ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3878/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (5. december 1997)

Om: Vertikale begraensninger i EU's konkurrencepolitik

Der henvises til »Groenbog om vertikale begraensninger i EU's konkurrencepolitik« (KOM(96)0721).

Ordningen med undtagelser pr. kategori, som er baseret paa distributionsformerne, er for usmidig og kan ikke daekke de distributionsformer, der repraesenterer dynamiske tilpasninger til aendringerne af markedsbetingelserne.

Kommissionen anmodes om at foretage en aendring af de nuvaerende forordninger om undtagelser pr. kategori, som uden tvivl er for usmidige og ofte vanskelige at fortolke, med henblik paa at opnaa stoerre fleksibilitet.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (14. januar 1998)

Kommissionen henviser det aerede medlem til sit svar paa skriftlig forespoergsel E-3877/97 ((Se side 149. )).

Kommissionen kan bekraefte over for det aerede medlem, at den som led i sin generelle revision af politikken vedroerende vertikale begraensninger ogsaa er ved at revidere de eksisterende gruppefritagelsesforordninger, undtagen Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af EF-traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer ((EFT L 145 af 29.6.1995. )).

Tanken om at goere de eksisterende gruppefritagelsesforordninger mere fleksible er et af de loesningsforslag, der er behandlet i punkt 282-285 i groenbogen om vertikale begraensninger i EU's konkurrencepolitik. Det er endnu for tidligt at kommentere groenbogens resultater, da Kommissionen for oejeblikket er i faerd med at fastlaegge sit eget standpunkt paa grundlag af alle de oplysninger og bemaerkninger, den har modtaget under hoeringen. Kommissionen kan derfor ikke paa nuvaerende tidspunkt udtale sig om, hvorvidt den vil foreslaa, at gruppefritagelserne goeres mere fleksible. Kommissionen haaber at kunne klarlaegge sit politiske standpunkt i loebet af 1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3272/97 af Gianni Tamino (V) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Det femte rammeprogram

Under henvisning til svaret paa min skriftlige forespoergsel E-1873/97 ((EFT C 45 af 10.2.1998, s. 115. )) af 29.5.1997 fremsaetter jeg paa ny det krav, der allerede blev naevnt i punkt 2, men som ikke er blevet fulgt op, nemlig om »man vil goere godkendelsen af projekter betinget af en nedskaering paa 50% af anvendelsen af dyr ved forsoeg, som bekendtgjort i Kommissionens femte miljoehjandlingsprogram?«.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Édith Cresson (13. januar 1998)

Ved godkendelse af forskningsprojekter under det femte forskningsrammeprogram skal de kriterier overholdes, der er fastlagt i bilag I til Kommissionens forslag ((Dok. KOM(97) 142 endelig udgave. )). Desuden har Kommissionen i sit forslag fastsat, at dyreforsoeg i videst muligt omfang skal erstattes med »in vitro«-forsoeg eller med andre alternative metoder. Kommissionen laegger stor vaegt paa maalsaetningen om mest muligt at reducere antallet af dyreforsoeg; med henblik herpaa vil den under evalueringen af de forskningsprojekter, der er indgivet i henhold til det femte rammeprogram, tage hoejde for overholdelsen af de etiske krav med hensyn til dyreforsoeg, d.v.s. erstatning, reduktion samt optimering. Disse principper citeres ligeledes af raadgivergruppen vedroerende bioteknologisk etik i dennes udtalelse nr. 10, som er offentliggjort den 11. december 1997, om de etiske aspekter ved det femte rammeprogram.

