ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3282/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Rådet

(25. oktober 2000)

Om: Strukturstøtte fra år 2006 til regioner under mål 1

I den nuværende programmeringsperiode er regioner under mål 1 de regioner, hvis per capita BNP, målt i standardkøbekraft og beregnet på baggrund af fællesskabsoplysninger fra de tre seneste år, som var tilgængelige den 26. marts 1999, er mindre end 75 % af gennemsnittet i EU's 15 nuværende medlemsstater.

Under hensyntagen til dette og det ubestridelige faktum, at gennemsnittet i ansøgerlande ligger langt under både disse 75 % og gennemsnittet af BNP i de nuværende regioner under mål 1, og at det er sikkert, at dette også vil være tilfældet, når de første ansøgerlande tiltræder EU, bedes Rådet besvare følgende spørgsmål:

Hvilke kriterier vil Rådet anvende, når det skal udvælge de kommende regioner under mål 1 for den næste programmeringsperiode, der begynder 1. januar 2007, og efter tiltrædelsen af visse af ansøgerlandene?

Hvilke retningslinjer vil ligge til grund for den fremgangsmåde, man vil gøre brug af med hensyn til strukturstøtte til de nuværende EU-regioner under mål 1, som overskrider gennemsnittet på 75 %, når den nye programmeringsperiode begynder den 1. januar 2007 som følge af ansøgerlandenes tiltrædelse? Har Rådet overvejet muligheden af en overgangs- eller afviklingsperiode på lignende betingelser som i den indeværende programmeringsperiode? Mener Rådet i modsat fald, at det ville være logisk at indføre et nyt overgangssystem for de regioner under mål 1, som ikke har overskredet de 75 % af BNP i de 15 medlemsstater, men som rent statistisk overskrider de 75 % i medlemsstaternes som et hele inklusive de nye medlemsstater?

Svar

(26. februar 2001)

Rådet har indtil videre ikke fået forelagt noget forslag fra Kommissionen om definitionen af de kriterier, der skal anvendes ved udvælgelsen af de kommende regioner under mål 1 i forbindelse med den næste programmeringsperiode, der begynder den 1. januar 2007. Rådet kan derfor ikke svare mere præcist på de spørgsmål, som det ærede parlamentsmedlem rejser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3632/00

af Antonio Tajani (PPE-DE) til Rådet

(22. november 2000)

Om: Vestsahara

Det forslag til forlig, som FN's Sikkerhedsråd vedtog i juni 1990 med henblik på en folkeafstemning om SAHARAUI-folkets selvbestemmelse, proklamation af våbenhvile mellem de berørte parter, upartisk og objektiv identificering af de personer, som kunne deltage i afstemningen, samt etablering af strukturer til høring af saharaui-folket i fremtiden, er endnu ikke blevet gennemført.

Det sonderende møde i London den 14. maj 2000, hvor alle de berørte parter kunne give udtryk for deres synspunkt, viste, at konfliktpunkterne ikke giver håb om en umiddelbar forestående udskrivning af folkeafstemning. Kan Rådet derfor oplyse, om der er forudsætninger for at finde en løsning på situationen? Mener Rådet endvidere, at EU bør støtte det internationale samfunds bestræbelser ved at indlede en euro-maghreb-dialog med henblik på at fremskynde en politisk og lovformelig løsning på konflikten?

Hvad angår skæbnen og fremtiden for de fængslede, der blev brutalt fjernet fra deres familier for over 25 år siden og er blevet anvendt som pressionsmiddel eller som forhandlingsobjekt, bedes Rådet forklare, hvilken rolle EU bør spille, for at der kan sættes en stopper denne vedvarende og forsætlige krænkelse af menneskerettighederne?

Kan Rådet kaste lys over den ulovlige anvendelse af de midler, som EU hidtil har givet til støtte af den berørte befolkning?

