ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/235

(2004/C 65 E/250)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2869/03

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(26. september 2003)

Om: Partnerskab mellem europæiske lande og udviklingslande om kliniske forsøg (EDCTP)

EDCTP-programmet vil støtte gennemførelsen af kliniske forsøg og styrke samarbejdet mellem forskere i europæiske lande og udviklingslande. Hvordan vil ejendomsretten for produkter, der er udviklet gennem et sådant forskningssamarbejde, blive forvaltet/delt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(24. oktober 2003)

Under forhandlingerne i Europa-Parlamentet og Rådet, som førte til vedtagelsen af beslutning nr. 1209/2003/EF (1) af 16. juni 2003 om Fællesskabets deltagelse i EDCTP-programmet, tilstræbte man en balance mellem på den ene side at anspore til inddragning af erhvervslivet gennem tilstrækkelig beskyttelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder og på den anden side at opnå en let og overkommelig adgang til resultaterne af forskningsaktiviteterne for befolkningen i udviklingslandene. Artikel 2, litra g), genspejler dette kompromis:

Fællesskabets finansielle bidrag er betinget af — at bestemmelserne om intellektuelle ejendomsrettigheder udformes således, at de også tager sigte på at sikre, at folk i udviklingslandene har let adgang til en overkommelig pris til resultaterne af forskningsaktiviteterne under EDCTP-programmet og til de produkter, der er en direkte følge af programmets resultater.

Dette princip er blevet overtaget af den nye struktur (en europæisk økonomisk firmagruppe), der oprettedes den 27. juni 2003 i Nederlandene, og som skal stå for gennemførelsen af EDCTP-programmet.

Firmagruppens vedtægter rummer allerede bestemmelser, som genspejler artikel 2, litra g), og kontrakten mellem Kommissionen og firmagruppen vil indebære samme krav. Det er firmagruppens ansvar at sikre, at denne bestemmelse gennemføres sag for sag ved hvert af de kliniske forsøg, den skal finansiere.

Kommissionen vil nøje overvåge firmagruppens gennemførelse af artikel 2, litra g).

(1) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1209/2003/EF af 16. juni 2003 om Fællesskabets deltagelse i et forsknings- og udviklingsprogram, der iværksættes af flere medlemsstater, med det formål at udvikle nye kliniske metoder til bekæmpelse af HIV/AIDS, malaria og tuberkulose gennem et langsigtet partnerskab mellem Europa og udviklingslandene, EUT L 169 af 8.7.2003.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/91

(2004/C 65 E/103)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1792/03

af Claude Moraes (PSE) til Kommissionen

(28. maj 2003)

Om: Konventet og princippet om ikke-forskelsbehandling

Hvad er Kommissionens syn på, at Konventet i forbindelse med sit arbejde har inddraget princippet om ikke-forskelsbehandling i EU's kommende forfatning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(18. juli 2003)

Kommissionen finder, at princippet om ikke-forskelsbehandling generelt er inddraget på tilfredsstillende vis i det forfatningsudkast, Konventet har udarbejdet.

Kommissionen ønsker især at henlede det ærede medlems opmærksomhed på:

— artikel I-2 (Unionens værdier), der nævner lighed blandt Unionens grundlæggende værdier

— artikel I-3 (Unionens mål), hvori det fastslås, at Unionens mål er at fremme sine værdier, og at Unionen bekæmper udstødelse og forskelsbehandling og fremmer social retfærdighed og beskyttelse, ligestilling mellem mænd og kvinder og solidaritet mellem generationerne

— artikel I-4 (grundlæggende friheder og ikke-forskelsbehandling), der forbyder enhver forskelsbehandling på grundlag af nationalitet

— optagelsen i forfatningsudkastet af charteret om grundlæggende rettigheder, som bl.a. omfatter et afsnit om lighed

— artikel III-1, III-4 og III-5, der opretholder EF-traktatens nuværende artikel 3, stk. 2, 12 og 13

— artikel III-1a, der foreskriver, at Unionen under udarbejdelsen og gennemførelsen af sine politikker og tiltag skal søge at bekæmpe alle former for forskelsbehandling.

Kommissionen beklager dog, at Konventet ikke har ladet hele artikel III-5 være omfattet af afstemning med kvalificeret flertal. Opretholdelsen af enstemmighed i denne artikels stk. 1 vil i fremtiden udgøre en betydelig hindring for vedtagelsen af de nødvendige foranstaltninger til bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling på grundlag af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller overbevisning, handicap, alder eller seksuel orientering.

