SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0684/01

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(8. marts 2001)

Om: Den fælles fiskeripolitik og ulovligt fiskeri Bekvemmelighedsflag

Et af de største problemer i øjeblikket inden for havfiskeri er at finde den påkrævede mekanisme til at tvinge stater, der ikke er medlemmer af internationale fiskeriorganisationer og opererer i farvande uden for kyststaternes jurisdiktionsområde, til at rette sig efter de regionale fiskeriorganisationers bestemmelser med henblik på bevarelse og fornuftig forvaltning af ressourcerne. Den kun langsomme udvikling i international havret gør det lettere for skibe under bekvemmelighedsflag, ja også skibe uden noget som helst flag, at drive fiskeri i internationale farvande på uansvarlig vis og uden respekt for hverken ressourcer eller havmiljø og på den måde underminere de planer for en fornuftig forvaltning af fiskeressourcerne og de foranstaltninger med henblik på et ansvarligt fiskeri, der er opnået enighed om inden for regionale organisationer som NAFO, NEAFC og ICCAT. Som det i øjeblikket udvikler sig inden for havretten, som foreskriver respekt for medlemsstaternes suverænitetsret og kun sjældent anerkender retten til at gribe ind, prøver medlemmerne af de internationale fiskeriorganisationer at løse problemet med tvangsforanstaltninger via indirekte mekanismer, hvor der lægges pres på de fartøjer, der ikke opfylder organisationernes normer for forvaltningen af ressourcerne. Dette sker generelt i form af foranstaltninger, der vanskeliggør afsætningen af disse fartøjers fangster, såsom forbud mod omladning og forbud mod losning i medlemsstaternes havne.

Kan Kommissionen redegøre for konklusionerne fra de første tekniske konsultationer om ulovligt fiskeri, som FAO afholdt i Rom den 2.-6. oktober 2000, og hvilken holdning indtog Kommissionen her med hensyn til problematikken omkring bekvemmelighedsflag? Kan Kommissionen desuden redegøre for resultaterne af anden runde tekniske konsultationer om ulovligt fiskeri, som FAO afholdt i Rom den 22.-23. februar 2001, og for den holdning, Kommissionen denne gang indtog med hensyn til problematikken omkring bekvemmelighedsflag?

Kan Kommissionen redegøre for indholdet af udkastet til en international plan til bekæmpelse af ulovligt fiskeri, især hvad angår bekvemmelighedsflag, samt for proceduren og tidsplanen for dets vedtagelse?

Mener Europa-Kommissionen ikke, at det med dette stadig relevante problem og de utilstrækkelige foranstaltninger, der hidtil er truffet, er på tide at vedtage en fælles strategi i samtlige internationale organisationer, som EU er medlem af, for at finde frem til generelle og mere effektive løsninger til bekæmpelse af bekvemmelighedsflag og statsløse fartøjer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. april 2001)

I forbindelse med de to tekniske høringer og de afsluttende forhandlinger om den internationale handlingsplan mod ulovligt fiskeri inden for rammerne af FAO (De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation) har EU ikke blot fremført, at folkerettens eksisterende instrumenter skal anvendes, men også at der er behov for at rette op på de mangler, der er i folkeretten, bl.a. med hensyn til adgangen til havne. EU har desuden fremhævet flagstatens ansvar og havnelandets og importlandets rettigheder og pligter. Selv om den internationale plan er frivillig udgør den en vigtig etape for EU, da den fra det internationale samfunds side er at betragte som et klart kompromis angående bekæmpelsen af det ulovlige fiskeri.

Hvad angår bekvemmelighedsflag, er Kommissionen fortsat af den opfattelse, at det er vigtigt at få ratificeret dels den aftale, som FAO vedtog i november 1993 med det formål at få de fartøjer, der fisker på åbent hav, til i højere grad at overholde de internationale bevarings- og forvaltningsforanstaltninger, dels New York-aftalen om bevaring og forvaltning af zonegrænseoverskridende og stærkt migrerende fiskebestande, som FN vedtog i august 1995 og undertegnede i december 1995. I disse aftaler fastsættes det, hvilke rettigheder og pligter flagstaterne har i forhold til fartøjerne (bl.a. registrering og kontrol). Handlingsplanen, som indeholder elementer fra begge aftaler, skal sikre, at der vedtages foranstaltninger, som hindrer at borgerne driver illegalt fiskeri, at der indføres sanktioner mod overtrædelserne, og at der føres tilsyn med fangsten indtil losningen, og at den kontrolleres. Handlingsplanen bør iværksættes så hurtigt

som muligt ved hjælp af nationale handlingsplaner og regionale og internationale foranstaltninger. FAO's medlemmer har pligt til at fremlægge deres foranstaltninger på det næste fiskeriudvalgsmøde i februar 2003.

I tiden indtil 2003 vil EU fortsætte sit arbejde inden for de regionale fiskeriorganisationer, hvor der også er en klar samarbejdsvilje med henblik på at få afskaffet det illegale fiskeri. Endelig opfordrer handlingsplanen til et tættere samarbejde mellem de forskellige regionale fiskeriorganisationer vedrørende f.eks. udveksling af oplysninger om de fartøjer, der driver ulovligt fiskeri, og med henblik på vedtagelse af forskellige tilsyns-, kontrol- og overvågningsforanstaltninger, som vil gøre det muligt at fjerne det illegale fiskeri.