SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1465/02

af Elizabeth Lynne (ELDR) til Kommissionen

(27. maj 2002)

Om: Retssag mod flyspottere i Grækenland

Den 8. november 2002 blev 12 britiske og to nederlandske statsborgere arresteret i Grækenland, idet man mente, at de efter et flyshow havde taget fotos på militært område. De sad i fængsel i Kalamata i næsten seks uger uden sigtelse eller rettergang.

De blev til sidst løsladt mod kaution og blev retsforfulgt sigtet for spionage. Nogle af dem blev dømt til tre års fængsel, mens andre fik betingede domme på et år.

Under retssagen kunne der dog konstateres en række uregelmæssigheder.

Anklagerens sag var baseret på et anonymt dokument fra sikkerhedstjenesten, som i retten blev understøttet af en officer med en lavere rang fra det græske luftvåben. Han nægtede dog at besvare enhver form for relevante spørgsmål i forbindelse med forsvarets krydsforhør med den begrundelse, at han ikke var vidende herom, eller at det var spørgsmål, der havde relation til den nationale sikkerhed. Derudover blev alle mundtlige og skriftlige beviser, som blev forelagt af tre eksperter, afvist til fordel for det anonyme dokument.

Kan Kommissionen oplyse, om processen var et brud på retten til retfærdig rettergang?

Kan dokumenterne om mindstegarantier i forbindelse med de straffeprocesser, som Kommissionen agter at påbegynde udarbejdelsen af, skabe tilstrækkelig garanti for, at lignende situatiuoner ikke vil gentage sig?

Kan Kommissionen opstille en liste over de dokumenter, som den agter at påbegynde udarbejdelsen af, og en frist for afslutningen af arbejdet?

Kan Kommissionen garantere, at de foreslåede anbefalinger vil sikre, at sådanne rettergangsfejl ikke vil gentage sig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(9. juli 2002)

Kommissionen har ingen bemyndigelse til at kontrollere, om der sker brud på retten til en retfærdig rettergang i en proces i en medlemsstat. Der findes ikke noget retsgrundlag eller nogen mekanisme herfor. Den europæiske menneskerettighedskonvention fastsætter kravene for en retfærdig rettergang. Bestemmelserne herom er indeholdt i artikel 5 (retten til frihed og sikkerhed) og artikel 6 (retten til en retfærdig rettergang) og videreudvikles i Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retsafgørelser. Alle klager over processer, som anses for at være et brud på retten til en retfærdig rettergang, skal indgives til denne domstol, efter at alle nationale muligheder er udtømt. Heraf følger, at flyspotterne først og fremmest skal appellere deres domme til den græske appeldomstol for straffesager. Hvis appellen afvises, kan der herefter indgives klage til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.

Den planlagte grønbog om mindstegarantier for mistænkte og tiltalte ved straffeprocesser overalt i EU vil omfatte alle aspekter i artikel 6, bortset fra artikel 6, stk. 2, litra d), som specifikt drejer sig om afhøring af vidner. Det er tanken at gennemføre en undersøgelse af beviser (herunder vidneudsagn), som formodentlig vil finde sted i løbet af 2003.

Gennemførelsen af individuelle retssager er op til medlemsstaterne selv og Kommissionen kan ikke udelukke, at der vil være lignende sager i fremtiden.

Med hensyn til en tidsplan, så vil Kommissionen efter at have gennemgået svarene på det debatoplæg, der blev offentliggjort på Kommissionens netsted(1) i februar 2002, udarbejde en rapport om de indkomne svar. Kommissionen afholder et møde for sagkyndige i september 2002, og i oktober 2002 er der programsat en grønbog, som behandler de ovennævnte aspekter.

Kommissionen er også i gang med en undersøgelse, som forventes færdig ved udgangen af 2002, om hvordan kaution/tilbageholdelse anvendes i medlemsstaterne.

Kommissionen agter herudover at gennemføre en undersøgelse af, hvordan bevisoptagelse foregår i EU.

Et af målene med det arbejde, Kommissionen er i gang med vedrørende mindstegarantier, er netop at undgå juridiske fejl. De kan ske i alle medlemsstater, og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols afgørelser understreger, at forskellige retssystemer giver anledning til forskellige typer juridiske fejl. Håbet er at nedbringe antallet af fejl, uanset deres årsag. En af de specifikke parametre, som anvendes ved vurderingen af de foranstaltninger, der foreslås til gennemførelsen af princippet om gensidig anerkendelse, omfatter en vurdering af ansvarsforholdene i medlemsstaterne (anklagemyndighedens eller undersøgelsesmyndighedens ansvar) ved en frifindelse. Juridiske fejl og deres virkninger vil blive undersøgt som led i arbejdet inden for dette område.

(1) http://europa.eu.int/comm/justice_home/unit/penal/consult_paper_proc_safeguards_en.htm.