SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0280/03

af Sérgio Sousa Pinto (PSE) til Kommissionen

(7. februar 2003)

Om: Lukning af operatøren OniWay i Portugal

Kommissionen anmodes om oplysninger om en mulig overtrædelse af den fællesskabslovgivning, der regulerer konkurrencen inden for telekommunikationssektoren, som følge af lukningen af operatøren OniWay.

Lukningen af den fjerdestørste operatør OniWay var helt klart et slag mod forbrugernes interesser, til skade for diversiteten, for konkurrencen og for tilskyndelsen til innovation. Da OniWay var i besiddelse af en UMTS-licens, men ikke havde aktiviteter inden for GSM-generationen, håbede man, at OniWay kunne blive en drivkraft for den ny teknologi i UMTS-generationen og dermed bryde den logik, der går ud på at optimere profitten på bekostning af nye investeringer, og som langt hen var den dominerende hos de eksisterende operatører.

Af årsager, der kunne mærkes i hele Europa, og som blev forstærket af de tre etablerede operatørers manglende interesse, lod tredje generation vente på sig. Tilsynsmyndigheden tillod så OniWay at levere GPRS-tjenesteydelser på grundlag af en roaming-aftale med en anden etableret operatør TMN så man på denne måde undgik en lukning af virksomheden i utide. De øvrige operatører iværksatte så en boycotstrategi, idet de afstod fra at bruge den ret til at gå sammen, som tilsynsmyndigheden havde bevilget dem.

Efter regeringsskiftet satte den ny minister sig for at bremse en administrativ ordre fra tilsynsmyndigheden, som påbød fysisk forbindelse mellem nettene. Da operatøren således var lammet, var virksomhedens skæbne afgjort og salget af dens aktiver til de øvrige operatører besluttet. Så snart dette konkurrencemæssige snigmord er en fuldbyrdet kendsgerning, vil regeringen fordele det frekvensspektrum, OniWay havde fået tildelt, og som havde kostet Oniway 20 mia. escudos, cirka 100 mio. EUR, blandt de øvrige operatører.

Som en ikke helt uinteressant detalje kan det nævnes, at nyheden om salget af Oniways aktiver betød kraftige stigninger på børsen for de virksomheders papirer, som havde del i firmaets kapital. Det gælder ganske særligt virksomheden Electricidade de Portugal (EDP).

Da resultatet af den her beskrevne operation er til klar skade for forbrugerne og for konkurrencevilkårene i sektoren, samtidig med at der er tale om en begunstigelse af de etablerede operatører, er det vigtigt at få klarlagt, om der eventuelt foreligger en overtrædelse af de fællesskabsregler, der gælder for telekommunikationssektoren.

Eftersom der er tale om et radiofonisk spektrum, som er et offentligt, og begrænset, gode, opstår den mulighed, at de beskrevne kendsgerninger tilsammen betyder, at markedet lukkes. Endvidere er der også grund til at få kastet lys over én af operatørernes (TMN's) mulige ophøjelse til en stilling som indehaver af en ganske betydelig magt på markedet.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(20. marts 2003)

Kommissionen er bekendt med den påståede konkurrencebegrænsende adfærd, som mobiloperatørerne Vodafone og SonaeCom (Optimus) har udvist ved at afvise at indgå sammenkoblingsaftaler med OniWay. I juli 2002 forelagde OniWay to klager for Kommissionen over for de to operatører samtidig med, at selskabet havde en sag verserende for den portugisiske konkurrencemyndighed (Anacom).

I modsætning til de tre GSM-mobiloperatører i Portugal havde OniWay kun tredje- generationsfrekvenser (3G) og havde endnu ikke udnyttet sit net. OniWay forsøgte derfor at indgå en aftale med de eksisterende operatører for at levere tjenesteydelser ved hjælp af deres net. OniWay indgik en kommerciel aftale med TMN, Portugal Telecoms mobilselskab. Den 20. juni 2002 besluttede Anacom, at de to andre mobiloperatører, Vodafone og Optimus, skulle indgå sammenkoblingsaftaler med OniWay. De nægtede imidlertid at efterkomme denne beslutning med henvisning til, at de ifølge portugisisk lov ikke var forpligtede til at sammenkoble med OniWay, så længe selskabet ikke leverede 3G-tjenesteydelser.

Ved udgangen af juli 2002 indgav OniWay derfor ovennævnte klager til Kommissionen under henvisning til EF-traktatens artikel 82.

Den 24. september 2002 krævede Anacom imidlertid, at Vodafone og Optimus skulle foretage sammenkobling med OniWay i løbet af 15 kalenderdage.

Anacoms beslutning syntes at garantere sammenkobling og den tilsvarende netadgang, som var genstand for OniWays klage til Kommissionen, og OniWay blev derfor spurgt, om man stadig opretholdt sine klager. Kommissionen modtog aldrig noget svar på dette spørgsmål.

I november 2002 blev Kommissionen uformelt bekendt med, at OniWay var gået i likvidation.

Kommissionen råder ikke over oplysninger, der viser, at likvidationen medfører en mulig overtrædelse af EU's konkurrenceregler.