ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1186/98

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Ressourcespild i forbindelse med en rapport om affald

Er Kommissionen bekendt med, at rapporten om affald fra Instituttet for Teknologiske Fremtidsstudier under Europa-Kommissionens Fælles Forskningscenters auspicier fra Spanien blev fremsendt til de enkelte medlemmer som ekspresforsendelse til en pris af 620 pesetas stykket?

Mener Kommissionen ikke, at et sådant ressourcespild er upassende, selv når der er tale om en rapport om affald?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Édith Cresson

(29. maj 1998)

Det ærede medlem skønner, at Kommissionen har gjort sig skyldig i overdrevent høje omkostninger (den samlede regning for forsendelserne på i alt 456 ECU) i forbindelse med distributionen af rapporten med betegnelsen "La définition légale du déchet et son impact sur la gestion des déchets en Europe" til medlemmerne af Europa-Parlamentets udvalg for miljø, offentlig sundhed og forbrugerbeskyttelse.

Rapporten blev udarbejdet på begæring af formanden for det nævnte udvalg, stilet til Instituttet for Teknologiske Fremtidsstudier (IPTS), i slutningen af februar 1997. Den skulle indgives til Europa-Parlamentet i tide til at kunne anvendes under den offentlige høring vedrørende affald, som fandt sted den 26. november 1997. I betragtning af de kvalitetskontrolprocedurer, der blev benyttet af IPTS, og undersøgelsens omfang, udgjorde dette en meget knap tidsfrist.

Undersøgelsen forløb som følger:

- Indledning i marts 1997

- første arbejdsdokument afsluttet i juni 1997

- rundsendelse med henblik på høring til ca. 150 europæiske eksperter i juni 1997

- sidste svar modtaget i begyndelsen af september 1997

- andet arbejdsdokument i oktober 1997 og anden høring af eksperter; frist for besvarelsen i begyndelsen af november 1997

- ajourføring af den endelige version, oversættelse af rapporten til fransk samt mangfoldiggørelse i et tilstrækkeligt stort antal genparter den 14. november 1997

- udsendelse i ugen fra den 17. november 1997

- modtagelse i Europa-Parlamentet og distribution til udvalgsmedlemmerne omkring den 21. november 1997.

På grund af denne tidsplan og i og med, at det med den normale postudbringning ikke kunne garanteres, at fristerne blev overholdt, var eksprespost den eneste måde, hvorpå man kunne sikre, at rapporten nåede frem til de pågældende parlamentsmedlemmer i rette tid.

Det må herunder endvidere bemærkes, at rapporten kun udsendtes til medlemmerne af det nævnte udvalg og ikke til samtlige Europa-Parlamentets medlemmer, sådan som det ærede medlem lader til at mene.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1442/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(11. maj 1998)

Om: Euro 1999

Kommissionens meddelelse om de praktiske aspekter af euroens indførelse (KOM(98) 0061) nævner på side 14, at de to euro-forordninger (der er baseret på traktatens artikel 235 og 109) hverken tillader eller forbyder opkrævning af gebyrer for omregning til euro, men tilføjer: "andre retlige principper i forordningerne og i de nationale lovgivninger vil imidlertid begrænse bankernes muligheder for at tage gebyrer: f.eks. vil det ikke være tilladt at tage gebyrer for omregning af indgående betalinger eller for omregning af konti ved overgangsperiodens udløb. På lignende måde ville det underminere den juridiske ækvivalens mellem euro og den nationale valutaenhed, hvis der krævedes et højere gebyr for en tjeneste i euro end for samme tjeneste i den nationale valutaenhed. Efter Kommissionens opfattelse ville en sådan fremgangsmåde være ulovlig".

Hvilke foranstaltninger kan centralbankerne og/eller de nationale myndigheder efter Kommissionens opfattelse træffe for at sikre, at en sådan praksis ikke finder sted?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0967/98

af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen

(30. marts 1998)

Om: Transport gennem Østrig og transittilladelse

Det græske statslige selskab PYR-KAL udfører ofte transport gennem EU-områder og tredjelandes områder. For nylig, da selskabet forsøgte at transportere to ladninger (fra Grækenland til Belgien og fra Slovakiet til Grækenland), konstaterede det, at de østrigske myndigheder fortsat kræver transittilladelse på samme måde, som de gjorde det, inden landet tiltrådte EU.