Svar

(8. marts 2001)

1. Rådet giver sin fulde støtte og opbakning til FN's bestræbelser på at løse konflikten i Vestsahara, men Rådet har ikke til hensigt selv at overtage ledelsen af denne indsats. Det er overbevist om, at den proces, der er indledt i dette regi, herunder navnlig de direkte forhandlinger mellem parterne, er den bedste, ja måske den eneste mulige udvej, og at der kun kan løses op for den nuværende fastlåste situation gennem en fri og åben dialog mellem de berørte parter om alle konfliktens aspekter.

2. Rådet ønsker, at der etableres et tillidsfuldt klima mellem parterne, som er nødvendigt for, at der kan findes en varig løsning med en stabilisering af forholdene i regionen. Uanset hvordan denne løsning bliver, bør den baseres på fuld respekt for de demokratiske principper og menneskerettighederne og omfatte det foruroligende spørgsmål om de marokkanske flygtninge og fanger, herunder navnlig dem, der har et akut behov for lægebehandling. Rådet støtter i denne forbindelse fuldt ud Det Internationale Røde Kors' indsats og opfordrer alle de berørte parter til at gøre, hvad der er muligt for hurtigt at finde en løsning på dette humanitære problem. Et af de centrale elementer i FN's fredsplan er, at flygtningene skal kunne vende hjem efter de principper, som De Forenede Nationers flygtningehøjkommissær har opstillet for flygtninge.

For så vidt angår Den Europæiske Unions humanitære indsats, er Unionen via programmet ECHO den største bidragyder til den humanitære bistand til Saharas flygtninge. Der er for perioden 1999/2001 bevilget ca. 20 mio., som administreres af Kontoret for Humanitær bistand.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4126/00

af Ioannis Souladakis (PSE), Ulpu Iivari (PSE) og Michel Rocard (PSE) til Kommissionen

(11. januar 2001)

Om: EU-sanktioner mod USA

Handelsstriden mellem Den Europæiske Union og USA på grund af skattelempelsesordningen for amerikanske eksportører gennem Foreign Sales Corporation bevirker, at Kommissionen vil gennemføre sanktioner for omkring 4 milliarder USD for at afbøde den skade, som de amerikanske skattelempelser har påført europæiske selskaber. Selv om USA ikke har overholdt den første frist for efterlevelse, fortsætter den nye lov, som netop er vedtaget af Kongressen, med at yde skattelempelser til amerikanske selskaber i lighed med den gamle ordning. Selv om Kommissionen stadig fortsætter med at lægge pres på USA, agter den at udsætte gennemførelsen af sanktioner til medio 2001.

1. Dækker beløbet på 4 milliarder USD den reelle skade, som europæiske selskaber har lidt som følge af den urimelige amerikanske skattelempelsesordning?

2. Agter Kommissionen at udsætte gennemførelsen af sanktioner til medio 2001?

3. Hvilken art og hvor mange selskaber er opført på listen over amerikanske foretagender, der pålægges sanktioner?

4. Agter Kommissionen at anvende nogen anden form for pressionsmidler for at beskytte de europæiske virksomheder i dette spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(8. februar 2001)

1. De 4 mia. USD svarer til summen af de subsidier, som De Forenede Stater har ydet til sine eksportører, og en sanktion af denne størrelsesorden anses derfor for at være en passende modforholdsregel, der vil kunne foranledige USA til at bringe sin lovgivning i overensstemmelse med WTO-reglerne.

2. I henhold til den procedureaftale, som blev indgået mellem EU og USA i september 2000, vil EU kun træffe forholdsregler mod USA, hvis WTO konstaterer, at den nye amerikanske lovgivning fortsat krænker WTO-reglerne. EU har altid forsvaret det synspunkt, at sanktioner først kan indføres, når WTO har udtalt sig om den pågældende foranstaltnings lovlighed. Det påhviler WTO at være dommer og jury, og ikke det enkelte WTO-medlem. WTO-proceduren tager en vis tid, og det er usandsynligt, at spørgsmålet om sanktioner vil blive aktuelt før til efteråret 2001.

