SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3261/01

af Joke Swiebel (PSE) til Kommissionen

(23. november 2001)

Om: Forordning (EF) nr. 1347/2000 og adgang til borgerlig vielse og adoption i Nederlandene for personer af samme køn

Den 1. marts 2001 trådte forordning (EF) nr. 1347/2000(1) om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn i kraft. Den 1. april 2001 trådte loven om adgang til borgerlig vielse for par af samme køn samt loven om adgang til adoption for personer af samme køn i kraft i Nederlandene.

I en skrivelse af 15. maj 2001 anførte Reichenbach, Kommissionens generaldirektør for personale og administration, at alle ægteskaber indgået efter nederlandsk borgerlig ret i hans øjne burde anerkendes i forbindelse med tjenestemandsvedtægtens anvendelse i Kommissionen.

1. Er det efter Kommissionens opfattelse korrekt, når Reichenbach støtter sig på tjenestemandsvedtægtens art. 1 a, hvorefter tjenestemænd sikres ret til ligebehandling uanset bl.a. deres seksuelle orientering, samt art. 9 i det europæiske charter om grundlæggende rettigheder?

2. Mener Kommissionen på linje med denne fortolkning, at der i forordning (EF) nr. 1347/2000 ved udtrykket ægteskab og ægtefæller bl.a. skal forstås et efter nederlandsk ret indgået ægteskab mellem to personer af samme køn?

3. Finder Kommissionen, at såfremt det havde været ønsket at holde den pågældende nederlandske ægteskabsform, som allerede under forordningens udarbejdelse fremtonede sig, uden for forordningens anvendelsesområde, skulle dette have været udtrykkeligt anført i forordningen?

4. Finder Kommissionen, at forordning (EF) nr. 1347/2000 også dækker den forældremyndighed, der for ægtefæller af samme køn efter nederlandsk ret skabes for partneren til den forældrepart, som barnet juridisk set nedstammer fra?

5. Finder Kommissionen, at der i de direktiver og forordninger, som omhandler fri bevægelighed for EU-statsborgere og andre personer og f.eks. forordning (EØF) nr. 1612/68(2), ved udtrykket ægtefælle bl.a. også skal forstås en ægtefælle af samme køn i overensstemmelse med nederlandsk ret?

(1) EFT L 160 af 30.6.2000, s. 19.

(2) EFT L 257 af 19.10.1968, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(12. marts 2002)

Hvad angår det specifikke spørgsmål vedrørende anerkendelse af et efter nederlandsk ret indgået ægteskab mellem to personer af samme køn i forbindelse med anvendelsen af tjenestemandsvedtægten, henvises der til Kommissionens svar på Kathalijne Maria Buitenwegs skriftlige forespørgsel P-2438/01(1). I svaret af 15. oktober 2001 understregede Kommissionen, at den har overvejet, hvordan der skal tages hensyn til loven om ændring af den nederlandske civilret om anerkendelse af ægteskab mellem par af samme køn. Efter at have rådført sig med sine tjenestegrene har Kommissionen givet instruktion om, at et af en tjenestemand indgået ægteskab, som er anerkendt efter den ændrede nederlandske civilret, bør behandles på samme måde som ethvert andet ægteskab, der er anerkendt i en medlemsstat. Indholdet af svaret er baseret på tjenestemandsvedtægtens artikel 1a og artikel 9 i det europæiske charter om grundlæggende rettigheder; det svarer til den holdning, som generaldirektøren for personale og administration tog i sit notat af 15. maj 2001.

Som bekræftet af Domstolens faste retspraksis(2), som indtil nu kun har vedrørt ugifte partneres sidestilling med ægtefæller, findes der ikke som sådan bestemmelser i fællesskabslovgivningen, som definerer begreberne ægtefælle eller ægteskab; som omtalt ovenfor har Domstolen således fastslået, at når sådanne begreber forekommer i retsakter, som skal have konsekvenser i hele Fællesskabet, skal fortolkningen tage hensyn til forholdene i alle medlemsstaterne og ikke kun i en enkelt

medlemsstat. Når der henvises til social og lovgivningsmæssig udvikling med henblik på at retfærdiggøre en dynamisk fortolkning af sådanne begreber, har Domstolen ydermere sagt, at en sådan udvikling skal være synlig i hele Fællesskabet. På baggrund af dette argument fastslog Domstolen i Reed-sagen, som er nævnt nedenfor, at artikel 10 i forordning 1612/68 ikke kan fortolkes således, at en partner, som indgår i et stabilt forhold til en arbejdstager, som er statsborger i en af medlemsstaterne og ansat på en anden medlemsstats område, i visse tilfælde skal behandles som dennes ægtefælle, hvad angår denne bestemmelse.

I den forbindelse henviser det ærede medlem til Rådets forordning (EF) nr. 1347/2000 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn. Forordningen fastsætter reglerne vedrørende kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i sager vedrørende skilsmisse, separation og omstødelse af ægteskab samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn i forbindelse med ægteskabssager.

Forordningen er et internationalt privatretligt instrument. Hvad angår forholdet mellem ægtefællerne, er formålet at fastlægge regler for kompetencen og at tillade anerkendelse i en medlemsstat af en afgørelse vedrørende skilsmisse, separation eller omstødelse af ægteskab truffet i en anden medlemsstat i overensstemmelse med den lovgivning, som finder anvendelse i henhold til dennes internationale privatret. Selv om det ikke kan udelukkes, at forordningen finder anvendelse på procedurer vedrørende et par af samme køns skilsmisse, medfører dette ikke, at domstolene er forpligtet til hverken at træffe afgørelse om eller anerkende skilsmissen eller at anerkende ægteskabet.

Forordningen indeholder også bestemmelser om håndhævelse i en medlemsstat af en afgørelse vedrørende forældremyndighed truffet i en anden medlemsstat. Derfor kan man ikke tildele forældremyndigheden på grundlag af bestemmelserne heri. Derimod vedrører forholdet mellem en partner af samme køn og dennes partners barn familieretten, og det er derfor underlagt den relevante nationale lovgivning.

Ligeledes henviser det ærede medlem til lovgivningen om fri bevægelighed og navnlig forordning 1612/68, som i artikel 10 skaber en ret til familiesammenføring for ægtefællen til en arbejdstager, som har udnyttet sin ret til fri bevægelighed i en anden medlemsstat. I overensstemmelse med den retspraksis, som er nævnt ovenfor, kan den nederlandske lovgivning, som naturligvis er gældende på nederlandsk territorium, ikke udvide begrebet ægtefælle i henhold til artikel 10 i forordning 1612/68 eller pålægge andre medlemsstater en udvidet definition af begrebet ægtefælle.

(1) EFT C 93 E af 18.4.2002, s. 131.

(2) Sag 59/85 Nederlandene mod Reed [1986] Samling af afgørelser 1986, s. 1283, D og Kongeriget Sverige mod Rådet for Den Europæiske Union [2001] Samling af afgørelser 2001, s. 4319.