Det bør understreges, at de pågældende ladninger er "RID Class 1 - cargo", betegnes som "euro 1 - certificated", og at transporten foregår med tog, idet Belgien og Tyskland (EU-medlemmer), som ladningerne passerer igennem, ikke kræver nogen transittilladelse.

Kan Kommissionen oplyse, om Østrig har ret til at kræve transittilladelse for vareladninger med oprindelse i Fællesskabet (ingen andre EU-lande kræver en sådan tilladelse), samt hvordan den vil udvirke, at dette land overholder de traktatmæssige forpligtelser, som det har indgået som led i tiltrædelsen af EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(25. maj 1998)

Kommissionen bekræfter, at der i henhold til Rådets direktiv 96/49/EF af 23. juli 1996 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om jernbanebefordring af farligt gods(1) er tale om, at den ansvarlige for befordringen skriftligt skal give officiel meddelelse om, at der er tale om transport af nogle farlige stoffer, der certificeres som "radioactive immune diffusion (RID) class 1 - cargo". Da det ærede medlem ikke i enkeltheder har oplyst, hvilken form for gods der her er tale om, kan Kommissionen ikke redegøre for, hvorvidt den "transittilladelse", der blev krævet af de østrigske myndigheder, er i overensstemmelse med den nugældende fællesskabslovgivning eller ej. Dog skal al befordring af gods af klasse 1, som f.eks. sprængstoffer og andre eksplosive genstande, godkendes af den kompetente myndighed.

(1) EFT L 235 af 17.9.1996, s. 25.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0995/98

af María Sornosa Martínez (GUE/NGL) til Kommissionen

(2. april 1998)

Om: Den Europæiske Unions forbindelser med Ækvatorialguinea

Ministerpræsidenten i Ækvatorialguinea, Teodoro Obiang, mødtes sidste år med Kommissionens formand, Jacques Santer, for at indgå nye aftaler om samarbejde mellem Den Europæiske Union og dette land.

Obiangs regering handler i direkte modstrid med de retningslinjer, der blev fastlagt under forhandlingerne med Santer, og udøver nu undertrykkelse af det etniske mindretal (Bubifolket) i kraft af systematisk voldtægt af Bubikvinder, daglige mord, tilbageholdelse af 300 personer med henblik på en lynproces mod disse repræsentanter for Bubifolket, som for størstedelens vedkommende er tilknyttet ngo'er og MAIB (selvstændighedsbevægelsen for øen Bioko), som er Bubifolkets største parti.

Ækvatorialguinea har endvidere modtaget EU-bistand, som skulle bidrage til en demokratisering og øget respekt for menneskerettighederne i landet, og denne bistand blev herefter trukket tilbage, fordi aftalerne ikke blev overholdt.

1. Hvad vil Kommissionen gøre for at få Obiangs regering til at overholde aftalerne om demokratisering og respekt for menneskerettighederne?

2. Hvad er Kommissionens holdning til den skueproces, som Ækvatorialguineas regering er ved at forberede, og som frygtes at ville føre til afsigelse af en række dødsdomme?

3. Hvilken linje vil Kommissionen lægge for samarbejdet med Ækvatorialguinea?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(12. maj 1998)

Kommissionen har kendskab til de problemer, der er opstået i demokratiseringsprocessen i Ækvatorialguinea, og herunder også krænkelserne af oppositionens grundlæggende frihedsrettigheder. Kommissionen følger nøje med i landets politiske udvikling og har indledt en dialog med landets regering om de tildragelser, der omhandles i det ærede medlems forespørgsel. Kommissionen har benyttet denne dialog til at meddele landets myndigheder, at den gør sig alvorlige bekymringer med hensyn til de alvorlige krænkelse af menneskerettigheder, som ordensmagten har gjort sig skyldig i i denne forbindelse.

