ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0534/02

af Pernille Frahm (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. februar 2002)

Om: Bromerede flammehæmmere i legetøj

På nuværende tidspunkt findes der ingen regler for indhold af bromerede flammehæmmere i legetøj. Hvad vil Kommissionen gøre for at sikre, at der ikke er sundhedsskadelige bromerede flammehæmmere i legetøj?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(22. april 2002)

Bromerede flammehæmmere anvendes i visse forbrugsvarer til at forhindre, at en brand udvikler sig hurtigt. De anvendes primært i kabinetter til elektrisk og elektronisk udstyr, i skum til bilers polstring, møbler og isolering og i visse tekstiler.

De mest udbredte bromerede flammehæmmere skal underkastes en risikovurdering i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer(1). Der er nu foretaget en risikovurdering af pentabromeret diphenylether (pentaBDE), og konklusionen var, at stoffet indebærer en sundheds- og miljørisiko. Kommissionen har fremsat forslag til ændring af direktiv 76/769/EØF om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater for at forbyde anvendelsen af pentaBDE i alle varer, herunder legetøj(2). Når de øvrige stoffer er risikovurderet, vil Kommissionen efter behov foreslå risikobegrænsende foranstaltninger med særligt sigte på risikoen for børns sundhed.

Rådets direktiv 88/378/EØF af 3. maj 1988, ændret ved Rådets direktiv 93/68/EØF af 22. juli 1993, om sikkerhedskrav til legetøj(3) opstiller de væsentlige krav, som alt legetøj skal opfylde, inden det markedsføres i EU. Et af disse væsentlige krav, som vedrører de kemiske egenskaber, er, at legetøj skal være udformet således, at det ikke udgør nogen sundhedsrisiko eller risiko for sår eller skade som følge af indtagelse, indånding eller berøring med huden, slimhinderne eller øjnene.

I henhold til legetøjsdirektivet må legetøj ikke indeholde farlige stoffer eller præparater som defineret i Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer(4) og 88/378/EØF af 3. maj 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedskrav til legetøj(5) i mængder, der kan skade sundheden for de børn, der bruger det. Der er i legetøjsdirektivet fastsat grænser for biotilgængeligheden som følge af anvendelsen af legetøj.

Kommissionen har i øvrigt givet Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) mandat til at udarbejde tre europæiske standarder for risiciene ved organiske kemikalier i legetøj. Dette standardiseringsarbejde omfatter bl.a. to bromerede flammehæmmende stoffer, nemlig octabromeret diphenylether (octaBDE) og pentabromeret diphenylether (pentaBDE). Den Europæiske Standardiseringsorganisation vil udvikle en metode til at påvise, om legetøj indeholder disse stoffer.

(1) EFT L 84 af 5.4.1993.

(2) EFT C 154 E af 29.5.2001.

(3) EFT L 220 af 30.8.1993.

(4) EFT P 196 af 16.8.1967.

(5) EFT L 187 af 16.7.1988.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0417/02

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Dværgbændelormen og den frie bevægelighed for dyr i EU

Kommissionen skriver i sit svar på min forespørgsel E-3988/00(1) om mulighederne for, at der kan gøres en undtagelse for Sverige i ovennævnte spørgsmål, at dette er muligt. Ifølge artikel 8 i Kommissionens forslag kan en medlemsstat opnå yderligere garantier, når en særlig situation begrunder dette. Sveriges anmodning om, at der gøres en undtagelse, skal behandles efter denne artikel, men Kommissionen giver intet svar på, hvorvidt den er af den opfattelse, at der bør gøres en undtagelse for Sveriges vedkommende, fordi kravet om ormebehandling er af største betydning for at hindre dværgbændelormen i at komme ind i landet.

I Aftonbladet den 20. januar 2002 udtaler Sveriges landbrugsminister Margareta Winberg, at det tager lang tid at komme igennem med en svensk undtagelse vedrørende krav om ormebehandling for dyr, der ankommer til Sverige.

Hvad mener Kommissionen egentlig? Kan der gøres en undtagelse for Sverige med hensyn til kravet om ormebehandling af dyr? Ja eller nej?

(1) EFT C 174 E af 19.6.2001, s. 209.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(4. april 2002)

I sit svar på skriftlig forespørgsel E-3988/00(1) påpegede Kommissionen, at ekinokokkose-problemet som følge af transport af kødædende dyr til Sverige kunne løses ved at anvende artikel 8 i forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om dyresundhedsmæssige betingelser for ikke-kommerciel selskabsdyretransport(2).