Kommissionen beklager desuden, at racisme og fremmedhad ikke er blandt de former for kriminalitet, der opregnes i artikel III-167 i udkastets afsnit 4 om retligt samarbejde i straffesager (del III). Det er uheldigt, at dette afgørende aspekt af Unionens arbejde bliver mindre synligt og ikke sikres et klart retsgrundlag, selv om disse foragtelige fænomener til stadighed gør sig gældende i de nuværende såvel som de kommende medlemsstater.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/164

(2004/C 33 E/162)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1748/03

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(26. maj 2003)

Om: Obligatorisk teknisk kontrol med motorkøretøjer

Kan Kommissionen oplyse, hvorledes situationen er i hver af medlemstaterne med hensyn til gennemførelsen af Rådets direktiv 96/96/EF (1) om obligatorisk teknisk kontrol hver andet år af motorkøretøjer, der er over fire år gamle. Har Kommissionen planer om at revidere dette direktiv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(27. juni 2003)

Den tekniske kontrol med motorkøretøjer i EU er omfattet af Rådets direktiv 96/96/EF af 20. december 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af direktivet om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil, som nu også omfatter kontrol med personbiler og varevogne og indeholder specifikke krav til kontrol med køretøjernes bremser og udstødning.

Alle medlemsstater og tiltrædelseslande har i dag omsat og iværksat direktivet til national lovgivning og medtager dermed kontrol med personbiler i deres nationale tekniske kontrolprogrammer i overensstemmelse med det ændrede direktiv 96/96/EF (2). Da de normer, der er fastlagt i direktivet, er mindstenormer, har nogle medlemsstater desuden indført strengere kontrolprogrammer eller kræver hyppigere kontrol eller har udvidet den tekniske kontrol til at omfatte flere typer af køretøjer, f.eks. motorcykler.

I de sidste ti år er der sket store fremskridt med normerne for konstruktion af køretøjer, især for de elektroniske kontrolsystemer, og Kommissionen overvejer nu, hvordan kravene til teknisk kontrol kan videreudvikles. Som bidrag til Kommissionens analyse vil den snarest undersøge den fremtidige udvikling inden for teknisk kontrol med køretøjer, hvor der vil blive taget hensyn til den eksisterende forskelligartede systemer for kontrol med køretøjers sikkerhed og miljøhensyn, men også andre muligheder som »gensidig anerkendelse« og indførelse af kvalitetssikringsordninger under visse omstændigheder.

På baggrund af undersøgelsens resultater, som sandsynligvis vil foreligge om ca. to år, vil Kommissionen træffe beslutning om, hvordan direktivet om teknisk kontrol med køretøjer kan ændres mest hensigtsmæssigt.

(1) EFT L 46 af 17.2.1997, s. 1.

(2) EFT L 48 af 17.2.2001.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/164

(2004/C 65 E/179)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2502/03

af Martin Callanan (PPE-DE) til Kommissionen

(29. juli 2003)

Om: Udkast til EU-forordning om registrering, vurdering og godkendelse af kemikalier (REACH-forordningen)

Under et interview i BBC Radio 4's »Today«-program den 10. juli udtalte kommissær Wallström følgende:

Selvfølgelig skal vi ikke teste alle kemikalier, men kun dem, der er behov for at teste, og dem, som kan skade folks helbred og miljøet …

Afspejler denne udtalelse Kommissionens nye politik i udkastet til REACH-forordningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(16. september 2003)

Svaret fra det medlem af Kommissionen, der er ansvarlig for miljøspørgsmål, svarer korrekt til Kommissionens politik om registrering, vurdering og godkendelse af kemikalier (REACH) som omhandlet i hvidbogen om en strategi for en nye kemikaliepolitik af februar 2001 (1) og derefter videreudviklet i det udkast, der var basis for Internet-konsultationen for nylig. Der er ingen begrundelse for at teste kemikalier, som der allerede foreligger tilstrækkelige oplysninger om, eller som der kan opnås tilstrækkelige oplysninger om på anden måde. Desuden kræver den potentielle risiko ikke i almindelighed en test, når eksponeringen for et kemikalie er meget begrænset som f.eks. i forbindelse med visse typer mellemprodukter.

(1) KOM(2001) 88 endelig.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/70

(2004/C 65 E/081)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1235/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(2. april 2003)

Om: Rom Kommunes udnyttelse af midler til aktiviteter for at fremme en bæredygtig byudvikling i EU

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg en opgørelse over udnyttelsen af de midler, der var stillet til rådighed af EU.

Det fremgår af denne opgørelse, hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation, for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Rom Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til at fremme en bæredygtig udvikling af bymiljøet.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse følgende:

1. har Rom Kommune forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra EUGFL?

