SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3819/00

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(7. december 2000)

Om: Restriktive franske skattebestemmelser i forbindelse med europæiske forsikringsselskabers frie udveksling af tjenesteydelser

De franske lovgivere har vedtaget skattebestemmelser, som kunne betegnes som diskriminerende for franske statsborgere, der ønsker at tilbagekøbe en livsforsikringsaftale, og som ønsker at drage fordel af den frie udveksling af tjenesteydelser for forsikringsselskaber.

Bestemmelserne i den ændrede artikel 125 OA (artikel 21 i den franske finanslov for 1998) og artikel 125 A i den franske skattelov (Code Général des Impôts) forhindrer forsikringstagere, der har indgået forsikringsaftaler som led i forsikringsselskabernes frie udveksling af tjenesteydelser, i at drage fordel af skattesatser med frigørende virkning. Satserne for skat med frigørende virkning er 35 % ved aftaler med en løbetid på under 4 år, 15 % ved en løbetid på mellem 4 og 8 år og 7,5 % ved en løbetid, der er lig med eller over 8 år, idet det præciseres, at aftalerne skal være undertegnet eller bidragene indbetalt efter den 26. september 1997.

Franske statsborgere, der har undertegnet deres livsforsikringsaftaler som led i forsikringsselskabernes frie udveksling af tjenesteydelser, kan ikke drage fordel af disse tariffer. Den gevinst, de opnår ved tilbagekøb af deres aftale, beskattes efter den progressive indkomstskatteprocent, som går op til 54 %. Således skal en skattepligtig, der er undergivet højeste indkomstskattesats, og som tilbagekøber sin livsforsikring efter 8 år betale 7,5 % skat, hvis han har indgået forsikringsaftalen med et forsikringsselskab med hjemsted i Frankrig, og han vælger en skat med frigørende virkning, men 54 % hvis han har indgået aftalen med et udenlandsk forsikringsselskab som led i den frie udveksling af tjenesteydelser.

Denne åbenbare forskelsbehandling, som flere aviser og økonomiske tidsskrifter har gjort opmærksom på, stiller udenlandske forsikringsselskaber, der operer på det franske marked som led i den frie udvekling af tjenesteydelser, dårligere end de franske selskaber og har ført til indgivelse af en række klager til Kommissionen. I sine svar på disse klager har Generaldirektoratet for Beskatning og Toldunionen meddelt, at det vil foreslå Kommissionen at indlede proceduren i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 226 imod Frankrig som følge af disse diskriminerende skattesatser. Imidlertid har Kommissionen mere end et år efter disse klager stadig ikke reageret herpå.

Kan Kommissionen oplyse, hvad den agter at gøre i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(12. februar 2001)

Det har vist sig, at man i den franske lovgivning udelukker de indtægter, der er omhandlet i artikel 125 A og 125-0A i den franske skattelov (Code Général des Impôts), og hvoraf der skal svares indkomstskat, fra at blive beskattet med en fast skattesats (hvorved skattepligten er endeligt opfyldt), såfremt skatteyderen ikke er bosat eller etableret i Frankrig. Indtægterne fra sådanne kapitalanbringelser eller sådanne kontrakter, der er indgået med organisationer eller personer, der er etableret uden for Frankrig, indgår altid i den samlede skattepligtige indkomst, og beskattes med en sats, der normalt er højere, eller som i alt fald kan være højere. Det ser altså ud til, at denne lovgivning medfører en forskelsbehandling af de tjenesteydelser, der leveres af finansierings- eller forsikringsvirksomheder, der er etableret uden for Frankrig.

Den 30. oktober 2000 sendte Kommissionen et brev til de franske myndigheder, hvori den anmodede dem om at fremsætte deres bemærkninger herom til Kommissionen inden for en tidsfrist på to måneder efter modtagelsen af ovennævnte brev. Efter at have gjort sig bekendt med disse bemærkninger forbeholder Kommissionen sig ret til i givet fald at fremsætte en begrundet udtalelse i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169).

Det bør understreges, at de pågældende klager omfatter flere enkeltelementer, som i første omgang har givet anledning til en række møder med klagerne, og som har gjort det nødvendigt at indhente supplerende oplysninger hos de franske myndigheder. Klagerne er blevet underrettet om det synspunkt, som Kommissionen har indtaget.