ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3056/00

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(22. september 2000)

Om: Fjernelse af støtten til oprindelige kvægracer i Portugal

Støtten til oprindelige kvægracer har været absolut nødvendig for at bevare racer, som var i fare for at forsvinde, for at sikre produktion af kød af bedre kvalitet og for at skabe større bevidsthed hos forbrugerne. Denne foranstaltning har været særlig vigtig for at sætte skub i landbrugssektoren i nogle af de mest ugunstigt stillede områder i det indre Portugal.

Under sidste fællesskabsstøtteramme blev der ydet støtte til disse foranstaltninger i den portugisiske landbrugsudviklingsplan. I planen for 2000-2006 under den nye fællesskabsstøtteramme var der ligeledes fastsat bestemmelser om støtte. Men jeg har forstået, at Kommissionen har planer om at ændre reglerne for ydelse af støtte, således at støtten kun gives til kvægracer med færre end 1 000 hundyr. Det betyder fjernelse af støtten til over 200 oprindelige racer og 140 000 stykker kvæg (okser, får og geder) eller omkring 2 milliarder escudos.

Kan Kommissionen bekræfte denne ændring af reglerne for støtte? Hvad er årsagerne i givet fald til dette forslag? Mener Kommissionen ikke, at denne foranstaltning strider imod princippet om landbrugets mangesidede funktioner og beskyttelsen af en kvalitetsproduktion?

Er den bevidst om de alvorlige sociale og økonomiske konsekvenser, som denne foranstaltning medfører for i hundredvis af portugisiske producenter og for mange landbrugsområder i det indre Portugal?

Foretrækker den ikke en politik for støtte til en kvalitetsbetonet og regional produktion, som sikrer mere støtte til små og mellemstore landbrugere, og som ikke nedsætter den til fordel for stordrift og intensive landbrugsproduktion?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. oktober 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1693/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Bestemmelserne for dæk i forbindelse med typegodkendelsen

Der har været mange spørgsmål om bildæk i forbindelse med typegodkendelse af motorkøretøjer i Sverige, f.eks. om vulkaniserede dæk er en repareret originaldel og dermed godkendt ved typegodkendelsen. Et vigtigere spørgsmål er dog, om de smalle vinterdæk, som der gives dispensation for anvendelsen af i Sverige, er tilladt ifølge typegodkendelsen. Det Svenske Vejvæsen anser dem for sikrere og mere effektive i det svenske klima. Men er det OK ifølge typegodkendelsen? Hvad sker der, hvis en svensker tager sin bil med smalle vinterdæk ind i Tyskland? Er de da i modstrid med loven?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(23. juni 2000)

Vulkaniserede dæk er dæk, der gennem udskiftning af den brugte slidbane med en ny atter kan anvendes.

I Fællesskabet findes der i øjeblikket kun nationale bestemmelser på dette område, men man overvejer på kort sigt at gøre forordningerne 108 og 109 fra FN's økonomiske kommission for Europa, der indeholder bestemmelser vedrørende typegodkendelse af denne type dæk, obligatorisk.

Således kan vulkaniserede dæk typegodkendes i Europa, hvis anvendelsesområde også skal angives for at adskille førstegangsmonterede dæk fra eftermonterede dæk. De førstegangsmonterede dæk kommer ind under køretøjets standardtypegodkendelse.

For så vidt angår vinter- eller snedæk er der tale om dæk, hvis slidbane og struktur væsentligst er udformet med henblik på at sikre en bedre ydeevne i mudder samt frisk og smeltet sne end et konventionelt dæk (til vejbrug). Disse typegodkendes i Europa i henhold til bestemmelserne i Rådets direktiv 92/23/EØF af 31. marts 1992 om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering heraf(1) eller forordningerne 30 eller 54 fra FN's økonomiske kommission for Europa, og de skal på siderne være forsynet med en af følgende påskrifter M+S eller M. S. eller M og S.

