SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1467/97 af Giovanni Burtone (PPE) til Kommissionen (30. april 1997)

Om: Overtraedelse af TEU's artikel 48

I Faellesskabets direktiv 82/76/EOEF ((EFT L 43 af 15.2.1982, s. 21. )) fastlagdes reglerne vedroerende uddannelse af speciallaeger med henblik paa at harmonisere den faglige standard og den medicinske specialisering i hele Faellesskabet. Dette direktiv gennemfoertes af Italien i form af love om reform af den offentlige sundhedsordning og skoler for medicinske specialer (artikel 15, stk. 3, Dgls 517/93, Dgls 257/91).

Formaalet med faellesskabslovgivningen er at sikre den frie bevaegelighed for Faellesskabets speciallaeger inden for de forskellige medlemsstaters sundhedstjenester.

En raekke lovbestemmelser og administrative bestemmelser udstedt af den italienske regering (D.L. 478/96, L. 4/97) og regionen Sicilien (D.A. 17.10.1996 og andre administrative bestemmelser) har i alvorlig grad overtraadt faellesskabslovgivningen og ovennaevnte harmoniseringsprincipper. Regionen Sicilien har paa grundlag af en tvetydig (og ulovlig, selv efter italiensk lov) lov om lovliggoerelse af tidligere eksisterende dispensationsordninger besat stillinger inden for sundhedssektoren (sygdomsforebyggelse), som i henhold til Faellesskabets direktiv kun kan tildeles personer, der har et diplom som speciallaege fra en undervisningsinstitution, der overholder de normer, der er fastlagt i direktivet i de forskellige medlemsstater.

Dette betyder et enormt spild af Faellesskabets midler, der er bevilget til uddannelse af speciallaeger (hygiejne, pediatri, osv.). Der er ogsaa tale om en kraenkelse af retten for speciallaeger, der har diplomer udstedt af europaeiske undervisningsinstitutioner i overensstemmelse med Faellesskabets bestemmelser, til at besaette poster inden for sundhedssektoren i regionen Sicilien, for saa vidt som regionen Sicilien gennem love og administrative bestemmelser har forbeholdt alle disponible stillinger inden for sundhedssektoren for laeger, som ikke er besiddelse af det af Faellesskabet kraevede diplom eller specialisering. Dette udgoer derfor en overtraedelse af princippet om fri bevaegelighed for kvalificerede faellesskabslaeger.

Kan Kommissionen undersoege, om ovennaevnte lovgivning og administrative bestemmelser udstedt af den italienske regering og regionen Sicilien danner grundlag for at indlede overtraedelsesprocedure mod den italienske stat i henhold til EF-traktatens artikel 169 med paastand om overtraedelse af direktiv 82/76/EOEF og unionstraktatens artikel 48, stk. 2, ved udstedelse af statslovgivning (D.L. 478/96, L. 4/97) og lovgivningsmaessige og administrative bestemmelser fra regionen Sicilien (D.A. 17.10.1996)?

Supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. april 1998)

Som tillaeg til svaret af 21. maj 1997 ((EFT C 319 af 18.10.1997, s. 250. )) kan Kommissionen nu give foelgende oplysninger.

Kommissionen understreger, at direktiv 93/16/EOEF om fremme af den frie bevaegelighed for laeger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser ((EFT L 165 af 7.7.1993. )), der viderefoerer bestemmelserne i direktiv 82/76/EOEF, ikke har til formaal at harmonisere bestemmelserne for udoevelse af laegehvervet, men udelukkende at fastsaette, hvilke mindstekrav til uddannelse der maa betragtes som noedvendige og tilstraekkelige for gensidig anerkendelse af eksamensbeviserne.

For saa vidt angaar bestemmelserne i afsnit IV i direktiv 93/16/EOEF om den saerlige uddannelse til alment praktiserende laege, henvises det aerede medlem til Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel E-1142/95 fra Secchi ((EFT C 270 af 16.10.1995. )).

Paa grundlag af de foreliggende oplysninger, og navnlig efter undersoegelsen i den paagaeldende medlemsstat, anlaegger Kommissionen den betragtning, at der ved den gennemgang af situationen, det aerede medlem omtaler, ikke er paavist forhold, der er i strid med EF-retten. Skulle det aerede medlem imidlertid have kendskab til andre forhold, der kan begrunde en ny gennemgang af de anmeldte sager, vil Kommissionen bede ham give meddelelse herom.