ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/786

(2004/C 84 E/0882)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0408/04

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. februar 2004)

Om: Gennemførelse af direktivet om ekstern støj i Nederlandene

På grundlag af direktivet om ekstern støj (2002/49/EF (1)) er alle medlemsstater forpligtede til at udarbejde støjkort for alle store lufthavne med over 50 000 operationer årligt.

Det fremgår af korrespondancen mellem den nederlandske regering og det nederlandske Andetkammer, at Nederlandene har til hensigt kun at udarbejde støjkort med tilhørende handlingsplan for lufthavnen Schiphol (Amsterdam).

Dataene vedrørende flyoperationer (fra det nederlandske statistiske kontor, Centraal Bureau voor de Statistiek, 2001) viser imidlertid et andet billede. Rotterdam (92 874), Groningen (61 324) og Maastricht (58 534) overskrider grænsen, mens Lelystad med 47 135 operationer ligger lige under den kritiske grænse.

Kan Kommissionen forelægge en liste over alle nederlandske lufthavne, der har over 50 000 operationer årligt?

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe, hvis Nederlandene ikke opfylder sine forpligtelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(10. marts 2004)

Kommissionen har med interesse noteret sig det ærede medlems skriftlige forespørgsel om gennemførelsen af Parlamentets og Rådets direktiv 2002/49/EF af 25. juni 2002 om vurdering og styring af ekstern støj (2) i Nederlandene.

Ifølge artikel 7, stk. 1, i dette direktiv skal medlemsstaterne inden den 30. juni 2005 meddele Kommissionen, hvilke lufthavne der på deres område er omfattet af direktivet. Sådanne lufthavne er i direktivets artikel 3, litra p), beskrevet som »civile lufthavne, udpeget af medlemsstaten, med mere end 50 000 operationer om året (en operation er en start eller en landing), dog ikke medregnet trænings-operationer med små fly«.

I medfør af direktivets artikel 14 har medlemsstaterne indtil den 18. juli 2004 til at gennemføre direktiv 2002/49/CE i deres nationale lovgivninger, og Kommissionen har endnu ikke modtaget meddelelse om gennemførelse fra Nederlandene.

Derfor er Kommissionen ikke i øjeblikket i besiddelse af listen over nederlandske lufthavne, der er omfattet af direktiv 2002/49/EF, og finder ikke anledning til at indlede en overtrædelsesprocedure mod den nederlandske regering. Kommissionen takker det ærede medlem for at have henledt opmærksomheden på dette særlige punkt og vil sørge for, at medlemsstaterne anvender bestemmelserne i direktivet om ekstern støj på samtlige infrastrukturer og byområder, der er omfattet af direktivet.

(1) EFT L 189 af 18.7.2002, s. 12.

(2) EFT L 189 af 18.7.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/665

(2004/C 84 E/0750)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0727/04

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: Oplysninger om præmiereserven til Lazio-regionen

Ifølge fællesskabsbestemmelserne om anvendelse af strukturfondene (artikel 7, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1260/1999 (1)) skal en andel svarende til 4 % af de samlede midler under EF-støtterammen 2000-2006 henlægges med henblik på midtvejstildelinger på basis af de støttemodtagende regionale og centrale forvaltningers formåen, hvad angår effektivitet, forsvarlig forvaltning og finansiel gennemførelse.

Det ser ud til, at denne form for præmie, som i Italien netop kaldes »præmietildeling« og ledsages af en yderligere tildeling fra det italienske finansministerium, for nylig er blevet bevilget Lazio-regionen på grund af de vellykkede resultater, som er opnået under Docup mål 2, med forpligtelsesbevillinger på 314 mio. EUR i området, hvoraf mere end 290 mio. EUR hidrører fra europæiske fonde, og finansiering af 1527 projekter foruden investeringer i størrelsesordenen 403,8 mio. EUR og kortlægning af fem industriområder og tre førende produktionsområder (datakilde: www.tesoro.it).

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har tildelt Lazio-regionen efter artikel 7, stk. 5, i ovennævnte forordning?

2. hvilke andre italienske og europæiske regioner der modtager præmien, og hvor stort et beløb der er tildelt disse?

3. om man påtænker at offentliggøre en generel redegørelse for tildelingen af henlæggelsen på 4 % til de forskellige præmierede europæiske forvaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. april 2004)

Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (2) tildeles resultatreserven senest den 31. marts 2004 på grundlag af forslag fra medlemsstaten.