Parlamentet har i øvrigt givet udtryk for den opfattelse, at artiklens bestemmelser giver de tre berørte medlemsstater (Irland, Sverige og Det Forenede Kongerige) den fornødne garanti, idet der ikke blev fremsat ændringsforslag herom på Parlamentets plenarmøde den 2. og 3. maj 2001.

Kommissionen mener generelt, at der ikke bør være mulighed for at fravige en almindelig regel, navnlig ikke når det drejer sig om spørgsmål om bevægelser mellem medlemsstaterne, medmindre bestemte principper overholdes, og det er netop sådanne principper, der er omhandlet i nævnte artikel 8. Derved undgår man at få utallige særforanstaltninger, der savner tilstrækkelig begrundelse.

Med hensyn til ekinokokkose mener Kommissionen, at Sveriges betænkeligheder, som deles af Irland og Det Forenede Kongerige, er indiskutabelt velbegrundede, og at der ikke bør være noget til hinder for, at der vedtages særbestemmelser (ormekur) for transport af kødædende dyr til disse tre medlemsstater.

Procedurens varighed kan i øvrigt heller ikke medføre særlige problemer, da det udtrykkeligt er fastsat, at de berørte medlemsstater, indtil den supplerende sikkerhed vedtages, kan opretholde deres nationale foranstaltninger under overholdelse af EF-traktaten, særlig artikel 28-30.

(1) EFT C 174 E af 19.6.2001.

(2) EFT C 29 E af 30.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0325/02

af Rosemarie Müller (PSE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Noni-saft og forordningen om nye levnedsmidler

En virksomhed i Tyskland sælger Noni-saft over Internet. Det tyske forbundsinstitut for beskyttelse af forbrugernes sundhed og veterinærmedicin (Bundesinstitut für gesundheitlichen Verbraucherschutz und Veterinärmedizin (BgVV)) forbød Noni den 13. februar 2001 med den begrundelse, at Noni-saft henhører under forordningen om nye levnedsmidler. Frugten Noni har været kendt i århundreder i Fransk Polynesien, hvorfra den sandsynligvis er blevet eksporteret i store mængder gennem lang tid. Hvis man går ud fra, at Fransk Polynesien, som hører til EU, i mange år, også før forordningen om nye levnedsmidler trådte i kraft, har eksporteret Noni-frugt i nævneværdigt omfang til andre EU-lande, bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål: Skal Noni rent faktisk klassificeres som nyt levnedsmiddel, når det allerede i lang tid er blevet markedsført i nævneværdigt omfang, eller skal Noni snarere klassificeres som lægemiddel, fordi producenten forsyner etiketten med sundhedsmæssige oplysninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(14. marts 2002)

De franske territorier i Stillehavet udgør ikke en del af EU. Af de oplysninger, Kommissionen har fået fra medlemsstaterne, fremgår det, at Morinda citrifolia først blev indført til EU som nonisaft fra 1998, dvs. efter at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser(1) var trådt i kraft den 15. maj 1997.

Nonisaft er således et nyt levnedmiddel i henhold til forordning (EF) nr. 258/97, og det må først markedsføres som et levnedmiddel, når det er blevet godkendt i overensstemmelse med forordningen. En ansøgning om godkendelse er i øjeblikket under behandling.

(1) EFT L 43 af 14.2.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0656/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. marts 2002)

Om: Fastlæggelse af moms for små og mellemstore virksomheder i Grækenland på grundlag af anslåede indtægter

I artikel 6 i lov nr. 2753/99 er det fastlagt, at de små og mellemstore virksomheder for hver periode på tre år, hvor virksomheden har været i drift, fra 1999 og fremover skal sammenligne deres bruttoindtægter med summen af indtægter uden for regnskabet. Hvis bruttoindtægterne er mindre, skal der betales moms beregnet på grundlag af denne anslåede forskel.

Repræsentanterne for de små og mellemstore virksomheder i Grækenland mener, at denne bestemmelse er uretfærdig, fordi de ikke alene pålægges moms med tilbagevirkende kraft, men at denne moms desuden opkræves for salg, der er baseret på skøn.