2. har Rom Kommune fået bevilget støtte til disse projekter?

3. er de pågældende midler blevet brugt?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

på skriftlige forespørgsler E-1210/03, E-1211/03, E-1212/03, E-1213/03,

E-1214/03, E-1215/03, E-1216/03, E-1217/03, E-1218/03, E-1219/03,

E-1220/03, E-1221/03, E-1222/03, E-1223/03, E-1224/03 og E-1235/03

(21. maj 2003)

Kommissionen skal henvise det ærede medlem til sin meddelelse med titlen »Bæredygtig byudvikling i Den Europæiske Union: Rammer for handling« (1). Dette dokument indeholder en række betragtninger om, hvorledes Kommissionens forskellige sektorpolitikker af relevans for bymiljøerne bedst kan koordineres.

Med henblik på byernes eventuelle brug af fællesskabsfondene anbefaler dokumentet de kompetente myndigheder i medlemsstaterne bl.a. at være særlig opmærksomme på byernes problemer, når de fremlægger deres operationelle programmer vedrørende mål 1, 2 et 3 med henblik på støtte fra strukturfondene.

Hidtil er der i henhold til ovennævnte dokument hverken ydet støtte fra fællesskabsfondene til de seksten italienske byer, som det ærede medlem nævner, eller i det hele taget til nogen anden europæisk by.

(1) KOM(98) 605 endelig.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/61

(2004/C 65 E/064)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1176/03

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(1. april 2003)

Om: Fællesskabsmidler til Spanien

Kan Kommissionen forsyne mig med en udtømmende liste over de vandbygningsanlæg, hvor de spanske myndigheder har anmodet om finansiering med midler fra strukturfondene eller fra Samhørighedsfonden i tidsrummet 2000-2006 af store enkeltprojekter eller projekter, som indgår i løbende programmer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(12. maj 2003)

Som fastsat i artikel 14, stk. 3, under overskriften »Information og offentlighed« i Rådets forordning (EF) nr. 1164/94 af 16. maj 1994 om oprettelse af Samhørighedsfonden (1), ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1264/1999 af 21. juni 1999 (2) og Rådets forordning (EF) nr. 1265/1999 af 21. juni 1999 (2), offentliggør Kommissionen hvert år i Den Europæiske Unions Tidende hovedpunkterne i beslutningerne om støtte i henhold til nævnte forordning.

Oplysningerne fordeles på land og støtteområde. Områderne »vandforsyning og vandkvalitet« og »afledning og behandling af spildevand« omfatter oplysningerne om de hydrologiske infrastrukturprojekter, der er finansieret af Samhørighedsfonden.

Oplysningerne er for Spaniens vedkommende offentliggjort i:

Oplysningerne for 2002, som allerede er afsendt til offentliggørelse, vedlægges som bilag I til dette svar og sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat.

De projekter, hvortil der er ansøgt om støtte, men som stadig er under overvejelse, eller som er godkendt i 2003, er anført i bilag II til dette svar, som sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat.

Hvad angår projekter finansieret af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (2), har medlemsstaten kun pligt til at meddele Kommissionen sine anmodninger om medfinansiering af større projekter. Oplysningerne vedrørende disse projekter er anført i bilag III til dette svar, som sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets sekretariat.

(1) EFT L 130 af 25.5.1994.

(2) EFT L 161 af 26.6.1999.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/115

(2004/C 65 E/128)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2208/03

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(2. juli 2003)

Om: Mærkning af produkter fra fritgående dyr

Kan Kommissionen give oplysninger om de minimumskrav, der skal opfyldes, for at æg kan mærkes med betegnelsen »æg fra fritgående høns«?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(1. august 2003)

I Kommissionens forordning (EØF) nr. 1274/91 af 15. maj 1991 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 1907/90 om handelsnormer for æg (1) fastsættes de krav, der skal opfyldes, for at æg kan mærkes med betegnelsen »frilandsæg«.

