SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0282/00

af Adriana Poli Bortone (UEN) til Kommissionen

(3. februar 2000)

Om: Krisen på olivenoliemarkedet og forslag om oprettelse af en fælles database for olivenolie

Efter den alvorlige krise på olivenoliemarkedet har Italien foranstaltet undersøgelser ved grænserne, hvor der indføres store mængder olivenolie fra lande i og uden for EU.

Den alvorlige krise på oliemarkedet omfatter nu også høståret 1999-2000.

Der indføres store partier spiseolie i Italien fra lande uden for EU, bl.a. ad ikke altid gennemskuelige omveje, der inddrager spanske og græske operatører.

I de nordafrikanske lande er omkostningerne ved fremstilling af forskellige olietyper ekstremt lave.

De italienske kontrolforanstaltninger over for olieimporten har været temmelig forgæves, da analyseresultaterne på mystisk visaltid ligger lige under værdierne i bilag I i forordning (EØF) nr. 2568/91(1).

Denne omstændighed vækker mistanke om, at en stor del af de olier, der indføres i Italien, nok slet ikke er rene, men tvært imod sammenstukket af olier fra Nordafrika og olier fra Spanien og Grækenland på en sådan måde, at de gældende analyseværdier overholdes.

Det er således i øjeblikket umuligt med sikkerhed at fastslå den geografiske oprindelse til de olier, der indføres og markedsføres i Italien.

Denne problemstilling forårsager voldsom uro på markedet. EU har imidlertid vedtaget følgende retsakter på området:

Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966(2) senest ændret ved forordning (EF) nr. 1638/98(3) navnlig artikel 35a, og

Kommissionens forordning (EF) nr. 2815/98 af 22. december 1998(4) om handelsnormer for olivenolie.

I lighed med hvad der i nogen tid har været gældende i vinsektoren, er det nu videnskabeligt bevist, at de kemiske karakteristika for olivenolie varierer alt efter produktionsområdets beliggenhed.

Det eneste effektive redskab til at fastslå olieprodukters nøjagtige geografiske oprindelse er oprettelsen af en fælles database for EU efter samme mønster, som det er sket for vinsektoren med forordning (EØF) nr. 2348/91(5).

Vil Kommissionen på baggrund af ovenstående oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at træffe med henblik på oprettelse af en fælles database for olivenolie, der er det eneste analyseredskab, der kan løse dette alvorlige problem?

(1) EFT L 248 af 5.9.1991, s. 1.

(2) EFT 172 af 30.9.1966, s. 3025.

(3) EFT L 210 af 28.7.1998, s. 32.

(4) EFT L 349 af 24.12.1998, s. 56.

(5) EFT L 214 af 2.8.1991, s. 39.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. februar 2000)

Kommissionen mener ikke, at der er nogen egentlig krise på olivenoliemarkedet, navnlig i Italien, da landet har haft en særlig stor høst i 1999/2000, og priserne ved udgangen af januar 2000 ligger på over 130 % af udløsningstærsklen for privat oplagring.

Generelt peger udsigterne for afsætning af høsten i Fællesskabet som helhed på en nedgang i lagrene i 1999/2000 og dermed en støt efterspørgsel i forhold til udbuddet. Det kraftige prisfald i december 1999 synes at svare til absorberingen af spekulativt opbyggede lagre, men det blev i begyndelsen af januar fulgt af et kraftigt markedsopsving, som kommer olien af den nye høst til gode.

De importerede mængder olivenolie, der udgør under 50 000 ton pr. år, kan ikke forstyrre fællesskabsmarkedet, der er baseret på en produktion, som i 1999/2000 anslås til 1 600 000 ton.

Blandinger af olivenolie og frøolie, hvad enten de har oprindelse i Fællesskabet eller ej, som sælges svigagtigt som olivenolie, opdages ved de analyser, der er fastlagt i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2568/91 af 11. juli 1991 om kendetegnene for olivenolie og olie af olivenpresserester og de i den forbindelse anvendte metoder. Der forskes for tiden aktivt i, hvordan disse analyser kan forbedres yderligere.

Sammenstikning af olivenolie af forskellig oprindelse er ikke forbudt. Det er endog nødvendigt for olie fra visse regioner, for at forbrugerne kan få de oliekvaliteter, de ønsker. Dette er en vigtig forskel mellem vinsektoren og olivenoliesektoren.

Det af det ærede medlem nævnte instrument undersøges stadig på fællesskabsplan for olivenolies vedkommende, og Kommissionen følger her udviklingen med stor opmærksomhed. Olivenoliernes geografiske kendetegn fastlægges imidlertid som statistiske gennemsnit og udgør sjældent et absolut oprindelsesbevis for et bestemt parti. Problemet bliver endnu mere komplekst for de uundgåelige sammenstikninger af olivenolier af flere sorter, fra flere områder eller med flere geografiske oprindelser.

Kommissionen mener således, at en fællesskabsdatabank for olivenolie med henblik på bekæmpelse af svig ikke er en prioritet i øjeblikket.