ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0850/02 af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen. Seksuel chikane på arbejdspladsen.



EU-Tidende nr. 092 E af 17/04/2003 s. 0027 - 0028



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0850/02 af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen (27. marts 2002) Om: Seksuel chikane på arbejdspladsen Hvad vil Kommissionen gøre for, at seksuel chikane bliver defineret juridisk, så der kan udformes en politik med effektive forebyggende foranstaltninger, f.eks. ved at seksuel chikane kommer til at indgå i rammedirektivet om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, og at der udarbejdes en grønbog, som skal indeholde en detaljeret analyse, en handlingsplan og en præcis tidsplan? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou (19. april 2002) Kommissionen henleder det ærede medlems opmærksomhed på Kommissionens meddelelse, der blev offenliggjort for nylig, Tilpasning til ændringerne i arbejdslivet og i samfundet: en ny fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2002-2006(1). Den indebærer en samlet tilgang til velvære på arbejdspladsen under hensyntagen til ændringerne i arbejdslivet og fremvæksten af nye risici, navnlig af psykosocial karakter. I den forbindelse undersøger Kommissionen, som det er anført i meddelelsen, om det er hensigtsmæssigt med et særligt fællesskabsinstrument om psykisk chikane på arbejdspladsen, og hvilket omfang et sådant instrument skulle have. (1) KOM(2002) 118 endelig, af 11.3.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2092/02

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(16. juli 2002)

Om: Aftaler vedrørende fjernsalg: forskellige fortrydelsesfrister

Fjernsalgsaftaler er aftaler om salg af varer eller levering af tjenesteydelser, der er indgået mellem en leverandør og en forbruger udelukkende under anvendelse af fjernkommunikationsmidler (breve, kataloger, internet, telefon osv.).

I henhold til direktiv 97/7/EF(1) har forbrugerne en fortrydelsesret på mindst syv hverdage på dette område. Ved gennemførelsen af direktivet forekommer der nationale forskelle. I Østrig opererer man således med en fortrydelsesfrist på syv hverdage, i Italien er fristen på ti hverdage og

i Tyskland på to uger. Desuden er lørdagen ifølge den østrigske lovgiver ikke at betragte som hverdag, hvorimod Italien ikke tager stilling til dette spørgsmål (dermed har dommerne det sidste ord).

Er det acceptabelt, at fortrydelsesfristerne varierer så markant fra land til land?

Findes der retningslinjer eller forskrifter, der definerer begrebet hverdag? Skal lørdagen i givet fald betragtes som en hverdag?

Har den erhvervsdrivende en udtrykkelig forpligtelse til at orientere forbrugeren om fortrydelsesfristen?

(1) EFT L 144 af 4.6.1997, s. 19.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(23. september 2002)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg(1) er et såkaldt minimumsharmoniseringsdirektiv, der giver medlemsstaterne mulighed for at vedtage eller bevare strengere bestemmelser, der er forenelige med traktaten, for at sikre et højere forbrugerbeskyttelsesniveau (artikel 14) end det fælles niveau, der er fastsat i direktivet. Det er derfor tilladt med andre fortrydelsesfrister, der er mere favorable for forbrugeren, jf. dem, det ærede medlem henviser til. Kommissionen har imidlertid iværksat en bred drøftelse af EU-forbrugerlovgivningens fremtid i grønbogen om forbrugerbeskyttelse i Den Europæiske Union(2), som bl.a. berører spørgsmålet om fuldstændig harmonisering af fortrydelsesfrister i forbrugerdirektiverne.

I Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 af 3. juni 1971 om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter(3), som gælder for Rådets og Kommissionens retsakter, defineres arbejdsdage som alle dage undtagen helligdage, søndage og lørdage (artikel 2, stk. 2).