Brugen af vinterdæk er i dag almindeligvis fastlagt til en bestemt periode af de forskellige medlemsstater. Herudover kan medlemsstaterne indrømme visse undtagelser, som det er tilfældet for Sveriges vedkommende.

Når en borger tager til en anden medlemsstat på gennemrejse eller ferie giver Wien-konventionen mulighed for at bevare de oprindelige undtagelser som led i den fri bevægelighed for køretøjer. Hvis der derimod er tale om et ophold af længere varighed skal de gældende nationale bestemmelser overholdes.

(1) EFT L 129 af 14.5.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1955/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. juni 2000)

Om: Erstatning til muslingeopdrættere i Nordgrækenland

Skaldyrsproducenterne i området omkring Thessaloniki og Pieria har lidt alvorlige indkomsttab på grund af problemer, som er opstået i disse havområder. Hvis de døde skaldyr (muslinger) ikke samles og fjernes fra produktionsanlæggene, vil der på grund af muslingernes lejring og forrådnelse på havbunden opstå alvorlige miljøproblemer.

1. Har Grækenland indgivet en anmodning om erstatning til de muslingeopdrættere, der har lidt tab?

2. Er der på baggrund af risikoen for beskadigelse af havmiljøet ved Thessaloniki og Pieria mulighed for at finansiere det arbejde, der er nødvendigt for at rense havområderne for de døde organismer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. juli 2000)

1. Grækenland har givet Kommissionen meddelelse om et projekt, der går ud på at yde statsstøtte til muslingeopdrættere og -fiskere i Thermaikosbugten på grund af forurening af muslingeproduktionen.

Denne meddelelse indgik den 26. maj 2000 og er ved at blive behandlet af Kommissionen.

2. I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1) kan der ydes støtte til omstrukturering og sanering af de forurenede områder i forbindelse med det operationelle strukturprogram for fiskeriet på grundlag af en national beslutning.

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1453/00

af Alexander Radwan (PPE-DE) til Kommissionen

(10. maj 2000)

Om: Bådskat for sejlads i græsk farvand

I Grækenland er der fra i år indført en særskat for både, der sejler ind i græsk territorialfarvand (lov nr. 2743/1999 af 14. januar 2000). Denne pålægges alle både over syv meters længde, uanset hvilket flag de fører. Den er på 2000 GRD for hver meter, båden er lang, og gælder i 30 dage. Både, der har fast ankerplads i en græsk havn, er fritaget for afgiften. Men den faste ankerplads går tabt, hvis båden befinder sig uden for græsk territorialfarvand i over 30 dage.

Strider den græske afgift ikke mod princippet om fri bevægelighed, fordi en bådejer med fast ankerplads i Grækenland maksimalt må sejle 30 dage uden for landet, hvis han vil undgå skatten?

Er det korrekt, at der indtil 2001 gælder særbestemmelser for Grækenland, der gør det muligt for landet at opkræve en sådan skat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Bolkestein

(6. juni 2000)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-1062/00 fra von Wogau(1).

(1) EFT C 26 E af 26.1.2001, s. 150.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1989/00

af Giovanni Procacci (ELDR) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Tilbagekrævning af beløb betalt i henhold til artikel 29 A i lov nr. 427/93 om naturligt polyætylen

Med lovdekret nr. 331 af 1992, ændret til lov nr. 427/93, indførte den italienske stat en afgift på 10 % på naturligt polyætylen.

Kommissionen har indledt en dobbelt traktatovertrædelsesprocedure (94/4232), idet den har nedlagt påstand om en fordrejning af fællesskabsmarkedet på grund af den forskellige afgiftspligtige værdi for nationale materialer og fællesskabsmaterialer samt statsstøtte i tilfælde af genanvendelse af denne afgift.

I mellemtiden vedtog den italienske regering lovdekret nr. 22/1997 om affald og afskaffede derved afgiften, uden at den dog løste problemet vedrørende de beløb, der allerede var blevet betalt og aldrig anvendt på grund af Kommissionens veto.

