ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/181

(2004/C 65 E/197)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2592/03

af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen

(14. august 2003)

Om: Bøder i Den Tjekkiske Republik for manglende nationalitetsmærke på motorkøretøjer

Ved kørsel i udlandet inden for EU er det tilstrækkeligt, at motorkøretøjer er forsynet med den normale euro-nummerplade med de nationale kendingsbogstaver på blå baggrund. Et ovalt nationalitetsmærke er herudover påkrævet ved kørsel uden for EU, da der ellers er risiko for at få en bøde. Også i Den Tjekkiske Republik opkræves der bøder for motorkøretøjer, der ikke er forsynet med et sådant mærke.

Har Kommissionen til hensigt at indlede drøftelser med Den Tjekkiske Republik for allerede fra den 1. maj 2004 at få euro-nummerpladen godkendt som nationalitetsbetegnelse i landet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(18. september 2003)

Rådets forordning (EF) nr. 2411/98 af 3. november 1998 om gensidig anerkendelse af registreringslandets kendingsbogstaver for motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil ved kørsel inden for Fællesskabet (1) indførte det såkaldte »EU-mærke«, som medlemsstaterne skal anerkende som et alternativ til det »ovale mærke«, som blev indført ved Wien-konventionen af 1968 (2).

Wien-konventionen er ratificeret af Den Tjekkiske Republik, og det ovale mærke har stadig gyldighed. Lande uden for EU er ikke omfattet af Rådets forordning, som kun vedrører kørsel inden for Fællesskabet. Der er derfor ikke noget retsgrundlag for at opfordre Den Tjekkiske Republik til at anerkende EU-mærket før den 1. maj 2004. Efter denne dato vil landet skulle anerkende EU-mærket som led i EU-retten.

(1) EFT L 299 af 10.11.1998.

(2) Wien-konventionen om vejtrafik af 8. november 1968, indgået under FN's Økonomiske Kommission for Europa.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/177

(2004/C 65 E/193)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2555/03

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(4. august 2003)

Om: Selskaber, der driver færgefart på Den Engelske Kanal

Kommissionen har tidligere modtaget et spørgsmål om den kartellignende prispraksis, som Eurotunnel og færgeselskaberne ved Den Engelske Kanal synes at anvende (P-3419/00) (1). Kommissær Monti gav i sit svar udtryk for, at der bør være »effektiv konkurrence mellem de selskaber, der driver færgefart på Den Engelske Kanal«.

Jeg har modtaget adskillige henvendelser fra borgere i min valgkreds, som hævder, at færgeselskaberne og Eurotunnel rent faktisk opererer som et kartel. Eksempelvis koster en returbillet om sommeren med tilbagerejse efter fem dage 300 GBP, selv om der opgives flere forskellige priser. Det er deres indtryk, at de betaler en relativ højere pris på netop denne rute end på andre færgeruter inden for EU (der betjenes af græske og italienske færgeselskaber). Yderligere oplysninger kan findes på et websted oprettet af personer, som er utilfredse med de nævnte selskaber (http://www.channelpirates.com).

Vil Kommissionen fremkomme med kommentarer til den prisfastsættelsespraksis, som færgeselskaberne og Eurotunnel anvender, herunder oplyse, om den betragter selskabernes driftsmetoder som værende i strid med konkurrencereglerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(22. september 2003)

Det ærede medlem ved måske, at Kommissionen for nylig samtidig aflagde uanmeldt besøg hos en række af de selskaber, der driver færgefart på Den Engelske Kanal (2). Formålet med disse besøg var rent faktisk at fastslå, om disse selskaber blandt andet fastsætter priser og handelsbetingelser for selskaber, der driver færgefart på Den Engelske Kanal, som antydet i det ærede medlems oplysninger.

Sådanne uanmeldte besøg er det første skridt i forbindelse med undersøgelser af mistænkte karteller. Som det ærede medlem vil forstå, kan Kommissionen på dette tidlige stadium af undersøgelsen ikke kommentere sagen yderligere.

(1) EFT C 151 Ε af 22.5.2001, s. 164.

