerke at pumpe vand fra Okavango-floden i Botswana?

2. Er Raadet bekendt med, at oppumpning af vand fra denne flod sker med finansiel stoette fra Kina, idet Namibia i bytte giver Kina fiskerettigheder ud for landets kyst?

3. Har Raadet af hensyn til den uberoerte og specielle flora og fauna i Okavango-deltaet til hensigt at indlede droeftelser med regeringerne i Namibia og Botswana med henblik paa at soege alternative loesninger paa vandmangelen i Namibia med oekonomisk stoette fra Den Europaeiske Union?

4. Er Raadet rede til at inddrage den saerlige viden om vandforsyning, der findes i Europa, navnlig i det engelske institut for vaadomraader, der har hovedkontor i Nederlandene, med henblik paa at finde en loesning paa dette problem?

Svar (16. februar 1998)

Raadet har ingen oplysninger om, at Namibia skulle have planer om at pumpe vand fra Okavango-floden i Botswana. Det har i oevrigt ingen direkte befoejelser til at gaa ind i denne sag.

Problemer af denne type kunne rejses i forbindelse med forvaltningen af Lomé-konventionen, som foerst og fremmest paahviler Kommissionen.
16. 6. 98 DA C 187/119 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Er det ifłlge den europæiske lovgivning tilladt at anvende fosforsyrerester? Er det i overensstemmelse med
adfærdskodeksen for landbruget, at dette middel sprłjtes fra små fly ikke alene over oliventræerne men ogsåover indbyggerne i landsbyen Orgiva › mænd, kvinder, błrn og babyer › såvel som tilfældigt tilstedeværendeturister? Hvad agter Kommissionen at głre for at bringe denne beklagelige situation til ophłr?
Svar afgivet på Kommissions vegne af Franz Fischler
(2. februar 1998)
Dimethoat er et aktivt insektmiddel, som blev godkendt til brug i plantebeskyttelsesmidler i de fleste
medlemsstater inden datoen for gennemfłrelsen (25. juli 1993) af direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 ommarkedsfłring af plantebeskyttelsesmidler (
1), og det kan derfor forsat godkendes af medlemsstaterne ifłlge
bestemmelserne i direktivets artikel 8, stk. 3 og 4.
Ifłlge direktiv 91/4414/EØF skal medlemsstaterne, når de godkender et sådant plantebeskyttelsesmiddel,
forinden have fastslået, at midlet under hensyntagen til alle normale forhold, hvorunder de vil kunne anvendes,ikke har nogen direkte eller indirekte skadelig virkning på menneskers eller dyrs sundhed. Desuden skalplantebeskyttelsesmidler ifłlge direktivets artikel 3 anvendes efter deres formål. Anvendelse efter formåletindebærer, at de ovennævnte sikkerhedsbestemmelser for midlets anvendelse og principperne for godplantebeskyttelsespraksis efterleves.
De forhold, som det ærede medlem omtaler, tyder på en praksis, der ikke er i overensstemmelse med ovennævnte
bestemmelser. Kommissionen vil anmode de spanske myndigheder om yderligere oplysninger om disse forholdog om, hvilke forholdsregler der er truffet for at sikre, at ovennævnte bestemmelser er tilstrækkelige i tilfælde afsprłjtning fra fly.
(1) EFT L 230 af 19.8.1991.
(98/C 187/184) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4070/97
af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen
(14. januar 1998)
Om: Næringsdeklaration af levnedsmidler
Er Kommissionen enig i, at EUs fremtidige levnedsmiddelpolitik › f.eks. det mulige rammedirektiv, som ville
være næste skridt efter grłnbogen › må anerkende betydningen af næring og nłdvendigheden af, at forbrugernehar adgang til en sund og nærende kost?
(98/C 187/185) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4072/97
af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen
(14. januar 1998)
Om: Næringsdeklaration af levnedsmidler
Er Kommissionen ligeledes enig i, at inkonsekvente og forvirrende næringsindholdsangivelser som f.eks. »let«
og »lavt fedtindhold« i łjeblikket głr det vanskeligt for forbrugerne at stole på gyldigheden af sådanneangivelser, hvorimod de kunne være nyttige for forbrugerne, hvis de var underkastet strengere kontrol? HarKommissionen i sinde at overveje kontrol med denne type angivelser som led i de kommende fornyedeovervejelser vedrłrende næringsdeklaration af levnedsmidler?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3113/97 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Kontrakt for jernbanearbejderkantiner i Marche og i Pescara-omraadet

De italienske statsbaner (Ferrovie dello Stato S.p.A. (FS)) har afsluttet en procedure med indkaldelse af bud paa kantineservice for jernbanearbejderne i Marche og i Pescara-omraadet. Selv om det af behandlingen af de afgivne bud skulle vaere fremgaaet, at det mest velegnede bud var det, der var indkommet fra en virksomhed med betegnelsen »Centro ternano di ristorazione (CTR)«, har FS under anvendelse af en saerdeles udbredt fremgangsmaade givet forkoebsret til »Dopolavoro ferroviari (Dlf)«, et selskab af fagforeningsoprindelse. Saaledes er kontraktens 150.000 aarlige maaltider - for det samme beloeb som kraevet af CTR - blevet tildelt Dlf i Ancona, som har benyttet sig af ovennaevnte forkoebsret.

