SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1738/02

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(17. juni 2002)

Om: Malta

Er Kommissionen klar over, at Maltas politistyrke kan nægte EU-borgere adgang til Malta uden at angive nogen begrundelse, og undertiden gør det? Er Kommissionen klar over, at dette undertiden sker for en borger, uden at der foreligger nogen kriminel eller anden anklage eller tidligere domme mod den pågældende, og at dette endog er sket for en EU-borger, som fuld lovligt ejer ejendom (hus) på Malta?

Kan Kommissionen bekræfte, at en sådan optræden ikke vil være i overensstemmelse med EU's lovgivning, når Malta engang bliver medlem af Den Europæiske Union?

Er sådanne spørgsmål blevet drøftet under tiltrædelsesforhandlingerne?

Er Kommissionen enig i, at dette under alle omstændigheder er en overtrædelse af protokol 1, artikel 1 (beskyttelse af ejendom) i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, hvori det hedder, at enhver fysisk eller juridisk person er berettiget til uforstyrret nydelse af sin ejendom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(25. juli 2002)

Kommissionen ønsker at understrege, at Malta endnu ikke er medlem af EU og derfor endnu ikke bundet af EU's lovgivning.

Ikke desto mindre vil Malta, når først landet bliver fuldt medlem, skulle gennemføre de retsbestemmelser i EU, der vedrører fri bevægelighed, herunder reglerne om begrænsning af denne ret (dvs. indrejseforbud).

Retten til fri bevægelighed er en fundamental og personlig ret, som tilkommer enhver borger i EU i henhold til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (artikel 18). Begrænsninger af denne ret skal være begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed.

Hvis en medlemsstat træffer foranstaltninger (såsom indrejseforbud eller udvisning) på dette grundlag, skal det imidlertid ske i overensstemmelse med Rådets direktiv 64/221/EF af 25. februar 1964 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed(1). Direktivet indeholder en række sikkerhedsklausuler og garantier for at begrænse medlemsstaternes skønsmæssige beføjelser i så henseende, og dets formål er at sikre, at den fundamentale ret til fri bevægelighed beskyttes i overensstemmelse med Den Europæiske Domstol retspraksis, som har fortolket dets bestemmelser.

Foranstaltninger, der træffes ud fra hensynet til den offentlige orden eller sikkerhed, skal udelukkende være baseret på det pågældende individs personlige adfærd og motiveres på grundlag af en aktuel og tilstrækkelig alvorlig trussel, der har indflydelse på et af samfundets fundamentale interesser. Sådanne foranstaltninger skal anvendes i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet.

I forbindelse med de optagelsesforhandlinger, der for tiden finder sted mellem Malta og EU, overvåger Kommissionen nøje, i hvilket omfang Malta tilpasser sin nationale lovgivning til lovgivningen i EU. Den vil fortsat gøre dette for at sikre, at Malta ved tiltrædelsen i fuldt omfang bringer sig i overensstemmelse med alle aspekter af EU's lovgivning med relation til fri bevægelighed for personer, som er stadfæstet i traktaten om Den Europæiske Union, og med bestemmelserne i Rådets direktiv 64/221/EF.

Hvad angår artikel 1 i protokol 1 til den europæiske menneskerettighedskonvention, har Kommissionen ikke tilstrækkelige oplysninger til at vurdere, om der er tale om en overtrædelse. Kommissionen ønsker at understrege, at retten til egen ejendom er anerkendt i artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

(1) EFT P 56 af 4.4.1964 (den danske specialudgave: serie I kapitel 1963-1964, s. 109).