(2) ΙΡ/03/168 af 3. september 2003; talsmandens udtalelse vedrørende besøg hos selskaber, der driver færgefart på Den Engelske Kanal.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/124

(2004/C 65 E/137)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2278/03

af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen

(9. juli 2003)

Om: Statsborgerskab

Husker Kommissionen evangeliets ord om, at ingen kan tjene to herrer, eftersom han enten vil hade den ene og elske den anden eller omvendt?

Med hvilken ret mener EU-institutionerne, at de kan pådutte borgerne i EU's medlemsstater et nyt »borgerskab«, selv om disse for hovedpartens vedkommende ikke har anmodet om eller indvilliget i at få et sådant yderligere borgerskab?

Hvilken mekanisme kan medlemsstaternes borgere benytte til at forkaste og tilbagevise dette såkaldte borgerskab og fastslå, at deres borgerskab, identitet og loyalitet helt og fuldt tilhører deres eget land?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(18. september 2003)

Med traktaten om Den Europæiske Union (Maastricht-traktaten) — som er udarbejdet af en konference mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer og ratificeret af alle medlemsstaterne i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser — blev der i EF-traktaten indsat en bestemmelse med følgende ordlyd:

1. Der indføres et unionsborgerskab. Unionsborgerskab har enhver, der er statsborger i en medlemsstat.

2. Unionsborgerne har de rettigheder og er underkastet de pligter, der er indeholdt i denne traktat (EF-traktatens artikel 17).

Med Amsterdam-traktaten — som er udarbejdet og ratificeret efter samme procedure — blev der i stk. 1 i denne bestemmelse indsat følgende sætning:

Unionsborgerskab er et supplement til det nationale statsborgerskab og træder ikke i stedet for dette.

Denne bestemmelse er uden indholdsmæssige ændringer medtaget i artikel I-8 i det udkast til forfatning, som er udarbejdet af Det Europæiske Konvent, hvis medlemmer i overvejende grad er repræsentanter for de nationale parlamenter og de nationale regeringer.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/168

(2004/C 65 E/184)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2547/03

af Joan Vallvé (ELDR) til Rådet

(31. juli 2003)

Om: Den sproglige mangfoldighed i den spanske stats pas

I henhold til resolution af 10. juli 1995 (1) skal alle medlemsstater foretage en tilpasning af deres pas og ændre betegnelsen »Det Europæiske Fællesskab« til »Den Europæiske Union«.

I forbindelse med denne tilpasning blev der i det spanske Deputeretkammer stillet forslag om, at den sproglige mangfoldighed anerkendtes i pas til borgere i autonome regioner, hvor der findes mere end et officielt sprog, men det afvistes af den spanske regering under henvisning til resolution af 23. juni 1981 (2).

Artikel I-3 i udkastet til traktat om en forfatning for Europa fastsætter, at »Unionen respekterer medlemsstaternes rige kulturelle og sproglige mangfoldighed«, og i artikel II-22 tilføjes: »Unionen respekterer den kulturelle, religiøse og sproglige mangfoldighed«, hvilket også slås fast i chartret om grundlæggende rettigheder. Der henvises samtidig til konklusionerne om gennemførelsen af Det Europæiske Sprogår forelagt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse. Vil Rådet ændre ovennævnte resolution, således at der i passene medtages de officielle sprog i en medlemsstat?

Samlet svar

på skriftlige forespørgsler E-2520/03 og E-2547/03

(17. november 2003)

Rådet gør de ærede medlemmer opmærksom på, at traktaten om Den Europæiske Union ikke giver Fællesskabet beføjelser på dette område.

(1) EFT C 200 af 4.8.1995, s. 1.

(2) EFT C 241 af 19.9.1981, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/97

(2004/C 65 E/110)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1876/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(6. juni 2003)

Om: Tegningsprospekter — nominel værdi af emissioner

Kan Kommissionen skønsmæssigt oplyse antal og samlet mængde af obligationer udstedt med en nominel værdi på henholdsvis 5 000 EUR eller mindre, 1 000 EUR eller mindre, 500 EUR eller mindre og 100 EUR eller mindre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(14. juli 2003)

Kommissionen har ikke søgt at foretage et skøn over antallet eller den samlede mængde af obligationer udstedt med en nominel værdi på henholdsvis 5 000 EUR eller mindre, 1 000 EUR eller mindre, 500 EUR eller mindre og 100 EUR eller mindre, fordi den ikke mener, at man ud fra disse tal kan afgøre, om det er nyttigt at fastsætte en bestemt grænse for de enkelte værdier.