I betragtning af, at en lov, der er i modstrid med fællesskabsretten, bør ophæves med tilbagevirkende kraft, bedes Kommissionen oplyse følgende:

1. Hvilke direkte foranstaltninger kan og vil Kommissionen træffe, og hvilke foranstaltninger kan og vil den anmode den italienske stat om at træffe for at udvirke, at de udbetalte beløb kan blive tilbagekrævet?

2. Agter Kommissionen at fastlægge bestemmelse om en, om end indirekte, erstatning til landbrugerne, som faktisk er den eneste sektor, der er berørt af afgiften på polyætylen.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein på skriftlige forespørgsler E-1816/00 og P-1989/00

(13. juli 2000)

Kommissionen bekræfter, at den overtrædelsesprocedure, der i henhold til artikel 226 (tidl. artikel 169) i EF-traktaten er indledt mod Italien som følge af indførsel af en særlig afgift på 10 % på råpolyethylen, er blevet afsluttet efter ophævelsen af den pågældende lov.

Ifølge Domstolens gældende retspraksis skal indbetaling af afgifter, der er blevet opkrævet i strid med fællesskabsretten, godtgøres. Godtgørelsen af det uretmæssigt modtagne beløb skal imidlertid ske i henhold til nationale lovbestemmelser, der i sådanne tilfælde ikke må være strengere end dem, som anvendes i tilfælde, der ikke berører fællesskabsretten, eller gør en sådan godtgørelse yderst vanskelig, om ikke umulig.

Endvidere har Domstolens retspraksis på ny bekræftet, at den medlemsstat, der er ansvarlig for pålæggelsen af afgifter, som er uforenelige med fællesskabsretten, skal yde erstatning til de personer, der har lidt tab som følge af afgifterne. I denne sammenhæng skal en eventuel skadeserstatning gennemføres i henhold til national lovgivning.

Kommissionen vil tage kontakt med de italienske myndigheder for at få klarlagt situationen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1842/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Rådet

(13. juni 2000)

Om: EU-sanktioner over for Østrig (I)

I månedsvis har rådsformandskabet påstået, at sanktionerne over for Østrig udelukkende vedrører de bilaterale forbindelser. Denne tyndbenede argumentation er helt klart ikke i overensstemmelse med virkeligheden, hvilket for nylig blev påvist af den anerkendte jurist Günther Winkler i hans responsum Anatomien af en vilkårlig EU-handling.

Erklæringen, der er rettet til Østrigs øverste statsorganer og til Portugals udenrigsminister i form af en diplomatisk note, må både statsretsligt og EU-retsligt betragtes som en officiel akt fra EU's side. Ganske vist bærer dokumentet på den ene side brevhovedet fra den portugisiske ministerpræsident, men samtidig fungerer som udstedende organ formandskabet for Den Europæiske Union. Dermed er der ikke blot angivet et nationalt organ, men også et EU-organ.

Bortset fra dette aspekt påvises der i responsummet fra Dr. Winkler en række mangler i forbindelse med Rådets sanktionspolitik.

Derfor bedes Rådet oplyse, om det fortsat vil eftersøge argumenter for at fortsætte sin politik, som overhovedet ikke hviler på noget retsgrundlag, eller om det ikke snarere anser det for nødvendigt at tilstræbe en normalisering af forbindelserne med Østrig?

Svar

(23. oktober 2000)

Rådet har ikke udtalt sig om dette emne og er derfor ikke i stand til at svare på det ærede parlamentsmedlems spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0539/00

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Rådet

(2. marts 2000)

Om: Aflønning af personalet ved den Den Europæiske Investeringsbank (EIB)

I Den Europæiske Investeringsbanks budget er der afsat ca. ecu 129 mio til dækning af lønninger til de ca. 1000 ansatte (998 for at være helt korrekt). Dette antal omfatter ikke blot de øverste ledere, hvis lønninger beløber sig til ca. ecu 260 000 om året, men også det almindelige administrative personale.

