ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2378/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(2. august 2002)

Om: GATS

I forbindelse med de igangværende GATS-forhandlinger forhandler Europa-Kommissionen med WTO på vegne af Den Europæiske Union, og handelsministerierne fra de 15 medlemsstater giver oplysninger om denne forhandlingsposition. Kan Europa-Kommissionen oplyse, om den indtager en fælles EU-holdning til, hvilke tjenester og sektorer der skal omfattes af GAT-bestemmelserne, eller om hvorvidt medlemsstaterne selv kan vælge, hvilke tjenestesektorer der skal omfattes af GATS-bestemmelserne i deres lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(17. september 2002)

Den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) anvendes principielt på alle servicesektorer med to undtagelser, nemlig tjenesteydelser, der udføres i forbindelse med udøvelse af offentlig myndighed og foranstaltninger vedrørende lufttrafikrettigheder og tjenesteydelser, der direkte er knyttet til udøvelsen heraf. Medlemsstaterne kan således ikke selv bestemme, hvilke servicesektorer der er omfattet af GATS.

Hvert enkelt land bestemmer dog selv listen over de servicesektorer, der er parat til at tilbyde markedsadgang og national behandling for udenlandske leverandører af tjenesteydelser (bottom-up-metode). Ethvert land kan derfor fra sine forpligtelser udelukke aktiviteter, som anses for at være politisk følsomme. Også når medlemsstaterne beslutter at fastlægge forpligtelserne, kan de efter egen vurdering selv bestemme, hvilke sektorer der skal være omfattet, og i hvilket omfang. Medlemmerne kan således f.eks. fastlægge begrænsninger for omfanget af den markedsadgang og den nationale behandling, de er forberedt på at garantere. Dernæst kan medlemsstaterne begrænse deres forpligtelser til en eller flere af de fire anerkendte ydelsesformer, gennem hvilke tjenesteydelserne leveres. De kan endog trække forpligtelserne tilbage eller genforhandle disse. På grund af denne indbyggede fleksibilitet kan der i de fastlagte forpligtelser tages hensyn til nationale politiske mål og begrænsninger, såvel generelt som i individuelle sektorer. GATS er derfor en bemærkelsesværdig fleksibel aftale, der respekterer de forskellige økonomiske og sociale forhold i medlemsstaterne.

Omfanget og indholdet af de oprindelige anmodninger fra EU til tredjelande, hvad angår GATS-forhandlingerne om tjenesteydelser, har længe været drøftet med medlemsstaterne, og forhandlingsmålene for alle sektorer blev støttet af alle. De af EU fastlagte sektorspecifikke forpligtelser under Uruguay-runden blev støttet af alle medlemsstater, skønt nogle medlemsstater for visse sektorer har fastsat individuelle begrænsninger af hensyn til særlige nationale politiske mål eller begrænsninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1863/02

af Gerard Collins (UEN) til Rådet

(28. juni 2002)

Om: Afghanistan

Ifølge tal fra UNHCR, der stammer fra den 24. april 2002, udgjorde antallet af flygtninge, som vendte tilbage til Afghanistan inden for et tidsrum af mindre end otte uger, over 353 000 mennesker, hvoraf langt de fleste kom fra Pakistan.

Kan Rådet forelægge en vurdering af, hvorledes EU's støtte indvirker på Afghanistan, og er det af den opfattelse, at EU's hjælp nu bør koncentreres om yderligere områder og i bekræftende fald hvilke? Har det vished for, at der gøres nok for at sikre børns tarv?

Svar

(6. februar 2003)

1. EU er fast besluttet på at yde humanitær bistand og på i høj grad at bistå med at lette de afghanske flygtninges vanskelige situation. EU's samarbejdsmål i Afghanistan er generelt at støtte gennemførelsen af Bonn-aftalen, der udstikker retningslinjerne for en langsigtet stabilisering og udvikling i Afghanistan. EF's udviklingsprogram og medlemsstaternes bilaterale programmer bidrager alle til dette hovedmål.

2. Ud over den støtte, der ydes af de enkelte medlemsstater, har Det Europæiske Fællesskab (ECHO) stillet 60 mio. EUR til rådighed til humanitær bistand til Afghanistan og flygtninge i nabolandene Iran og Pakistan i 2002. Denne humanitære bistand har været en hjørnesten i EU's støtte til landet i de seneste ti år.

