DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/120

(2004/C 84 E/0156)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3934/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(19. december 2003)

Om: Amerikanske visumbestemmelser, der indebærer, at europæere, som har fast bopæl og fast arbejde i USA, nægtes tilbagerejse

1. Er Kommissionen klar over, at personer, der er statsborgere i en af EU's medlemsstater, ganske vist kan rejse ind i Amerikas Forenede Stater uden besøgsvisum, men at dette siden 2003 ikke længere gælder for europæere, der bor og arbejder i USA, da de ved deres tilbagevenden fra udlandet skal have et forretningsvisum, mens de desuden ligesom andre besøgende ikke længere har ret til advokatbistand i retssager mod myndighederne?

2. Er Kommissionen også klar over, at europæere, som allerede har boet i USA i længere tid eller er gift med en person med amerikansk statsborgerskab, ved deres tilbagevenden til Amerika af de amerikanske toldmyndigheder kan nægtes indrejse som besøgende med den begrundelse, at de under falske forudsætninger forsøger at indrejse illegalt i USA, og at de så mod deres vilje kan udvises af landet på sådanne vilkår, at de først må vende tilbage efter udløbet af en femårs periode?

3. Er der efter Kommissionens opfattelse allerede tegn på, at denne praksis med at nægte tilbagerejse er eller vil blive et redskab, hvormed man vil tvinge europæere i Amerika til at sælge deres boliger og virksomheder til en så lav pris som muligt og opsige deres stillinger til fordel for personer, som er amerikanske statsborgere?

4. Har EU's medlemsstater tilsvarende midler til at frakende indbyggere med amerikansk statsborgerskab opholdstilladelse, ret til tilbagerejse eller arbejdstilladelse? Anvendes disse midler også i praksis, og sker det, at amerikanere, uden at de har gjort sig skyldige i kriminelle aktiviteter, udvises og ikke må rejse ind i en EU-medlemsstat i et længere tidsrum?

5. Hvordan sikres det, at europæere i Amerika og amerikanere i Europa behandles ens på grundlag af gensidighed, når det gælder rettigheder, forpligtelser og udelukkelser? Hvornår sker dette?

Kilde: TV Nederland 2, programmet »Twee Vandaag«, 9. december 2003.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(25. februar 2004)

Kommissionen kender ikke til, at de amerikanske myndigheder skulle nægte EU-borgere med gyldige opholdstilladelser, der opfylder betingelserne for lovlig indrejse og ophold, indrejse i USA, og ifølge Kommissionens oplysninger er der intet som helst, der tyder på, at de amerikanske myndigheder skulle have forsøgt at indføre en sådan praksis, som det ærede medlem nævner.

I betragtning af den senere tids begivenheder, som har haft mediernes bevågenhed, skal Kommissionen imidlertid understrege, at de fleste EU-borgere med et maskinlæsbart pas er omfattet af den amerikanske ordning om visumfrihed, hvis formålet med et kort ophold er turisme eller en kortvarig forretningsrejse. I alle andre forbindelser, herunder familiesammenførsler, kræves der visum, som der i princippet i forvejen skal ansøges om på et amerikansk konsulat i udlandet eller af det familiemedlem, som er amerikansk statsborger. Personer, der har fået udstedt visum fra et konsulat, kan indbringe sin sag for en immigrationsdomstol, hvis der ved indrejsen opstår problemer i forbindelse med indrejseproceduren.

Sagen forholder sig anderledes for personer, hvis visumanmodning endnu ikke er imødekommet, eller som ikke i forvejen har ansøgt om visum, for eksempel fordi de troede, de var omfattet af visumfriheden. De amerikanske myndigheder kan afvise sådanne personers visumanmodninger, hvis de forsøger at opnå visum under falske forudsætninger, eller hvis de tidligere har overtrådt indrejsereglerne. De kan på indrejsestedet straks tilbagesendes af indrejsemyndighederne uden appelmulighed, også selv om en anden indrejseprocedure eller visumanmodning endnu ikke er færdigbehandlet. Sådanne sager må altid behandles fra udlandet med det relevante konsulats bistand.

I princippet anvender medlemsstaterne lignende ordninger for at sikre, at indrejseanmodninger og anmodninger om opholdstilladelse indgives i udlandet, således at konsulaterne kan tage stilling til anmodningen inden indrejsetidspunktet. Kun under meget specielle omstændigheder udstedes der indrejsevisa ved grænsen. Medlemsstaterne kan nægte indrejse eller ophold til enhver borger fra et tredjeland, der ikke opfylder betingelserne for indrejse/ophold. Dette gælder også borgere fra tredjelande, såsom USA, hvis borgere er undtaget for visumpligten i forbindelse med ophold af kortere varighed, når de krydser EU's ydre grænser. Hvis myndighederne for eksempel opdager, at formålet med indrejsen ikke er foreneligt med visumundtagelsen, kan den pågældende person nægtes indrejse. Reglerne vedrørende muligheden for at appellere sådanne afgørelser afhænger af de nationale love.

Endvidere kan der igangsættes tilbagesendelsesprocedurer for personer (såkaldte overstayers), der overskrider den tremåneders frist, der gælder i forbindelse med visumfrihed. Endelig kan personer, der har overtrådt indrejsereglerne i henhold til nationale love nægtes indrejse, de ellers var berettiget til. Varigheden af et sådant indrejseforbud afhænger også af de nationale love.

Kommissionen har ingen konkrete tal for, hvor mange amerikanske statsborgere der har været genstand for tilbagesendelsesprocedurer i medlemsstaterne.