SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1582/02

af Michael Cashman (PSE) til Kommissionen

(28. maj 2002)

Om: EU-associeringsaftaler

Kan Kommissionen give en detaljeret beskrivelse af, hvordan den kontrollerer gennemførelsen af bestemmelser i EU-associeringsaftaler med tredjelande? Kontrollerer Kommissionen regelmæssigt og systematisk disse aftaler for at sikre, at alle kriterier og forpligtelser gennemføres af begge parter? Hvilke foranstaltninger træffer Kommissionen i benægtende fald for at sikre, at denne kontrolproces finder sted?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(2. juli 2002)

Normalt fastsætter EU-associeringsaftaler med tredjelande de principper, der ligger til grund for partnerskabet, bl.a. respekt for demokratiske principper og menneskerettigheder, etablerer rammerne for samarbejde om en bred vifte af civile aktiviteter og indeholder specifikke bestemmelser om handel, stiftelse af og samarbejde med virksomheder hos begge parter, kapitalbevægelser og beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder.

EU, og især Kommissionen, benytter møderne i de organer, der nedsættes ifølge aftalerne (associerings- eller samarbejdsaftaler) til at vurdere situationen inden for alle disse områder. Mere generelt vurderer EU's institutioner og medlemsstaterne, som er selvstændige parter i aftalerne, løbende de fremskridt, der gøres af vore partnere.

EU baserer sig på oplysninger indhentet fra sine delegationer og ambassader på stedet og via kontakter med og oplysninger indhentet fra regeringer, FN-organisationer, det civile samfund, ikke-statslige organisationer og andre interesserede og velinformerede organisationer.

F.eks. findes der omfattende rammer for kontrol med, at bestemmelserne i associeringsaftalerne med kandidatlandene i Central- og Østeuropa anvendes korrekt. Der afholdes regelmæssigt møder på forskellige niveauer for at løse ethvert problem i forbindelse med gennemførelsen af de såkaldte Europaaftaler. Disse møder har til formål at sikre, at bestemmelserne i associeringsaftalerne overholdes til punkt og prikke. Disse møder afholdes også regelmæssigt med kandidatlandene Cypern, Malta og Tyrkiet.

Derudover overvåges gennemførelsen af stabiliserings- og associeringsaftalerne med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM) og Kroatien jævnligt af de organer, der er nævnt eller nedsat ved selve aftalerne, nemlig de relevante råd, udvalg og tekniske arbejdsgrupper, så det sikres, at alle de aftalte kriterier og indgåede forpligtelser overholdes af parterne.

Specielt har stabiliserings- og associeringsaftalerådet til opgave at overvåge aftalens håndhævelse og gennemførelse.

Desuden omfatter aftalen om økonomisk partnerskab, politisk koordinering og samarbejde mellem EU og Mexico institutionelle rammer, der består af et blandet råd (på ministerplan, som mødes mindst én gang om året), et blandet udvalg (på højt embedsmandsplan, som mødes mindst én gang om året) og en række specialudvalg (på teknisk plan). Disse institutionelle rammer giver begge parter mulighed for at vurdere aftalens gennemførelse.

Inden aftalen blev forhandlet på plads, foretog Kommissionen de undersøgelser, der blev anmodet om i konklusionerne fra Ministerrådet, der var i kraft på det pågældende tidspunkt. Forpligtelsen til at gennemføre en aftalerevision blev aftalt på et senere tidspunkt, og aftalen mellem EU og Mexico er derfor ikke blevet underkastet en revision. Kommissionen vil gøre dette, når der indledes forhandlinger om de spørgsmål, som der stadig ikke er truffet aftale om, nemlig liberaliseringen af tjenesteydelser og visse landbrugsprodukter. Parterne skal indlede forhandlinger om disse spørgsmål tre år efter, at afgørelse 2/2000 om liberalisering af handelen med varer og afgørelse 2/2001 om handelen med tjenesteydelser er trådt i kraft.

Sidst men ikke mindst sikres kontrollen med anvendelsen af aftalebestemmelserne, når det drejer sig om Middelhavslandene, gennem møderne i associeringsrådene, som beskæftiger sig med de overordnede retningslinjer for aftalerne. Disse råd mødes i princippet én gang om året. Forvaltningen af de mere tekniske aspekter af aftalerne finder derimod sted i associeringsudvalg, som ligeledes i reglen mødes én gang om året. Derudover afholdes der arbejdsgruppemøder eller ad hoc-møder, hvis dette skulle vise sig nødvendigt inden for dette eller hint område.