Hvad er Kommissionens holdning i dette spørgsmål? Mener Kommissionen, at der virkelig er tale om fastlæggelse af moms på grundlag af formodninger? Mener den, at denne form for skønsmæssig momsopkrævning er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Bolkestein

(22. marts 2002)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på mundtlig forespørgsel nr. H-0151/02 fremsat af Folias i spørgetiden under Parlamentets mødesession i marts 2002(1).

(1) Skriftlig besvarelse af 12.3.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0206/02 af Christos Folias (PPE-DE) til Kommissionen. Udbetalinger under den anden fællesskabsstøtteramme.



EF-Tidende nr. 160 E af 04/07/2002 s. 0198 - 0198



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0206/02 af Christos Folias (PPE-DE) til Kommissionen (30. januar 2002) Om: Udbetalinger under den anden fællesskabsstøtteramme Som bekendt udløb tidsfristen for udbetalinger i forbindelse med programmer under anden fællesskabsstøtteramme den 31.12.2001. Kan Kommissionen for hver enkelt strukturfond og for hvert operativt program fremlægge en detaljeret oversigt over de samlede bevillinger og eventuelle udbetalinger, som har fundet sted, samt over de resterende beløb, som skal udbetales i Grækenland til dækning af disse programmer? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier (28. februar 2002) Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-3001/01(1). (1) Se side 54.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0166/02

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Gennemførelse af Rådets direktiv 90/314/EØF om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure

Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt og i givet fald hvornår Grækenland har gennemført Rådets direktiv 90/314/EØF(1) om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure i national lovgivning, og om Grækenland håndhæver direktivet korrekt?

(1) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 59.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(5. marts 2002)

Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure,(1) er blevet gennemført i den græske lovgivning ved præsidentiel forordning nr. 339/96. Kommissionen mente efter at have gennemgået denne lovgivning, at gennemførelsen af artikel 7 i føromtalte direktiv, hvor rederier er fritaget for kravet om at stille en finansiel garanti i tilfælde af insolvens for at sikre tilbagebetaling og hjemtransport af de rejsende, udgjorde en mangel. Derfor indledte Kommissionen en overtrædelsesprocedure og henviste sagen til Domstolen (sag C-467/99). Da Grækenland med vedtagelsen af præsidentielt dekret nr. 129/2000 har ændret sin lovgivning i retning af Kommissionens forslag, har Kommissionen derfor besluttet at annullere denne procedure.

Kommissionen råder i øjeblikket ikke over andre oplysninger.

(1) EFT L 158 af 23.6.1990.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0043/02 af Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) til Kommissionen. ESF og mindretalssprog.



EF-Tidende nr. 147 E af 20/06/2002 s. 0234 - 0234



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0043/02 af Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) til Kommissionen (23. januar 2002) Om: ESF og mindretalssprog Kan Kommissionen oplyse, hvor stort et beløb Den Europæiske Socialfond anvender til uddannelse i mindretalssprog i EU? Kan den udarbejde en opstilling for hvert enkelt land og mindretalssprog, især for Spanien? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou (22. februar 2002) Kommissionen råder ikke over de oplysninger, det ærede medlem ønsker, hverken med hensyn til sprog, der anvendes, eller sprog, der undervises i, i forbindelse med programmer finansieret af Den Europæiske Socialfond (ESF). Der kan kun ydes ESF-støtte til sprogundervisning, hvis den er med til at forbedre de pågældende personers beskæftigelsesegnethed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0217/02

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Angola

Kan Kommissionen opstille en liste over de projekter, der er godkendt til finansiering over EU-budgettet i 2001, og oplyse det samlede beløb til investeringer i samme år?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-0215/02, E-0216/02, E-0217/02,E-0218/02, E-0219/02, E-0220/02, E-0221/02, E-0222/02, E-0223/02,E-0224/02, E-0225/02, E-0226/02, E-0227/02 og E-0228/02

(25. marts 2002)

Som følge af omfanget af svaret, der indeholder mange tabeller, sender Kommissionen det direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0116/02

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2002)

Om: TV 3 Televisió de Catalunya i Frankrig

I henhold til direktiv 89/552/EØF(1) om fjernsyn uden grænser anses det for lovligt, at der i en medlemsstat udsendes fjernsynsudsendelser fra andre EU-lande.