Den 23. marts 2004 traf Kommissionen afgørelse om tildeling af resultatreserven (3). Lazio-regionen modtog 16 118 352 EUR. Alle italienske og de fleste EU-regioner fik tildelt midler fra resultatreserven. I alt 90 % af strukturfondsprogrammerne modtog bevillinger. De nøjagtige beløb er angivet i afgørelsen.

Der er ved at blive udarbejdet en rapport om tildelingen af resultatreserven, som vil blive drøftet med medlemsstaterne i Komitéen for Udvikling og Omstilling i Regionerne. Denne rapport vil foreligge i maj 2004.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 1.

(2) EFT L 161 af 26.6.1999.

(3) KOM(2004) 883 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/546

(2004/C 84 E/0623)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0198/04

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(22. januar 2004)

Om: Oprettelse af et fællesskabsorgan til undersøgelse af ubekendte atmosfæriske fænomener

Gennem længere tid meldes der overalt på jorden om iagttagelser af ubekendte atmosfæriske fænomener og nogle af disse fænomener benævnes uidentificerede flyvende objekter (UFO).

Iagttagelsen af disse fænomener forårsager på den ene side megen forvirring og giver på den anden side næring til teorier — der hidtil har været uden noget grundlag — om eventuel eksistens af fremmede væsener.

Kommissionen burde sørge for, at de forskellige europæiske rum- og forskningscentre foretager seriøse undersøgelser af de pågældende fænomener, da der er tale om fænomener, som ikke kan indordnes under den nationale kompetence i de enkelte EU-medlemsstater.

Anser Kommissionen det for hensigtsmæssigt at fremme og samordne forskning og oplysninger vedrørende ubekendte atmosfæriske fænomener i hele Det Europæiske Fællesskab og f.eks. uddelegere denne opgave til et specialiseret organ med stor erfaring som f.eks. SEPRA (Service d'Expertise des Phénomènes Rares Aérospatiaux — det franske center for undersøgelse af sjældne rumfænomener) i Toulouse eller Det Europæiske Rumagentur?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(1. marts 2004)

Efter en omfattende høring om udviklingen af den europæiske rumpolitik (på grundlag af en grønbog) (1) vedtog Kommissionen i december 2003 en hvidbog med titlen »Rummet: en ny europæisk grænse for en større Union« (2).

Hvidbogen, der er udarbejdet i nært samarbejde med forskersamfundet og Den Europæiske Rumorganisation, indeholder en handlingsplan for gennemførelsen af den fremtidige europæiske rumpolitik. I afsnit 4.2 foreslår Kommissionen en række foranstaltninger til styrkelse af den europæiske ekspertise inden for rumvidenskab.

På Parlamentets samling den 28. januar 2004 (3) havde Kommissionen lejlighed til at tage nogle af disse spørgsmål op i sit svar på mundtlig forespørgsel O-84/03 om hvidbogens indhold.

Noget, som måske kan være af særlig interesse for det ærede medlem, er en aktion, der blev iværksat for nylig inden for rammerne af det sjette rammeprogram for forskning (4). Denne aktion tager sigte på at fremme samarbejdet mellem EU's nationale forskningsorganisationer og de nationale kontorer, der bidrager til finansieringen af forskning. Den omfatter bl.a. en foranstaltning, der specifikt tager sigte på forskning i solen, jorden og atmosfæren. Denne indsats skulle bidrage til at forbedre forståelsen af atmosfæriske fænomener og til at bane vejen for vejrtjenester fra rummet.

(1) KOM(2003) 17 endelig udg.

(2) KOM(2003) 673 endelig udg.

(3) Mundtligt svar af 28.1.2004.

(4) Specifik støtteaktion: en samarbejdsordning vedrørende forskningsprogrammer (Eurocores) under Den Europæiske Videnskabssammenslutning (European Science Foundation).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/345

(2004/C 84 E/0403)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0265/04

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(4. februar 2004)

Om: Reklameindslag i Grækenland finansieret med EU-midler op til valget

Græsk presse har ytret sig kritisk over for, at de græske massemedier (især radio og tv) bringer reklameindslag om »nye hospitaler«, »store infrastrukturarbejder«, »initiativer til højnelse af uddannelsesniveauet« osv. I mange af disse reklamer henvises der til fællesskabsstøtterammen frem til 2008.

