SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2716/01

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(3. oktober 2001)

Om: Åbning af lokale transporter for konkurrence

Jeg vil gøre Kommissionen opmærksom på forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (KOM(2000) 7(1) om medlemsstaternes håndtering af krav vedrørende offentlig trafikbetjening og indgåelse af kontrakter om offentlig trafikbetjening inden for personbefordring med jernbane og ad vej og indre vandveje.

Denne forordning har til formål at tvinge lokale myndigheder til at udskrive udbud for alle offentlige transporttjenester, der har en omsætning på mere end 400 000 årligt. Dette medfører, at den direkte kommunale forvaltning bringes til ophør til fordel for specialiserede multinationale selskaber, og der rejses tvivl om de valgte repræsentanters forvaltning.

Ud over transportproblemet er der de offentlige tjenester, der med tiden risikerer at blive tvunget til at åbne sig for konkurrence, og hvorved de mister deres mest karakteristiske træk, nemlig at de ikke behøver at have overskud.

I denne forbindelse stilles følgende spørgsmål:

1. Vil forslaget til forordning sikre den offentlige passagertransports betydningsfulde rolle som en forpligtelsesydelse?

2. Udførelsen af krav til offentlige tjenester stiller somme tider krav om økonomiske godtgørelser. Vil deres overensstemmelse med traktaten klart blive sikret?

3. Agter Kommissionen at tage hensyn til betydningen af sociale og miljømæssige aspekter ved tildeling af kontrakter?

4. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sikre passagernes sikkerhed, efter at lokale transporter er blevet åbnet for konkurrence?

(1) EFT C 365 E af 19.12.2000, s. 169.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(20. november 2001)

Kommissionen's forslag til en forordning om public service (offentlig trafikbetjening) inden for offentlig passagertransport anerkender betydningen af offentlige passagertransportjenester og de offentlige myndigheders centrale rolle. Forordningsforslaget styrker myndighedernes rolle ved at pålægge dem en forpligtelse til, når de anvender forordningens bestemmelser, at sikre passende offentlige passagertransporttjenester af høj kvalitet og disponibilitet. Ifølge forslaget skal

myndighederne også tage en række kvalitetskriterier i betragtning, når de vurderer rimelighed og tildeler kontrakter. Kriterierne dækker forbruger-, medarbejder- og miljøhensyn. Europa-Parlamentets Udvalg om Regionalpolitik, Transport og Turisme har stillet en række ændringsforslag for at styrke dette aspekt af forordningen, og Kommissionen støtter mange af disse.

Et kvalitetskriterie, som Kommissionens forslag specifik henviser til, er passagerernes sundhed og sikkerhed. Sikkerhed vil fortsat veje tungt og myndigheden vil kunne fastsætte de krav og standarder, der pålægges operatører gennem kontraktvilkår, almindelige bestemmelser, eller begge dele. Sikkerhed er ofte nært forbundet med infrastrukturens kvalitet og vedligeholdelse, og køretøjerne. Når operatøren er ansvar for disse, kan myndigheden fastsætte standarder, også strenge standarder, gennem kontraktvilkår og almindelige bestemmelser. Hvad angår jernbanebefordring (herunder metro og såkaldt light rail) indeholder forordningen en konkurrencefritagelse i tilfælde, hvor en myndighed konkluderer, at det er den eneste måde at opfylde nationale og internationale sikkerhedsnormer på. De konkrete erfaringer fra medlemsstater, som allerede har indført kontrolleret konkurrence på linje med Kommissionens forslag, bekræfter ikke den holdning, at dette forringer sikkerheden.

Kommissionen accepterer, at mange offentlige transporttjenester er afhængige af finansiering fra det offentlige og at myndigheder ofte ønsker at tilbyde nogle eller alle deres borgere gratis offentlig transport eller transport til nedsat takst. Den gældende fællesskabslovgivning (Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 af 26. juni 1969 om medlemsstaternes fremgangsmåde med hensyn til de med begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje(1), som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1893/91 af 20. juni 1991(2)) søger at sikre, at midler, der ydes til foretagender til dette formål, er forenelige med statsstøttereglerne. Økonomisk kompensation bør især ikke overstige operatørens ekstra omkostninger ved at opfylde myndighedens public service krav. Forordningsforslaget om public service forpligtelser fastsætter ikke yderligere begrænsninger på de midler, som myndighederne kan yde til operatører, der driver offentlig transport, for at opfylde public service forpligtelser.

(1) EFT L 156 af 28.6.1969.

(2) EFT L 169 af 29.6.1991.