3. Det er vanskeligt at afgøre, hvilke og hvor mange amerikanske selskaber der er berørt af EU's liste over sanktionsramte produkter, da den liste, som EU har forelagt WTO, er foreløbig og meget bred. Det vil først fremgå, hvilke selskaber der er berørt, når det endelige beløb og den endelige liste over sanktionsramte varer er blevet etableret.

4. EU vil fortsat gøre alt for at beskytte EU-virksomhedernes rettigheder og interesser, som i forbindelse med sagen om Foreign Sales Corporation (FSC). Det er Kommissionens opfattelse, at den bedste måde at beskytte EU-virksomhederne på er at overholde WTO's tvistbilæggelsesprocedurer fuldt ud.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-4148/00

af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Kommissionen

(9. januar 2001)

Om: Finansieringsordning for de obligatoriske BSE-tests af kvæg over 30 måneder

Det oplyses, at Rådet (landbrug) den 19. december 2000 vedtog, at finansieringen af de obligatoriske tests af alt kvæg over 30 måneder bestemt til konsum, der skal hindre, at der markedsføres BSE-inficeret kød, på ingen måde skal finansieres med fællesskabsmidler. Det samme gælder for omkostningerne som følge af forbuddet mod forarbejdning af kødaffald til dyrefoder.

Frygter Kommissionen ikke, når finansieringen uden videre overlades til medlemsstaterne, at forskellene i de valgte løsninger vil medføre konkurrenceforvridning og forskydning af visse handelsstrømme? Anser Kommissionen det derfor ikke for hensigtsmæssigt at fastlægge bestemmelser, der gælder for alle medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. februar 2001)

Kommissionens medfinansiering af BSE-tests af kvæg er omfattet af bestemmelserne i Kommissionens beslutning 2000/773/EF af 30. november 2000 om godkendelse af de programmer for overvågning af BSE, som medlemsstaterne har indsendt for 2001, og om fastsættelse af EF-tilskuddet(1) og Kommissionens forordning (EF) nr. 2777/2000 af 18. december 2000 om ekstraordinære støtteforanstaltninger for oksekødsmarkedet(2).

I tilfælde af, at foranstaltningerne til bekæmpelse af BSE kommer til at fungere som statsstøtte i henhold til artikel 87-88 (tidligere artikel 92-93) i EF-traktaten, hvilket kan medføre konkurrenceforvridning, vil Kommissionen vurdere de pågældende foranstaltninger i henhold til EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(3), herunder især punkt 11.4 (støtte til bekæmpelse af dyre- og plantesygdomme).

(1) EFT L 308 af 8.12.2000.

(2) EFT L 321 af 19.12.2000.

(3) EFT C 28 af 1.2.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3804/00

af Raina Echerer (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Fortolkning af artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 615/98

Første afsnit i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 615/98(1) lyder som følger: Eksportrestitutionen udbetales ikke for dyr, der er døde under transport, eller for dyr, for hvis vedkommende myndighederne på grundlag af dokumenterne efter stk. 2, rapporterne om kontrollen efter artikel 4 og/eller andre foreliggende

oplysninger om overholdelse af bestemmelserne i artikel 1 skønner, at direktivet om beskyttelse af dyr under transport ikke er blevet overholdt.

Kan Kommissionen i denne forbindelse oplyse følgende:

1. Hvem har beføjelse til at meddele de kompetente myndigheder andre foreliggende oplysninger?

2. Er det at betragte som overskridelse af beføjelser, hvis en transportinspektør, der skal udføre transportkontrol, indsætter sine bemærkninger i kontroleksemplar T5?

Såfremt spørgsmål 2 kan besvares bekræftende, kan Kommissionen da sikre, at andre foreliggende oplysninger på effektiv måde kan meddeleles de kompetente myndigheder ved hjælp af andre metoder end indsætning i kontroleksemplar T5?