Den maalsaetning, det aerede medlem har anfoert, var et af de generelle maal i Kommissionens forslag til femte handlingsprogram paa miljoeomraadet ((Dok. KOM(92) 23. )), som dette blev forelagt af Kommissionen i 1992. Denne maalsaetning er dog ikke medtaget af Raadet i dets resolution om det femte handlingsprogram, men forbliver fremdeles et princip, som har Kommissionens fulde opmaerksomhed ved godkendelsen af projekter.
16. 6. 98 DA C 187/7 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Svar afgivet på Kommissionens vegne af Jacques Santer
(5. november 1997)
1. Kommissionen głr det ærede medlem opmærksom på, at Parlamentet, Rådet og Kommissionen i erklæring
nr. 39 til Amsterdam-traktaten om kvaliteten af EF-lovgivningens affattelse opfordres til at »fastlæggevejledende retningslinjer efter fælles aftale med henblik på at forbedre kvaliteten af EF-lovgivningensaffattelse«.
2. og 4. Svaret på disse spłrgsmål afhænger af det ovenfor nævnte arbejde. Det skal desuden understreges, at
Kommissionen allerede nu har taget en række initiativer til forbedring af lovgivningens kvalitet i bred forstand.Disse initiativer er omtalt i årsberetningen »Bedre lovgivning« (
1). 97-udgaven af denne beretning vil foreligge
inden for de kommende uger.
(1) Dok. CSE(96) 0007.
(98/C 187/09) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3361/97
af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen
(22. oktober 1997)
Om: Miljłuddannelse
Hvilke midler findes der eventuelt og under hvilken budgetkonto til miljłuddannelse i udviklingslande, som
f.eks. Indien, Bangladesh og Nepal?
Hvis der findes sådanne midler, hvortil anvendes de nłjagtigt?
Svar afgivet på Kommissionens vegne af Manuel Marin
(6. november 1997)
Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriftlige forespłrgsel E-3197/97 (1).
(1) EFT C 158 af 25.5.1998, s. 55.
(98/C 187/10) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3384/97
af Jaak Vandemeulebroucke (ARE) til Kommissionen
(23. oktober 1997)
Om: Ansłgningsformular til stillinger i Det Europæiske Miljłagentur (Kłbenhavn)
I EFT C 294 A af 27. september 1997 blev det bekendtgjort, at Det Europæiske Miljłagentur afholder en
udvælgelsesprocedure med henblik på ansættelse af en vicedirektłr.
Det vedlagte ansłgningsskema foreligger kun på engelsk og det i alle udgaver af EFT på de forskellige officielle
EU-sprog.
Hvis Kommissionen virkelig agter at give alle borgere i hele Den Europæiske Union samme behandling, finder
den så ikke, at alle ansłgere til denne udvælgelsesprłve skal kunne deltage på deres eget modersmål, og atengelsksprogede ansłgere i det konkrete tilfælde har en klar fordel?
Er Kommissionen rede til at træffe de nłdvendige foranstaltninger for fremover at undgå en sådan form for
forskelsbehandling, og har den planer om at udarbejde ansłgningsskemaer til denne udvælgelsesprłve på alleUnionens officielle sprog?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4010/97 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen (14. januar 1998)

Om: Kvalitetsnormer for skifer fra Faellesskabet

For oejeblikket findes der ikke nogen normer paa faellesskabsplan, der specifikt vedroerer kontrollen med kvaliteten af skifer produceret i EU eller af skifer importeret fra tredjelande.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den har vedtaget, og hvilke den overvejer at vedtage for specifikt og paa en ensartet maade at kontrollere kvaliteten af saavel den skifer, der produceres i EU, som af den, der importeres fra tredjelande?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann paa skriftlige forespoergsler E-4006/97, E-4007/97 og E-4010/97 (6. februar 1998)

Kommissionen har i sin rapport til Raadet om ivaerksaettelsen af konklusionerne fra Raadets moede den 18. november 1993 om udvindingsvirksomhed til andre formaal end energi ((SEK(96) 852. )) fastslaaet, at Faellesskabets lovgivning i sig selv kun spiller en mindre rolle i spoergsmaalet vedroerende miljoeomkostningerne i sammenligning med de nationale og regionale lovgivningsinitiativer. Selv om Kommissionen ikke udelukker, at sektoren kan have regional betydning og dermed har adgang til midler fra strukturfondene, raader den ikke over finansieringsinstrumenter til at kompensere for miljoeomkostningerne.

Kommissionen raader ikke over midler til direkte fremme af produkter fra skifersektoren og mener at dette foerst og fremmest er en opgave for brancheorganisationerne. Den goer dog opmaerksom paa, at uddannelsesforanstaltninger gennemfoert sammen med andre parter i byggesektoren samt evt. forskning kan bidrage til dette formaal.

