SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3021/02

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(23. oktober 2002)

Om: EU-bistand til Afghanistan

CARE International nævner i sit Policy Brief on Afghanistan af 1. oktober 2002 fem såkaldte key findings, nemlig:

1. I fire nylige post-konfliktsituationer har donorerne i gennemsnit ydet en årlig bistand pr. person på 250 USD (257 EUR). I Afghanistan har de for 2002 givet tilsagn om 75 USD (77 EUR) og over de kommende fem år 42 USD (43 EUR) pr. person.

2. Donorerne har været langsommelige med hensyn til at frigive midler til genopbygningen. Størstedelen af midlerne er gået til nødhjælp og ikke til genopbygning.

3. Bistandsbidrag kan i post-konfliktsituationer føre til vækst og økonomisk genopretning, hvis bistanden gradvis øges.

4. De afghanske myndigheder har minimal strategisk kontrol med udbetalingen af bistandsmidler til genopbygningen.

5. Afghanistans hær vil ikke blive uddannet i de kommende to år. I mellemtiden er finansieringen af fredsbevarende faktorer, som skønnes at andrage 4 % af den internationale bistand, der er givet ud siden den 7. oktober 2001, utilstrækkelig.

Hvad mener Kommissionen om disse fem punkter?

Hvilke specifikke foranstaltninger kan Kommissionen iværksætte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(11. december 2002)

1. Det er meget vanskeligt at sammenligne post-konfliktsituationer, eftersom en hel række faktorer og specielle lokale forhold påvirker sådanne situationer. Behovet for genopbygning kan derfor være forskelligt fra situation til situation. Derfor siger pr. capita-bistandsbeløbet i sig selv ikke så meget, når man skal vurdere, om de afsatte midler er tilstrækkelige. Man må i Afghanistans tilfælde se på landets store befolkning og dets forholdsvis lave absorberingskapacitet, hvilket er af afgørende betydning, når der skal foretages meningsfulde og bæredygtige genopbygningsinvesteringer. Kommissionen er af den mening, at Afghanistan har modtaget en meget betydelig støtte fra det internationale samfund.

2. Mere end 20 års krig og langvarig tørke (sidstnævnte hærger fortsat dele af landet) har medført en større humanitær krise, som stadig ikke er løst. Afghanistans befolkning har derfor fortsat brug for nødhjælp. Som følge heraf har ECHO (Kontoret for Humanitær Bistand) afsat 73 mio. EUR til humanitær bistand og andre 15 mio. EUR til støtte for FN's verdensfødevareprogram. Kommissionen sætter imidlertid klart fokus på genopbygning. Ud af de 277 mio. EUR, som Kommissionen i alt vil udbetale i 2002, vil næsten to tredjedele blive brugt på fysisk og institutionel genopbygning. Størstedelen af projekterne er allerede påbegyndt. Der vil blive fremsendt et skema over Fællesskabets bistand til Afghanistan i 2002 direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

3. Finansiel støtte er et vigtigt element, når det drejer sig om at stimulere til økonomisk genrejsning, men andre former for bistand er lige så vigtige, såsom støtte til institutionel kapacitetsopbygning samt støtte til et stabilt politisk system og retssystem. Kommissionens genopbygningsprogram består derfor af en række forskellige instrumenter, der tager sigte på at løse ovennævnte problemer og med henblik på at indlede en selvforstærkende genrejsnings- og udviklingsproces.

4. Det er klart, at de afghanske myndigheder indtil nu kun har haft begrænset kontrol med bistandsmidlerne til genopbygning. Dette skyldes i høj grad, at de relevante institutioner i den sammenhæng først er begyndt at fungere for få måneder siden, og at den basale kapacitet derfor stadig ikke er til stede. Kommissionen støtter imidlertid de nye regeringsmyndigheders bestræbelser på at få bedre kontrol over bistandsmidlerne. Kommissionen deler derfor alle oplysninger om fællesskabsstøttede projekter med de relevante afghanske myndigheder og inddrager dem i stadig højere grad i beslutningstagningsproceduren. Endvidere yder Kommissionen hjælp til at opbygge den nødvendige kapacitet til bistandsforvaltning.

5. Kommissionen har intet mandat til at støtte en national afghansk hær. Den internationale fredsbevarende styrke, der kun har et begrænset mandat (i Kabul og opland), skal ses som en midlertidig løsning til at forbedre sikkerhedssituationen i landet. I forbindelse med den seneste ajourføring af situationen i landet fra FN's generalsekretærs særlige repræsentant, Lakhdar Brahimi, blev det bekræftet, at USA såvel som Frankrig var begyndt at yde militær træning. Det er imidlertid indtil nu gået langsomt med bestræbelserne på at danne en national hær, hvilket i høj grad skyldes den interne politiske situation i landet.