I henhold til artikel 4, stk. 1, litra f), i direktiv 97/7/EF skal leverandøren i god tid inden indgåelsen af enhver aftale vedrørende fjernsalg give forbrugeren oplysninger om eventuel fortrydelsesret (med nogle mindre undtagelser). Forbrugeren skal modtage bekræftelse heraf skriftligt under aftalens opfyldelse, medmindre oplysningerne allerede er givet forbrugeren forud for aftalens indgåelse skriftligt. Desuden kan leverandøren sende oplysningerne på et andet varigt medium, f.eks. pr. e-mail.

(1) EFT L 144 af 4.6.1997.

(2) KOM(2001) 531 endelig udg.

(3) EFT L 124 af 8.6.1971.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1612/02

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(5. juni 2002)

Om: Den nye retsramme for teknisk bistand under den tredje fællesskabsstøtteramme

Under den anden fællesskabsstøtteramme foreskrev retsrammen for foranstaltningerne i forbindelse med teknisk bistand, ekspertrapporter, præsentation og reklamekampagner m.v.), at projekter med teknisk bistand på op til 6 mio. drakmer inklusive moms direkte kunne tildeles ved en afgørelse fra en minister eller en generalsekretær. For projekter med et større budget krævedes der offentligt udbud.

Med de nye lovbestemmelser om teknisk bistand som led i den tredje fællesskabsstøtteramme (det præsidentielle dekret 4/2002) er der derimod vendt op og ned på situationen, idet kun projekter med teknisk bistand på over 130 000 EUR er underlagt offentligt udbud i henhold til de gældende præsidentielle dekreter 394/96 og 346/00.

Har Kommissionen kendskab til denne sag, og hvilke foranstaltninger agter den at træffe med henblik på at sikre gennemsigtigheden i forbindelse med tildelingen af kontrakterne for de enkelte projekter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(3. juli 2002)

I henhold til Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler(1), skal tjenesteydelsesaftaler på over 200 000 EUR ekskl. moms sendes i udbud.

Da der i den nationale lovgivning, som det ærede medlem henviser til, er tale om et beløb på 130 000 EUR, er EU-lovgivningen altså overholdt.

(1) EFT L 209 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1772/02

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(21. juni 2002)

Om: EU som kontraherende part i Unesco

Kommissionsmedlem Viviane Reding anfører, for Kommissionen, i svaret på min skriftlige forespørgsel nr. E-0730/02(1) af 29. april 2002 om Bjergenes år Dolomitterne som verdens kulturarv, i tredje afsnit, at EU ikke er kontraherende part i konventionen om beskyttelse af verdens kultur- og naturarv under FN's Organisation for Uddannelse, Videnskab og Kultur (Unesco).

Ville det ikke være hensigtsmæssigt, at Den Europæiske Union blev kontraherende part i Unesco?

(1) Se side 50.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(6. august 2002)

Den konvention, det ærede medlem henviser til, indeholder ikke nogen bestemmelser, der gør det muligt for Fællesskabet at blive kontraherende part.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1045/02

af Raina Echerer (Verts/ALE) til Rådet

(17. april 2002)

Om: Nye udlændingelove i Østrig og Schengen-reglerne

De nye forslag til udlændingelove i Østrig omfatter bl.a. en integrationspakke, der giver mulighed for at fratage udlændinge deres opholdstilladelse efter en vis periode og udvise dem af landet, hvis de ikke benytter integrationstilbudet, dvs. hvis de ikke fuldfører et tyskkursus med et vellykket resultat inden for en fastlagt tidsfrist.

Da opholdsforbud og udvisninger med retsvirkning i Østrig gælder i alle Schengen-stater, kan det som følge af de nye opholdslove for eksempel forekomme, at en person fra et fransktalende land kommer til Østrig, ikke lærer tysk i det fornødne omfang og således i henhold til Schengen-aftalen heller ikke længere må tage til Frankrig.

1. Vil Rådet undersøge, om sagen forholder sig således, og om dette absurde eksempel kunne blive et muligt udslag af den østrigske opholdslov?

2. Mener Rådet, at denne nye opholdslov er brugbar i Europa og forenelig med EU-principperne?

Svar

(30. september 2002)

Rådet minder om, at det ikke kommenterer medlemsstaternes lovforslag.

