SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0053/03

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. januar 2003)

Om: Den politiske uoverensstemmelse mellem Kommissionen og Rådet med hensyn til de politiske og lovgivningsmæssige foranstaltninger vedrørende søtransport af olieprodukter og andet farligt gods

Efter Det Europæiske Råd i København står det klart, at der er alvorlig politisk uoverensstemmelse mellem Kommissionen og Rådet med hensyn til de politiske og lovgivningsmæssige foranstaltninger vedrørende søtransport af olieprodukter og andet farligt gods. Kommissionen har ifølge sin meddelelse om øget sikkerhed til søs efter olietankeren Prestiges forlis til hensigt at anvende Erika-lovgivningen. I den forbindelse vil den tage udgangspunkt i de oprindelige tekster, som indeholdt strengere bestemmelser, med henblik på at øge sikkerheden i EU's farvande og udbygge den pakke, Parlamentet og Rådet allerede har godkendt. Der vil også blive lyttet til synspunkterne i det kommissærkollegium, som slår til lyd for en specifik EU-lovgivning i lighed med den, USA vedtog efter Exxon Valdez-ulykken i Alaska i 1989. Rådet har derimod taget afstand fra denne holdning, hvilket fremgår af aftalerne indgået i Rådet (transport) inden Det Europæiske Råd i København, og som siden blev bekræftet i den danske hovedstad. Det ønsker i modsætning hertil at fastholde EU-lovgivningen i IMO's regi, hvor visse søfartsnationer finder det lettere at bevare den nuværende status quo, som giver olieselskaberne og de uoverskuelige grupperinger og mafialignende sammenslutninger inden for international transport mulighed for at bevare deres magtposition. Denne status quo er endvidere til overordentlig stor skade for de europæiske kyststater, der lider under ødelæggelsen af deres natur og økonomi, hvilket netop er kommet til udtryk efter Prestige-katastrofen ud for den galiciske kyst.

Hvilke initiativer agter Kommissionen at tage for at løse denne politiske konflikt? Hvorledes vil den komme de åbenlyse uoverensstemmelser mellem Kommissionen og Rådet til livs? Hvilken støtte vil den søge at opnå i Europa-Parlamentet med henblik på løsning af denne konflikt gennem indførelse af en lovgivning, der i højere grad kan øge sikkerheden i vore farvande end IMO's primitive, ineffektive og uklare bestemmelser? Hvilke forholdsregler har Kommissionens formand, Romano Prodi, taget for at finde en positiv løsning på dette alvorlige problem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(28. februar 2003)

Kommissionen vedtog den 3. december 2002(1) efter Prestiges forlis en meddelelse om en række nye lovgivningsmæssige foranstaltninger og initiativer fra Fællesskabets side vedrørende sikkerhed til søs.

På sit møde den 6. december 2002 gav Rådet (transportministrene) i sine konklusioner Kommissionens initiativer bred støtte og styrkede nogle af disse yderligere. Initiativerne blev også gunstigt modtaget på Det Europæiske Råds møde i København den 13. december 2002.

Således opereres der i den pågældende meddelelse dels med en fremskyndet ikrafttrædelse af de lovgivningsmæssige foranstaltninger, der blev vedtaget efter Erikas forlis, og dels med en række initiativer, der kræver anvendelse af en bredere kreds end EU's 15 medlemsstater og følgelig

skal drøftes nærmere i Den Internationale Søfartsorganisation (IMO). Samarbejdet mellem Kommissionen og IMO er en permanent faktor i de lovgivningsmæssige initiativer på søfartsområdet inden for Unionen, hvortil Europa-Parlamentet regelmæssigt yder sit bidrag.

Følgelig kan Kommissionen glæde sig over Europa-Parlamentets og Rådets opbakning i denne sag og ønsker, at samarbejdet med disse to institutioner hurtigt kan munde ud i virkeliggørelsen af de planlagte foranstaltninger.

(1) KOM(2002) 681 endelig udg.