SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1143/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. april 2001)

Om: Bekæmpelse af yderligere udbredelse af mund- og klovsyge med genoptagelse af vaccination

1. Kan Kommissionen bekræfte, at vaccination af kvæg mod mund- og klovsyge, der tidligere blev benyttet som middel til at bekæmpe periodiske epidemier af denne sygdom, systematisk har været ladt ude af betragtning siden begyndelsen af 1990'erne?

2. I hvilket omfang var denne ikke-vaccination baseret på den antagelse, at sygdommen nærmest var udryddet, og at vaccination derfor var overflødig?

3. I hvilket omfang var denne ikke-vaccination baseret på en forventning om, at det ville fremme eksporten af europæisk kød til De Forenede Stater, idet man her uberettiget ligestiller spor af sygdom og vaccination?

4. Finder Kommissionen, at det uden en hurtig genoptagelse af vaccination endnu er muligt på effektiv vis at bremse de nuværende og meget omfattende udbrud af mund- og klovsyge i Det Forenede Kongerige og den videre udbredelse heraf i Nederlandene og Frankrig, der bevirker omfattende tilintetgørelse af kvæg, standsning af enhver eksport og hindringer for enhver befordring af personer og varer?

5. På hvilket tidspunkt er det teknisk muligt at gøre vaccination obligatorisk for alle dyr, der kan blive smittet med denne sygdom?

6. Er Kommissionen villig til at gøre en aktiv indsats for at udvirke, at den såkaldte ikke-vaccinationspolitik snarest muligt bringes til ophør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(29. juni 2001)

I starten af 1990'erne vedtog Fællesskabet som led i etableringen af det indre marked en ikke-vaccinationspolitik for mund- og klovsyge, ud fra de betragtninger, at sygdommen var blevet udryddet i Fællesskabet og at vaccinationen havde visse begrænsninger.

Disse begrænsninger består bl.a. i:

- at vaccinerede dyr efter infektion med mund- og klovsygevirus kan blive virusbærere, selv om de ikke udviser sygdomstegn. Dermed kan mund- og klovsygesmitten spredes og vare ved blandt andre dyr. Denne risiko indebærer, at transport af vaccinerede dyr og handel med produkter fra disse, f.eks. mælk og kød, underkastes visse restriktioner

- at der ikke findes nogen prøver, som kan skelne mellem vaccinerede dyr og syge dyr

- at der findes syv stammer af mund- og klovsyge, som hver især har flere understammer. Vaccination virker kun effektivt mod én bestemt stamme, og kun i en begrænset periode. Eftersom sygdommen ikke fandtes i Fællesskabet, ville det være meget vanskeligt at vælge, hvilken stamme man skulle sætte ind mod med et bredt forebyggende vaccinationsprogram

- at der er over 300 mio. stykker kvæg (køer, får, svin og geder) i Fællesskabet, som kan rammes af sygdommen og dermed skal vaccineres, hvis man skal opnå fuld dækning

- at indførelsen af en generel forebyggende vaccinationspolitik ville gøre det yderst vanskeligt at eksportere levende dyr af arter, som kan få mund- og klovsyge, samt disses produkter, f.eks. kød og mælk, til tredjelande, som ikke har mund- og klovsyge og hvor vaccination er forbudt, herunder USA. Ligeledes ville det frie indre marked for disse varer også kun kunne lade sig gøre, hvis samtlige medlemsstater vedtog de samme vaccinationsregler.

EU's ikke-vaccinationspolitik forhindrer dog ikke medlemsstaterne i at bruge nødvaccinationer ved alvorlig smitterisiko. Under den seneste epidemi i Nederlandene vaccinerede man således i overensstemmelse med reglerne i Kommissionens beslutning 2001/246/EF af 27. marts 2001 om fastlæggelse af betingelserne for bekæmpelse og udryddelse af mund- og klovsyge i Nederlandene i henhold til artikel 13 i direktiv 85/511/EØF(1), ændret ved Kommissionens beslutning 2001/279/EF af 5. april 2001(2).

Der blev indført tilsvarende bestemmelser for Det Forenede Kongerige, som dog besluttede sig for ikke at benytte vaccinationer. Man vaccinerede heller ikke i Frankrig og Irland, hvor mund- og klovsygen hurtigt blev slået ned.

Kommissionen har til hensigt at tage den nuværende politik vedrørende mund- og klovsyge op til vurdering på baggrund af erfaringerne under de seneste udbrud. Denne vurdering skal bl.a. omfatte, hvornår man kan bruge vaccinationer. Der udvikles i dag nye laboratorieundersøgelser, som skal kunne skelne mellem vaccinerede og syge dyr, og det kan skabe flere muligheder på vaccinationsområdet.

(1) EFT L 88 af 28.3.2001.

(2) EFT L 96 af 6.4.2001.