SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1219/00

af Alonso Puerta (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. april 2000)

Om: Sikkerheden for tunnelarbejdere i Spanien

En af Fællesskabets og medlemsstaternes målsætninger er at begrænse antallet af arbejdsulykker mest muligt. Imidlertid har foranstaltningerne til gennemførelse af Rådets direktiver (EØF) 92/57(1) af 24. juni 1992 og 92/104(2) af 3. december 1992, som den spanske regering vedtog i 1997, ført til alvorlige modsigelser, som udgør en yderligere sikkerhedsrisiko i forbindelse med anlæg af tunneler. I de omtalte direktiver om arbejdstagernes sikkerhed skelnes der klart mellem på den ene side udvindingsindustrier og på den anden side anlægsarbejder. Direktiv 92/57 omhandler sikkerhed og sundhed på midlertidige eller mobile byggepladser, og i artikel 1 og 2 er udvindingsindustrien udtrykkeligt undtaget. Blandt arbejde, som indebærer risici for arbejdstagerne nævnes i direktivets bilag II.6 arbejde i brønde og tunneler samt underjordisk arbejde. Direktiv 92/104 vedrører udelukkende sikkerhed i udvindingsindustrien over eller under jorden.

Den spanske regering har på statsministeriets initiativ korrekt gennemført direktiv 92/57 i national ret med kongeligt dekret 1627 af 24. oktober 1997 om minimumsbestemmelser for sikkerhed og sundhed i forbindelse med anlægsarbejder, herunder udgravning af tunneler, skakter og andre arbejder, som omfatter underjordiske arbejder. I artikel 1, stk. 2, udelukkes udtrykkeligt udvindingsindustrierne. Overraskende nok gennemførte den spanske regering på initiativ af ministeriet for industri, energi og minedrift direktiv 92/104 i forvansket form med kongeligt dekret 1389 af 5. september 1997, i hvis artikel 2, stk. 4, der til udvindingsindustrien føjes alle de erhverv, hvor der finder boring eller udgravning af tunneler og minegange sted.

Med disse to indbyrdes usammenhængende regelsæt står byggeledere og andre, som arbejder med tunneler, over for uklare regelsæt og indbyrdes modstridende angivelser på grund af overlapningen mellem forvaltninger med forskellige bestemmelser om sikkerhed og sanktioner. Med de planlagte store investeringer i offentlige arbejder i Spanien i de kommende år kan der opstå endnu flere farlige situationer.

Hvad påtænker Kommissionen at gøre for at sikre en korrekt gennemførelse i spansk ret af direktiv 92/104 og især for, at de spanske myndigheder ophæver artikel 2, stk. 4, i kongeligt dekret 1389 af 5. september 1997?

(1) EFT L 245 af 26.8.1992, s. 6.

(2) EFT L 404 af 31.12.1992, s. 10.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(26. maj 2000)

Kommissionen har undersøgt de spanske gennemførelsesbestemmelser vedrørende Rådets direktiv 92/57/EØF af 24. juni 1992 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed på midlertidige eller mobile byggepladser (ottende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) og vedrørende Rådets direktiv 92/104/EØF af 3. december 1992 om minimumsforskrifter vedrørende forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed i udvindingsindustrien over eller under jorden (tolvte særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) og mener, at de er korrekt gennemført i spansk national ret.

Den omstændighed, at der i det kongelige dekret 1389/1997, der gennemfører direktiv 92/104/EØF om udvindingsindustrien over eller under jorden, fastsættes minimumsforskrifter, der gælder for minesektoren for boring eller udgravning af tunneler og minegange uanset deres art, ændrer ikke ved denne konklusion. Faktisk fastslåes det i det kongelige dekret 1389/1997, at det gennemføres, uden at de bestemmelser, der finder anvendelse for byggesektoren, tilsidesættes, dvs. de bestemmelser, der gennemfører direktiv 92/57/EØF om midlertidige eller mobile byggepladser.

I det omfang direktiv 92/57/EØF er blevet vedtaget på baggrund af EF-traktatens artikel 137 (tidligere artikel 118A), fastsætter det minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed på midlertidige eller mobile byggepladser. Udtrykket minimumsforskrifter betyder, at medlemsstaterne har ret til at opretholde eller indføre strengere beskyttelsesforanstaltninger end de, som Fællesskabet har gjort gældende, i henhold til EF-traktatens artikel 137, stk. 5. Det medfører, at en medlemsstat kan udvide anvendelsesområdet for de minimumsforskrifter, der er fastsat for minesektoren, til at omfatte anlægssektoren, under forudsætning af at de minimumsforskrifter, der er blevet fastsat for den pågældende sektor af direktiv 92/57/EØF, ikke forringes.

Undersøgelsen af den spanske lovgivning har vist, at anvendelsen af de minimumsforskrifter, der var fastsat for minesektoren, på nogle aktiviteter inden for anlægssektoren, herunder boring af tunneler, forøger den beskyttelse af arbejdskraften, der er fastsat af direktiv 92/57/EØF.

Det er medlemsstaternes opgave at sikre en tilstrækkelig kontrol med og overvågning af de nationale bestemmelser, der gennemfører direktiverne. I den henseende hører udpegelsen af kompetente myndigheder inden for dette område udelukkende under medlemsstaternes kompetenceområde.