Kan Kommissionen paa baggrund af ovenstaaende oplyse:

1. om FS har afviklet udbudsproceduren under overholdelse af bestemmelserne i direktiv 93/38/EOEF ((EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84.)) og 92/50/EOEF ((EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.)) om offentlige tjenesteydelseskontrakter, baade med hensyn til procedurerne og med hensyn til bestemmelserne for offentliggoerelse af udbud?

2. om ikke tildelingen af forkoebsret til Dlf i Ancona udgoer en overtraedelse af bestemmelserne vedroerende beskyttelse af den frie konkurrence og navnlig af ovennaevnte direktiver?

3. om resultatet af udbuddet derfor kan anses for at vaere i overensstemmelse med bestemmelserne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (19. november 1997)

1. Kantineservice henhoerer til de serviceydelser, der staar opfoert under kategori 17 (hotel og restaurationsservice) i bilag I B i direktiv 92/50/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmaaderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation. Indgaaelsen af kontrakten er derfor udelukkende underkastet bestemmelserne om tekniske specifikationer (artikel 14 i direktiv 92/50/EOEF og artikel 18 i direktiv 93/38/EOEF) samt forpligtelsen til at meddele Kommissionen resultatet af proceduren inden for en frist paa to maaneder fra kontraktens tildeling (artikel 16 i direktiv 92/50/EOEF og artikel 24 i direktiv 93/38/EOEF).

2. og 3. Hvad angaar spoergsmaalet om forkoebsret, vil Kommissionen vurdere, om der er tale om en diskriminerende national foranstaltning, der er i strid med EF-traktaten. svaret paa det tredje spoergsmaal afhaenger af dette resultat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3708/97 af Ulf Holm (V) til Raadet (19. november 1997)

Om: FN's klimakonference i Kyoto

Op mod FN's store klimakonference i Kyoto i december taler EU nu med én stemme under arbejdet med konventionen. Mange lande, ikke bare inden for EU, men ogsaa uden for, eksempelvis Australien, mener, at dette er problematisk, da det indebaerer, at EU-landene nu forhandler som juridisk person.

Hvem i EU har egentlig ansvaret for, hvad EU skal mene: er det Kommissionen, medlemsstaterne eller noget midt imellem?

Mener Raadet, at den nuvaerende traktat er nok til, at EU kan beskrives som en juridisk person? Vil den nye Amsterdam-traktat bringe yderligere klarhed paa dette punkt?

Svar (19. januar 1998)

Raadet minder det aerede parlamentsmedlem om, at substansen i en eventuel Kyoto-protokol henhoerer dels under Det Europaeiske Faellesskabs, dels under medlemsstaternes kompetence.

Det aerede parlamentsmedlem er sikkert klar over, at baade Faellesskabet og dets medlemsstater er kontraherende parter i De Forenede Nationers rammekonvention om klimaaendringer. Henvisningen til Den Europaeiske Union under forhandlingsfasen forud for Kyoto-protokollen er det konkrete udslag af forpligtelsen til et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Faellesskabets institutioner, som den foelger af kravet om enhed i Faellesskabets optraeden udadtil (se f.eks. Domstolens udtalelse 1/94 af 15.11.1994, Samling 1994, s. I-5267, punkt 108).

For saa vidt angaar Det Europaeiske Faellesskabs holdning under forhandlingerne i Kyoto er den fastsat af Raadet i henhold til EF-traktatens artikel 228, stk. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3589/97 af Jaime Valdivielso de Cué (PPE) til Raadet (17. november 1997)

Om: Effektiv fordeling af produkter konfiskeret i forbindelse med bedrageri over for Faellesskabet

Siden man er begyndt at anvende forordningen om beskyttelse af varemaerker og intellektuel ejendomsret, er der ved toldkontrol blevet afsloeret over 1.500 tilfaelde, og der har vaeret overtraedelser i naesten alle medlemsstaterne.

Efter at produkterne konfiskeres, er det uklart, hvad der skal ske med dem. I oejeblikket bestaar loesningen i systematisk destruktion, hvilket indebaerer store omkostninger og ineffektivitet. Der findes afskraekkende eksempler: man konfiskerer tekstilvarer og destruerer dem, hvilket foraarsager store oekonomiske og miljoemaessige omkostninger.

Som praecedens for udnyttelse har Den Europaeiske Union ordningen med landbrugsvarer, der traekkes tilbage fra markedet og fordeles gratis til velgoerende foretagender. EU kraever, at disse foretagender underskriver samarbejdsaftaler med Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).

Har Raadet overvejet muligheden af at indfoere et lignende system for udnyttelse af de produkter, der konfiskeres i forbindelse med bedrageri? Overvejer man, efter at der i Spanien er blevet konfiskeret tusindvis af tekstilvarer, nogen foranstaltning til konstruktiv anvendelse ved at give disse varer til velgoerende og humanitaere institutioner som f.eks. Caritas eller Roede Kors, der saa skal underskrive aftaler i lighed med aftalerne med EUGFL?

Svar (26. januar 1998)

Raadet henviser det aerede parlamentsmedlem til sine svar paa de skriftlige forespoergsler nr. 65/97, 845/97 og 3560/97 om samme emne.