SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3678/02

af Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(11. december 2002)

Om: Tysk vindmøllepark i nærheden af Bellingwolde

I oktober 1998 fik en række indbyggere i Bellingwolde (kommunen Bellingwedde, provinsen Groningen) kendskab til planerne om opførelse af en vindmøllepark (Windpark Rhede) med 22 vindturbiner, hver med en totalhøjde på 60-70 meter og en maksimumeffekt på 1,5 MW, i en afstand af 200 meter fra grænsen på den tyske side (og ca. 300 meter fra de nærmeste huse). I sidste ende blev der i september 2001 i Rheder Moor (i det nordvestlige hjørne af Landkreis Emsland i den tyske kommune Rhede), ca. 350 meter fra den nederlandsk-tyske grænse, opført 17 vindturbiner, hver 135 meter høje og med en maksimumeffekt på 1,8 MW.

Vindmølleparken påfører befolkningen forskellige gener i form af støj, skyggekast, hindring af udsigt, jordrystelser, elektromagnetiske forstyrrelser, værditab på fast ejendom og påvirkning af boligmiljøets kvalitet.

Kan Kommissionen bekræfte, at opførelsen af vindmølleparken burde have været underkastet en miljøvurdering i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen (direktiv 97/11/EF(1)), og kan Kommissionen bekræfte, at der rent faktisk blev foretaget en sådan i forbindelse med Windpark Rhede?

Er Kommissionen enig med mig i, at der i betragtning af beliggenheden tæt ved den nederlandsk-tyske grænse ved denne miljøvurdering også burde være taget hensyn til projektets grænseoverskridende følger, som f.eks. gener, og ikke kun til følgerne for den medlemsstat, på hvis område opførelsen var projekteret, og kan den oplyse, om det er sket korrekt, og hvilke foranstaltninger den vil træffe?

Mener Kommissionen, at Windpark Rhede påfører indbyggerne i Bellingwolde uantagelige gener, som havde kunnet forebygges ved korrekt anvendelse af fællesskabsretten?

(1) EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(16. januar 2003)

I henhold til artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(1), som ændret ved direktiv 97/11/EØF af 3. marts 1997, skal projekter, der er opført i bilag I til direktivet underkastes en miljøindvirkningsvurdering. I henhold til artikel 4, stk. 2, i direktivet, skal projekter, der er opført i bilag II, kun underkastes en miljøindvirkningsvurdering, hvis medlemsstaterne i hvert enkelt tilfælde eller på grundlag af nationale tærskler eller kriterier mener, at de specifikke forhold forbundet med projektet kræver dette. I henhold til artikel 4, stk. 3, og bilag III i det ændrede direktiv inkluderer de relevante udvælgelseskriterier bl.a. projektets karakteristiske træk, dets beliggenhed og dets potentielle indvirkning, herunder den grænseoverskridende indvirkning. Dette viser, at hvis en miljøindvirkningsvurdering skal udføres, må de eventuelle grænseoverskridende virkninger tages i betragtning. Artikel 7 i det ændrede miljøindvirkningsdirektiv fastsætter endog grænseoverskridende høringer og grænseoverskridende offentlig deltagelse, hvis projektet med sandsynlighed får betydelige negative virkninger for miljøet i en anden medlemsstat, eller hvis en medlemsstat, der sandsynligvis bliver betydeligt påvirket heraf, anmoder derom.

Vindmølleparker (anlæg til udnyttelse af vindkraft til energiproduktion) er opført i bilag II, punkt 3 (i) i det ændrede direktiv om miljøindvirkningsvurdering. Det er derfor medlemsstaterne der i henhold til udvælgelseskriterierne i bilag III til direktivet beslutter, hvorvidt og i hvilke tilfælde opførelse af vindmølleparker skal underkastes en miljøindvirkningsvurdering.

Generaldirektoratet for miljø har modtaget en klage fra en hollandsk statsborger vedrørende samme spørgsmål den 3. december 2002.

Kommissionen har for øjeblikket ikke tilstrækkelig mange oplysninger til at afgøre, om Tyskland har anvendt kravene i miljøindvirkningsvurderingsdirektivet korrekt i dette tilfælde. Kommissionen ved ikke engang, om der blev udført en miljøindvirkningsvurdering før vindmølleparken blev godkendt og opført. Kommissionen har derfor til hensigt at anmode den tyske regering om mere indgående oplysninger om sagen.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.