Bilag III til forordning (EF) nr. 1274/91 har følgende ordlyd:

Minimumskrav, som bedrifter skal opfylde i forbindelse med de forskellige ægproduktionsmetoder a) Frilandsæg skal være produceret på bedrifter, der mindst opfylder betingelserne i artikel 4 i direktiv 1999/74/EF, med virkning fra de datoer, der er nævnt i den artikel, og hvor — hønsene til stadighed har adgang til et udendørs areal om dagen, medmindre veterinærmyndighederne har indført midlertidige restriktioner — de udendørsarealer, som hønsene har adgang til, i overvejende grad er dækket af vegetation og ikke anvendes til andre formål end til frugtdyrkning, skovbrug og græsning, hvis myndighederne tillader det sidstnævnte — udendørsarealerne mindst skal opfylde betingelserne i artikel 4, stk. 1, nr. 3), litra b), nr. ii), i Rådets direktiv 1999/74/EF, idet belægningstætheden ikke må overstige 2500 høns pr. hektar areal, hønsene har adgang til, dvs. en høne pr. 4 m2 til enhver tid; hvis der er mindst 10 m2 til rådighed pr. høne, og der anvendes rotation, og hønsene får ligelig adgang til hele området i løbet af flokkens levetid, skal hvert indhegnet område, der anvendes, dog til enhver tid sikre mindst 2,5 m2 pr. høne — udendørsarealerne ikke strækker sig ud over en radius på 150 m fra bygningens nærmeste udgangsåbning; der tillades dog en radius på op til 350 m fra bygningens nærmeste udgangsåbning, hvis der findes tilstrækkeligt mange steder, hvor hønsene kan søge ly og drikketrug som omhandlet i nævnte bestemmelse jævnt fordelt over hele udendørsarealet med mindst fire steder med ly pr. hektar.

(1) EFT L 121 af 16.5.1991.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/20

(2004/C 65 E/021)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0180/03

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(30. januar 2003)

Om: Forsøg med genmodificerede afgrøder

Kan Kommissionen oplyse, om borgere i medlemsstaterne under og efter forsøg med genmodificerede afgrøder vil have adgang til detaljerne i miljøovervågningsproceduren og resultaterne heraf?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. marts 2003)

Forsøgsudsætning af genetisk modificerede organismer (GMO'er), herunder genetisk modificerede afgrøder, reguleres nu ved del B i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer (1), som har fundet anvendelse siden 17. oktober 2002. Til dato (20. februar 2003), er der gennemført 22 forsøgsudsætninger i henhold til dette direktiv. Nærmere oplysninger om disse udsætninger er offentligt tilgængelige via Kommissionens Fælles Forskningscenters (FFC) website på adressen (http://gmosnif.jrc.it).

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF afløste Rådets direktiv 90/220/EØF af 23. april 1990 (2), som i del B på tilsvarende vis regulerede forsøgsudsætning af GMO'er, herunder også genetisk modificerede afgrøder. Der er gennemført tilnærmelsesvis 1700 forsøgsudsætninger i henhold til direktiv 90/220/EØF fra oktober 1991, indtil det blev ophævet 17. oktober 2002. Nærmere oplysninger om disse udsætninger er offentligt tilgængelige via Kommissionens Fælles Forskningscenters (FFC) website på adressen (http://biotech.jrc.it).

Under direktiv 90/220/EØF var myndighederne i den medlemsstat, hvor udsætningen skulle finde sted, ansvarlige for behandling af ansøgninger og godkendelse af forsøgsudsætninger. Dette gælder også ifølge Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF.

I henhold til artikel 4 i direktiv 90/220/EØF skulle medlemsstaterne sikre, at deres kompetente myndigheder på behørig vis foranstaltede tilsyn og andre kontrolforanstaltninger for at efterkomme direktivet. Tilsvarende bestemmelser findes i direktiv 2001/18/EF.

Følgelig er det de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, der fører tilsyn med og kontrol på stedet af forsøg med genetisk modificerede afgrøder, og som ligger inde med de relevante informationer.

I denne sammenhæng kræver Rådets direktiv 2001/18/EF i henhold til artikel 9, stk. 2, nu, at »medlemsstaterne gør oplysninger om alle del B-udsætninger af GMO'er på deres område offentligt tilgængelige«.

(1) EFT L 106 af 17.4.2001.

(2) EFT L 117 af 8.5.1990.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/221

(2004/C 33 E/226)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2118/03

af Claude Moraes (PSE) til Kommissionen

(25. juni 2003)

Om: Direktivet om vikaransattes arbejdsforhold

Kan Kommissionen give sin forklaring på, hvorfor der den 3. juni ikke blev opnået enighed om direktivet om vikaransattes arbejdsforhold?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(12. august 2003)

At Rådet (beskæftigelse og social- og arbejdsmarkedspolitik) den 3. juni 2003 ikke nåede til enighed om forslaget til direktiv om vikararbejdere (1), skyldtes et blokerende mindretal på fire medlemsstater (Danmark, Tyskland, Irland og Det Forenede Kongerige), som krævede en varig undtagelsesbestemmelse for ansættelser på under 6 måneder m.h.t. princippet om lige behandling af vikararbejdere. En sådan undtagelsesbestemmelse ville have betydet, at langt den største del af vikararbejdere ikke ville være dækket af direktivets bestemmelser om lige behandling.