Gennemfoerelsen af Raadets direktiv 89/106/EOEF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaters love og administrative bestemmelser om byggevarer ((EFT L 40 af 11.2.1989, s. 12. )), hvori denne sektor er involveret via standardiseringsarbejdet, maa forventes at faa en gunstig indflydelse paa produktets image og paa EU-producenternes internationale konkurrenceevne. Kommissionen har saaledes efter positiv udtalelse fra Det Staaende Byggeudvalg den 20. november 1997, vedtaget beslutning nr. 97/808/EF om proceduren for attestering af disse produkter for saa vidt de indgaar i kategorien »gulv- og terraenbelaegninger« ((EFT L 331 af 3.121997, s. 1. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3969/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (12. december 1997)

Om: Arbejdsloeshed blandt unge med videregaaende erhvervsuddannelse

I henhold til oplysninger fra Eurostat (no. 6897/6-1097) er arbejdsloesheden blandt unge graekere med en videregaaende uddannelse stoerre (20%) end blandt unge med en grunduddannelse (14,3%), hvorimod gennemsnittet i Europa ligger paa hhv. 11,5% og 23,5%.

Kan Kommissionen, da disse oplysninger viser, at videregaaende erhvervsuddannelse i Graekenland ikke foerer til noget, fortolke aarsagerne til dette »maerkelige« faenomen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (2. februar 1998)

Kommissionen er bekendt med, at forholdet mellem arbejdsloeshedsprocent og uddannelsesniveau ikke er det samme overalt i EU. Den omvendte proportionalitet mellem arbejdsloeshedsrisiko og uddannelsesniveau, der goer sig gaeldende i stoerstedelen af medlemsstaterne, lader sig ikke konstatere paa samme entydige maade i Graekenland, og desuden heller ikke i Portugal. Faenomenet beroerer i oevrigt ikke kun de unge i de to medlemsstater, men ogsaa voksne mellem 25 og 49 aar og navnlig maend, som det fremgaar af bl.a. beretningen om beskaeftigelsen i Europa 1996, som er blevet fremsendt til det aerede medlem personligt og til Parlamentets Generalsekretariat.

Den forringede beskaeftigelsessituation for unge med videregaaende uddannelse er imidlertid et faenomen, der har vist sig i mange medlemsstater. Flere faktorer spiller ind her. Det forhold, at der i de fleste medlemsstater i loebet af de sidste ti aar er blevet flere og flere unge, der tager en almen eller en faglig uddannelse, og at uddannelserne i sig selv bliver laengere og laengere, kan goere det vanskeligt for arbejdsmarkedet at optage de mange veluddannede unge, saa laenge efterspoergslen efter hoejt kvalificeret arbejdskraft ikke foelger med. Udviklingen i beskaeftigelsesstrukturen, der foelger omdannelsen af den europaeiske oekonomi til en oekonomi, der er baseret paa udbud af hoejtkvalificerede tjenesteydelser og aktiviteter, skaber imidlertid forventning om, at disse vanskeligheder er af forbigaaende karakter, ikke mindst for de unge med videregaaende uddannelse. Denne omdannelse sker dog ikke lige hurtigt overalt i EU, og det er muligt, at Graekenland, i lighed med andre sydeuropaeiske medlemsstater, fortsat har et arbejdsmarked, der er praeget af mere traditionelle erhverv.

Den relativt hoeje ledighed blandt veluddannede unge kan ogsaa skyldes, at deres uddannelse ikke helt modsvarer arbejdsmarkedets forventninger og krav. Alt i alt tyder det paa, at problemet ikke udelukkende er et graesk anliggende, men at Graekenland maaske i hoejere grad end de andre medlemsstater har et efterslaeb, hvad angaar de videregaaende erhvervsuddannelser i forhold til de mere traditionelle videregaaende uddannelser.

Under alle omstaendigheder er det et vigtigt spoergsmaal, som det vil vaere vaerd at se naermere paa i forbindelse med de analyser, Kommissionen skal foretage som led i sin opfoelgning af retningslinjerne for beskaeftigelsen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3605/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (13. november 1997)

Om: Den sociale dialog og asociale foranstaltninger imod arbejdstagerne

Der goeres paa europaeisk plan mange overvejelser, hvad angaar nytten af den sociale dialog, isaer efter indfoejelsen af protokollen om socialpolitikken i hoveddelen af den nye EU-traktat.

