SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1126/02

af Astrid Lulling (PPE-DE) til Kommissionen

(18. april 2002)

Om: Forskelle mellem afgiftsfrie engrospriser i Den Europæiske Union

Kommissionen har for nylig fremsat sit udkast til forordning om anvendelsen af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis for motorkøretøjsindustrien(1). Et af målene for udkastet er at foretage en tilnærmelse af nettopriserne på motorkøretøjer.

I Luxembourg klager erhvervsdrivende i adskillige sektorer over, at deres europæiske leverandører (beliggende uden for Storhertugdømmet) over for dem fastsætter afgiftsfrie engrospriser, der er langt højere end dem, der forlanges af erhvervsdrivende i andre medlemsstater.

Desuden er der mange erhvervsdrivende, der obligatorisk skal forsyne sig i et bestemt europæisk land, selv om det i et andet land er muligt at finde de samme varer til lavere priser. Det hænder endog, at et produkt distribueres i Europa fra et enkelt land, og at det er importøren, der har ansvaret for at fastsætte de forskellige priser afhængig af medlemsstaterne.

Hvorledes agter Kommissionen i lighed med ovennævnte udkast om motorkøretøjer at behandle disse anklager?

Kan man ikke betragte denne adfærd som et brud på principperne om fri bevægelighed for varer på det indre marked, på den frie konkurrence og på forbudet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, litra a), der omhandler direkte eller indirekte fastsættelse af købs- eller salgspriser eller af andre forretningsbetingelser?

Er Kommissionen parat til at intervenere på retlig eller anden vis for at løse dette problem?

(1) EFT C 67 af 16.3.2002, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(28. maj 2002)

Konkurrencereglerne for salg af motorkøretøjer er i dag indeholdt i forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer(1), som udløber den 30. september 2002.

Formålet med det udkast til ny forordning om salg af motorkøretøjer, som Kommissionen vedtog den 5. februar 2002, er at skabe markedsbetingelser, som fører til øget konkurrence på markedet for salgs- og serviceaftaler.

Udkastet til forordning bygger overordnet set på Kommissionens nye politik for vurdering af vertikale begrænsninger, som er fastlagt i Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis(2) og i de relevante retningslinjer(3).

Denne forordning indeholder de generelle konkurrenceregler for salg i alle sektorer bortset fra motorkøretøjsindustrien, som der fastsættes strengere bestemmelser for i udkastet til ny forordning. Denne generelle forordning er baseret på en mere økonomisk indfaldsvinkel og omfatter ikke (i artikel 4, stk. 1, litra d)) begrænsning af krydsleverancer mellem forhandlere inden for et selektivt distributionssystem, herunder mellem forhandlere, som driver virksomhed i forskellige omsætningsled. I et sådant system forbydes producenterne at begrænse detailhandleres indkøb hos andre uafhængige importører end den, som forhandlerne har fået anvist. På samme måde må producenterne ikke begrænse uafhængige importørers muligheder for at sælge til disse detailhandlere, om de måtte ønske det.

Hvad angår de sager i Luxembourg, som forespørgslen vedrører, foreligger de oplysninger bl.a. vedrørende arten af det pågældende distributionssystem der er nødvendige for at kunne vurdere, om de omtalte forhold indebærer en overtrædelse eller ej, imidlertid ikke. Hvis Kommissionen skulle få kendskab til oplysninger, der viser, at der forekommer konkurrenceskadelig adfærd, vil den undersøge disse for at få afklaret, om der er grundlag for at iværksætte de nødvendige overtrædelsesprocedurer for at sætte en stopper for en sådan praksis.

(1) EFT L 145 af 29.6.1995.

(2) EFT L 336 af 29.12.1999.

(3) Retningslinjer for vertikale begrænsninger EFT C 291 af 13.10.2000.