3. For så vidt angår yderligere støtteområder, der kunne overvejes i fremtiden, vil det ærede medlem kunne udbede sig nærmere oplysninger hos Europa-Kommissionen. Det nationale vejledende program for EF's støtte til Afghanistan i 2003-2004 er for øjeblikket under behandling.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1969/02

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(8. juli 2002)

Om: Falun Gong

Har Kommissionen kendskab til påstande om, at den kinesiske regering forfølger og har forfulgt personer, der praktiserer Falun Gong, og har Kommissionen rejst dette spørgsmål over for den kinesiske regering?

Mener Kommissionen, at den kinesiske regering har noget rimeligt argument for sin påståede adfærd, og har den beviser for, at personer, der praktiserer Falun Gong, udgør en trussel for stabiliteten i landet, Kommunistpartiet, den offentlige orden eller handelen i Kina?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(17. juli 2002)

Kommissionen følger nøje menneskerettighedsforholdene i Kina og er bekendt med hændelserne omkring Falun Gong-udøvere. EU har ved flere lejligheder rettet formelle henvendelser til de kinesiske myndigheder for at udtrykke sin bekymring over rapporter om tortur og mishandling af Falun Gong-udøvere, der er blevet arresteret, og de hårde domme, de er blevet idømt. Kommissionen har indtrængende opfordret Kina til at tage de hårde domme op til fornyet overvejelse og sørge for, at foranstaltningerne til sikring af en retfærdig rettergang, herunder rimelig repræsentation i retten, respekteres fuldt ud for alle enkeltpersoners vedkommende. Den har også opfordret Kina til at efterleve de FN-menneskerettighedskonventioner, landet har undertegnet, og som indeholder bestemmelser om ytringsfrihed og retten til en retfærdig rettergang.

I 1996 blev der indledt en bilateral dialog mellem EU og Kina om menneskerettighederne. I denne forbindelse har EU regelmæssigt taget en række problematiske enkeltsager op, bl.a. vedrørende Falun Dong-udøvere, og vil fortsat gøre det. Problemet blev også rejst under dialogens sidste samtalerunde i Madrid i april 2002.

Kommissionen er ikke bekendt med nogen form for bevis for, at Falun Gong-udøvere udgør en trussel for landets stabilitet, kommunistpartiet, lov og orden eller handelen i Kina.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2380/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(2. august 2002)

Om: Dødsstraf

Hvor mange EU-medlemsstater har tilladt, at deres statsborgere udleveres til amerikanske stater (eller forbundsmyndigheder), som har dødsstraf?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(23. september 2002)

På nuværende tidspunkt er der ikke noget EU-retsinstrument, der indeholder regler om udlevering mellem de nuværende medlemsstater og De Forenede Stater. Disse aftaler er baseret på bilaterale aftaler med medlemsstaterne og De Forenede Stater.

Kommissionen er ikke klar over, hvorvidt nogle af de nuværende medlemsstater sondrer med hensyn til, hvilke stater eller forbundsmyndigheder der dømmer personer, der ønskes udleveret af USA, og hvorvidt den pågældende stat eller myndighed har beføjelse til at idømme dødsstraf.

Kommissionen forstår imidlertid, at størstedelen af medlemsstaternes bilaterale udleveringsaftaler med USA omfatter klausuler, som giver mulighed for at nægte udlevering, medmindre der foreligger tilstrækkelig garanti for, at der ikke anvendes dødsstraf, uden hensyntagen til, hvorvidt den berørte person er statsborger i den pågældende medlemsstat eller ikke.

Med hensyn til spørgsmålet om udlevering af egne statsborgere er det Kommissionens opfattelse, at det er kun er fire medlemsstater under de nuværende ordninger, der vil udlevere deres egne statsborgere til De Forenede Stater, uanset hvilken straf de risikerer.

Kommissionen vil gerne understrege, at den ikke er bedst placeret til at give oplysninger om de retlige ordninger, som medlemsstaterne helt legitimt har indgået uafhængig af Unionens procedurer. Medlemsstaterne er utvivlsomt bedre i stand til at give disse oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3550/02

af John Cushnahan (PPE-DE) til Kommissionen

(4. december 2002)

Om: Mononatriumglutamat E621

Kan Kommissionen bekræfte, at smagsstoffet mononatriumglutamat E621 ikke er et naturligt smagsstof i henhold til klassifikationssystemet for smagsstoffer under EU-lovgivningen? Er det i bekræftende fald ikke vildledning af forbrugerne og i strid med artikel 2, stk. 1, litra a, pkt. i, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EØF(1), når produkter, der indeholder E621, mærkes indeholder ingen kunstige smagsstoffer?