Er det i henhold til forordning (EF) nr. 1159/2000 (1) tilladt at sende sådanne reklameindslag finansieret af EU før et valg? Fra hvor mange måneder før et valg er sådanne indslag ikke længere tilladt? Er der mulighed for sanktioner, og i så fald hvilke, for de medlemsstater, der ikke overholder bestemmelserne i ovennævnte forordning? Kan Kommissionen gribe direkte ind for at standse sådanne indslag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(19. marts 2004)

Kommissionens forordning (EF) nr. 1159/2000 af 30. maj 2000 om de informations- og reklameforanstaltninger, som medlemsstaterne skal iværksætte vedrørende strukturfondenes interventioner, indeholder ingen særlige bestemmelser om reklameindslag for et valg. EU-støtterammen for Grækenland for perioden 2000-2006 fastsætter imidlertid, at oplysnings- og reklameaktioner vedrørende strukturfondenes interventioner skal suspenderes to måneder forud for valg til Europa-Parlamentet samt nationale, lokale eller kommunale valg. Hvad angår de nationale valg den 7. marts 2004, har Kommissionen af de græske myndigheder fået oplyst, at alle ministerier og andre institutioner, der er involveret i forvaltningen af strukturfondene, fik de nødvendige instrukser den 8. januar 2004 i overensstemmelse med fællesskabsstøtterammen.

Kommissionen har ingen oplysninger til rådighed om eventuelle brud på reglerne på dette område.

(1) EFT L 130 af 31.5.2000, s. 30.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/662

(2004/C 84 E/0746)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0716/04

af Luis Berenguer Fuster (PSE) og Anna Terrón i Cusí (PSE) til Kommissionen

(10. marts 2004)

Om: Radiobaserede alarmer

På grund af den bemærkelsesværdige vækst inden for den private sikkerhedssektor, i særdeleshed for radiobaserede alarmer, hvor vagtselskaberne i stadig højere grad konkurrerer på prisen for at få større markedsandele, og hvor de glemmer, at alarmerne er et sikkerhedssystem, forværres jamming-problemet (frekvensinterferens) eksponentielt.

Påtænker Kommissionen at forelægge et initiativ til regulering af sektoren for at opfylde det nuværende retlige tomrum?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(19. april 2004)

Som påpeget af det ærede parlamentsmedlem er markedet for overvågningstjenester, der tilbydes offentligheden, i vækst. Disse tjenester konkurrerer på både kvalitet og pris.

Kommissionen er imidlertid ikke bekendt med, at der for øjeblikket skulle være problemer med kvalitet og pålidelighed af sådanne tjenester, der kan tilskrives for stor anvendelse og/eller jamming af de radiofrekvensbånd, de anvender.

Inden for rammerne af direktiv 1999/5/EF (1) (R&TTE-direktivet) blev dette emne drøftet med medlemsstaterne i september 2000. På daværende tidspunkt blev det ikke fundet nødvendigt at indføre yderligere regler til beskyttelse til særlige anlæg som f.eks. alarmsystemer mod skadelig interferens og sikre adgang til nødtjenester, da man mente, at markedskræfterne allerede ville sørge for dette.

Kommissionen vil dog bringe emnet på bane i forbindelse med det kommende møde med medlemsstaterne, der er planlagt til at finde sted i juni 2004, så det kan vurderes, om den aktuelle udvikling vil gøre det nødvendigt, at Kommissionen foretager en fornyet vurdering af problemet.

Kommissionen er endvidere i øjeblikket i færd med at undersøge en harmonisering på EU-plan af betingelserne for brug af radiofrekvensbånd til apparater med kort rækkevidde, herunder sikkerheds-alarmer. En del af denne analyse vil beskæftige sig med, hvordan man bedst kan muliggøre en effektiv anvendelse af sådanne apparater gennem aftalte tekniske parametre og passende radiofrekvensbånd.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse, EFT L 91 af 7.4.1999.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/575

(2004/C 84 E/0652)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0357/04

af Ewa Hedkvist Petersen (PSE) til Kommissionen

(12. februar 2004)

Om: Tyndt befolkede egne

At bo og drive virksomhed i en tyndt befolket egn medfører øgede omkostninger i forbindelse med de daglige aktiviteter. Lang transport til arbejdsplads, varer og tjenester, både i eget og andre områder, samt en utilstrækkelig infrastruktur bevirker, at de, som bor i tyndt befolkede egne, har betydeligt højere leveomkostninger.

Vil Kommissionen på baggrund af dette give de tyndt befolkede egne særbehandling i form af højere støtte i sit forslag om de nye strukturfonde?

Vil Kommissionen foreslå, at de tyndt befolkede egne får en gunstig behandling, hvad angår mulighederne for statslig støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(22. marts 2004)

I henhold til Kommissionens nugældende retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte, der fastsætter statsstøttereglerne for regionaludvikling i perioden 2000-2006 (1), kan tyndtbefolkede regioner, dvs. regioner med mindre end 12,5 indbyggere pr. km2, få særbehandling og modtage investeringsstøtte på op til 30 % netto, medmindre de kan opfylde kriteriet om et BNP/pr. capita på under 75 % af fællesskabsgennemsnittet, hvilket giver dem ret til endnu højere støtteintensitet. I tyndtbefolkede områder kan der desuden gives driftsstøtte for at udligne de supplerende transportomkostninger.