Som følge af de fremsatte indvendinger har landets myndigheder meddelt Kommissionen, at ophavsmændene til disse overtrædelser af menneskerettighederne vil blive bragt for retten og straffet. De personer, der anklages som ophavsmænd til begivenheder i januar 1998, vil blive dømt ved en offentlig retssag, som kan overværes af observatører for EU og repræsentanter for Amnesty International.

Spørgsmålet om hvor hurtigt samarbejdet med Ækvatorialguinea kan genoptages, afhænger af om der sker reelle fremskridt med hensyn til overholdelsen af menneskerettighederne og demokratiets og retsstatens principper, jf. artikel 5 i Fjerde Lomé-konvention.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1273/98

af Freddy Blak (PSE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Adgang til viden og informationsteknologi

Store multinationale virksomheder som Siemens-Nixdorf og IBM har forbudt deres ansatte adgang til Internettet, og det er endda på trods af, at disse virksomheder lever af at sælge informationsteknologi.

Mener Kommissionen ikke, at der bør tages et EU-initiativ for at sikre, at europæiske lønmodtagere ikke begrænses i brug af informationsteknologi og adgang til viden?

Svar fra Martin Bangemann på Kommissionens vegne

(18. juni 1998)

Kommissionen er enig med det ærede medlem i, at adgang til informationsteknologi og viden er absolut nødvendig for virksomheder og organisationer af alle størrelser samt for disses ansatte.

Selv, hvor den nødvendige netinfrastruktur forefindes, kan en virksomhed imidlertid under hensyn til en række faktorer komme til den konklusion, at den ikke ønsker at tillade ubegrænset adgang til Internet for den enkelte medarbejder.

For det første skal virksomheden bære omkostningerne ved at stille den tilstrækkelige båndbredde til rådighed for Internet-forbindelsen. Prisen for lejede kredsløb i Europa er desværre stadigvæk meget højere end for det tilsvarende i USA, selv om teleliberaliseringen burde tvinge priserne yderligere nedad. Der kan også være problemer med Internet-trafikkens belastning af firmanetttet.

Firmaerne kan også gøre sig bekymringer om de mulige risikoproblemer ved overførsel af computervira, om hæftelse i forbindelse med overførsel af pornografi eller software uden licens samt om medarbejderes eventuelle tidsspilde, når de bruger arbejdstiden til at søge på web-steder, som ikke er strengt forretningsrelaterede.

Det synes ikke hensigtsmæssigt på nuværende tidspunkt at forsøge at fastsætte regler på europæisk niveau for, hvordan virksomheder skal tackle disse spørgsmål. Kommissionen ville imidlertid se positivt på initiativer fra virksomheder, der er stillet over for lignende spørgsmål, til at diskutere praktiske løsninger med deres medarbejdere eller disses repræsentanter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1421/98

af Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) til Kommissionen

(28. april 1998)

Om: Blå flag

Nu da sommeren nærmer sig, og der formodentlig vil blive tildelt et hav af blå flag, og da Kommissionen ikke er helt uden indflydelse på tildelingen af de blå flag, fordi den leverer oplysninger om badevandets kvalitet m.v., bedes Kommissionen oplyse, hvilken form for kontrol den agter at indføre for at forhindre et eventuelt misbrug af det blå flag.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(26. maj 1998)

Blå flag-kampagnen administreres af en ikke-statslig organisation kaldet Foundation for environmental education in Europe (FEEE), der ligger i København. Den har associerede organisationer i medlemsstaterne, som vurderer de strande, der evt. kan blive tildelt et blåt flag. Denne vurdering udføres på fire hovedområder, hvor der er fastsat både bindende og vejledende kriterier: miljøuddannelse og -information, miljøledelse, vandkvalitet (baseret på de vejledende værdier i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand(1)) og sikkerhed og tjenesteydelser.

