SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2116/02

af Lucio Manisco (GUE/NGL) til Kommissionen

(17. juli 2002)

Om: Nye italienske love om forvaltning af den kunstneriske arv

Hvorledes bedømmer Kommissionen den italienske regerings oprettelse af to aktieselskaber, Patrimonio dello Stato S.p.A. og Infrastrutture S.p.A., som skal varetage den kunstneriske arv, monumenter og statslige besiddelser, og som eventuelt vil belåne dem og til dels sælge dem for at bruge indtægterne til at finansiere store offentlige bygningsværker af forskellig art?

Mener Kommissionen ikke, at foranstaltninger af denne art falder ind under det kreative finansvæsen, som kan øge eller tilsløre den offentlige gæld, der for Den Italienske Republiks vedkommende allerede er meget høj, og som er uforenelig med parametrene i stabilitetspagten?

Hvad angår et andet alvorligt aspekt, nemlig faren for en om end kun delvis fortabelse af den mest værdifulde historiske, kunstneriske og naturvidenskabelige arv i verden, havde Den Italienske Republiks præsident anmodet regeringschefen om forsikringer og mere restriktive bestemmelser til beskyttelse af denne arv; den 2. juli i år fastslog regeringschefen, Silvio Berlusconi, i sit svar generelt den forfatningsmæssige forpligtelse til at beskytte denne kulturarv, men han afviste kravet om supplerende bestemmelser, der kunne begrænse de to nævnte aktieselskabers aktiviteter.

Under hensyntagen til den store bekymring, denne fremgangsmåde og disse lovgivningsinitiativer har vakt inden for de kulturelle kredse, mener Kommissionen da ikke, at den bør anmode den italienske regering om nærmere oplysninger i henhold til afsnit XII i EF-traktaten (art. 151), den europæiske konvention om beskyttelse af den arkæologiske arv og konventionen om beskyttelse af den arkitektoniske arv i Europa?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(15. oktober 2002)

Spørgsmålet vedrører lovgivning om oprettelse af to institutioner (Patrimonio SpA og Infrastrutture SpA), som det italienske parlament for nylig har vedtaget.

I henhold til stabilitets- og vækstpakken er alle medlemsstater forpligtet til at efterleve den mellemfristede målsætning [] om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud.

Budgetsaldoen defineres på grundlag af den generelle offentlige gæld, jf. Rådets forordning (EF) nr. 2223/96 af 25. juni 1996 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Det Europæiske Fællesskab(1) (også kendt som ESA 95) og Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 af 22. november 1993 om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssige store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab(2) (som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 351/2002 af 25. februar 2002(3)).

Eurostat er på nuværende tidspunkt ved at se nærmere på de opgaver, de tre institutioner skal udføre, og vil, når de begynder at fungere, udtale sig om, hvorledes de behandles i statens regnskaber.

I medfør af EF-traktatens artikel 151 (tidl. artikel 128) har Fællesskabet beføjelser til på det kulturelle område at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne. Det spørgsmål, det ærede medlem stiller, henhører ikke under Fællesskabets beføjelser, men derimod som følge af subsidiaritetsprincippet udelukkende under medlemsstaternes.

EU er i øvrigt ikke part i den europæiske kulturkonvention af 19. december 1954 og konventionen om bevaring af Europas arkitekturarv af 3. oktober 1985; som følge heraf er det ikke op til Kommissionen at se nærmere på, om der eventuelt er sket overtrædelser.

(1) EFT L 310 af 30.11.1996.

(2) EFT L 332 af 31.12.1993.

(3) EFT L 55 af 26.2.2002.