SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2494/99

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Sikring af vildlaksebestanden i floden Tornionjoki

Den finske regering forelagde i 1996 fiskeribestemmelser, der var vigtige for bevarelsen af vildlaksebestanden i Østersøen. Den havde til formål at sikre, at laksene havde adgang til gydepladserne. Yngelproduktionen i Tornionjoki og Simojoki blev da også midlertidig væsentlig øget. I 1998 lempede man begrænsningerne for fiskeri på åbent hav, og laksefangsterne i Tornionjoki blev halveret i forhold til det foregående år.

Udover af lempelsen af fredningen til havs er bevarelsen og regenereringen af laksebestanden også blevet påvirket af de dispensationer, der blev givet til fangst af helt i havområdet ud for Tornionjoki i den periode hvor laksefiskeri ikke er tilladt. I de fangstredskaber, der bruges til heltfiskeri, bliver der særdeles mange opstigningslaks tilbage. Vigtigt er også det overfiskeri af laks, der har fundet sted i årevis til havs, og de problemer, der skyldes de finske og svenske fiskerimyndigheder forskellige syn på fiskeri- og fredningsspørgsmål.

Vildlaksen i Østersøområdet er opført i EU's liste over truede arter, og vildlaksebestandenes genetiske diversitet er reduceret som følge af det overfiskeri, der længe har fundet sted. Hvilke konkrete foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at redde Østersøens truede vildlaksebestand? Er Kommissionen rede til at gribe ind overfor det ulovlige fiskeri på åbent hav, såfremt den finske regering ikke gør det?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(14. januar 2000)

Kommissionen har noteret sig, at der er tegn på en positiv udvikling i laksebestanden i Østersøen. I februar 1997 vedtog Den Internationale Østersø-fiskerikommission (IBSFC) en handlingsplan for laks. Målet for denne plan er at opnå en naturlig produktion på mindst 50 % af den mulige kapacitet i alle floder med vildlaks, at forbedre levestederne og at genetablere laksen i floder, hvor der er mulighed for det. Planen er blevet suppleret med nationale indgreb som f.eks. fredede områder og tidsbegrænsninger for fiskeriet.

Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) har bekræftet, at de igangsatte forvaltningstiltag har medført en betydelig stigning i antallet af vildlaks, der vender tilbage til deres oprindelige floder. Stigningen i antallet af vildlaks, der gyder i floderne, har bevirket en øget produktion af vild smolt (unglaks).

Der er ikke konstateret samme fremgang i alle laksefloder. For Tornionjokis vedkommende har den imidlertid været meget stor, og ICES rapporterer, at der nu findes laks i dele af floden for første gang siden anden verdenskrig. Ifølge ICES og nationale kilder er produktionen i Tornionjoki ikke brudt sammen; i 1998 var produktionen tværtimod den størst registrerede siden først i 70'erne. Selv om der var et fald i produktionen i 1999, er den dog stadig meget god og næsten fem gange større end i perioden 1976-1987. Desuden forventede man et fald i 1999-produktionen, da de tilbagevendende laks kom fra

mindre årgange, der var ramt af M 74-syndromet, hvorfor færre laks deltog i gydningen. Den tilbagegang i forekomst og fangster, der blev registreret i 1999 er derfor ikke nødvendigvis en følge af fiskeriet efter helt.

Forudsat at bifangsterne af laks i forbindelse med fiskeriet efter helt modregnes korrekt i den finske kvote eller genudsættes levende, vil disse fangster ikke underminere forvaltningstiltagene i handlingsplanen for laks.

Kommissionen er overbevist om, at der fortsat er behov for den strategi for ansvarlig forvaltning, der indgår i handlingsplanen for laks, hvis det skal lykkes at genopbygge vildlaksebestanden i disse floder.