For det første er det som udgangspunkt vigtigt at understrege, at tanken om høje nominelle værdier på værdipapirer udsprang af ønsket om en klar adskillelse mellem værdipapirer til store investorer og papirer til detailmarkedet.

Kommissionen har kendskab til tal vedrørende eksisterende obligationers nominelle værdi (fra International Primary Market Association (IPMA) og EF-bankforeningen).

Men af to årsager mener Kommissionen ikke, at sådanne tal tilføjer debatten større værdi.

— Af praktiske årsager fastsættes den nominelle værdi i dag lavt. Det er f.eks. meget almindeligt, at den nominelle værdi er på 1 EUR, fordi obligationer angives i procenter.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/56

(2004/C 65 E/057)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0901/03

af James Fitzsimons (UEN) til Kommissionen

(17. marts 2003)

Om: Anordninger til bortfiltrering af radon fra grundvandskilder

Som Kommissionen ved, kan der forekomme naturligt radioaktive luftarter i grundvand. Det er imidlertid ikke klart, hvordan man bortfiltrerer radon fra vand. Er Kommissionen opmærksom på dette problem, og har den kendskab til metoder eller anordninger til bortfiltrering af sådanne luftarter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(10. april 2003)

Kommissionen er klar over problemet med naturligt forekommende radon i grundvandskilder, der navnlig er aktuelt i de tilfælde, hvor vandet anvendes til drikkevand. I Kommissionens henstilling 2001/928/Euratom henstilles det, at hvis koncentrationen i offentlige vandforsyninger er på over 100 Bq/l, skal det vurderes, om der er behov for udbedrende foranstaltninger.

Inden for rammerne af programmet vedrørende nuklear fissionssikkerhed (Euratom-programmet) er der blevet gennemført et forskningsprojekt, Tenawa, om netop dette problem. Den generelle målsætning med dette projekt, der blev afsluttet i 1999, var at undersøge forskellige fjernelsesmetoder og kommercielt tilgængeligt udstyr samt at undersøge deres evne til at fjerne naturlige nuklider fra drikkevandet. I forbindelse med projektet blev der undersøgt en række teknikker, som f.eks. iltning, aktivt kulgranulat, ionbytning og membranteknologi. Nogle af disse teknikker nåede en effektivitet på over 99 % for fjernelse af radon. De kan læse nærmere om dette projekt på projektets webside (http://iwga-sig.boku.ac.at/project/ tenawa/tenawa1_e.htm).

Inden for det femte rammeprogram fokuseres der i et igangværende forskningsprojekt, Radwat, der er finansieres af underprogrammet »Miljø og bæredygtig udvikling« inden for CRAFT-ordningen, på udviklingen af et innovativt system til måling og kontrol af radon i grundvand. Dette toårige projekt afsluttes i februar 2004.
1.

Er Kommissionen også af den opfattelse, at det danske fragtskib »Karin Cat«s forlis viser, at lastning af skibe er behæftet med store risici, og at der må gøres alt for at give garanti for besætningens og også for fragtens sikkerhed, og at det er en absolut betingelse, at fragten lastes og surres fast på sagkyndig vis og af kvalificerede havnearbejdere?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/599

(2004/C 78 E/0632)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3584/03

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(5. december 2003)

Om: Fremsendelse af supplerende svar

Den 6. marts gav Viviane Reding for Kommissionen et svar på skriftlig forespørgsel E-3868/02 (1). Heri oplyses, at Kommissionen vil fremsende et supplerende svar.

Kan Kommissionen oplyse, hvorfor den endnu ikke har fremsendt dette supplerende svar på forespørgslen om ligebehandling af børn, der i Nederlandene følger videregående (erhvervs)undervisning og i den forbindelse kan modtage nederlandsk uddannelsesstøtte, og nederlandske børn, der følger videregående (erhvervs)undervisning på en institution i Tyskland eller Belgien, og ikke kan modtage denne støtte?