Det ærede parlamentsmedlem gøres ligeledes opmærksom på, at spørgsmål om indvandring, visum og asyl hører under Fællesskabets kompetence i henhold til afsnit IV i TEF. Det er altså Kommissionen, der som traktaternes vogter skal overvåge, at medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser i forbindelse med disse spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1581/02

af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen

(28. maj 2002)

Om: Oprettelse af en Euro-CIA

I den engelske avis Daily Telegraph af 27. april 2002 redegøres der i en artikel om oprettelsen af en Euro-CIA-sikkerhedstjeneste.

Kan Kommissionen meddele følgende:

- Er denne redegørelse i det væsentlige korrekt? Hvilket traktatgrundlag findes der i bekræftende fald for en Euro-CIA? Afsættes der midler hertil fra EU-budgettet og i bekræftende fald fra hvilken konto?

- I Det Forenede Kongerige er sikkerhedstjenesterne ansvarlige over for underhuset. Hvilke foranstaltninger findes der for en parlamentarisk kontrol med Euro-CIA?

- Under hvilken betegnelse skal denne organisation operere, og hvad er dens virksomhedsområde, beføjelser og mål?

- Overvåger den hemmeligt de elektroniske kommunikationer i de europæiske institutioner, eller kan den gøre det?

- Ifølge avisartiklen betales dette projekt af medlemsstaterne uden om EU-budgettet. Findes der andre store EU-projekter, som finansieres af medlemsstaterne på denne måde uden om budgettet? I bekræftende fald, hvad vedrører de og hvor højt er finansieringsniveauet? Er dette en fremgangsmåde, der skal gøre EU i stand til at overskride den fastsatte udgiftsgrænse på 1,27 % af BNP?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(25. juni 2002)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at den redegørelse, han henviser til i sit spørgsmål, i alt væsentligt er ukorrekt.

Det organ, artiklen henviser til, er Den Europæiske Politienhed (Europol), der blev oprettet ved Europol-konventionen af 26. juli 1995(1). Dette organ er ikke et EU-projekt det er oprettet af medlemsstaterne på grundlag af en international konvention.

I henhold til artikel 5, stk. 2, i Europol-konventionen finansieres budgettet gennem bidrag fra medlemsstaterne.

Europol har beføjelser til at beskæftige sig med alle former for alvorlig international kriminalitet som omhandlet i bilaget til Europol-konventionen. I henhold til Europol-konventionen er Europols opgaver stort set begrænset til informationsudveksling, kriminalitetsanalyse og koordinering. Den 16. februar 2002 forelagde Kommissionen Parlamentet og Rådet en meddelelse(2) om den demokratiske kontrol med Europol. Den beskriver i detaljer Europols beføjelser og opgaver samt de eksisterende detaljerede kontrolmekanismer. Det påpeges heri endvidere, at det kan blive nødvendigt at stramme den eksisterende kontrol, hvis Europol på et senere tidspunkt får tillagt gennemførelseskompetence.

Som følge af begivenhederne den 11. september 2001 besluttede Rådet (retlige og indre anliggender) den 20. september 2001 at oprette en særlig task force i Europol til bekæmpelse af terrorisme for at øge Unionens effektivitet i kampen mod terrorisme. Denne task force har eksisteret siden november 2001. Den består af ca. 30 eksperter i bekæmpelse af terrorisme fra alle 15 medlemsstater. Dens hovedopgave er at forbedre informationsudvekslingen og at vurdere trusler mod terrorisme.

Europol har ikke lov til at overvåge og overvåger ikke de elektroniske kommunikationer i EU-institutionerne.

(1) EFT C 316 af 27.11.1995.

(2) KOM(2002) 95 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1366/02

af Eurig Wyn (Verts/ALE) til Kommissionen

(14. maj 2002)

Om: Pakistansk blasfemi-lov

To mænd er for øjeblikket fængslet i Pakistan i henhold til blasfemi-loven. Den ene mand, Parvez Masih, er efter forlydender blevet tortureret og er konstant truet af yderligere vold.