1. Hvordan er EIB's forvaltningsorganer sammensat?

2. Vil Rådet give oplysninger om lønninger og beskatning (brutto- og nettolønninger inklusive andre ydelser)?

3. Hvor stor er den samlede gennemsnitlige løn for de øverste ledere (EIB-ansatte)?

4. Er det rigtigt, at udgifterne til bankens 1000 ansatte beregnet på grundlag af gennemsnitslønnen på hvert niveau inklusive løn og ydelser, der betales af institutionen beløber sig til ca. 130 mio euro pr. år, dvs. det dobbelte af den europæiske gennemsnitsløn for bankansatte, som svarer til under euro 52 000 om året?

5. Er det sandt, at medlemmerne af bankens bestyrelse samlet modtager over 50 mio lire netto om måneden?

6. Er det sandt, at generaldirektørerne tjener 40 mio lire netto om måneden?

7. Er det sandt, at kun lønningerne op til afdelingschefniveau offentliggøres?

8. Er det sandt, at EIB betaler visse ledere i forskellige stillinger lønninger på euro 500 000 om året?

9. Mener Rådet, at der bør foretages en 30 % nedskæring i ovennævnte lønninger med virkning fra 1. januar 2000?

10. Hvor meget har samtlige ledere og samtlige ansatte i EIB fået udbetalt i løn i 1998?

Svar

(18.-19. september 2000)

Rådet henleder det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed på, at i medfør af artikel 266 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab har Den Europæiske Investeringsbank, hvis medlemmer er medlemsstaterne, status som juridisk person.

Banken er underlagt vedtægter, som er indeholdt i en protokol, der er knyttet som bilag til traktaten, og hvis artikel 8 fastsætter, at banken administreres og ledes af et styrelsesråd, en bestyrelse og en direktion. Deres sammensætning er fastsat i hhv. artikel 9, 11 og 13 i protokollen vedrørende vedtægterne for EIB.

Samme vedtægter fastsætter, at direktionens formand er foresat for bankens tjenestemænd og øvrige ansatte, og at han ansætter og afskediger dem.

Rådet opfordrer derfor det ærede parlamentsmedlem til at kontakte Den Europæiske Investeringsbank for at fremskaffe de nøjagtige oplysninger, han efterlyser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0980/00

af Hartmut Nassauer (PPE-DE) til Kommissionen

(31. marts 2000)

Om: Diskriminerende bestemmelser i flere ansøgerlandes formueret

Med tiltrædelsen af Den Europæiske Union gælder for de nuværende ansøgerlande en formueret, som er i overensstemmelse med Fællesskabets regelværk. Diskriminerende bestemmelser, navnlig inden for tilbagegivelse af fast ejendom og privatisering, må derfor anses for at være i strid med fællesskabsbestemmelserne.

Hidtil har Kommissionen endnu ikke i større stil udtalt sig om, hvorvidt bestemmelser om privatisering, godtgørelser og tilbagegivelse af fast ejendom i stater, som anmoder om tiltrædelse af Den Europæiske Union, er retmæssig. Er Kommissionen ligeledes af den opfattelse, at det ville yde et bidrag til større retssikkerhed, hvis Kommissionen offentliggjorde en hvidbog om disse spørgsmål, som berører næsten alle ansøgerlande?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen på skriftlige forespørgsler E-0980/00, E-0981/00 og E-0982/00

(15. maj 2000)

Det fastslås i EF-traktaten, at de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne ikke på nogen måde berøres af traktaten (artikel 295 tidligere artikel 222). Derfor har Kommissionen ingen beføjelse til at gribe ind i spørgsmål vedrørende tilbagegivelse af ejendom i en nuværende eller kommende medlemsstat.

Af denne grund regner Kommissionen ikke med at offentliggøre nogen hvidbog om dette emne.