(1) EFT L 82 af 19.3.1998, s. 19.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. januar 2001)

Artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 615/98 gælder for levende kvæg, som der indgives en udførselsangivelse for med henblik på udbetaling af en eksportrestitution. Hvis det ved dyrenes transport indtil deres første aflæsningssted i det tredjeland, der er den endelige destination, fastslås, at bestemmelserne i Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF(1) ikke er overholdt, må eksportrestitutionen ikke udbetales.

Som svar på de stillede spørgsmål ønsker Kommissionen at fremsætte følgende bemærkninger:

1. Forvaltningen af EF-bestemmelserne om eksportrestitutioner henhører under de nationale organer, som hver medlemsstat har udpeget hertil. Med hensyn til hvem der er bemyndiget til at meddele de kompetente myndigheder andre foreliggende oplysninger, er det et spørgsmål, der selvstændigt skal afgøres af de nationale organer, der vurderer, om de pågældende bestemmelser er overholdt.

2. I artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 615/98 er det fastsat, at det er embedsdyrlægen på udgangsstedet, der skal attestere, at betingelserne i stk. 2 er opfyldt. Han attesterer dette på det dokument, der udgør beviset for udførsel fra EF's toldområde (rubrik J på kontroleksemplar T5 eller på det bedst egnede sted i det nationale dokument).

I artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 615/98 er det fastsat, at eksportrestitutionen ikke udbetales mldr for dyr, for hvis vedkommende myndighederne på grundlag af mldr andre foreliggende oplysninger skønner, at direktivet om beskyttelse af dyr under transport ikke er blevet overholdt. Bemærkninger fra en inspektør, der skal kontrollere en dyretransport, kan udgøre andre foreliggende oplysninger som omhandlet i artikel 5, stk. 3.

(1) EFT L 340 af 11.12.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-4150/00

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(9. januar 2001)

Om: Reorganisering af Generaldirektoratet for Miljø

Der er planlagt en omfattende omstrukturering af Kommissionens Generaldirektorat for Miljø, der medfører, at de enheder, der beskæftiger sig med affald og naturbeskyttelse, og som er mest aktive i forbindelse med medlemsstaternes gennemførelse af direktiver, risikerer at blive nedskåret og opdelt. Denne omstrukturering fremkalder megen kritik fra ikke-statslige organisationer og fra de berørte tjenestemænd i selve Generaldirektoratet for Miljø. Både for så vidt angår strukturen, og for så vidt angår de nye personer, ses en forskydning, der ikke kan begrundes som værende af hensyn til offentlighedens interesser, men udelukkende betragtes som en forskydning til industriens fordel.

Hvorledes kan der kræves maksimal gennemførelse af gældende miljødirektiver samtidig med, at det accepteres, at de mest aktive enheder på området nedskæres (affald) eller opdeles (natur)?

Hvilken filosofi ligger til grund for udskilningen af det finansielle instrument (Life) fra den øvrige forvaltning i forbindelse med gennemførelse af Natura 2000-direktiver?

Hvilke årsager begrunder, at to vigtige og meget kompetente og værdsatte personer mod deres vilje forflyttes fra deres enhed?

Bærer Kommissionen det politiske ansvar for denne omstrukturering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(27. februar 2001)

Kommissionen har fem miljøpolitiske hovedmål: et højt miljøbeskyttelsesniveau; fortsat forbedring af livskvaliteten; bevaring af de kommende generationers ret til et levedygtigt miljø bæredygtig udvikling; øget miljøeffektivitet og sikring af ligelig adgang til vores fælles miljøressourcer.

Alle Kommissionens foranstaltninger og aktiviteter på miljøområdet tjener til at fremme disse mål.

For det kommende årti er Kommissionens arbejdsprogram det 6. miljøhandlingsprogram, som blev forelagt Parlamentet den 29. januar 2001(1). Af andre retningslinjer for Kommissionens tiltag kan nævnes Kommissionens strategiske målsætninger for 2001-2005 og de organisationsmæssige konsekvenser af hvidbogen om reformen af Kommissionen(2).

