SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2601/98

af Anna Karamanou (PSE) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Vold og sexchikane paa arbejdspladsen

I henhold til en rapport for nylig fra Den Internationale Arbejdsorganisation er trusler, fysisk vold og sexchikane de vigtigste aarsager til usikkerhed blandt arbejdstagerne. I henhold til ILO's rapport er antallet af europaeiske kvinder, der bliver ofre for vold paa arbejdspladsen, naesten dobbelt saa hoejt som antallet af maend, og i Storbritannien overstiger antallet af arbejdstagere, der udsaettes for trusler, 53 %. Psykisk chikane har antaget foruroligende dimensioner i den vestlige verden, og navnlig i OEstrig, Danmark, Storbritannien, Tyskland og Sverige. Med hensyn til seksuelle overgreb indtager Frankrig foerstepladsen paa verdensplan, idet 20 % af de erhvervsaktive kvinder har vaeret ofre for sexchikane. Kan Kommissionen oplyse, paa hvilken maade den har til hensigt at gribe ind, og hvilke foranstaltninger den vil ivaerksaette med henblik paa at loese dette alvorlige problem?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(17. september 1998)

Kommissionen deler til fulde det aerede medlems opfattelse af de katastrofale foelger af sexchikane. Efter Kommissionens mening kan sexchikane paa arbejdspladsen vaere i modstrid med visse bestemmelser i Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar(1).

Kommissionen har gennem aarene truffet adskillige supplerende foranstaltninger til bekaempelse af dette uvaesen. Kommissionen vedtog saaledes i 1991 henstilling 92/131/EOEF af 27. november 1991 om beskyttelse af maends og kvinders vaerdighed paa arbejdspladsen(2) og offentliggjorde i 1993 en vejledning vedroerende gennemfoerelsen af en adfaerdskodeks med henblik paa at bekaempe sexchikane paa arbejdspladsen.

I 1996 og 1997 gennemfoerte Kommissionen hoeringer af arbejdsmarkedets parter og opfordrede dem til at forhandle sig frem til en aftale paa EU-plan vedroerende muligheden for at udarbejde en overordnet politik paa EU-niveau til bekaempelse af sexchikane paa arbejdspladsen. Arbejdsmarkedets parter besluttede sig desvaerre for ikke at tage positivt imod Kommissionens opfordring.

Samtidig bestilte Kommissionen to forskningsinstitutioner til at udarbejde to dybtgaaende rapporter om sexchikane i alle medlemsstaterne (definition, beroerte personer, ofrenes profil, foelgerne af sexchikane, lovgivning, gennemfoerte foranstaltninger til bekaempelse af sexchikane). De to undersoegelser underbygger de oplysninger det aerede medlem henviser til i sin forespoergsel.

Efter at arbejdsmarkedets parter har afvist at forhandle paa EU-plan, har Kommissionen besluttet i foerste omgang at offentliggoere de to undersoegelser, saa snart de er blevet oversat. I undersoegelserne fremhaeves saaledes behovet at i hoejere grad at oplyse om faenomenets omfang og forbedre indsatsen for at bekaempe sexchikane. Kommissionen overvejer for oejeblikket andre supplerende foranstaltninger, der kan forbedre oplysningsindsatsen, f.eks. muligheden for at arrangere eller yde stoette til en konference, hvor der fokuseres paa problemet.

(1) EFT L 39 af 14.2.1976.

(2) EFT L 49 af 24.2.1992.