På Det Europæiske Råds møde i Lissabon (den 23. og 24. marts 2000) krævede man en balance mellem fleksibilitet og sikkerhed på EU's arbejdsmarkeder. I Kommissionens forslag forsøger man at opnå denne ligevægt ved at fastlægge en minimumsbeskyttelse for vikararbejdere og samtidig at ophæve de nuværende restriktioner for anvendelsen af denne type arbejde for at skabe flere job. Kommissionen håber, at en fælles holdning kan fastlægges uden forsinkelser, og Kommissionen har forpligtet sig til at udføre sin opgave ved at sikre, at mandatet fra Det Europæiske Råds møde i Bruxelles i marts 2003 om at nå til enighed inden december 2003, gennemføres.

(1) Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om vikaransattes arbejdsforhold, EFT C 203 E af 27.8.2002, KOM(2002) 701 endelig udg.
1.

Er Kommissionen klar over, at den offentlige transport, der har været tabsgivende, siden bilen begyndte at vinde frem — bl.a. som følge af bestræbelserne på at sænke skatterne og det offentliges udgifter — indskrænkes i stadig højere grad og mister passagerer, hvorved muligheden for at komme til, færdselssikkerheden i og overlevelsesmulighederne for byer og boligkvarterer reduceres, medens presset på de offentlige arealer, forureningen og trafikgenerne vokser?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/108

(2004/C 33 E/109)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1366/03

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. april 2003)

Om: EU-borgernes bevidsthed om energibesparelse

De moderne samfund bygger i høj grad på et omfattende energiforbrug. Ethvert energiforbrug skaber dog miljøproblemer. For på sigt at kunne reducere energiforbruget er det nødvendigt, at der træffes omfattende foranstaltninger hos både forbrugere og producenter. Men forandring kræver viden og forståelse. I en nylig undersøgelse gennemført af Generaldirektoratet for Forskning blandt 16 000 EU-borgere konkluderes det bl.a., at en stor del af disse borgere har en begrænset forståelse dels for, hvordan energien forbruges i samfundet, dels for hvordan borgerne selv kan bidrage til at mindske energiforbruget i deres egen husholdning.

Hvilke tiltag bør, ifølge Kommissionen, iværksættes, for at EU-borgerne kan få en større viden om, hvordan de bedre kan nedsætte deres forbrug af energi?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(16. maj 2003)

For at opfylde de — nødvendige — målsætninger, der er beskrevet i grønbogen om energiforsyning, udnytter Kommissionen adskillige instrumenter på efterspørgselssiden, bl.a. lovgivning, fremstød og uddannelse, for at øge de europæiske borgeres bevidsthed om energiforbrug. Kommissionen mener, at denne blanding af instrumenter er vigtig.

Ikke desto mindre bemærker Kommissionen med glæde, at der i henhold til den nylige Eurobarometerundersøgelse om energi er en høj bevidsthed blandt Europas borgere om, at energi er meget vigtigt for vort samfund, og at energiforbruget påvirker miljøet. Der var tydelige tegn på en positiv holdning til vedvarende energi og energibesparelser.

De foranstaltninger, som er og vil blive truffet for at øge de europæiske borgeres energibevidsthed, omfatter følgende initiativer:

— Eksempler på bevidstgørelse gennem information og fremstød: — Energirammeprogrammet, navnlig Alterner- og Save-projekterne, omfattede fremme af effektiv energiproduktion og -anvendelse, især foranstaltninger rettet mod uddannelsessektoren og den brede offentlighed, samt støtte til udvikling af et netværk af regionale og lokale energiagenturer. Disse aktiviteter vil blive videreført under det nye program for intelligent energi i Europa (2003-2006). — Der vil i begyndelsen af 2004 blive iværksat en kampagne for at øge offentlighedens bevidsthed om et Europa med bæredygtig energi som opfølgning på kampagnen for vedvarende energi i 2000-2003. Fremme af bedste praksis inden for energieffektivitet bliver en af hjørnestenene i denne kampagne, som nationale, regionale og lokale beslutningstagere deltager i for at øge offentlighedens bevidsthed. — Som et resultat af de forskellige kampagner er der nu oprettet store netsteder med information om vedvarende energi og energieffektivitet, bl.a. ManagEnergy. — En publikation til den brede offentlighed om bygningsdirektivet og om, hvordan man kan spare energi, er under udarbejdelse og vil blive udsendt på tryk og over internettet. — Desuden øges bevidstheden indirekte gennem pressemeddelelser.