SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1710/01

af Jean-Claude Fruteau (PSE) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Samhørighedspolitikken og regionerne i den yderste periferi

Debatten om politikken vedrørende økonomisk og social samhørighed er i fuld gang. Den nært forestående udvidelse forudsætter en dybtgående ændring af denne politik, som nødvendigvis vil få konsekvenser for Den Europæiske Unions mest sårbare regioner, herunder regionerne i den yderste periferi.

En udvidelse til 27 medlemsstater betyder således rent konkret, at Europa forøger sit areal med 30 %, men kun bliver 5 % rigere. Denne nye situation vil indebære store ændringer i den kommende planlægningsperiode. Det må derfor frygtes, at de nye landes fattigdom vil kaste et kunstigt slør over de gamle problemer. Derfor skal de nye beregningsmetoder tilpasses efter de reelle socioøkonomiske forhold i Unionen.

Af et dokument vedrørende Europas enhed, solidaritet mellem folkene og territoriernes forskelligartethed fremgår det, at Kommissionen har iværksat undersøgelser med henblik på at fastslå, hvorledes der i den fremtidige samhørighedspolitik kan tages hensyn til behovene i regionerne i den yderste periferi.

1. Har Kommissionen gjort fremskridt i sine overvejelser?

2. Kan EF-traktatens artikel 299, stk. 2, vedrørende regionerne i den yderste periferi ikke betragtes som et argument for at bevare alle disse regioner i mål 1 i den kommende planlægningsperiode?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(6. september 2001)

Som nævnt af det ærede medlem har Kommissionen i forbindelse med offentliggørelsen af den anden rapport om den økonomiske og sociale samhørighed igangsat en bred debat om Unionens fremtidige regional- og strukturpolitik. Debatten inddrager medlemsstaternes forskellige myndigheder, lokalsamfund og repræsentanter fra sammenslutninger, og den skal gøre det muligt for Kommissionen inden 2004 at udstikke retningslinjerne for sine fremtidige forslag. Et første debatforum om samhørighed blev afholdt i Bruxelles 21. og 22. maj.

Med hensyn til de mest perifert beliggende regioners fortsatte forbliven under mål 1 i den kommende programmeringsperiode erkender den anden rapport i sine konklusioner, at ifølge de seneste tal (1988) vil anvendelsen af kriteriet BNP pr. indbygger (under 75 % af gennemsnittet) i et udvidet EU mere end halvere den andel af befolkningen i EU15, der er støtteberettiget under mål 1. Den anden rapport fremlægger dernæst 4 scenarier: anvendelse af den nuværende tærskel på 75 %; anvendelse af den nuværende tærskel på 75 % for regioner, der er på vej væk fra mål 1-dækningen, suppleret med en overgangsstøtte, hvis størrelse er højere jo tættere regionens BNP ligger nær tærsklen; fastsættelse af en ny tærskel, der er højere end 75 %, hvorved den mekaniske virkning af nogle regioners udelukkelse mindskes eller helt forsvinder; fastsættelse af to forskellige tærskler, en for regionerne i EU15 og en for ansøgerlandene.

Det er på denne generelle baggrund og under hensyntagen til den særlige situation som omhandlet i EF-traktatens artikel 299, stk. 2, at debatten vedrørende regionerne i den yderste periferi udspiller sig. Som angivet i artikel 299 vil debatten især blive koncentreret om disse regioners adgang til strukturfondene. Med disse perspektiver for øje har kommissionsmedlem Michel Barnier på Réunion i maj haft en første meningsudveksling med lederne af de syv regioner i den yderste periferi. Et nyt møde forventes afholdt i efteråret.

Det for endnu for tidligt at udtale sig om konklusionerne af spørgsmål, der fortsat er genstand for brede drøftelser. Kommissionen vil dog forsikre det ærede medlem om, at den vil drage alle nødvendige konklusioner af bestemmelserne i artikel 299, stk. 2.