Kommissionen overvejer ikke særlige kontrolforanstaltninger for at hindre misbrug af tildelingen af det blå flag. Før en strand kan tildeles et flag, bliver dens ansøgning vurderet af den nationale blå flag-komité i medlemslandene. Denne komité består i nogle lande ikke kun af medlemmer fra den nationale blå flag-organisation, men også af eksperter i vandkvalitet, miljøbeskyttelse og sikkerhed samt repræsentanter fra de nationale myndigheder. Hvis den nationale komité ikke kan blive enig om en bestemt ansøger, bliver beslutningen truffet af FEEE's europæiske komité, der består af medlemmer fra bestyrelsen i FEEE og en repræsentant fra Kommissionen.

I badesæsonen foretager den nationale og europæiske blå flag-organisation uanmeldte kontrolbesøg til de strande, der er blevet tildelt et blåt flag. Hvis de opdager, at blå flag-kriterierne ikke overholdes, bliver flaget taget ned, indtil situationen er blevet ændret. Derudover er hele blå flag-kampagnen baseret på udbredt oplysning og inddragelse af offentligheden. Det forventes derfor, at strandgæster henvender sig til de nationale og europæiske blå flag-organisationer, hvis de bemærker uregelmæssigheder.

Dog er der i de mere end ti år, som kampagnen har kørt, kun blevet anmeldt meget få tilfælde af reelt misbrug.

(1) EFT L 31 af 5.2.1976.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1243/98

af Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) til Kommissionen

(9. april 1998)

Om: Støtte fra EIB's finansieringsordning til Burgos kommune

Den Europæiske Investeringsbank ydede i december 1996 et beløb på 350 mio pesetas til retablering af området omkring borgen i Burgos. Siden borgen blev sprængt i luften af Napoleons tropper, er der kun ruiner tilbage på arealet; disse er et levn af den oprindelige fæstning og har officiel status som fredet kulturmonument.

Det kommunalbestyrelsesmedlem, som er ansvarlig for projektet, har erklæret at ville ændre sigtet med bevillingen og anvende den til genopførelse af en borg på ruinerne af den tidligere, en genopbygning, som skal iværksættes omgående. Dette vil indebære et alvorligt indgreb i landskabet og ændre udsynet til domkirken i Burgos, som af UNESCO er erklæret som en del af verdens kulturarv.

Kan Kommissionen fastslå, om det er muligt, at et organ, som har modtaget en bevilling fra EIB, ensidigt kan ændre bevillingens sigte?

Hvordan mener Kommissionen om det forhold, at EU-midler, som er afsat til beskyttelse af kulturarven, anvendes i den stik modsatte hensigt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(25. maj 1998)

Inden for et samlet tilskud på 5,2 mia. ESP, som i oktober 1996 via Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområdes finansieringsmekanisme ydedes til byfornyelse i Castilla y Leon, tildelte udvalget for denne mekanisme Burgos kommune 310 mio. ESP til udgravnings- og konsolideringsarbejder på borgruinerne i Burgos.

Kommissionen kan bekræfte, at de kommunale myndigheder i Burgos ikke ensidigt må ændre formålet med tilskuddet og udformningen og gennemførelsen af det projekt, som det bevilgedes til. Kommissionen kan også forsikre det ærede medlem om, at Udvalget for Finansieringsmekanismen har taget de nødvendige skridt til at sikre, at Den Europæiske Investeringsbank nøje overvåger projektets forløb.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0666/98

af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen

(10. marts 1998)

Om: Kemiske stoffer, der kan forårsage endokrine forstyrrelser

Er Kommissionen enig i, at der er et behov for standardiserede undersøgelser med henblik på at konstatere, om nye og eksisterende kemiske stoffer kan forårsage endokrine forstyrrelser, og hvilke foranstaltninger træffes der i bekræftende fald for at indføre sådanne undersøgelser på europæisk eller internationalt niveau?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(12. maj 1998)

Problemet vedrørende endokrin forstyrrelse henhører under det generelle område, der er omfattet af den nugældende fællesskabslovgivning om kemiske stoffer. I øjeblikket er den specifikke påvirkning af endokrint forstyrrende egenskaber i kemiske stoffer endnu ikke udtrykkeligt omfattet af det relevante direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer(1) med senere ændringer. En række videnskabelige konferencer, som var tilrettelagt af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), det amerikanske miljøbeskyttelsesagentur (USEPA), en række af Fællesskabets medlemsstater og Kommissionen henstiller, at der udvikles en særlig afprøvningsstrategi med henblik på at påvise virkningerne af de stoffer, der er mistænkt for at kunne have endokrint forstyrrende følger for såvel mennesker som miljø. Som led i denne strategi har man påpeget behovet for at udvikle et sæt screenings-prøver.