Af ovennævnte årsager tilkommer det ikke Kommissionen at tage stilling til de specifikke tilfælde, det ærede medlem gør opmærksom på.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0704/00

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Rådet

(2. marts 2000)

Om: Arbejdsgruppen af højtstående embedsmænd vedrørende spørgsmålet om kildeskat

1. Hvem er udpeget til at deltage i gruppen af højtstående embedsmænd, der skal bryde dødvandet vedrørende kildeskat under ledelse af Manuel Baganka? Hvem har den britiske regering udpeget til at deltage i gruppen?

2. Hvad er denne arbejdsgruppes formelle kompetenceområde, og hvilke sprog skal anvendes under møderne?

3. Hvilke møder har fundet sted i arbejdsgruppen, og hvornår og hvor blev de afholdt? Anfør venligst for hvert enkelt møde, a) hvem der deltog i møderne, og hvad der blev drøftet, og b) hvordan dagsordenen så ud, og hvilke formelle konklusioner der blev draget?

4. Hvornår mødes gruppen næste gang, og hvilke fremtidige møder er der planlagt? Hvordan ser dagsordenen ud for disse fremtidige møder?

5. Hvilke konsultationer agter gruppen at afholde og med hvem? Hvorledes vil grupen afgøre, hvilke interessegrupper der skal konsulteres i dette meget vigtige spørgsmål? Vil repræsentanter for finansverdenen i London City blive konsulteret? I bekræftende fald, hvilke repræsentanter? Hvilken rolle skal Kommissionen spille i forhold til denne gruppe?

6. Hvornår forventer gruppen at afslutte sine konklusioner og/eller aflægge beretning til Rådet?

Svar

(18. maj 2000)

1. Rådet besluttede på samlingen den 31. januar 2000 at nedsætte en gruppe på højt plan vedrørende beskatning for at efterkomme det politiske ønske, der blev givet udtryk for i konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 10.-11. december 1999 i Helsingfors vedrørende skattepakken (jf. punkt 34-38 i formandskabets konklusioner). Rådet vedtog også, at gruppens politiske betydning bør føre til, at de enkelte medlemmer af Rådet og Kommissionen udpeger en højtstående repræsentant.

2. Gruppen er blevet nedsat i Rådets regi. Dens arbejde er derfor omfattet af Rådets forretningsorden. Rådet vil underrette Europa-Parlamentet om resultaterne af drøftelserne på den sædvanlige måde.

3. Gruppen holdt møder den 25. februar og 3. april 2000. Den drøftede især, hvordan princippet om udveksling af oplysninger kan gennemføres mest effektivt inden for rammerne af det kompromis, som formandskabet og Kommissionen forelagde den 7. december 1999.

4. Gruppen forventes at afslutte sit arbejde i så hurtigt, at Rådet kan aflægge rapport til Det Europæiske Råd senest i juni 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2023/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Forsinkelser i udbetalingerne fra underprogram 1.3. Skolebiblioteker under det andet program for undervisning og grunduddannelse inden for fællesskabsstøtterammen

For et år siden afsluttede et bogudvælgelsesudvalg bestående af 60 medlemmer opstillingen af en liste over bøger, som det havde udvalgt til skolebibliotekssamlinger. Dette initiativ modtager støtte fra programmet

for undervisning og grunduddannelse inden for fællesskabsstøtterammen. Ansvaret for indkøbet af biblioteksbøgerne ligger hos de udøvende organer, som undervisningsministeriet har udpeget, og som er forpligtet til at betale forlagene, når de modtager bøgerne.

