SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1114/00

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Maksimalgrænseværdier og overvågningspolitik for restkoncentrationer

På baggrund af oplysninger fra medicinalindustrien under iagttagelse af strenge krav er der fastsat maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle virksomme stoffer i veterinærmedicinske præparater til behandling af dyr, der er beregnet til konsum.

Det er ved lov påkrævet, at medlemsstaterne fremlægger deres overvågningsplaner angående restkoncentrationer i fødevarer for det kommende år, og resultaterne fra det forløbne år, for Kommissionen. Disse resultater angiver forekomsten af restkoncentrationer fra veterinærmedicinske præparater i levnedsmiddelprøver fra hele Europa.

Hvorfor er det ikke obligatorisk for medlemsstaterne eller Kommissionen at offentliggøre disse resultater? Det burde være en del af et løbende program til forbedring af gennemsigtigheden og genopretning af forbrugernes tillid.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(29. maj 2000)

Ifølge Rådets direktiv 96/23/EF af 29. april 1996 om de kontrolforanstaltninger, der skal iværksættes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf og om ophævelse af direktiv 85/358/EØF og 86/469/EØF og beslutning 89/187/EØF og 91/664/EØF(1) skal både medlemsstaterne og de tredjelande, som udfører fødevarer til Fællesskabet, iværksætte planer for overvågning af restkoncentrationer i levende dyr og animalske produkter, der er beregnet til konsum. I bestemmelserne fastsættes det, hvilke restkoncentrationer der skal overvåges for hver dyreart, og hvilke procedurer for prøveudtagning der skal anvendes, når stoffer skal påvises.

Direktivet blev anvendt første gang i 1997 for kvæg, svin, får, hovdyr, fjerkræ og akvakulturprodukter. For mejeriprodukter, æg, vildt og honning kunne direktivets bestemmelser først anvendes i 1998 efter vedtagelsen af beslutning 97/747/EF af 27. oktober 1997 om omfang og hyppighed af den i Rådets direktiv 96/23/EF omhandlede prøveudtagning med henblik på overvågning af visse stoffer og restkoncentrationer heraf i visse animalske produkter(2), der supplerede direktivets bestemmelser.

I direktiv 96/23/EF fastsættes der tre niveauer for meddelelse af de overvågningsplaner, som medlemsstaterne har iværksat. Medlemsstaterne skal sende Kommissionen de overvågningsplaner, der er fastsat for indeværende år, og de resultater, der blev opnået det foregående år, inden den 31. marts i indeværende år (artikel 8, stk. 3). Når Kommissionen har evalueret planerne, underretter den i Den Stående Veterinærkomité medlemsstaterne om resultatet af kontrollen (artikel 8, stk. 4). Kommissionen skal desuden hvert år sende Parlamentet og Rådet en meddelelse om resultaterne af overvågningsplanerne (artikel 8, stk. 5). Ifølge artikel 8, stk. 3, offentliggør medlemsstaterne resultatet af planernes iværksættelse. Visse medlemsstater offentliggør for øvrigt allerede resultaterne af overvågningsplanerne i form af årlige rapporter og ofte på en officiel hjemmeside på Internettet.

Siden vedtagelsen af direktiv 96/23/EF bestræber Kommissionen sig på med støtte fra grupper af nationale sagkyndige at harmonisere de af medlemsstaterne indsendte oplysninger for at gøre dem sammenlignelige og opnå det fulde udbytte den rapport, der er fastsat i direktivets artikel 8. Det er et langsigtet arbejde, da medlemsstaterne ofte anvender meget forskellige metoder for kontrol af restkoncentrationer og laboratorieanalyser.

Hvad resultaterne af overvågningsplanerne for 1998 angår, skulle en rapport blive forelagt Den Stående Veterinærkomité i slutningen af maj 2000. For 1999 har ni medlemsstater til dato indgivet resultaterne af deres kontrolplaner. I overensstemmelse med direktiv 96/23/EF vil Kommissionen minde medlemsstaterne om deres forpligtelse til at offentliggøre resultaterne af overvågningsplanerne, og den vil overvåge, at direktivet gennemføres effektivt. Kommissionen vil også sikre sig, at resultaterne derpå sendes til Rådet og Parlamentet.

(1) EFT L 125 af 23.5.1996.

(2) EFT L 303 af 6.11.1997.