Ud over at have finansieret en række forskningsprojekter vedrørende endokrine forstyrrelser samarbejder Kommissionen på dette stadium med andre lande på OECD-plan om fastlæggelse af en fælles strategi og fastsættelse af målsætninger og prioriteringer for den videre udvikling af afprøvningsmetoderne. Et væsentligt resultat af det første møde var, at der her opnåedes enighed om begrebsrammen for den nærmere undersøgelse af mulige endokrint forstyrrende stoffer. I disse rammer indgår bl.a. et screenings-niveau for afprøvning med henblik på fastsættelse af prioriteter samt karakterisering af aktionsmekanismen. Denne praktiske fremgangsmåde kræver udvikling og validering af særlige screening in vivo og in vitro, samt fremme af eksisterende afprøvningsmetoder og validering af disse. Yderligere arbejde hermed åbner mulighed for udvælgelse af de hensigtsmæssige screeningsprocedurer samt igangsættelse af arbejdet med validering heraf.

(1) EFT 196 af 16.8.1967, s. 1. (Dansk specialudgave 1967, s. 211.).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1329/98

af Graham Mather (PPE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Virkningerne af WTO-aftalerne på EU's bestemmelser om dyrevelfærd

På det seneste har berørte interessegrupper givet udtryk for bekymring over de konsekvenser, som en række WTO-aftaler kan få på EU's bestemmelser om dyrs velfærd. Navnlig har den britiske organisation Compassion in World Farming ment, at der i lyset af WTO-bestemmelserne er sket en udvanding af EU-foranstaltninger om forbud mod indførsel af pelsværk fra lande, der anvender rævesakse, og forbud mod markedsføring af kosmetiske produkter, der er testet på dyr.

1. Mener Kommissionen, at der er en konflikt mellem WTO-aftalerne og EU's dyrevelfærdsbestemmelser?

2. Hvordan agter Kommissionen enten at fjerne denne konflikt eller sikre, at den ikke opstår?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan

(11. juni 1998)

Aftalerne under Verdenshandelsorganisationen (WTO) er ikke til hinder for, at der indføres foranstaltninger, som anses for at være nødvendige for at beskytte dyr på Fællesskabets territorium. Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at man ikke ensidigt kan påtvinge tredjelandene Fællesskabets velfærdsbaserede produktionsstandarder. Ifølge den nuværende fortolkning af WTO-reglerne er der en konflikt mellem WTO-aftalerne og Fællesskabets forskrifter vedrørende dyrevelfærd, hvis Fællesskabets velfærdsbaserede produktionsstandarder udgør en betingelse for import fra tredjelande.

Sådanne konflikter kan effektivt undgås ved, at der inden for rammerne af bilaterale eller multilaterale aftaler vedtages internationale velfærdsbaserede standarder. Da dyrevelfærd er ved at blive et stadig mere relevant spørgsmål i den internationale handel, vil det desuden kunne blive rejst i WTO-kontekst. Muligheden for at ændre WTO-reglerne, således at de kommer til at omfatte velfærdsanliggender, vil blive behandlet i forbindelse med fastlæggelsen af Fællesskabets forhandlingsmål for næste fase WTO-forhandlinger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0605/98

af Angela Sierra González (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. marts 1998)

Om: Biologisk betinget fiskeristop

Den marokkanske regering har for nylig forlænget perioden for biologisk betinget fiskeristop til også at omfatte marts og april i farvandene ved fiskebanken ud for Sahara.