Arbejdstagernes problemer er til trods for dette stadig ikke blevet loest og forvaerres endog yderligere, uden at der er haab om bedringer inden for en overskuelig fremtid. Kommissionen bedes besvare foelgende:

Hvilke resultater har den sociale dialog foert frem til i de enkelte medlemsstater? Forventer Kommissionen, at den vil medfoere en foroegelse af beskaeftigelsen i en tid, hvor der indfoeres stadig flere asociale foranstaltninger paa bekostning af arbejdstagerne, der risikerer, at deres i forvejen lave indtaegt forringes, og hvor arbejdsloesheden i EU er paa omkring 20 millioner?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (19. januar 1998)

Dialogen mellem arbejdsmarkedets parter medvirker i hoej grad til at bestemme, hvordan samfundet udformes, og er blevet en af grundpillerne i vor samfundsmodel. I samtlige medlemsstater er information og hoering af arbejdsmarkedets parter og deres dialog eller forhandlinger kendte principper.

Paa europaeisk plan undergaar den sociale dialog en kraftig udvikling. Aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som optraeder som bilag til traktaten om Den Europaeiske Union, har givet udslag i betydelige fremskridt paa det aftalemaessige omraade. Arbejdsmarkedets parter har faktisk indgaaet to aftaler, én om foraeldreorlov i 1996 og en anden om deltidsarbejde i juni 1997.

Bekaempelse af arbejdsloesheden er en af de ting, der har givet anledning til bekymringer paa europaeisk plan i de senere aar. For foerste gang har Det Europaeiske Raad afholdt et ekstraordinaert moede, som udelukkende var koncentreret om beskaeftigelse, og det fandt sted i Luxembourg den 21. november 1997.

Det Europaeiske Raad har henstillet til arbejdsmarkedets parter paa de forskellige ansvars- og aktionsniveauer at deltage fuldt ud i gennemfoerelsen af en samordnet integreret strategi paa beskaeftigelsesomraadet. Gennemfoerelsen af de retningslinjer, der blev fastlagt i Luxembourg, forudsaetter i oevrigt et snaevert samarbejde med arbejdsmarkedets parter paa samtlige trin i processen.

Den seneste udvikling paa beskaeftigelsesomraadet har bidraget til den sociale dialog paa nationalt plan. Samraad mellem de offentlige myndigheder og arbejdsmarkedets parter har saaledes foert til nationale aftaler om beskaeftigelsen i flere medlemsstater. Endvidere fortsaetter de kollektive forhandlinger mellem arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer paa forskellige niveauer om fremme af beskaeftigelsen og tilpasning af reglerne for, hvordan arbejdsmarkedet skal fungere i samtlige medlemsstater.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3897/97 af Amedeo AMADEO til Rådet. Brutale handlinger begået af soldater fra EU-landene i Somalia



EF-Tidende nr. C 174 af 08/06/1998 s. 0153



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3897/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Raadet (10. december 1997) Om: Brutale handlinger begaaet af soldater fra EU-landene i Somalia Under henvisning til forespoergsel E-2488/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE), hvori der stilles spoergsmaal om »Hvad Raadet agter at foretage sig som reaktion paa disse uhoerte overgreb begaaet af soldater fra EU-medlemsstater (endda grundlaeggerstaterne), idet der er tale om handlinger, der nedsaetter Unionens generelle omdoemme og viser, at EU's erklaeringer om »beskyttelse af menneskerettighederne« er uden indhold« bedes Raadet oplyse, om den ogsaa under henvisning til resultaterne af en undersoegelse foretaget af Det Italienske Forsvarsministerium og efter at direktoeren for »Panorama« har erklaeret at have udsendt falske oplysninger straks kan afgive svar, saaledes at fredsstyrker udsendt til Somalia og navnlig soldater fra det kendte Folgore ikke forhaanes? Svar (26. februar 1998) Det spoergsmaal, som det aerede parlamentsmedlem rejser, hoerer ikke under Raadets kompetence.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2921/97 af Bertel Haarder (ELDR) til Kommissionen (17. september 1997)

Om: Udviklingsbistand til tredjelande

Det har i en raekke EU-lande vaeret naesten umuligt at faa afviste asylansoegere (der ikke er flygtninge) sendt tilbage til hjemlandet, fordi regeringerne naegter at modtage deres egne borgere. Nogle af disse landes regeringer modtager samtidig betydelige midler i udviklingsbistand fra EU.

