SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3295/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. november 2001)

Om: Deregulering for kysthavne

Kommissionen har fremlagt en meddelelse om forbedret kvalitet af de tjenesteydelser, som tilbydes i kysthavne. Virksomhederne skal konkurrere om losning og lastning af fartøjer, vedligeholdelse af kajer og lagerbygninger samt andre stevedoreaktiviteter. Der hersker inden for fagforeningerne stor bekymring for, at en deregulering medfører, at lønningerne trykkes. Eftersom

virksomhederne frit kan vælge deres personale, vil det muligvis betyde, at gældende aftaler med arbejdsgivernes organisation, Sveriges Hamnar, ikke længere overholdes. I stedet vil der muligvis blive ansat personale, som accepterer en lavere løn end den, havnearbejdere nu får. Der er jernhård konkurrence i virksomhederne, men den findes mellem havnene indbyrdes.

Forslaget om en deregulering bygger på den opfattelse, at de nuværende stevedoreaktiviteter er ineffektive. Mange i branchen mener, at det er forkert, idet aktiviteterne faktisk er effektive. F.eks. kan Göteborgs havn konkurrere med Hamburg og mange andre store havne. Denne konkurrence vil dog blive vanskeliggjort, hvis 10-15 virksomheder skal dele stevedoreaktiviteterne mellem sig. Det vil blive tilfældet af en havn med Göteborgs størrelse, hvis dereguleringen føres ud i livet.

Hvis godshåndteringen undtages, kommer den fri konkurrence til at omfatte lodsvirksomhed, bugsering og passagertjenester. Der kan ifølge søfartsstyrelsen ikke foretages deregulering af lodsvirksomheden, der er allerede fri konkurrence for bugsering, og der er ikke noget monopol inden for passagertjenester. Sidstnævnte område er i øvrigt ikke stort. Det omfatter landgang og ombordstigning i havne og på kajer.

Er Kommissionen ikke enig i, at der allerede nu hersker konkurrence mellem havnene i EU, og burde denne konkurrence ikke være tilstrækkelig til, at stevedoreaktiviteterne og anden havneaktivitet fortsat er effektive?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(22. januar 2002)

Sigtet med Kommissionens forslag er at fastsætte rammebestemmelser, der gør det muligt for havnene at fungere efter principperne for økonomisk effektivitet, gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling.

For så vidt angår forslagets sociale aspekter, er Kommissionen helt enig med det ærede medlem i, at disse har væsentlig betydning.

Set ud fra en generel synsvinkel skal medlemsstaterne i henhold til forslagets artikel 15 træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at deres sociale lovgivning håndhæves. Det er således klart, at forslaget ikke indebærer en svækkelse af det eksisterende sociale netværk i medlemsstaterne. Havneområderne er og forbliver underlagt den sociale lovgivning, der gælder på det nationale territorium.

I henhold til forslagets artikel 6 får havnemyndigheden (den kompetente myndighed) beføjelse til at fastsætte klare kriterier for de aktiviteter, der udføres af leverandørerne af tjenesteydelser i hver havn. I medfør af subsidiaritetsprincippet kan disse kriterier variere noget fra en havn til en anden, afhængigt af de lokale forhold. Kriterierne skal være gennemsigtige, ikke-diskriminerende, objektive, relevante og rimelige og kan bl.a. vedrøre leverandørernes faglige kvalifikationer. Med andre ord indebærer dette, at myndigheden kan fastsætte, hvilke kvalifikationer der kræves hos arbejdstagerne i en havn, og dermed også afvise retten til at arbejde i denne havn for enhver person, som ikke opfylder disse kriterier.

Den omstændighed, at en leverandør af havneserviceydelser har ret til at ansætte personale efter eget valg (artikel 6, stk. 5), indebærer ikke, at der er tale om nye regler med hensyn til havnearbejdernes kvalifikationer, eftersom han kun kan ansætte arbejdstagere, som har de kvalifikationer, som kræves af havnemyndigheden.