Denne beslutning er ifølge forskellige repræsentanter for fiskerisektoren en krænkelse af fiskeriaftalen mellem Den Europæiske Union og Marokko, som giver mulighed for justeringer, men ikke forlængelser af perioden for biologisk betinget fiskeristop. Hertil kommer, at Marokko endnu ikke har iværksat den fiskeriplan, som skulle begrænse fiskeriet efter befrugtede hunblæksprutter i reproduktionszonen.

Marokko har tværtimod tilsyneladende øget sin fiskeriindsats til fare for fangsterne på grund af overudnyttelse af zonens reserver og i strid med videnskabelige anbefalinger med henblik på bevaring af fiskebankens bestande.

Hvad mener Kommissionen om beslutningen om at forlænge det biologisk betingede fiskeristop ved fiskebanken ud for Sahara med to måneder?

Vil fiskeristoppet berøre blækspruttefartøjerne i Marokko? Opfylder dette land fiskeriaftalen med Den Europæiske Union på dette område?

Hvilke foranstaltninger er Kommissionen parat til at træffe for at undgå forskelsbehandling af fartøjerne, navnlig de spanske, ved gennemførelsen af "biologisk betingede fiskeristop" i zonen?

Hvilke rapporter eller undersøgelser foreligger der, som anbefaler forlængelse af det biologisk betingede fiskeristop ved denne fiskebanke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Emma Bonino

(20. april 1998)

Fællesskabet har altid tillagt en bevarelse og en rationel forvaltning af fiskeressourcerne den allerstørste betydning. Fællesskabet har inden for rammerne af aftalen med Marokko altid set positivt på udviklingen af et ansvarligt fiskeri, der kan sikre sektorens levedygtighed på lang sigt, herunder også blækspruttefiskeriet, der er af stor betydning for de to parters fiskerflåder.

Kommissionen finder i den forbindelse, at et biologisk betinget fiskeristop kun udgør en del af et bredt udvalg af foranstaltninger til beskyttelse af bestanden. Derfor skal en sådan foranstaltning ses inden for rammerne af den faktiske gennemførelse af de bevarelsesforanstaltninger, som Marokko har forpligtet sig til at iværksætte for landets egen flåde, der driver industrielt fiskeri eller småfiskeri efter blæksprutter, og altid være i de to parters interesse.

Denne opfattelse støttes af forskellige videnskabsfolk og forskere på området, som - selv om de anerkender, at det biologisk betingede fiskeristop mindsker presset på fiskeriet af unge fisk - tilføjer, er det fortsat er nødvendigt med supplerende foranstaltninger.

Hvad angår Marokkos ensidige anvendelse af forlængelsen af det biologisk betingede fiskeristop, der vil få følger for både den marokkanske og den europæiske flåde af blækspruttefiskerfartøjer, har Kommissionen fortsat sine bestræbelser på at sikre, at de indgåede forpligtelser overholdes, således at en eventuel forskelsbehandling undgås.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1430/98 af Daniel VARELA SUANZES- CARPEGNA til Kommissionen. EU's udviklingssamarbejde med tredjelande på fiskeriområdet



EF-Tidende nr. C 386 af 11/12/1998 s. 0127



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1430/98 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen (11. maj 1998) Om: EU's udviklingssamarbejde med tredjelande på fiskeriområdet Hvor stor en procentdel af midlerne til udviklingssamarbejde har Kommissionens GD VIII i de seneste 5 år afsat til udviklingen af fiskerisektoren i tredjelande?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1941/98

af Lyndon Harrison (PSE) til Kommissionen

(11. juni 1998)

Om: Helligdage

I betragtning af, at der kun er 50 dage om året, hvor hele det indre marked fungerer uden en eller anden national helligdag, bedes Kommissionen oplyse, hvad den eventuelt kan foretage for at forbedre erhvervslivets situation ved at rationalisere placeringen af helligdage i EU?

Er Kommissionen enig i, at den sådan foranstaltning ikke bør medføre en nedskæring i antallet af helligdage, som de europæiske arbejdstagere nyder godt af for øjeblikket?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Jacques Santer

(15. juli 1998)

Det ligger uden for Kommissionens kompetence at behandle dette spørgsmål, som udelukkende sorterer under de pågældende nationale myndigheder.