Kan Kommissionen oplyse, hvornår dette supplerende svar kan forventes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(23. januar 2004)

Kommissionen besluttede efter at have undersøgt sagen grundigt at henvende sig til de nederlandske myndigheder for at kontrollere, om lovgivningen om tildeling af uddannelsesstøtte er i overensstemmelse med fællesskabsrettens bestemmelser om fri bevægelighed. Det henhører ganske vist under medlemsstaternes kompetence at fastsætte betingelserne for adgang til det nationale uddannelsessystem og for tildeling af uddannelsesstøtte til studerende, der ønsker at fortsætte deres uddannelse i en anden medlemsstat, men det fritager dem ikke for at overholde fællesskabsretten, herunder det princip, at der ikke må forskelsbehandles, som det bekræftes af Domstolen i bl.a. Meeusen-dommen (C-337/97).

I den dokumentation, der blev fremsendt, ser Kommissionen ingen elementer, der tyder på, at uddannelsesstøtte i Nederlandene tildeles i modstrid med princippet om fri bevægelighed.

Kommissionen konstaterer, at:

— studerende i Nederlandene har og udøver retten til at rejse til andre lande i Europa for at studere

— studerende, der er statsborgere i andre EU-lande, har ret til at uddanne sig i Nederlandene.

(1) EFT C 161 E af 10.7.2003, s. 157.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/125

(2004/C 88 E/0133)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2995/03

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Kommissionen

(14. oktober 2003)

Om: Ødelæggelse af kostbare klenodier i Ajia Sofia

Den nye direktør for Ajia Sofia-museet, Seraçetin Sahin, oplyste for nylig i en meddelelse til det tyrkiske Generaldirektorat for Museer og Kulturgoder, at 550 kostbare ikoner og klenodier af uvurderlig værdi (bibler og ornater) er blevet ødelagt af fugtigheden i Ajia Sofia-kirkens lagre. Disse kostbare klenodier var blevet indsamlet fra talrige ortodokse kirker i Tyrkiet, da disse var holdt op med at fungere.

Eftersom Ajia Sofia siden 1985 har været anerkendt som en del af verdens kulturarv, og eftersom det i det seneste tyrkiske nationale program vedrørende gennemførelsen af fællesskabsretten nævnes, at kulturgoder fra samtlige kulturer er beskyttet ved lov nr. 3386 af 17. juni 1987 og vil gå i arv til de kommende generationer i ubeskåret tilstand, agter Kommissionen så at tage konkret stilling til dette problem?

Indgår der som led i førtiltrædelsesprogrammerne for Tyrkiet og Meda-programmerne finansiering af projekter på kulturområdet, herunder især til bevarelse af kulturgoder som dem, der findes i Ajia Sofia?

Mener Kommissionen, at den slags alvorlige forsømmelser på området for kultur og etiske værdier udgør et tilbageskridt, hvad angår gennemførelsen af den gældende fællesskabsret, og hvorledes agter Kommissionen at reagere i dette tilfælde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(12. november 2003)

Som allerede nævnt i Kommissionens nylige svar på skriftlig forespørgsel E-2962/03 fra Alavanos (1) er det ikke muligt via Fællesskabets program for finansiel bistand til Tyrkiet at yde støtte til bevaring og restaurering af religiøse genstande og kulturgoder som dem, der opbevares i Haghia Sofia. Programmet er i første række udformet til at støtte Tyrkiets tilpasning til europæiske standarder på det politiske, økonomiske og lovgivningsmæssige område. Projektforslagene udarbejdes af den tyrkiske regering og skal godkendes af Kommissionen, som kun godkender projekter, der bidrager til at opfylde prioriteterne i tiltrædelsespartnerskabet, som Ministerrådet vedtog den 15. maj 2003.

Kommissionen fører også nøje tilsyn med, hvilke fremskridt Tyrkiet gør med hensyn til overtagelse af den relevante EU-ret på det kulturelle område.