TV 3 Televisió de Catalunya sender i Sydfrankrig, og hermed giver den de catalansktalende borgere i området mulighed for at se fjernsynsprogrammer på catalansk, hvormed kendskabet til et af de sprog, som er en del af den europæiske kulturarv, styrkes.

Hvad agter Kommissionen at foretage sig i anledning af det franske programråds afgørelse om, at TV 3 Televisió de Catalunya skal give afkald på sin hidtidige frekvens, da stationens tilstedeværelse i Frankrig anses for ulovlig?

(1) EFT L 298 af 17.10.1989, s. 23.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(22. marts 2002)

I direktivet om tv uden grænser (Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997(1)) er det fastlagt, at medlemsstaterne skal sikre modtagefrihed på deres område af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater (artikel 2 a, stk. 1).

Grundlaget for direktivet er en af de fire grundlæggende friheder i EF-trakaten (fri udveksling af tjenesteydelser artikel 49), og direktivet er i overensstemmelse med charteret om grundlæggende rettigheder, bl.a. artikel 22, som det ærede medlem henviser til.

Med hensyn til det omhandlede spørgsmål har Kommissionen ikke kendskab til de begivenheder, der henvises til i det ærede medlems spørgsmål. Kommissionen vil anmode de franske myndigheder om oplysninger for at kunne gennemføre den nødvendige evaluering.

(1) EFT L 202 af 30.7.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0480/02

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(14. februar 2002)

Om: Behandling af levende kvæg, der eksporteres til Mellemøsten og Nordafrika

EU eksporterer omkring 300 000 stykker levende kvæg årligt til Mellemøsten og Nordafrika. De største eksportører er Tyskland, Irland, Frankrig og Nederlandene. Hvert år betales der mellem 60 EUR og 100 mio. EUR i subsidier (eksportrefusioner) til forhandlere, der eksporterer levende kvæg fra EU til disse lande.

I november 2001 stemte Europa-Parlamentet for at stoppe transport over lange afstande af slagtekvæg og kvæg til opfodring. Parlamentet stemte også for at fjerne subsidier, der støtter afsendelse af levende kvæg til Mellemøsten.

Vil Kommissionen nu bekræfte, at den agter at ændre EU's lovgivning om dyretransport, således at den tager hensyn til Parlamentets synspunkt, hvorefter eksporthandel med levende kvæg skal ophøre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(12. marts 2002)

Kommissionen har kendskab til klager fra dyrevelfærdsorganisationer vedrørende dårlig behandling af dyr under transport og navnlig efter ankomst til tredjelande.

Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991(1) indeholder en række regler om beskyttelse af dyr under transport og Kommissionen forordning (EF) nr. 615/98 af 18. marts 1998(2) kobler betingelserne for eksportrestitutioner sammen med overholdelsen af disse regler. Medlemsstaterne har haft meget svært ved at håndhæve de gældende EU-bestemmelser. Kommissionen deler de fleste af Parlamentets synspunkter på dette område, og den mener, at det er af afgørende betydning med en bedre håndhævelse for at forbedre de nuværende forhold.

Det forventes, at Den Videnskabelige Komité for Dyrs Sundhed og Trivsel afgiver en ny udtalelse i marts 2002. Denne rapport vil give en samlet og omfattende videnskabelig gennemgang af spørgsmål vedrørende transport af dyr. Der vil især blive set nærmere på de nuværende definitioner af transporttid og lastetæthed og på, hvordan der kan ske forbedringer. Kommissionen har allerede lovet, at den i første halvdel af indeværende år vil fremlægge forslag til yderlige forskrifter på grundlag af rapporten.

Hvad angår eksportrestitutioner mener Kommissionen, at man skal finde den rigtige balance mellem de forskellige aspekter af denne meget komplekse problemstilling. Det ville ikke være rigtigt at fjerne eksportrestitutioner for levende kvæg blot for at overlade kvægeksporten til andre eksporterende lande. De lande, der traditionelt importerer kvæg, ville ikke gå over til at importere kød. En foranstaltning som at fjerne eksportrestitutionerne ville være for barsk for oksekødssektoren generelt og for de producenter, der i høj grad er afhængige af eksporten. Kommissionen er imidlertid i gang med at undersøge muligheden for at indføre strengere velfærdsbetingelser for transport af dyr og strengere krav til og kontrol af eksportrestitutioner.

(1) EFT L 340 af 11.12.1991.