Tjenestegrenene skal organiseres på en måde, der er i overensstemmelse med og kan fremme Kommissionens miljøpolitiske opgaver, hvorfor deres aktiviteter vil blive fokuseret på: bæredygtig udvikling; naturressourcernes miljøkvalitet; miljø og sundhed; gennemførelse og håndhævelse (hvor alle LIFE-programmets tre dele vil blive samlet med henblik større sammenhæng og skalaøkonomi); globale og internationale anliggender.

Målet er at samle opgaverne og funktionerne omkring de nævnte opgaver på en sådan måde, så medarbejderstaben kan gennemføre lovgivningen, udforme politikker og føre programmerne ud i livet så effektivt som muligt. Ved arbejdets organisering tages der hensyn til de bedømmelser, der er foretaget, og til den bedst mulige udnyttelse af en dygtig og fleksibel medarbejderstab.

(1) KOM(2001) 31.

(2) KOM(2000) 200 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3633/00

af Marco Cappato (TDI) til Rådet

(22. november 2000)

Om: Beretninger om direktiv 95/46/EF og dets eventuelle revision

I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF(1) om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, der trådte i kraft den 25. oktober 1998, hedder det i artikel 33: Kommissionen forelægger med jævne mellemrum, første gang senest tre år efter det i artikel 32, stk. 1, nævnte tidspunkt, Europa-Parlamentet og Rådet en beretning om anvendelsen af dette direktiv, eventuelt ledsaget af passende ændringsforslag. Beretningen offentliggøres. Kommissionen undersøger navnlig direktivets anvendelse på behandling af lyd- og billeddata om fysiske personer og forelægger passende forslag, der måtte være nødvendige i betragtning af udviklingen inden for informationsteknologien og informationssamfundet.

Anser Rådet det for nødvendigt at ændre direktivet? I givet fald, hvorledes og inden for hvilke frister? Hvilke frister har Rådet fastsat for behandlingen og afgivelse af udtalelse om forslag til direktiv KOM(2000) 385?

(1) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

Svar

(24. april 2001)

Rådet har endnu ikke drøftet, om det er nødvendigt at ændre rammedirektiv 95/46/EF, og hvad der i givet fald skal ændres. Det vil udtale sig, når det modtager den første rapport fra Kommissionen om anvendelse af dette direktiv og dens eventuelle forslag. Ifølge direktivets artikel 32 og 33 skal en sådan rapport forelægges inden udgangen af oktober 2001.

Desuden har Kommissionen den 28. august 2000 fremlagt et forslag til direktiv for Rådet vedrørende behandling af personoplysninger og privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor KOM 2000 (385). Formålet med dette forslag er ikke at foretage en gennemgribende ændring af direktiv 97/66/EF, men kun at tilpasse og ajourføre dets indhold for at tage højde for den tekniske udvikling ved bl.a. at sikre reglernes neutralitet med hensyn til de anvendte teknologier og et højt beskyttelsesniveau. Forslaget er en del af den lovpakke, som Kommissionen forelagde Rådet i slutningen af august 2000 for at sikre revisionen af den lovmæssige ramme for telekommunikation. Rådet påbegyndte med det samme drøftelserne af fire af forslagene i denne pakke. Ovennævnte forslag skal på det nuværende stade af arbejdets planlægning opføres på dagsordenen for Rådets samlinger den 5.-6. april og den 27.-28. juni 2001 med henblik på en drøftelse, hvis formål er at bringe det tekniske arbejde i Rådets arbejdsgruppe fremad.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3246/00

af Neil MacCormick (Verts/ALE) til Kommissionen

(20. oktober 2000)

Om: Afgift på stenbrudsmateriale

Stenbrudsvirksomheder i min valgkreds (Skotland) har klaget over, at den nyligt indførte afgift på stenbrudsmateriale vil få en urimelig indvirkning på denne virksomhed i Skotland og andre forholdsvis fjerntliggende dele af Det Forenede Kongerige, mens den forholdsmæssigt vil gavne sådan virksomhed i det sydøstlige England. På den baggrund er det et spørgsmål, om denne afgift på stenbrudsmateriale rent faktisk snarere er en skat end en afgift. Vil Kommissionen bekræfte, at enhver skat af denne art ville have karakter af moms? Vil en sådan skat i bekræftende fald være ulovlig i henhold til det sjette momsdirektivs artikel 33?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(5. december 2000)