Vil Kommissionen alvorligt overveje at stoppe al udviklingsbistand til regeringer i den tredje verden, som ikke vil tage deres egne borgere tilbage, naar de faar afslag paa asyl i et EU-land?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (11. november 1997)

Kommissionen er ved at gennemfoere Raadets resolution af 5. juni 1997 om kohaerens indenfor udviklingsbistand. Den vil derfor indkalde til moeder mellem eksperter fra medlemsstaterne, hvor alle overordnede spoergsmaal om sammenhaengen mellem indvandringen fra og udviklingen i de beroerte lande skal behandles.

Med hensyn til egne borgeres tilbagevenden er Kommissionen bekendt med de problemer, som visse tredjelande har skabt ved at naegte eller forsinke denne for borgere, som befinder sig ulovligt i et EU-land. Kommissionen mener, at disse problemer skal droeftes inden for rammerne af de bilaterale forbindelser mellem Faellesskabets og de paagaeldende tredjelande. Raadet kan efter omstaendighederne beslutte at faellesskabsaftaler eller blandede aftaler med tredjelande skal indeholde saerlige referencer til dette problem. Kommissionen forhandler paa grundlag af mandatet fra Raadet om indsaettelse af bestemmelser herom i aftalerne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3750/97 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (21. november 1997)

Om: Gennemfoerelse af tjenesteydelser i forbindelse med aktiviteterne under Alitalia SPA

Det skal i forbindelse med det faelles svar paa skriftlig forespoergsel E-1858/97 og E-1859/97 ((EFT C 60 af 25.2.1998, s. 59.)) praeciseres, at den transporttjeneste, der henvises til, udtrykkeligt er forbeholdt personale og besaetning i Alitalia SPA. Uanset hvilken virksomhed, der har indgaaet de paagaeldende kontrakter, hvad enten det er Società Aeroporti di Roma Spa eller Alitalia Team Spa, er det derfor med henblik paa disse aftalers gennemskuelighed noedvendigt at afklare forbindelserne mellem Alitalia Spa og ovennaevnte virksomheder. Trods bestemmelserne i artikel 1 b) i direktiv 92/50/EOEF ((EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.)) og betragtning 18 i direktiv 93/38/EOEF ((EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84.)) er Alitalia en virksomhed, hvis kapital for 90 procents vedkommende er i haenderne paa IRI, et offentligt holdingselskab; denne virksomhed kan paa trods heraf indgaa kontrakter for mange milliarder lire uden at underkaste sig nogen bestemmelser om gennemskuelighed, i modsaetning til andre tilsvarende virksomheder med offentlig kapital, som f.eks. Ferrovie dello Stato Spa. Dette udgoer en tydelig uregelmaessighed, der ikke paa nogen maade er begrundet.

Kan Kommissionen paa denne baggrund oplyse foelgende:

1. Kan begge de kontrakter, der henvises til i ovennaevnte tidligere forespoergsler, anses for at vaere indgaaede af Alitalia Spa?

2. Hvad er grunden til den uregelmaessige situation, som kan udelukke Alitalia Spa, hvis kapital for 90 procents vedkommende tilhoerer det offentlige holdingsselskab IRI, fra anvendelsen af alle europaeiske bestemmelser om offentlige udbud, hvilket er til alvorlig skade for korrektheden og gennemskueligheden i de kontrakter, det har indgaaet.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. januar 1998)

1. I sine tidligere skriftlige forespoergsler E-1858/97 og E-1859/97 har det aerede medlem anfoert, at Alitalia S.p.A. har indgaaet kontrakter om transport af passagerer og besaetningsmedlemmer gennem henholdsvis sit administrationskontor i Fiumicino Lufthavn og Alitalia Team S.p.A., der kontrolleres af Alitalia S.p.A.

2. Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar paa ovennaevnte skriftlige forespoergsler for saa vidt angaar anvendelsesomraadet for direktiv 92/50/EOEF om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler og direktiv 93/38/EOEF om samordning af fremgangsmaaderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-4016/97 af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen (11. december 1997)

Om: Stoette til naturgasroerledning

Med sigte paa energiforsyningen yder nogle kommuner i OEstrig uigenkaldeligt og uden noget som helst krav om tilbagebetaling stoette til »Energie-Versorgung Niederoesterreich Aktiengesellschaft« (EVN). Stoetten afhaenger dels af, hvor mange km roer, der laegges, dels er der tale om standardbeloeb (Stadtgemeinde Haag: 9.535.000 ATS for 16,9 km roerledning), men den medfoerer ifoelge de indgaaede overenskomster hverken gunstigere takster for selve kommunen eller for borgerne. Det overlades ogsaa til EVN, i hvilke omraader af kommunen selskabet fremover vil tilbyde naturgas.

Kommunerne forpligter sig endvidere til, for saa vidt angaar alle arealer, som kommunen disponerer over og fremover kommer til at disponere over, at godkende nedlaeggelse af roerledninger samt af etablering af oevrige anlaeg og vederlagsfrit at stille de paagaeldende arealer til raadighed for relevante bygninger. Endelig forpligter kommunerne sig til i denne aftales loebetid hverken selv af producere eller distribuere gas eller at tillade andre at etablere et gasnet eller andre faciliteter, der er noedvendige til produktion eller distribution af gas, paa de arealer, de ejer.

1. Hvorledes vurderer Kommissionen den retlige kvalitet af saadan indgaaede aftaler?

2. Har Kommissionen, hvis disse aftaler har konkurrenceretlig relevans - bl.a. i forhold til alternative energikilder - til hensigt at gribe ind over for denne stoette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (13. januar 1998)

Paa basis af de paa nuvaerende tidspunkt foreliggende oplysninger kan Kommissionen ikke udtale sig definitivt om, hvorvidt den stoette, nogle oestrigske kommuner yder energiforsyningsselskabet EVN, er i overensstemmelse med konkurrencereglerne i EF-traktatens artikel 92 og 93.

Kommissionen vil i dette anliggende omgaaende anmode de oestrigske myndigheder om supplerende oplysninger og undersoege de indgaaede aftaler naermere.

Hvis Kommissionen naerer begrundet tvivl om, hvorvidt aftalerne er forenelige med faellesskabsretten, vil den omgaaende indlede proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3103/97 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Modsaetning mellem Det Europaeiske Patentamts dom og forslag til direktiv om patenter

Betragtning 17b (nyt) i Rothley-betaenkningen om forslag til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om retsbeskyttelse af bioteknologiske opfindelser (Dok. A4-0222/97), som Kommissionen agter at overtage, fastsaetter, at et plantesamfund, der kendetegnes ved et bestemt gen, ikke er udelukket fra at kunne patenteres, selv om det omfatter plantesorter. Dette er i klar modsaetning til Det Europaeiske Patentamts retspraksis, som f.eks. dommen T 356/93 (EPAs officielle tidende 1995, s. 545).

Hvordan skal denne modsaetning og den dermed foelgende retsusikkerhed loeses?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. januar 1998)

I besvarelse af det aerede medlems forespoergsel vil Kommissionen gerne bemaerke, at den da har konstateret, at udformningen af den nye betragtning 17 b, der bygger paa Parlamentets aendringsforslag 20, er i modstrid med Den Europaeiske Patentorganisations afgoerelse T 356/93 af 21. februar 1995. Dette gaelder ligeledes for det aendrede forslags artikel 4, stk. 2, der skyldes Parlamentets aendringsforslag 47. Parlamentet har saaledes vurderet, at Den Europaeiske Patentorganisations fortolkning af, om plantevarieteter kan patenteres, ikke skulle foelges, naar der er tale om anvendelse af medlemsstaternes lovgivning om patentering af opfindelser, hvis denne indeholder bestemmelser om, at saadanne ikke kan patenteres. Kommissionen er enig heri.