SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3725/00

af Maria Sanders-ten Holte (ELDR) til Kommissionen

(23. november 2000)

Om: Forbedring af sikkerheden i tunneller

Den alvorlige ulykke, der den 11. november 2000 skete i en bjergbanetunnel i Kaprun (Østrig), giver igen anledning til alvorlig bekymring over sikkerheden i tunneller, såvel til biler som til tog.

De europæiske automobilklubber under AIT og FIA har i år undersøgt sikkerheden i 25 store europæiske tunneller og konkluderer, at sikkerheden i i hvert fald 8 af dem var utilfredsstillende, idet der konstateredes på visse punkter særdeles alvorlige mangler, for så vidt angår flugtmuligheder, brandsikkerhed eller redningstjeneste.

Der forekommer ofte hændelser i travle og lange tunneller. Ifølge en schweizisk undersøgelse mellem 200 og 1000 årligt. Alvorlige sammenstød forekommer 5-20 gange årligt, men i tunneller med kun ét rør er det sandsynligvis 40 % mere. Brande forekommer regelmæssigt. Ifølge en AIPCR-undersøgelse 10-25 brande pr. 100 mio. kørte km. Det er i en travl, lang tunnel gennemsnitlig én brand hver tredje måned.

1. Mener kommissionsmedlem de Palacio ikke, eftersom brande i tunneller kan have meget alvorlige følger, at man bør være væsentligt mere opmærksom på at forbedre sikkerheden i tunnellerne i Europa?

2. Anser kommissionsmedlem de Palacio det på baggrund af ovenstående ikke for nødvendigt snarest muligt at træffe konkrete foranstaltninger med henblik på at stramme sikkerhedskravene til såvel bil- som jernbanetunneller?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(5. januar 2001)

Kommissionen henviser det ærede medlem til de svar, som Kommissionen har afgivet på skriftlig forespørgsel nr. P-1722/00 fra Piia-Noora Kauppi(1) og på skriftlig forespørgsel nr. E-3000/00 fra Luciano Caveri(2), som begge gælder det samme emne.

Risikoen for ulykker i vejtunneler er af samme størrelsesorden som på motorveje takket være tilstedeværelsen af talrige sikkerhedsanordninger såsom belysning, overvågning og nødsignaler, om end faren i tunneler er langt større end på åbne vejstrækninger er i tilfælde af brand eller eksplosion.

Den undersøgelse, det ærede medlem nævner, bekræfter, at der tidligere i den henseende er forskelle mellem de tunneler, der er i brug i dag. De mindst veludstyrede, som ofte ligeledes er de ældste, indebærer en højere risiko.

Det påhviler i første række de ansvarlige for tunnelernes drift, lokalsamfundene samt medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger til forbedring af sikkerheden, idet disse må vurderes fra tilfælde til tilfælde. Således har medlemsstaterne som følge af de tragiske brande, der fandt sted i 1999, foretaget systematiske vurderinger og besluttet at iværksætte udbedringsarbejder i større målestok for nogle tunnelers vedkommende.

Kommissionen vil udarbejde en opgørelse over de skridt, der er taget. Som led i Kommissionens fremtidige handlingsprogram for færdselssikkerhed, som den forelægger i slutningen af 2001, vil den fastlægge, hvilke foranstaltninger, der fortsat eventuelt mangler at blive gennemført med henblik på at forbedre de europæiske vejtunneler.

Kommissionen udelukker ikke, at den vil foreslå en europæisk lovgivning herom. En indledende meningsudveksling med medlemsstaterne finder sted i Ministerrådet (transportministrene) den 21. december 2000.

(1) EFT C 53 E af 20.2.2001, s. 178.

(2) EFT C 151 E af 22.5.2001, s. 37.