(1) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. januar 2003)

E 621 mononatriumglutamat er tilladt i visse levnedsmidler som tilsætningsstof i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/2/EF af 20. februar 1995 om andre tilsætningsstoffer til levnedsmidler end farvestoffer og sødestoffer(1). Mononatriumglutamat er en smagsforstærker. Smagsforstærkere er defineret i direktiv 95/2/EF, artikel 1, litra l): Smagsforstærkere: stoffer, der forstærker et levnedsmiddels smag og/eller lugt. Smagsforstærkere skal mærkes efter kategori og specifikt navn eller E-nummer på levnedsmidlerne.

Mononatriumglutamat er ikke opført i det register over kemisk definerede aromastoffer, som er fastsat ved Kommissionens afgørelse 1999/217/EF af 23. februar 1999 om oprettelse af en liste over aromastoffer, som anvendes eller er bestemt til anvendelse i eller på levnedsmidler, i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2232/96 af 28. oktober 1996(2), senest ændret ved Kommissionens beslutning 2002/113/EF af 23. januar 2002(3), og er derfor ikke et aromastof.

Forekomsten af mononatriumglutamat udelukker derfor ikke, at mærkningen viser, at der ikke findes kunstige smagsstoffer.

Al omtalt lovgivning kan ses på Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelses websted om tilsætningsstoffer og aromastoffer: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sfp/addit_flavor/index_en.html.

(1) EFT L 61 af 18.3.1995.

(2) EFT L 84 af 27.3.1999.

(3) EFT L 49 af 20.2.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2965/02

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: En tv-station til information af landbrugerne

Under den anden fællesskabsstøtteramme og på den græske landbrugsministers initiativ blev der stillet midler til rådighed til oprettelse af en tv-station, som skulle have til formål at informere de græske landbrugere om emner, der er relevante for deres arbejde.

Eftersom der mig bekendt endnu ikke er oprettet en sådan tv-station, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Hvor store bevillinger er der blevet stillet til rådighed til driften af denne tv-station, og hvornår?

2. Af hvilken grund er denne tv-station endnu ikke i drift, og hvilken udvikling er der sket i sagen?

3. Er Kommissionen tilfreds med forvaltningen af de pågældende midler, og hvis ikke, hvilke skridt har Kommissionen taget for at sikre gennemsigtighed i forvaltningen af de pågældende midler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(29. november 2002)

1. I forbindelse med Det nationale operationelle program Udvikling af landbrugssektoren under den anden EF-støtteramme (1994-2000) for Grækenland var der planlagt en pilotaktion vedrørende digitalisering af landbrugsministeriets foreliggende data om udvikling af landdistrikter samt indkøb af et begrænset antal dekodere. Denne aktion blev med stor forsinkelse først gennemført af landbrugsministeriet i sommeren 2001.

2. Oprettelsen af en tv-station og tilvejebringelsen af et fjernsynsprogram for udvikling af landdistrikterne, herunder indkøb af 20 000 dekodere og satellitantenner (10 000 til kollektive enheder og 10 000 til en gruppe udvalgte enkeltpersoner) blev foreslået af landbrugsministeriet under den tredje EF-støtteramme i forbindelse med Det nationale operationelle program Udvikling af landdistrikterne (2000-2006). Der opstod allerede på et tidligt stadium store problemer med programmeringen og gennemførelsen af denne aktion, og den blev på Kommissionens anmodning trukket tilbage fra programmet i foråret 2002. Der er ikke under den tredje EF-støtteramme afholdt nogen udgifter til denne aktion. Den tilsvarende foranstaltning vil blive slettet i Det nationale operationelle program Udvikling af landdistrikterne (2000-2006), ligesom det beløb, der oprindeligt var afsat til denne aktion, vil blive omfordelt til andre aktioner i forbindelse med den ændring af programmet, der allerede er ved at blive foretaget.