(1) EUT C 78 E af 27.3.2004, s. 771.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/621

(2004/C 88 E/0641)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2224/03

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(2. juli 2003)

Om: Tillægsprotokol om beskyttelse af radioaktive materialer

Som svar på min forespørgsel H-0867/02 (1) fastslog Kommissionen, at: »(Unionen) tilskynder … Fortsat iran til at deltage i Den Internationale Atomenergiorganisations tillægsprotokol til sikkerhedskontrol med nukleart materiale. Iran har tilsyneladende generelt overholdt, herunder accepteret, inspektioner på landets nukleare anlæg.«

Rent faktisk bekræftede Den Internationale Atomenergiorganisation den 17. juni de anklager, der er blevet fremsat af den demokratiske opposition mod præstestyret i Teheran, Irans nationale modstandsråd, som jeg har omtalt, og som var almindeligt kendte på det tidspunkt, da Kommissionen afgav sit svar. Det viser, at Kommissionens opfattelse var forkert.

Hvordan vil Kommissionen forklare, at den for ganske få måneder siden indskrænkede sig til blot at gentage det iranske diktaturs propaganda, ligesom den ikke anså det for hensigtsmæssigt at tage hensyn til oplysningerne — som nu er bekræftet — om det undertrykkende styres krigeriske hensigter?

Anser Kommissionen det ikke for nødvendigt at tage større hensyn til objektive informationer om de faktiske forhold i Iran frem for blot ukritisk at godtage styrets propaganda?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(6. august 2003)

EU har gentagne gange erklæret, at spørgsmålet om masseødelæggelsesvåben er et af de største problemer i dets forhold til Iran. Kommissionen anerkender, at Iran som part i ikke-spredningstraktaten har ret til at udvikle atomenergi til fredelige formål, men støtter på den anden side EU's opfattelse om, at Iran bør være fuldstændig transparent med hensyn til at overholde denne traktat. Kommissionen har derfor modtaget Den internationale Atomenergiorganisations (IAEA) rapport fra juni 1993 med stor interesse, men er foruroliget over, at Iran ifølge rapporten ikke har opfyldt alle sine forpligtelser i henhold til sikkerhedskontrolaftalerne i ikke-spredningstraktaten. Kommissionen er overbevist om, at Iran hurtigst muligt vil råde bod på disse mangler og håber, at Iran vil tage skridt til at tiltræde de relevante internationale instrumenter — som f.eks. IAEA's tillægsprotokol — med henblik på at sikre større transparens.

Det siger sig selv, at Kommissionen ikke, som det ærede medlem antyder, indskrænker sig til at »gentage propaganda« fra et »diktatur« med »krigeriske hensigter«. Kommissionen og EU's medlemsstater har gjort deres bedste for at basere sig på objektive oplysninger. I den forbindelse ville Kommissionen være forsigtig med at kalde Irans nationale modstandsråd for »den demokratiske opposition« mod styret i Teheran.

(1) Skriftligt svar af 14.1.2003.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/581

(2004/C 78 E/0615)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3546/03

af Miet Smet (PPE-DE) til Kommissionen

(28. november 2003)

Om: Anvendelse af intelligente hastighedsbegrænsningssystemer i trafikken

Hvert år bliver 40 000 dræbt og 1 700 000 såret i trafikken i Europa. For at gøre de europæiske veje mere trafiksikre foreslår Kommissionen øget anvendelse af informations- og kommunikationsteknologier. Fornyelserne inden for de stærkt voksende tekniske muligheder sigter imidlertid stadig meget stærkt mod førere og passagerer i biler.

Det intelligente hastighedsbegrænsningssystem indgår ikke i Kommissionens forslag. Dette system hindrer, at førere kører hurtigere end den foreskrevne maksimumshastighed. Ifølge en undersøgelse foretaget af det europæiske trafiksikkerhedsråd sikrer denne teknik ud over bedre beskyttelse af passagererne også en bedre beskyttelse af de svage trafikanter, nemlig fodgængere og cyklister.

Har Kommissionen planer om at fremme og støtte dette system på europæisk plan? Hvilke foranstaltninger træffer Kommissionen i benægtende fald for at forbedre sikkerheden for svage trafikanter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(26. januar 2004)

Kommissionen meddelte i sit europæiske handlingsprogram for trafiksikkerheden (1), at den agter at følge medlemsstaternes forsøg med intelligente systemer til tilpasning af hastigheden (»Intelligent Speed Adaptation« eller ISA) og vurdere, om de vil blive accepteret af befolknigen. I denne forbindelse støtter Kommissionen udvikling af ISA-systemer, bla. via projekterne Prosper og SpeedAlert. Disse projekter består i evaluering af, om ISA-systemerne er effektive, hvor meget det koster at indføre dem, hvad det indebærer for industrien at opbygge den nødvendige infrastruktur til støtte for systemerne, hvilke forskellige strategier der kan følges for markedsføring, og om systemerne vil blive accepteret.

