SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1727/99

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(29. september 1999)

Om: Generel forhøjelse af grænseværdierne for dioxin

Den dioxin-skandale, som med stor forsinkelse er nået frem til offentligheden i Belgien, har i store dele af den europæiske befolkning givet anledning til en del bekymring. Belgiske, franske og nederlandske producenter af foderblandinger har som bekendt forarbejdet fedtstoffer, som er forurenet med dioxin.

I betragtning af, at der hidtil i en del af Den Europæiske Unions lande ikke har eksisteret dioxin-grænseværdier, og at Kommissionen bestræber sig på at fastsætte ensartede grænseværdier på dette område, må man spørge:

1. om det er fornuftigt at tilpasse de lavere grænseværdier, som gælder i mange lande (f.eks. i Italien hidtil 100 nanogram) til andre medlemsstaters højere værdier;

2. om det som følge af den lige overståede krise og med henblik på vores alles vel ikke ville være mere forbrugervenligt at fastsætte lavere grænseværdier i alle 15 stater;

3. om det ikke må forekomme absolut uforståeligt, at der under de givne forhold foretages den under punkt 1 omtalte generelle forhøjelse;

4. om Kommissionen derfor agter at trække denne afgørelse tilbage?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. november 1999)

I spørgsmålet om polyklorerede biphenyler (PCB) findes der ikke i øjeblikket en internationalt anerkendt standard til fastsættelse af grænseværdier efter levnedsmiddeltype. Undersøgelser på dette område er stadig unøjagtige. Det viser sig, at flere medlemsstater allerede efter nationale videnskabelige udtalelser har fastsat grænseværdier for visse levnedsmidler, men disse grænser stemmer ikke altid overens indbyrdes.

Fastsættelse af en standard, som garanterer beskyttelsen af folkesundheden bedst muligt, er imidlertid snævert knyttet til de disponible tekniske midler til at kontrollere overholdelsen af den pågældende grænse. De teknikker, der anvendes til bestemmelse af en grænseværdi for PCB på 100 nanogram pr. gram (ng/g) fedtstof, kræver et materiel og en uddannelse af personalet, som få laboratorier i medlemsstaterne i øjeblikket er i besiddelse af. Fastsættelse af en sådan standard ville begrænse den i forvejen meget begrænsede disponible analysekapacitet i Europa betragteligt.

En grænseværdi for PCB på 200 ng/g fedtstof i kød og afledte produkter, som fastsat ved beslutning 1999/449/EF af 6. august 1999(1) og 1999/551/EF af 9. juli 1999(2) svarer til det særlige tilfælde af kontaminering, der skyldtes fedtstoffer leveret af de belgiske firmaer Verkest og Fogra. I dette tilfælde gav syv konkrete indikatorer for PCB mulighed for at karakterisere de produkter, der blev kontamineret på grund af det pågældende uheld. En standard på 200 ng/g fedtstof er blevet anvendt på fællesskabsplan i beslutningerne om dioxinkrisen i Belgien for på grundlag af analyser at kunne kontrollere belgisk kød beregnet for eksport og udvekslinger inden for Fællesskabet.

Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler har i øvrigt givet udtryk for den opfattelse, at de valgte grænseværdier var passende til forvaltning af denne krise. De nationale videnskabelige udtalelser, som har sat medlemsstaterne i stand til at fastsætte standarder, har været inddraget i overvejelserne i de europæiske videnskabelige komitéer.

Fastsættelsen af grænseværdier for PCB i levnedsmidler til konsum og til foderbrug er i øvrigt snævert forbundet med fastsættelsen af grænseværdier for dioxin i disse levnedsmidler. I spørgsmålet om fastsættelse af grænseværdier for dioxinindholdet i levnedsmidler indledte Kommissionen i juni 1998 en tilbundsgående undersøgelse af de kontamineringsniveauer, der var konstateret i levnedsmidler i flere medlemsstater. Denne undersøgelse indgår i programmet for videnskabeligt samarbejde mellem medlemsstaterne (SCOOP). De foreløbige resultater af denne undersøgelse, som skulle være klar i nær fremtid, vil gøre det muligt at få et bedre overblik over risikoen, og de vil indgå som et element i de igangværende overvejelser om fastsættelse på et senere tidspunkt af grænseværdier for Fællesskabet.

Der forhandles endvidere i øjeblikket om et forskningsprojekt vedrørende analyse af den risiko, der knytter sig til dioxin, inden for rammerne af programmet om livskvalitet og forvaltning af levende ressourcer under det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, og dette forskningsprojekt tager sigte på at fastlægge mere hensigtsmæssige metoder til evaluering af dioxins virkninger for sundheden.

Det er absolut tænkeligt, at Kommissionen i forbindelse med en eventuel gennemførelse af harmoniserede grænseværdier på fællesskabsplan kommer til at fastsætte andre værdier, end dem, der blev besluttet i forbindelse med dioxinkrisen i Belgien, hvis det er hensigtsmæssigt af hensyn til beskyttelsen af folkesundheden. I så fald vil dette ske under hensyntagen til alle disponible videnskabelige data.

(1) EFT L 175 af 10.7.1999.

(2) EFT L 209 af 7.8.1999.