Domstolen er ved flere lejligheder blevet bedt om at udtale sig om, hvorvidt visse afgifter, der opkræves af den ene eller den anden medlemsstat, er forenelige med artikel 33 i Rådets sjette momsdirektiv 77/388/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag(1). Der har tegnet sig en fast retspraksis på området, hvoraf det kan udledes, hvilke kriterier Domstolen benytter til at fastslå, om den ene eller den anden form for skat eller afgift er en omsætningsafgift og som sådan uforenelig med nævnte artikel i direktivet. I en dom afsagt for nylig har Domstolen betegnet følgende som momsens væsentlige kendetegn: Momsen anvendes generelt på transaktionerne; den er proportional med prisen på transaktionen; den opkræves i hvert produktions- og handelsled; den kan fradrages de afgiftsbeløb, der er betalt i foregående led.

Hvis den afgift, som det ærede medlem henviser til, ikke svarer til ovennævnte kriterier, kan den betragtes som uforenelig med artikel 33 i sjette momsdirektiv.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3778/00

af Armando Cossutta (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. december 2000)

Om: Det Fælles Forskningscenter i Ispra

Det Fælles Forskningscenter i Ispra har nu eksisteret i mange år og har vist sig at være et meget nyttigt instrument til at sammenligne de forskellige europæiske videnskabsfolks videnskabelige forskningsresultater og kontrollere de forskellige medlemsstaters videnskabelige programmer og konsekvenserne deraf rent økonomisk, socialt, miljømæssigt osv.

Der har før i tiden været udtrykt ønske om at mindske Det Fælles Forskningscenters rolle (ved at nedskære personalet med 200 enheder), og for nylig forlød det, at der er ønske om at foretage en yderligere nedskæring på 200 enheder til trods for en aftale med Rådet af 1998 om at beholde et personale på 2 080 enheder i overensstemmelse med det femte rammeprogram.

Kan Kommissionen oplyse følgende:

1. Er det sandt, at der skal ske en yderligere nedskæring på i alt 400 arbejdspladser?

2. Er der et ønske om rationalisering inden for den videnskabelige forskning, og hvad er de ledende kriterier derfor?

3. Er det rigtigt, at Forskningscentret i Ispra i tilfælde af nedskæring ville overgå fra at henhøre Fællesskabets kompetance til den italienske stats kompetance?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin på skriftlige forespørgsler E-3763/00 og E-3778/00

(25. januar 2001)

Kommissionen vil gerne bemærke, at den seneste revision af stillingsfortegnelsen for Det Fælles Forskningscenter (FFC) skete i forbindelse med 1999- budgettet med et konstant stillingsantal, men en forøgelse af antallet af A-stillinger (+120) og en heraf følgende reduktion af B- og C-stillinger.

Kommissionen vedtog Peer-Gruppens henstillinger på mødet den 26. juli 2000 i forbindelse med prioritetsgennemgangen, der var blevet lanceret først på året.

Kommissionen bad i denne forbindelse kommissionsmedlemmet med ansvar for forskning om at give FFC til opgave at foretage en gennemførlighedsundersøgelse vedrørende lukning af Petten-anlægget og alternativt påtænke sletning af 200 stillinger gennem aktivitetsnedskæringer i FFC's samlede afdelinger.

Gennemførlighedsundersøgelsen af lukning af Petten-anlægget er færdig. FFC's andre afdelinger underkastes ligeledes en gennemgang, hvis konklusioner forventes at foreligge ved udgangen af marts 2001. På basis af undersøgelsen og gennemgangen vil Kommissionen forelægge forslag for budgetmyndigheden om antallet af stillinger på forskningsområdet.

Der er for så vidt angår FFC ingen hensigt om at overføre fællesskabskompetencerne til medlemsstaterne.