SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3677/00

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Samarbejde mellem sagførere og revisorer

De Europæiske Fællesskabers Domstol vil i løbet af kort tid behandle en sag, der er indbragt for Domstolen af Det Nederlandske Statsråd. Domstolen er blevet bedt om at træffe en præjudiciel afgørelse om, hvorvidt et regulativ udsendt af det nederlandske sagførerforbund er forenelig med EF's traktatens bestemmelser om konkurrence, fri bevægelighed for tjenesteydelser og fri etableringsret.

Sagførerforbundets regulativ giver forbundets medlemmer tilladelse til at indgå i et fuldt integreret partnerskab med notarer, patentagenter og skattekonsulenter, men forbyder forbundets medlemmer at indgå i et samarbejde med revisorer, der indebærer honorarfordeling eller anvendelse af et fælles navn.

Så vidt Europa-Parlamentet har forstået, kan Kommissionen med sin indbringelse af sagen for Domstolen have skønnet, at ovennævnte forbud er lovligt, da det er indført i offentlighedens interesse for at beskytte klienter og tredjepart. Det er vanskeligt at tro, at et sådant selektivt forbud er nødvendigt eller rimeligt, da det forudsætter, at enhver form for samarbejde mellem et medlem af sagførerforbundet og (en eller flere) revisorer skaber uoverstigelige problemer for sagførerstanden. En sådan formodning forekommer uholdbar.

I en række medlemsstater, herunder bl.a. Tyskland og Spanien, kan medlemmer af sagførerforbund frit indgå i et samarbejde med revisorer. Desuden meddelte Law Society of England and Wales fornyligt, at det agtede at tillade sådanne former for samarbejde. Det nederlandske justitsministerium og økonomiministerium konkluderede endvidere i en særlig rapport fra juli 1999, at samarbejde mellem liberale erhverv, som f.eks. notarer, skattekonsulenter, medlemmer af sagførerforbund og revisorer, burde tillades.

Vil Kommissionen forklare, hvorfor den mener, at det nederlanske sagførerforbunds forbud er berettiget eller nødvendigt, og især hvorfor det ikke findes alternative løsninger, som er mindre restriktive end et sådant forbud? Hvorledes mener Kommissionen i øvrigt, at dette synspunkt kan forenes med retten til (og forslaget om ret) til at indgå samarbejdsaftaler mellem medlemmer af sagførerforbund og revisorer i Tyskland, Spanien og Det Forenede Kongerige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(10. januar 2001)

Det omhandlede forbud kan begrundes i tvingende samfundsmæssige hensyn, nemlig advokaternes uafhængighed og tavshedspligt der beskytter klienterne. Forbuddet forekommer heller ikke uproportioneret, eftersom der ikke findes nogen mindre restriktive foranstaltninger. Således udgør f.eks. en opdeling inden for gruppen ikke en tilstrækkelig garanti, da interessekonflikten fortsat eksisterer.

Endvidere indeholder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar 1998 om udøvelsen af advokaterhvervet(1) bestemmelser om, at sådanne forbud kan begrundes i samfundsmæssige hensyn, der tilsigter beskyttelse af klienter og tredjemand (artikel 11, nr. 5, stk. 2, der henviser til nr. 1 i samme artikel). Dette stykke blev tilføjet på Parlamentets anmodning.

I direktivet gives medlemsstaterne mulighed for at udstede et sådant forbud, uden at de dermed er forpligtet til det på samme måde som EF-traktatens artikel 43 (tidl. artikel 52) hverken påbyder eller forbyder et sådant forbud.

(1) Direktiv om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået (EFT L 77 af 14.3.1998).