Den anden mand er blevet udsat for trusler på livet kommende uden for retssystemet og blev skudt i Sahiwal overret af sagsøgeren.

I moskeerne i Pakistan lærer folk, at gudsbespottere fortjener at blive dræbt på stedet, og at det at beskytte en sådan er lige så slemt som selv at begå blasfemi.

Denne lov er blevet alvorligt misbrugt: Tilsyneladende er det muligt at rydde en konkurrent inden for erhvervslivet af vejen ved at hævde, at han begik blasfemi.

Det menes, at general Musharraf ønsker at ophæve eller under alle omstændigheder revidere denne lov, men det frygtes, at de ekstremistiske pressionsgrupper måske vil gøre det vanskeligt for ham.

Er Kommissionen enig i, at denne lov udgør et problem for menneskerettighederne?

Mener Kommissionen, at der bør lægges pres på den pakistanske regering for at få den til at revidere disse love?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(7. juni 2002)

Kommissionen er stadig bekymret over den fortsatte anvendelse af blasfemilovgivningen i Pakistan.

Det lader til, at blasfemilovgivningen anvendes arbitrært, og at grundlæggende retssikkerhedsprocedurer ofte ikke overholdes. Endvidere indledes der et uforholdsmæssigt stort antal sager mod ikke-muslimer, hvilket ofte sker på baggrund af angiveri (omkring 70 % af alle blasfemisager anlægges mod muslimer, hvilket betyder, at 30 % af samtlige sager vedrører den lille ikke-muslimske minoritet, der kun udgør 3 % af landets befolkning). Det skal dog i den forbindelse anføres, at det ifølge Pakistans menneskerettighedskommission, der er en ngo (ikke-statslig organisation), som beskæftiger sig med menneskerettighedsspørgsmål, i de 6 tilfælde, der blev afsagt domme i henhold til blasfemilovgivningens hovedbestemmelser i 2001, drejede sig om muslimer.

I forbindelse med en menneskerettighedskonference, der blev afholdt af den pakistanske regering i april 2000, blev der bebudet proceduremæssige reformer af blasfemilovgivningen, men efter protester fra religiøse grupper trak regeringen forslaget tilbage.

Kommissionen deltager aktivt i EU's fælles bestræbelser på at tage menneskerettighedsspørgsmål i Pakistan op som led i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Inden for disse rammer vil Kommissionen fortsat søge at løse de problemer, der giver anledning til bekymring, herunder blasfemilovgivningen. Den nye samarbejdsaftale mellem Fællesskabet og Pakistan, der indeholder en passus om menneskerettigheder og demokratiske principper, vil, når den træder i kraft, give mulighed for at genskabe samarbejdsdialogen med Pakistan i fuldt omfang, herunder om følsomme menneskerettighedsspørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0971/02

af Roberto Bigliardo (UEN) til Kommissionen

(10. april 2002)

Om: Afgift på italiensk vin

Er Kommissionen bekendt med, at flere italienske parlamentsmedlemmer har ladet foranledige en undersøgelse med henblik på, at den italienske regering suspenderer indførelsen af en kvota på vin, som ville skade italiensk vinavl.

En sådan kvota ville betyde en byrde for denne sektor på over 740 mio. euro og især ramme arbejdstagere samt mellem- og lavindkomstfamilier.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(24. maj 2002)

Kommissionen er ikke bekendt med, at flere italienske parlamentsmedlemmer har ladet foranledige en undersøgelse som den, det ærede medlem refererer til.

Rådets direktiv 92/84/EØF af 19. oktober 1992 vedrører indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for alkohol og alkoholholdige drikkevarer. I henhold til disse bestemmelser skal Rådet regelmæssigt tage punktafgiftssatserne, som er fastsat i direktivet, op til revision. Denne revision foretages på grundlag af en rapport fra Kommissionen, hvori der tages hensyn til alle relevante faktorer. Kommissionen er på nuværende tidspunkt ved at forberede en rapport, som sandsynligvis bliver ledsaget af et forslag, hvis det er passende.