(2) EFT L 82 af 19.3.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3687/01

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(16. januar 2002)

Om: EU-finansiering af et naturgasbehandlingsanlæg i fjorden ved Ferrol (Spanien)

Virksomheden Regasificadora del Norte S.A. (Reganosa) arbejder for at gennemføre et anlæg til behandling af flydende naturgas ved Punta Promontoiro inderst i den snævre fjord ved Ferrol. Dette omfattende projekt omfatter anlægger af fire tanke på 150 000 m3, og det forventes årligt at blive anløbet af over 40 LNG-tankskibe af en længde på ca. 280 m og en bredde på 42 m med en dybgang på 12-13 m.

Det galiciske provinsstyre ejer andele i virksomheden Reganosa, og det samme gælder virksomhederne Union Fenosa, Endesa og Mugardesa de Energía, S.A.

Projektet er stødt på stor modstand i befolkningen og i kommunalbestyrelsen i Ferrol. Flere borgersammenslutninger har hver især indgivet klager til Kommissionens generaldirektorater for miljø samt for energi og transport på grund af den alvorlige risiko, som denne type industri indebærer for den pågældende lokalitet. Ferrol kommune støtter en eventuel placering af anlægget i Ferrols yderhavn, som var den oprindeligt planlagte. Den lokalitet inde i fjorden, der nu overvejes, er imidlertid tæt befolket og befinder sig en kilometer fra bymidten i hhv. Mugardos og Ferrol. I tilfælde af en ulykke vil stedet fungere som en blindtarm, idet det er så godt som umuligt at evakuere og LNG-tankskibene kan kun komme ud ved højvande. Desuden vil det ligge tæt på det areal, hvor det er planen at anbringe naturgasbehandlingsanlægget, hvor der findes anlæg (brændstoftanke, krigsskibe, et militært våbenlager osv.), som i tilfælde af et uheld vil kunne fremkalde en dominoeffekt med uoverskuelige følger.

Er der ydet eller ydes der nogen form for finansiering fra EU til dette projekt? Er der indgivet anmodning om finansiering? Hvor stort et beløb er der i bekræftende fald tale om, og hvor skal midlerne komme fra?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(10. juni 2002)

I programmeringsperioden 1994-1999 er der ikke ydet samfinansiering fra strukturfondene til det anlæg, som det ærede medlem omtaler. Med hensyn til den aktuelle programmeringsperiode, 2000-2006, har de spanske myndigheder meddelt Kommissionen, at de ikke for tiden har til hensigt at anmode om samfinansiering af projektet.

Der er på indeværende tidspunkt ikke indgivet nogen anmodning om samfinansiering af de spanske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3307/01

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(28. november 2001)

Om: Henstilling om pelsdyravl

Siden den 22. december 2000 findes der en henstilling om pelsdyravl (T-AP(96)19).

1. Hvad har Kommissionen foretaget sig i tilknytning hertil?

2. Har Kommissionen forelagt et forslag om en juridisk bindende ordning om pelsdyravl? I bekræftende fald hvilket? I benægtende fald hvornår forventes dette forslag at foreligge?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(24. januar 2002)

Rådets direktiv 98/58/EF af 20. juli 1998(1) indeholder hovedprincipperne for beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål, herunder pelsdyravl.

Som det ærede parlamentsmedlem nævner, har Det Stående Udvalg under Den Europæiske Konvention om Beskyttelse af Dyr, der holdes til Landbrugsformål (T-AP) vedtaget en henstilling om pelsdyr, der trådte i kraft i december 1999. Kommissionen og medlemsstaterne deltog i arbejdet med at udforme og vedtage disse henstillinger.

Rådets direktiv 98/58/EF danner retsgrundlag for forslag til fællesskabsforanstaltninger i tilknytning til konventionen eller henstillinger formuleret i henhold hertil, hvis dette er nødvendigt med henblik på en ensartet gennemførelse af konventionen i Fællesskabet.

Kommissionens Videnskabelige Komité for Dyrs Sundhed og Trivsel vedtog den 13. december 2001 en udtalelse om dyrevelfærd i forbindelse med pelsdyravl. Udtalelsen foreligger på følgende internetadresse: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scah/outcome_en.html

Kommissionen vil se nærmere på denne udtalelse og vil overveje, om det er nødvendigt at forelægge et passende forslag for Rådet.

(1) EFT L 221 af 8.8.1998.