Hvad angår de bløde trafikanter, vil størsteparten af de foranstaltninger, der bebudes i handlingsprogrammet, give dem væsentlig bedre beskyttelse. Nogle af foranstaltningerne tager direkte sigte på beskyttelse af de bløde trafikanter, f.eks. fremme af undervisning i færdselssikkerhed fra skolealderen, mere udbredt brug af hjelm blandt førere af tohjulede motordrevne køretøjer, yderligere forbedring af køretøjerne, så at ulykker med fodgængere og cyklister får mindre alvorlige følger for dem, og forbedring af sikkerheden for motorcykler og motorcyklister.

Hvad angår brug af informations- og kommunikationsteknologi til at beskytte de bløde trafikanter, er der en række foranstaltninger under overvejelse, hvoraf nogle er genstand for europæisk forskning. De løsninger, der kan være med til at undgå påkørsel af fodgængere og cyklister, kan først komme i anvendelse på meget længere sigt.

Kommissionen støtter således forskning i ISA-systemer, men ser også på andre foranstaltninger der kan beskytte de bløde trafikanter.

(1) Meddelelse fra Kommissionen om et europæisk handlingsprogram for trafiksikkerheden — Halvering af antallet af trafikofre i Den Europæiske Union inden 2010: en fælles opgave, KOM(2003) 311 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/179

(2004/C 78 E/0185)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2850/03

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(26. september 2003)

Om: Visse bolig- og sommerboligkooperativers praksis i Grækenland

Medlemmer af en række bolig- og sommerboligkooperativer i Grækenland protesterer voldsomt imod disse kooperativers praksis, idet de hævder, at de i årevis har måttet betale årsbidrag samt særlige bidrag uden endnu at have erhvervet nogen byggegrund. Et eksempel herpå er f.eks. sommerboligkooperativet tilhørende de ansatte i sundhedsvæsenet »YGEIA SYN.PE«, der har sæde i Athen (Odos Rizari 17), som blev grundlagt i 1965 og officielt anerkendt i 1968 af det græske socialministerium. Kooperativet har 3 090 medlemmer. Efter 35 år eller mere hævder disse medlemmer (læger og ansatte i sundhedsvæsenet), at de ikke har kunnet erhverve nogen byggegrund til trods for, at de hvert år har betalt deres bidrag til kooperativet sammen med de yderligere, særlige bidrag på hundredtusindvis af drakmer (i priser fra begyndelsen af firserne).

Hvordan vurderer Kommissionen den kendsgerning, at statsborgere i en EU-medlemsstat i over 35 år har indbetalt bidrag og abonnementer til et boligkooperativ uden endnu at have fået de byggegrunde, som de var berettiget til? Hvilke juridiske foranstaltninger vil der kunne træffes for at beskytte de tusindvis af medlemmer af dette og andre kooperativer, som i årevis (eller i årtier, som medlemmerne i den ovennævnte sammenslutning nævner), har måttet betale uden at have fået nogen byggegrund?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(11. november 2003)

Der er ingen relevant europæisk lovgivning, der dækker den situation, som det ærede medlem beskriver. Bestemmelserne i direktiv 94/47/EF om beskyttelse af køber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på timeshare-basis gælder ikke kooperativer. Timeshare er køb af en rettighed for tre år eller mere til at tilbringe en bestemt mængde tid en gang om året i en feriebolig. Købet af en parcel i en bygning eller sommerboligkooperativ begrænser ikke brugen af denne parcel til en bestemt årlig periode.

Kommissionen har ingen beføjelse til at behandle private forhold som dem, det ærede medlem beskriver i sin forespørgsel. På basis af den givne information, synes der at være tale om et kontraktmæssigt spørgsmål, der kun involverer de pågældende nationale myndigheder.