Da Kommissionen endnu ikke har truffet afgørelse om rapporten, kan den endnu ikke udtale sig om indholdet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2310/02

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(25. juli 2002)

Om: Manglende regulering og lovgivning i Irland om vilde dyr og cirkusser

Det er kommet til mit kendskab, at der er en fuldstændig mangel på regulering og lovgivning i Irland om vilde dyr og cirkusser. Da det irske miljøministerium i maj 2002 blev spurgt, om cirkusser ville være omfattet af EU's zoo-direktiv (Rådets direktiv 1999/22/EF(1)) svarede ministeriet undvigende, og man fik det indtryk, at direktivet endnu ikke var blevet gennemført i national ret. Ingen var i stand til at give oplysninger om sagen, selv om det blev oplyst, at direktivet efter al sandsynlighed ikke ville omfatte vilde dyr i cirkusser på grund af manglen på eksperter på området.

Irland var forpligtet til at gennemføre dette direktiv i national ret senest i april 2002. Hvordan ser Kommissionen på, at dette ikke er sket?

Hvordan agter Kommissionen at påtale denne manglende gennemførelse over for de irske myndigheder?

(1) EFT L 94 af 9.4.1999, s. 24.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(11. september 2002)

Formålet med Rådets direktiv 1999/22/EF af 29. marts 1999 om hold af vilde dyr i zoologiske haver(1) er at beskytte vilde dyr og bevare den biologiske mangfoldighed ved at sikre, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger til godkendelse af og tilsyn med zoologiske haver i Fællesskabet, og således styrke de zoologiske havers rolle i forbindelse med bevaringen af den biologiske mangfoldighed. I det pågældende direktiv specificeres det imidlertid ikke, hvilke krav der gælder for cirkusser. Dette anliggende sorterer under medlemsstaternes kompetence.

Kommissionen overvåger medlemsstaternes gennemførelse i national lovgivning af det ovennævnte direktiv og har allerede sendt et brev i henhold til artikel 226 i EF-traktaten til de medlemsstater, der endnu ikke har givet Kommissionen meddelelse om direktivets gennemførelse. Et sådant brev tilgik Irland den 6. juni 2002.

Efter modtagelse af medlemsstaternes bemærkninger vedrørende gennemførelsen af direktivet kan Kommissionen om nødvendigt fremsætte en begrundet udtalelse i henhold til artikel 226 i EF-traktaten. Den kan også fremsætte en begrundet udtalelse, hvis den ikke har modtaget disse bemærkninger inden for den fastatte tidsfrist.

(1) EFT L 94 af 9.4.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1450/02

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Oprettelse af en databank om børnepornografi

I marts 2001 stillede Maître Patricia Vandersmissen, advokat i Bruxelles, den belgiske justitsminister og Europa-Parlamentets formand en række spørgsmål vedrørende oprettelsen af et europæisk eller internationalt center til analysering og identifikation af børn og voksne, der optræder på cd-rom'er, især på grundlag af fotografier af børn og voksne, der tyder på, at de kan være involveret i noget sådant. I et svar på et spørgsmål fra Decroly, medlem af det belgiske parlament, svarede den belgiske justitsminister bl.a., at der var nedsat en ekspertgruppe, der skulle undersøge, om det var muligt at oprette en international databank over ofre, der figurerede på børnepornografisk materiale, at der under det belgiske formandskab ville blive iværksat et samarbejde mellem Europol og Eurojust, og at der var ved at blive udarbejdet rammebestemmelser på europæisk plan med henblik på en ensartet lovgivning på dette område.

Arbejder Europol og Eurojust rent faktisk på at gennemføre et sådant projekt? Kan Kommissionen i bekræftende fald give nærmere oplysninger om, hvor langt man er kommet med dette arbejde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(25. juni 2002)

Kommissionen kan med glæde meddele det ærede medlem, at den den 15. november 2001 besluttede at støtte projektet International Child Exploitation Database Feasibility Study under Stop II-programudvalget. Bekæmpelsen af online-børnepornografi er et af hovedformålene med Stop II-programmet. Det var en af prioriteterne i 2001 og er det også i år.

