SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0898/02

af Baroness Sarah Ludford (ELDR) til Kommissionen

(4. april 2002)

Om: Eksport af levende kvæg til tredjelande

Tre hundrede tusinde stykker levende kvæg eksporteres hvert år fra EU-landene til Mellemøsten og Nordafrika. EU støtter denne grusomme handel med eksportrestitutioner til forhandlerne. Disse restitutioner koster de europæiske skatteydere fra 60 til 100 EUR årligt.

Europa-Parlamentet har to gange (oktober og november 2001) stemt for at standse disse restitutioner. Kan Kommissionen på den baggrund oplyse, hvad den har gjort for at afvikle dette system?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. maj 2002)

EU eksporterer traditionelt avlskvæg til et betydeligt antal tredjelande. Disse dyr har navnlig til formål at forbedre eller opretholde mælkeproduktionen i de pågældende lande.

Langt de fleste af de klager, Kommissionen modtager, vedrører eksporten af slagtekvæg. I de fleste af de rapporterede tilfælde fremhæves håndteringen af dyr, navnlig på steder, hvor de omlades, eller ved ankomsten til bestemmelseslandet og ved slagtning.

Hvad transportforholdene angår, bør Kommissionen nå op på den højest mulige standard for at sikre, at velfærdsbetingelserne gennemføres fuldt ud og kontrolleres. Med hensyn til dette spørgsmål er Kommissionen i færd med at stramme betingelserne for ydelse af eksportrestitution. Stramningen af disse betingelser tager specifikt sigte på at eliminere de uacceptable forhold, der gør sig gældende i de rapporterede tilfælde.

Kommissionen vil også tage nye initiativer på baggrund af den udtalelse, der blev vedtaget den 11. marts 2002 af Den Videnskabelige Komité for Dyrs Sundhed og Trivsel. Denne udtalelse behandler en række væsentlige spørgsmål såsom transporttider og lastetæthed. Kommissionens fremtidige forslag på dette område vil tage sigte på at forbedre alle transporterede dyrs velfærd, men med særlig vægt på dem, der transporteres over lange afstande.

Kommissionen har dog ikke beføjelse til at indføre EU-standarderne for transport, opdræt og slagtning i køberlandene. Kulturelle, religiøse og økonomiske forhold fører til fundamentale forskelle i den måde, disse lande producerer kød på.

Endvidere har konkurrenter i den internationale handel som fx Australien i dag fartøjer, som kan transportere 25 000 kreaturer på en enkelt rejse til enhver destination. Siden forekomsten af bovin spongiform encephalopati (BSE) i 1996 er Egypten gået over til at indkøbe slagtekvæg i Australien. Der importeres over 200 000 kreaturer om året til Egypten fra dette eksportland.

Til trods for sit begrænsede spillerum har Kommissionen til stadighed inden for Verdenshandelsorganisationen (WTO) udfoldet bestræbelser på at opnå anerkendelse af velfærdsprincipperne i international sammenhæng. Kommissionen vil videreføre dette arbejde under den næste forhandlingsrunde.

Kommissionen lægger stor vægt på at træffe afgørelse om dette spørgsmål under hensyntagen til alle aspekter, herunder landbrugernes holdning, hvoraf mange er afhængige af handel og navnlig af eksport.

Derfor må der ved enhver afgørelse findes den rette balance mellem alle disse forskellige aspekter. En af følgerne af den førte politik er, at eksportrestitutionerne for levende slagtekvæg allerede er blevet væsentligt reduceret i de senere år (i 1995 var satsen 78,5 EUR/100 kg; i dag er satsen 41 EUR/100 kg, dvs. en reduktion på 48 %).

Kommissionens strategi, når det gælder eksport af kvæg, er at begrænse støtte til det strengt nødvendige under hensyntagen til Parlamentets krav om, at betaling af eksportrestitutioner for slagtekvæg snarest muligt afskaffes, og at søge at få fastlagt bindende internationale retningslinjer for behandlingen af levende dyr under transport over store afstande.