3. Kommissionen vil tage hensyn til resultaterne og landbrugsministeriets forvaltning af den første pilotaktion vedrørende digitalisering, og vil træffe beslutning om den finansielle opfølgning i forbindelse med den endelige rapport om Det nationale operationelle program Udvikling af landbrugssektoren, som endnu ikke er blevet forelagt af de græske myndigheder, og afslutningen af den anden EF-støtteramme (1994-1999) for Grækenland.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3482/02

af Freddy Blak (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. november 2002)

Om: Nepotisme i Kommissionens generaldirektorat for landbrug

Kommissionen har udnævnt Fabrizio Barbaso til vicegeneraldirektør i generaldirektoratet for landbrug. Han skal bl.a. være ansvarlig for markeder.

Fabrizio Barbaso blev udnævnt til vicegeneraldirektør for markeder i oktober 2000, men blev suspenderet i juli 2002, efter at Retten i Første Instans havde fastslået, at han ikke havde den nødvendige erfaring i spørgsmål om landbrugsmarkedet.

Hvordan kan Kommissionen begrunde genudnævnelsen af samme person til vicegeneraldirektør, når han ifølge Domstolens afgørelse ikke har den nødvendige kompetence?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(20. januar 2003)

Det ærede medlem bør være opmærksom på, at den afgørelse, der blev truffet af Retten i Første Instans, annullerede udnævnelsen af den i spørgsmålet omtalte tjenestemand på grundlag af den daværende jobbeskrivelse. Retten suspenderede ikke tjenestemanden, som det påstås, og han blev heller ikke suspenderet på anden vis.

Den nylige udnævnelse i generaldirektoratet for landbrug (GD AGRI) foregik i fuld overensstemmelse med de procedurer, der er vedtaget af Kommissionen i december 2000 og beskrevet i meddelelsen om Vurdering, udvælgelse og udnævnelse af ledende personale i Kommissionen(1). Denne meddelelse sendes direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat. Det stillingsopslag, der ligger til grund for udnævnelsen, blev udarbejdet på grundlag af Kommissionens politik fra december 2000 for ansættelse af personer, der er i stand til at udføre forskelligartede ledelsesfunktioner i institutionen. Kommissionen tog ligeledes hensyn til de ændringer i organisationsstrukturen i GD AGRI, der fandt sted i den mellemliggende periode.

Efter den indledende behandling af ansøgerne til stillingen og efterfølgende samtaler i Det Rådgivende Udvalg for Udnævnelse fulgte udvalget den sædvanlige praksis og fremlagde en liste over ansøgere, der kunne tages i betragtning, og der var tale om fem ansøgere. Ansøgerne på listen var til samtale med det medlem af Kommissionen, der er ansvarlig for landbrug og mig selv som Kommissær med Ansvar for Personale og Administration, og Kommissionen besluttede, at Fabrizio Barbaso havde den bedste kombination af kvalifikationer og egenskaber, der svarede til stillingsopslaget. Han blev herefter korrekt udnævnt.

(1) SEK(2000) 2305/5.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2528/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(11. september 2002)

Om: Israels anvendelse af palæstinensere som menneskelige skjolde

Den israelske stats hær bruger menneskelige skjolde i sin undertrykkende kolonikrig mod den palæstinensiske befolkning, sådan som det skete den 14. august 2002, og som den israelske menneskerettighedsorganisation Betselem har gjort opmærksom på, hvor en ung palæstinenser, der på forbryderisk vis blev brugt som skjold, døde i en aktion, hvor også den eftersøgte person blev myrdet. Hvorfor forholder EU sig fortsat passiv over for disse handlinger, der gennemføres af en stat, som sætter hele sin styrke ind mod en forsvarsløs befolkning? Hvad vil Rådet gøre for at forhindre denne kriminelle adfærd fra staten Israels side?

Svar

(18. februar 2003)

Det ærede medlem af Europa-Parlamentet peger på et af de mest tragiske aspekter af den israelsk-palæstinensiske konflikt: civilbefolkningens lidelser. Skønt begge parter skal overholde deres forpligtelser til både at afstå fra at bruge civilpersoner som skydeskive og undgå handlinger, der bringer dem i fare, betaler såvel israelske som palæstinensiske mænd, kvinder og børn fortsat en høj pris. Rådet har derfor gentagne gange i sine erklæringer uforbeholdent fordømt vold og terrorisme i den israelsk-palæstinensiske konflikt.