Selv om forlagene har leveret bøgerne efter at have trykt tusindvis af eksemplarer, som har kostet dyrt, er de endnu ikke blevet betalt, hvilket har bragt dem i alvorlige økonomiske vanskeligheder. Har Kommissionen kendskab til årsagerne til forsinkelserne i udbetalingerne, og hvordan har den i givet fald til hensigt at løse problemet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(18. september 2000)

Kommissionen kendte ikke til det problem, som det ærede medlem omtaler, og udbad sig derfor specifikke oplysninger fra det græske undervisningsministerium, som har ansvaret for gennemførelsen af ovennævnte operationelle program. Ifølge de oplysninger, Kommissionen modtog, skyldes forsinkelsen i betalingerne til forlagene hovedsageligt, at betaling i overensstemmelse med de kontrakter, som gennemførelsesorganerne og forlagene har indgået, først kan finde sted, når bøgerne er leveret, og når leverancerne er blevet bekræftet, hvilket er en tidskrævende procedure.

En forudbetaling på 50 % er allerede blevet overført til gennemførelsesorganerne. Betalingerne for de bekræftede bogleverancer finder sted på almindelig vis, idet gældende procedurer følges. Hos et mindre antal gennemførelsesorganer er der er dog stadig visse forsinkelser. Kommissionen har modtaget forsikringer om, at undervisningsministeriet vil gøre sit yderste for at løse problemet så hurtigt som muligt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1027/00

af Marietta Giannakou-Koutsikou (PPE-DE) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Programmet til bekæmpelse af arbejdsløshed og udelukkelse fra arbejdsmarkedet

Af de socialfondbevillinger, som indeholdes i den udløbende anden fællesskabsstøtteramme for Grækenland, var der oprindeligt afsat 230 mio euro til programmet til bekæmpelse af arbejdsløshed og udelukkelse af sårbare socialgrupper som handicappede, narkotikafhængige og indvandrere. Eftersom gennemførelsen af det program, de var afsat til, forsinkedes, nedsattes dette beløb imidlertid med ca. 60 mio euro, og beløbet blev overført til andre programmer, uden at det imidlertid overhovedet er sikkert, at det vil blive udnyttet der.

Da det er umiddelbart nødvendigt, at disse midler tilføres de sårbare socialgrupper, som de var afsat til, dvs. handicappede, personer der er afhængige af narkotika og indvandrere, for at man kan opnå, at disse grupper integreres på arbejdsmarkedet, bedes Kommissionen oplyse: Hvorledes har den til hensigt at behandle spørgsmålet, og hvad skyldes efter dens mening forsinkelsen (den overdrevne lave udnyttelse af midlerne) af programmets gennemførelse i overensstemmelse med de tilstræbte mål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(28. april 2000)

Ifølge oplysninger, de græske myndigheder for nylig har oversendt, var programmets udnyttelsesgrad for perioden 1994-1999 ca. 55 % efter de afholdte udgifter. Der var indgået forpligtelser for alle programmets bevillinger ved udgangen af december 1999, og det forventes, at bevillingerne vil blive opbrugt fuldstændigt inden for de frister, der er sat med den gældende finansforordning.

Den meget lave udnyttelsesgrad, der tale om især i 1994-1997, skyldtes hovedsagelig programmets nyskabende karakter, utilstrækkelige administrative strukturer og ledelsesstrukturer, manglen på passende gennemførelsesstrukturer og mangler i forbindelse med godkendelsen.

I mellemtiden er der sket betydelige fremskridt i forhold til perioden 1994-1997. Det nationale kontor for godkendelse er blevet genetableret og fungerer nu tilfredsstillende. Der er også sket forbedringer i tilsynet med programmet.

Der vil dog stadig være brug for foranstaltninger under den tredje fællesskabsstøtteramme for Grækenland 2000-2006, især til understøttelse af den individualiserede forebyggende og aktive metode til at fremme integrationen af sårbare sociale grupper på arbejdsmarkedet. I denne sammenhæng er det vigtigt at styrke eller udvikle passende arbejdsmarkedsstrukturer og -mekanismer og strukturer til understøttelse, modtagelse og omsorg med henblik på at lette deltagelse, integration og autonomi for de grupper, der er udsat for udelukkelse, herunder handicappede.