Kommissionen er i færd med at revidere sine regler for regional statsstøtte for perioden efter 2006. Man forventer at vedtage nye retningslinjer for regionalstøtte i 2005.

For de tyndtbefolkede egnes vedkommende er der i øjeblikket ingen planer om væsentlige negative ændringer i forhold til den nuværende situation. Tyndtbefolkede egne vil antagelig fortsat kunne modtage regionalstøtte, herunder støtte til udligning af de supplerende transportomkostninger, der påvirker de økonomiske aktiviteter i de pågældende områder. Endvidere er Kommissionen bevidst om den fortsatte affolkning, som de fleste arktiske områder lider under, og er i færd med at undersøge, om der er mulighed for at tillade andre former for driftsstøtte, når det er påkrævet for at standse affolkningen, under forudsætning af at en sådan støtte ikke påvirker samhandelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse.

Forslaget om reform af samhørighedspolitikken, der indgår i den tredje samhørighedsrapport, tager desuden hensyn til situationen i områder, der lider under geografiske handicap, herunder tyndtbefolkede områder, der gør dem mindre tilgængelige og hæmmer deres udvikling. Det foreslås derfor, at disse områder faktisk bør modtage øgede EU-tilskud. Endvidere bør man ved fordelingen af ressourcer under prioriteten om regional konkurrenceevne og beskæftigelse (det nye mål nr. 2) tage højde herfor ved at anvende »territoriale« kriterier, der afspejler disse områders relative handicap. Medlemsstaterne skal sørge for at tage hensyn til de særlige forhold i disse regioner, når de fordeler ressourcer fra de regionale programmer.

(1) EFT C 74 af 10.3.1998.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/921

(2004/C 78 E/0974)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0057/04

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(20. januar 2004)

Om: Udgifter til social beskyttelse i Spanien og situationen i EU

Ifølge det spanske statistiske institut faldt udgifterne til social beskyttelse i EU fra 28,4 % af EU's BNP i 1995 til 27,3 % i 2000. Udgifterne pr. indbygger varierer stærkt mellem medlemsstaterne. I Danmark udgør de f.eks. 7 754 EUR årligt og i Tyskland 7 025 EUR, medens de i Spanien og Portugal, som tegner sig for det laveste niveau i EU, kun udgør henholdsvis 3 715 EUR årligt og 3 765 EUR.

Har Kommissionen planer om en eller anden form for økonomisk eller lovgivningsmæssigt indgreb for at mindske disse enorme forskelle mellem befolkningerne i de forskellige medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(23. februar 2004)

I EF-traktatens artikel 137 står der, at Fællesskabet støtter og supplerer medlemsstaternes indsats på området arbejdstagernes sociale sikring og sociale beskyttelse, og at det giver Rådet mulighed for at vedtage foranstaltninger til fremme af samarbejde mellem medlemsstaterne med undtagelse af foranstaltninger vedrørende enhver harmonisering af medlemsstaternes love og bestemmelser.

I den forbindelse er det ikke Kommissionens hensigt at foreslå finansielle eller lovgivningsmæssige foranstaltninger, der sigter på direkte at mindske forskellene i udgifter pr. indbygger til social beskyttelse, da disse ville udgøre en væsentlig indgriben fra EU's side i socialsikringssystemernes opbygning og finansiering, som fortsat bør høre under medlemsstaternes kompetenceområde.

Kommissionen foretrækker at opmuntre medlemsstaterne til i stigende grad at påtage sig en modernisering af socialsikringssystemerne ved at anvende den åbne koordinationsmetode, hvis grundlag er fælles mål, overvågning af resultater ved hjælp af fælles indikatorer og udveksling af erfaringer.

Endvidere bestemmes forskelle i udgifter pr. indbygger til social beskyttelse ikke kun politisk, men disse afspejler også de forskellige niveauer for økonomien, aldersstrukturen og styrken i uformelle solidariske netværk som f.eks. familien.

