SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3246/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 2002)

Om: Opstilling af mobiltelefonmaster

En række af mine vælgere i London har udtrykt bekymring over planerne om at rejse en mobiltelefonmast ved vejkrydset Mead Way og Pickhurst Lane, Beckenham, som er et beboelseskvarter. De lokale myndigheder i Bromley, der repræsenterer beboerne i distriktet, gik imod opstilling af en 8 meter høj streetworks enkeltmast med tilhørende antenne, relæskab og supplerende konstruktionsanlæg, men en klage fra mobiltelefonoperatøren One 2 One over de lokale myndigheders afgørelse fik medhold i det britiske planlægningsinspektorat (U.K. Planning Inspectorate). En række lokale beboere har udtrykt stor bekymring over de mulige helbredsmæssige virkninger, som det planlagte projekt kunne få. Denne bekymring skyldes først og fremmest, at den planlagte mast vil komme til at ligge tæt ved beboelser og en skole, og at børn på vej til og fra skole skulle passere stedet og ville blive udsat for høje elektromagnetiske feltstyrker. Der er blevet givet udtryk for lignende bekymring i andre dele af Det Forenede Kongerige og i andre dele af Den Europæiske Union.

Lederen af det britiske planlægningsinspektorat fastslog, at selv om visse lande har indført lovgivning om, at telekommunikationsmaster skal placeres mindst 500 meter fra skoler og beboelseskvarterer, fremgår det af den britiske regerings retningslinjer for planlægningspolitik, vejledning nr. 8 (Planning Policy Guidance Note 8) om telekommunikation, at hvis en foreslået mobiltelefonbasisstation opfylder kravene i International Commission on Non-Ionising Radiation Protections (ICNIRP's) retningslinjer for befolkningens eksponering, behøver de lokale planlægningsmyndigheder ikke tage yderligere hensyn til de sundhedsmæssige aspekter og bekymringer i forbindelse hermed. Planlægningsinspektøren fastslår også, at det i vejledningen yderligere henstilles, at lokale planlægningsmyndigheder ikke bør nedlægge forbud mod eller indføre moratorier for nye telekommunikationsanlæg eller insistere på minimumsafstande mellem nye telekommunikationsanlæg og eksisterende bygninger.

Kan Kommissionen oplyse, om der findes nogen EU-lovgivning vedrørende opstilling af sådanne master, og om de britiske retningslinjer i bekræftende fald er i overensstemmelse med denne lovgivning? Hvilke muligheder har medlemsstaterne for at bestemme over opstillingsprocedurerne, og er nogen af de lande, der fastholder, at master skal placeres mindst 500 meter fra skole og beboelseskvarterer, EU-medlemsstater?

Hvilke oplysninger har Kommissionen endelig om de mulige farer ved mobiltelefonmaster, som placeres i beboelseskvarterer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(19. december 2002)

Med hensyn til den mulige eksistens af EU-lovgivning vedrørende opstilling af mobiltelefonmaster kan det oplyses, at mobiltelefonmaster er et område, som hører ind under det lokale, regionale og statslige ansvarsområde.

EU-lovgivningen vedrørende radioprodukter, herunder mobiltelefonmaster(1), pålægger producenterne at sikre, at produkterne er sikre, når de anvendes til deres formål, men nationale eller lokale myndigheder kan indføre yderligere restriktioner for anvendelsen af radioprodukter ved f.eks. at fastlægge en minimumsafstand fra offentligheden med henblik på at sikre, at telefonmasterne installeres hensigtsmæssigt.

Med hensyn til de mulige farer ved mobiltelefonmaster har Fællesskabet derudover vejledt om det sikkerhedsniveau, som skal overholdes, ved at fastsætte en række maksimale grænser for eksponering(2). Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø bekræftede den 30. november 2001, at de supplerende oplysninger, der er stillet til rådighed om carcinogene og andre ikke thermale virkninger af radiobølger og mikrobølger af forskellig længde i de seneste år, ikke giver anledning til en revision af de grænser for udsættelse, Kommissionen fastsatte.

Europa-Kommissionen vil fortsat overvåge de videnskabelige oplysninger om dette emne.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse, EFT L 91 af 7.4.1999.

(2) Rådets henstilling 1999/519/EØF.