Dette projekt, der er fremlagt af Det Forenede Kongerige i samarbejde med Italien og Tyskland, sigter mod at vurdere, om der kan oprettes en international database med billeder af seksuel udnyttelse af børn, der stammer fra Internettet eller andre billedsystemer. Feasibility-undersøgelsen skal vise, om og hvordan de retshåndhævende myndigheder på internationalt plan kan være med til at levere billeder af børn, der bruges til eller deltager i seksuelle aktiviteter, eller beskrivelser af sådanne billeder til en central database, både for at hjælpe ofrene og med henblik på at identificere de mistænkte.

Europol deltager fuldt ud i projektet ligesom de øvrige medlemsstater, Interpol og G8-landene. Den endelige rapport ventes at foreligge i december 2002.

Kommissionen har ikke kendskab til et eventuelt fælles initiativ fra Europol og Eurojust med det formål at oprette en international database med børnepornografiske billeder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1249/02

af Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) til Kommissionen

(24. april 2002)

Om: Afgift på De Baleariske Øer

Den regionale regering på De Baleariske Øer har vedtaget lov 7/2001 af 23. april om afgift på ophold i turistindkvarteringsvirksomheder bestemt til Fonden til forbedring af turistvirksomheden og bevarelse af miljøet.

I begrundelsen fastslås det, at den ekstraordinære udvikling af turistvirksomheden har medført en meget stor nedslidning af de territoriale og miljømæssige ressourcer på De Baleariske Øer, at det for at bevare turismens konkurrenceevne på De Baleariske Øer er nødvendigt for institutionerne at gøre en indsats for at sikre en bæredygtig udvikling, og at denne skat indføres på grund af utilstrækkelige finansielle midler.

De Baleariske Øer modtager 11 millioner turister om året, hvoraf kun 50 % indkvarterer sig i turistindkvarteringsvirksomheder.

Mener Kommissionen, at en afgift af denne type og med ovennævnte formål bør omfatte samtlige turister og ikke kun mod 50 %?

Mener Kommissionen, at der sker en forskelsbehandling af de forskellige turister, der besøger øerne, afhængigt af hvor de indkvarterer sig?

Mener Kommissionen, at denne lov kan udgøre en hindring for den frie bevægelighed for personer inden for en del af EU's område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(31. maj 2002)

Problemet, som det ærede medlem her tager op, vedrører en afgift på ophold i turistindkvarteringsvirksomheder, en indirekte afgift på forbrug, som ikke har været genstand for harmonisering i De Europæiske Fællesskaber. Det står derfor medlemsstaterne frit for at fastlægge kriterier for opkrævning en sådan afgift, så længe principperne i EU-retten overholdes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2115/02

af Janelly Fourtou (PPE-DE) til Kommissionen

(17. juli 2002)

Om: Bestemmelser vedrørende transport af afdøde personer

I traktaterne om Den Europæiske Union bekræftes principperne om fri bevægelighed for varer, kapital og personer. Der er blevet givet garanti for disse principper gennem vedtagelsen af afledte retsakter. Men den fri bevægelighed for personer er ikke fuldstændig harmoniseret, idet der ikke findes bestemmelser, som tillader en harmonisering af transport af afdøde personer tværs gennem EU's medlemsstater.

Et voksende antal europæiske borgere lever i en anden medlemsstat end deres oprindelsesland. Denne situation skyldes tre migrationsfænomener: mange statsborgere arbejder i et andet land, turismen tager til, og der er især tale om pensionister, som slår sig permanent ned i ældreboliger i nabolandene. Disse fænomener er stærkere i grænseområderne.

Hvorfor er det ikke obligatorisk med en kiste af zink indenfor en medlemsstats område, når det er tilfældet i forbindelse med en transport tværs over en grænse?

Agter Kommissionen at udstede retsakter på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(5. september 2002)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-1573/02 fra Reinhard Rack(1).

(1) Se side 138.