SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0861/00

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Problemer i forbindelse med transnationale forskningsprojekter finansieret af EU

I et forskningsprojekt om fiskeri (FAIR CT-97-3508) tog et af de deltagende institutter æren for en fælles forskningside, et fælles forskningskoncept og de foreløbige resultater, der i fællesskab var opnået, og offentliggjorde dem i sit eget navn. Det var aftalt med hvert institut, at resultaterne indtil videre ikke blev offentliggjort, da de stadig var foreløbige, og at det af hensyn til den videre anvendelse var vigtigt nøje at overveje offentliggørelsestidspunktet. EU-koordinatoren orienterede også pr. brev ledelsen for det pågældende institut.

Det pågældende institut handlede så hemmeligt, at de øvrige EU-partnere først ca. et år efter, fik at vide, hvad der var sket med det fælles koncept og de fælles resultater. Denne praksis forårsagede økonomisk og videnskabelig skade for EU, de andre institutter og videnskabsfolk på verdensplan samt for mange af de virksomheder, der samarbejdede om projektet. Skadernes omfang kan endnu ikke anslås. Det var imidlertid muligt at videreføre det pågældende projekt, da det hvilede på et særdeles solidt grundlag og var godt planlagt, og fordi de institutter, der deltog i projektet, var førende på deres område.

EU har ikke nogen undersøgelsesordning, f.eks. en supranational etisk komite, der i sådanne situationer ville kunne handle hurtigt, for at gennemførelsen af forskningsprojekterne ikke ville lide under af, at tingene trækkes i langdrag. En sådan etisk komite, der ville have indsigt i forskning og de anvendte metoder, ville ikke være en domstol, men den ville kunne afgive henstillinger, anbefalinger og i sin egenskab af bidragyder, kunne den om nødvendigt sørge for, at der føres særlig kontrol med en umiddelbart egoistisk og ukontrollerbar deltager. Alene tilstedeværelsen af et supranationalt organ ville kunne forhindre videnskabelig uhæderlighed.

Såfremt sagen på trods af alle disse forhold bliver indbragt for en domstol, kan en international udtalelse være til gavn for den lokale retsinstans i denne immaterielle sag, og det kan siden hen blive en faktor, der øger retssikkerheden for alle parter.

Komplicerede aftaler og et system, der baserer sig på retsinstanser, er særdeles fremmede for videnskabsfolk og desuden langsommelig. Grundlaget for et resultatfyldt forskningssamarbejde skal stadig være gensidig tillid og informering om viden, med andre ord visse etiske normer, der heldigvis er en selvfølge for hovedparten af videnskabsfolk.

For at der imidlertid fremover hurtigere kan gribes ind over for problemerne, bedes Kommissionen oplyse:

1. Hvordan Kommissionen agter at forholde sig til sådanne aftalebrud?

2. Hvilke foranstaltninger Kommissionen vil træffe, for at sådanne brud ikke længere vil finde sted? Hvordan EU vil undersøge sådanne sager?

3. Hvorvidt Kommissionen vil træffe foranstaltninger for at nedsætte en forskningsetisk komite, eller hvorvidt den ligeledes vil forelægge en model for løsning af sådanne problemer ved hjælp af en anden tilsvarende procedure?

4. Hvordan kan forskernes immaterielle rettigheder sikres under hele projektet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(19. maj 2000)

Det ærede medlem henviser til projektet Fish cysteine proteinase inhibitors and infectious diseases (kontrakt FAIR 5-CT97-3508), der støttes under det 4. rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (FTU). Det afsluttes den 30. november 2000 og ser til at ville give betydelige videnskabelige resultater.

1. I henhold til den standardkontrakt, der gælder for det 4. FTU-rammeprogram, kan Kommissionen hæve kontrakten eller bringe en kontrahents deltagelse til ophør, i) når projektet i væsentlig grad berøres af større tekniske eller økonomiske årsager, eller hvis den potentielle udnyttelse af resultaterne af kontrakten mindskes væsentligt, eller ii) når konsortiet eller en kontrahent ikke har truffet nogen foranstaltninger til at korrigere mangel på resultater eller kontraktbrud. Kommissionen kunne anvende sådanne muligheder, hvis en kontrahent for tidligt offentliggør projektforskningsresultater uden de andre deltageres samtykke.

I det tilfælde, det ærede medlem henviser til, har Kommissionen fået oplyst, at en PhD-studerende for tidligt offentliggjorde nogle baggrundsviden, der var erhvervet, inden projektet startede. Dette berørte ikke projektets afvikling. Så snart Kommissionen var blevet informeret om problemet, mindede det parterne om deres rettigheder og forpligtelser i henhold til kontrakten og om eventuelle korrigerende foranstaltninger. Ingen af kontrahenterne ønskede, at der blev truffet sådanne foranstaltninger på det pågældende tidspunkt. Eftersom projektet som sådant ikke var blevet berørt, var det ikke op til Kommissionen at tage yderligere tiltag.

2. I henhold til standardkontrakterne for det 4. og 5. FTU-rammeprogrammer ejes resultaterne af projekterne af de kontrahenter, der udvirker dem. De foranstaltninger der skal træffes til at beskytte sådanne resultater, er normalt fastlagt i en konsortiumaftale, der indgås mellem deltagerne, som Kommissionen ikke er part i. Denne konsortiumaftale, der er indgået til gennemførelse af projektet, supplerer kontrakten og fastlægger ligeledes, hvilken national lovgivning, der finder anvendelse.

I det 5. FTU-rammeprograms standardkontrakt er beskyttelsen af partnere mod for tidlig offentliggørelse af projektresultater blevet udvidet gennem bestemmelser om beskyttelse af viden, teknologisk iværksættelsesprogram, omtale og kommunikation omkring projektet og viden og fortrolighed.

3. Kommissionen mener, at kontraktens bestemmelser sammen med passende konsortiumaftaler er tilstrækkelige til at behandle sådanne tilfælde. I tilfælde af tvister mellem konsortiets medlemmer er det op til dem at træffe de nødvendige foranstaltninger for at beskytte deres intellektuelle ejendomsret, som regel på grundlag af en konsortiumaftale. Kommissionen har allerede gjort partnerne opmærksomme på det vigtige i at indgå konsortiumaftaler om intellektuel ejendomsret og kraftigt opfordret hertil i projekter, selv om kontrakten ikke indeholder en sådan forpligtelse. Denne juridiske ramme forekommer bedre egnet til at bilægge tvister om intellektuel ejendomsret end oprettelse af et udvalg, der kun vil kunne give ikke bindende henstillinger og ikke kunne rette mulige overtrædelser.

4. Reglerne om intellektuel ejendomsret (herunder ejendomsforhold og adgangsret) gælder i hele kontraktens løbetid. I henhold til standardkontrakten, der anvendes for det 5. FTU-rammeprogram, fortsætter alle kontraktbestemmelser om intellektuel ejendomsret desuden med at gælde efter kontraktens ophør eller afslutning.