SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2149/99

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(24. november 1999)

Om: Direktiv om diætpræparater

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at sikre, at direktivet om diætpræparater opfylder kravene til den internationale kodeks for markedsføring af modermælkserstatninger og efterfølgende resolutioner fra Verdenssundhedsforsamlingen?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen på skriftlige forespørgsler E-2149/99 og E-2150/99

(16. december 1999)

Verdenssundhedsorganisationens (WHO) kodeks for markedsføring af modermælkserstatninger, som blev vedtaget af WHO's forsamling som en henstilling, vedrører kvalitet, etikettering, markedsføring og distribuering af modermælkserstatninger. Sådanne produkter er formuleret for spædbørn og betragtes som levnedsmidler til særligs ernæringsmæssige formål (diætpræparater) i henhold til EF-ret. Modermælkserstatninger til sunde spædbørn omfattes af Kommissionens direktiv 91/321/EØF af 14. maj 1991 om modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn(1).

Direktiv 91/321/EØF indeholder bestemmelser, som er inspireret af WHO's kode, og som giver kodeksens mål virkning i det omfang, det er hensigtsmæssigt for den retlige, socioøkonomiske og kulturelle situation i Fællesskabet. Dette direktiv blev baseret på en rapport fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler og blev drøftet indgående med eksperter fra medlemsstaterne. Parlamentet ydede også et vigtigt bidrag til indholdet.

Modermælkserstatninger til spædbørn med helbredsproblemer, betragtes som diætpræparater til særlige medicinske formål og omfattes af Kommissionens direktiv 1999/21/EF af 25. marts 1999 om diætpræparater til særlige medicinske formål(2). Dette direktiv bygger også på en rapport fra Den Videnskabelige Levnedsmiddelkomité og blev drøftet indgående med medlemsstaternes eksperter. Parlamentet blev informeret og gjorde ingen indsigelser.

Bestemmelser om etikettering og markedsrestriktioner blev ikke pålagt modermælkserstatninger til særlige medicinske formål. Sådanne bestemmelser betyder restriktioner vedrørende etikettering og information om disse produkter, som af nedennævnte grunde ikke blev anset for at være hverken nødvendige eller hensigtsmæssige.

Levnedsmidler til særlige medicinske formål defineres således i direktivet: ...en kategori levnedsmidler til særlige ernæringsformål, som er specielt fremstillet eller sammensat, bestemt til at indgå i patienters kost, og til at anvendes under lægelig overvågning. De er bestemt til at opfylde hele eller en del af ernæringsbehovet hos patienter med begrænset eller nedsat eller forstyrret evne til at indtage, fordøje, absorbere, metabolisere eller udskille almindelige levnedsmidler eller bestemte næringsstoffer deri eller stofskifteprodukter, eller som har andre lægeligt bestemte ernæringsbehov, som ikke kan opfyldes ved hjælp af en ændring af den normale kost, af andre levnedsmidler til særlige ernæringsformål eller ved en kombination heraf.

Det fremgår klart af denne definition, at disse produkter er nødvendige for patienternes (spædbørnenes) normale vækst og også kan være afgørende for deres overlevelse, da den ernæringsmæssige kontrol med deres tilstand eller sygdom ellers ikke kan opnås. Det er af afgørende vigtighed, at oplysninger om, at disse produkter findes, kan nå frem til de personer, der har ansvaret for disse spædbørns ernæring uden restriktioner. Alle foranstaltninger, der begrænser udbredelse af sådanne oplysninger gennem reklame eller udbredelse af relevant oplysningsmateriale er derfor ikke hensigtsmæssig.

Det bør også bemærkes, at der ikke er nogen stor forekomst af disse tilstande eller stofskiftesygdomme. Antallet af produkter og de pågældende mængder er derfor meget begrænset. Disse produkter gives endvidere kun til spædbørn under lægelig kontrol. Reklame med henblik på befolkningen som sådan er derfor af disse grunde ikke bæredygtig som et markedsføringsredskab.

Etiketter på modermælkserstatninger skal indeholde en erklæring om, at det er bedre at amme for at beskytte og fremme denne praksis. Det vil ikke være rimeligt at insistere på en sådan erklæring, når det drejer sig om levnedsmidler til særlige medicinske formål. Amning er eller kan være en kontraindikation ved bestemte stofskiftesygdomme; en sådan erklæring ville derfor være skadelig for de pågældende spædbørns helbred. Det ville også i sådanne tilfælde være i modstrid med lægens råd og kan forvirre de personer, der har ansvaret for disse spædbørns ernæring.

(1) EFT L 175 af 4.7.1991.

(2) EFT L 91 af 7.4.1999.