SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1202/97 af Ulla Sandbaek (I-EDN) til Kommissionen (7. april 1997)

Om: Lokale organisationers rolle i forbindelse med EU's humanitaere bistand

I de senere aar har Kommissionen opmuntret til partnerskab mellem europaeiske udviklings-NGO'er og organisationer i udviklingslande. Kommissionens seneste meddelelser om »sammenknytning af stoette, rehabilitering og udvikling« og om »Den Europaeiske Union og konflikter i Afrika« har understreget lokale organisationers betydning for udviklingsprocesserne og konfliktforhindringen. Dog ved andre lejligheder fortsaetter Kommissionen med at understrege noedvendigheden af tilstedevaerelsen af udsendte medarbejdere i EU-baserede NGO'ere i forbindelse med programmer om humanitaer stoette.

1. Har Kommissionen en klar formuleret opfattelse af, hvorvidt NGO-programmer, som er blevet udpeget, formuleret eller gennemfoert af lokale organisationer i samarbejde med en EU-baseret NGO skal stoettes eller ej?

2. Er Kommissionen enig i, at den obligatoriske tilstedevaerelse af EU-udsendinge i forbindelse med humanitaer stoette ogsaa kan vaere skadelig for lokale initiativer?

3. Har Kommissionen organiseret diskussionsmoeder med sine partnere inden for NGO'erne for at droefte fordele og ulemper i forbindelse med stoette til lokale humanitaere initiativer og udvekslingsinitiativer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (30. maj 1997)

1. Artikel 7 i Raadets forordning (EF) nr. 1257/96 ((EFT L 163 af 2.7.1996. )) om humanitaer bistand aabner mulighed for at yde finansiel stoette til ikke-statslige organisationer (NGO'er), der har hovedsaede i et tredjeland.

Som foelge af vanskelighederne med at foere kontrol med den operationelle og administrative effektivitet ude i marken i presserende situationer goer Kommissionen inden for det humanitaere bistandsomraade som regel brug af europaeiske NGO'er, der har undertegnet en rammeaftale om partnerskab. Disse NGO'er sidder inde med en veldokumenteret erfaring med det paagaeldende omraade, og samtidig med, at de samarbejder med lokale partnere, er det dem, der er ansvarlige over for Kommissionen for samtlige foranstaltninger og for overholdelsen af de principper, der ligger bag den humanitaere indsats.

2. I saa godt som alle tilfaelde har de NGO'er, gennem hvilke Kommissionen finansierer sine humanitaere bistandsforanstaltninger, virket i laengere tid i de regioner, der er ramt af humanitaere kriser, og de er ikke at betragte som udefra kommende instanser i forhold til den lokale samfundsstruktur, som de samarbejder med. Man boer ikke glemme, at den humanitaere bistand normalt tager sigte paa ofrene for konflikter eller kriser i lande, hvor de lokale strukturer ikke formaar at opfylde de humanitaere behov.

Kommissionen tilskynder sine partnere paa det humanitaere bistandsomraade til at integrere de lokale instanser i gennemfoerelsen af deres foranstaltninger. I oevrigt omhandler artikel 2 i forordning (EF) nr. 1257/96 noedvendigheden af at samarbejde med de lokale strukturer med henblik paa at bistaa de ramte befolkninger med paa ny at opnaa en minimal selvforsyningsgrad.

3. Betydningen af og betingelserne for lokale initiativer paa det humanitaere bistandsomraade er et af de emner, der ofte droeftes paa moeder mellem NGO'erne og Kommissionen. Dette spoergsmaal vil blive yderligere uddybet i forbindelse med en konference om de principielle spoergsmaal i tilknytning til ydelse af humanitaer bistand.