Det skal også bemærkes, at udviklingen i udgifter til social beskyttelse som andel af bruttonationalproduktet (BNP) normalt er modcyklisk. Andelen stiger, når væksten aftager, og falder under et økonomisk opsving.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/441

(2004/C 84 E/0513)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0644/04

af Harald Ettl (PSE) til Kommissionen

(25. februar 2004)

Om: Præcisering af forespørgsel — overførsel af supplerende pensionsrettigheder

I svaret på forespørgsel P-0207/04 af 19.2.2004 (1) oplyser Kommissionen, at den i øjeblikket undersøger mulighederne for, om der på EU-plan kan udstedes en bindende retsakt om ensartede minimumsforskrifter til beskyttelse af mobile arbejdstagere, for så vidt angår forudsætningerne for adgang til erhvervsmæssige pensionsordninger, karenstider, nyvurdering af hvilende krav (personer, der er trådt ud af en ordning, men endnu ikke har nået pensionsalderen) og de nærmere bestemmelser for overførsel af rettigheder.

Hvordan går det med disse overvejelser og forberedelser vedrørende indholdet i og gennemførligheden af direktivforslaget?

Hvordan er Kommissionens tidsplan for behandlingen?

Hvornår vil Kommissionen forelægge direktivforslaget?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Stavros Dimas

(1. april 2004)

Som anført i svaret på skriftlig forespørgsel P-0207/04 fra det ærede parlamentsmedlem undersøger Kommissionen i øjeblikket muligheden for på EU-niveau og i form af en bindende retsakt at fastsætte minimumsbestemmelser, der svarer til de i øjeblikket gældende bestemmelser i visse medlemsstater.

Kommissionen vil bygge på erfaringerne i medlemsstaterne og udnytte ekspertisen i pensionsforummet. I de kommende måneder modtager Kommissionen de nødvendige oplysninger fra medlemsstaterne og eksperterne i pensionsforummet, således at Kommissionen i løbet af efteråret 2004 kan fremlægge et lovforslag.

(1) EUT C 78 E af 27.3.2004.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/627

(2004/C 84 E/0701)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0553/04

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(26. februar 2004)

Om: Ændring af direktivet om arbejdstagere, som er gravide

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet som opfølgning på punkt 7 g) i Europa-Parlamentets beslutning (P5-TA(2003)0369) af 3. september 2003 om resultattavle for gennemførelsen af den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, hvori Parlamentet opfordrede Kommissionen til at fremlægge et forslag til ændring af direktiv 92/85/EØF (1) om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer, på baggrund af de forslag, som Europa-Parlamentet stillede i sin beslutning (A5-0155/2000 (2)) af 6. juli 2000, navnlig hvad angår barselsorlovens varighed?

(1) EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1.

(2) EFT C 121 af 24.4.2001, s. 473.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/533

(2004/C 84 E/0610)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0102/04

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(22. januar 2004)

Om: Betaling for vand

Mener Kommissionen på baggrund af den nugældende fællesskabslovgivning og princippet om, at forureneren betaler, at der bør betales for vandforbruget, helt eller delvis, i forhold til den forbrugte mængde?

Kan den i bekræftende fald anføre, hvilken juridisk ramme der skal gælde herfor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. marts 2004)

EU har gennem vandrammedirektivet (1) foretaget en grundig omlægning af sin vandpolitik. Et af direktivets nøglepunkter er princippet om at understøtte miljømålene ved hjælp af økonomiske instrumenter, især en omkostningsafspejlende prissætning for vand.

Med udgangspunkt i økonomisk analyse og borger- og aktørdeltagelse skal medlemsstaterne senest i 2010 sikre, at vandrelaterede tjenesteydelser prissættes således, at princippet om omkostningsdækning afspejles.

Med henblik herpå skal medlemsstaterne inden da sørge for:

— at prissætningspolitikken giver brugerne passende tilskyndelse til en effektiv anvendelse af vandressourcerne og derved bidrager til opfyldelse af direktivets miljømål,

— og at de forskellige vandanvendelsessektorer, opdelt i mindst sektorerne husholdninger, industri og landbrug, yder et passende bidrag til dækning af omkostningerne i forbindelse med forsyningspligtydelser, baseret på en økonomisk analyse, der skal være afsluttet inden udgangen af 2004, og under hensyn til princippet om, at forureneren betaler.

Hvordan betalingen for vandforbruget nærmere skal fastsættes, hører under medlemsstaternes kompetence. I denne forbindelse har medlemsstaterne en vis skønsmargin, idet de kan anvende omkostningsdæknings-princippet under hensyntagen til omkostningsdækningens sociale, miljømæssige og økonomiske følger og til de geografiske og klimatiske forhold i den eller de berørte regioner. Samtidig er omkostningsdæknings-princippet ikke til hinder for finansiering af særlige f.eks. forebyggende eller afhjælpende foranstaltninger.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, EFT L 327 af 22.12.2000.