Rådet har jævnlig rejst spørgsmålet om civile ofre i sine kontakter med Israel.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2614/02

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(18. september 2002)

Om: Indførelse af en- og to-eurosedler

For tiden er der heftig diskussion i hele Euroland om, hvorvidt og i hvilket omfang der er sket en prisstigning siden euroens indførelse den 1. januar 2002.

På grund af forbrugerbeskyttelsesorganisationernes gentagne offentliggørelser af tal, som skal bekræfte denne ustabilitet i priserne, og de løbende diskussioner i medierne betyder euroen i mange forbrugeres øjne en fordyrelse. Som en følge heraf kan der på handelsområdet konstateres fald i forbrugerindekserne, men navnlig en faldende tillid fra mange forbrugeres side til den europæiske finanspolitik og dermed til den nye valuta, der som symbol på den europæiske ånd egentlig ikke skulle give anledning til nostalgiske følelser om de gamle valutaer.

I Italien har forbrugerbeskyttelsesorganisationer og fagforeninger i denne uge reageret meget negativt på offentliggørelsen af det seneste provisoriske forbrugerprisindeks (+ 2,3 % i august), hvilket har resulteret i, at den italienske økonomi- og finansminister, Giulio Tremonti, har gjort sig til talsmand for indførelsen af en en-euroseddel i Italien. Dette tiltag skal modvirke den generelle tendens til i modsætning til sedlerne ikke at tillægge mønterne nogen værdi, således at der med bevidstgørelsen af forbrugerne bliver skabt et positivt forbrugsklima.

Er det ikke i Kommissionens interesse at modvirke den nuværende usikkerhed gennem et psykologisk målrettet tiltag i form af indførelse af en- og to-eurosedler i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(22. oktober 2002)

Det er udelukkende Den Europæiske Centralbank, der afgør, hvilken pålydende værdi sedlerne skal have. Beslutningen om at udstede syv sedler med en pålydende værdi af fra 5 til 500 EUR blev truffet efter fire års indgående drøftelser i arbejdsgruppen vedrørende trykning og udstedelse af europæiske pengesedler, som blev oprettet i 1992 af Centralbankchefkomitéen. De Eurobarometer-undersøgelser, der er foretaget siden begyndelsen af 2002, viser, at sedlerne er blevet vel modtaget af EU-borgerne, og at der ikke er noget ønske om at ændre de pålydende værdier. Ideen om at udstede sedler med en pålydende værdi af en eller to EUR har i øvrigt ikke fået reel støtte fra nogen medlemsstater (bortset fra Grækenland og Italien), men er tværtimod ofte stødt på stærk modstand (f.eks. viser en nylig undersøgelse, at 68 % af franskmændene er imod).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3223/02

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(14. november 2002)

Om: Tiltrædelseslandene og omfanget af varm luft

Findes der nogen overslag over omfanget af såkaldt varm luft, de 10 (og senere 12) nye medlemsstater tegner sig for i den indledende fase af EU's ordning for handel med emissionstilladelser (2005-2007) eller efterfølgende perioder? Hvor stort er omfanget i forhold til den varme luft, Forbundsrepublikken Tyskland kan afsætte under hensyntagen til den tyske genforening, der fandt sted efter Kyoto-protokollens basisår?

Har EU udviklet strategier for, hvornår og hvordan denne varme luft bør bringes på markedet i henseende til prisen på emissionstilladelser (og den faktiske reduktion af emissioner i EU) og hvor er sådanne strategier blevet offentliggjort, hvis de eksisterer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. januar 2003)

Målene i Kyoto-protokollen gælder for perioden 2008-2012. Inden da gælder der ingen juridisk bindende mål.

Fællesskabets ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner, som fastsat i Kommissionens forslag(1), er en samlet ordning baseret på handel med kvoter. Kvoter tildeles anlæg, der er omfattet af direktivet i henhold til forud fastsatte kriterier og i overensstemmelse med EF-traktatens bestemmelser, navnlig hvad angår statsstøtte.

Hvis der med varm luft forstås, at der gives større kvoter end virksomhedernes forventede reelle behov, er Kommissionen overbevist om, at der ikke vil blive handlet med varm luft, hverken i perioden 2005-2007, eller i senere perioder. Grunden hertil er, at det ifølge forslaget vil være forbudt for regeringer at give virksomheder større kvoter, end de måtte have behov for.

Det forventes derfor ingen handel med såkaldt varm luft, hverken i medlemsstater eller i nye medlemsstater.

(1) EFT C 75 E af 26.3.2002.