SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1996/01

af María Rodríguez Ramos (PSE) og Carlos Westendorp y Cabeza (PSE) til Kommissionen

(6. juli 2001)

Om: EKSF-traktatens og kulindustristøtteordningens udløb

I Kommissionens meddelelse om en EU-strategi for bæredygtig udvikling argumenteres for, at der skal være sammenhæng mellem Unionens indsats og målet om bæredygtig udvikling, og det foreslås bl.a. på baggrund af kullets formodede negative indvirkning på miljøet, at støtten til kulproduktionen gradvist afskaffes efter 2010.

Hvis det er i strid med politikken om bæredygtig udvikling at godkende støtte til en formodet forurenende energikilde som EU-produceret kul, mener Kommissionen så ikke, at hele varmeproduktionen på grundlag af importeret kul bør forbydes?

Agter Kommissionen reelt at forbyde al kraftvarmeproduktion i hele EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(21. september 2001)

Kommissionen vedtog den 15. maj 2001 en meddelelse vedrørende en europæisk strategi for bæredygtig udvikling(1). Den strategi, Kommissionen præsenterede, omfattede bl.a. gradvis ophævelse af støtte til produktion og forbrug af fossilt brændsel frem til 2010. Kommissionen er dog klar over de følger sådanne beslutninger kunne få for energiforsyningssikkerheden på lang sigt i unionen, og har derfor præciseret, at man må undersøge, om det eventuelt er nødvendigt at skabe en kulreserve eller at bibeholde en minimal kulproduktion. Det præciseres endvidere, at Kommissionen skal forelægge et forslag for Rådet i løbet af 2001, så der kan vedtages en statsstøtteordning for kulsektoren, når EKSF-traktaten udløber i juli 2002.

Selv om Kommissionen priviligerer udviklingen af mere miljøvenlige energikilder, er den strategi, der forelægges med henblik på en bæredygtig udvikling i overensstemmelse med retningslinjerne i grønbogen, på vej mod en europæiske strategi for energiforsyningssikkerhed(2), da den ikke tilsidesætter eventuelle foranstaltninger til fordel for bevarelse af en minimal kulproduktion. Rent faktisk erkender den, at det er nødvendigt at finde et kompromis mellem miljøbeskyttelse og styrkelse af energiforsynings-sikkerheden.

På grundlag af disse principper vedtog Kommissionen ved beslutning af 25. juli 2001 et forslag til Rådets forordning vedrørende statsstøtte til kulindustrien(3) efter at EKSF-traktaten udløber. Den foreslåede ordning indgår i medlemsstaternes skabelse af et grundlag bestående af egne primære energikilder for at styrke unionens energiforsyningssikkerhed.

Kommissionen har ikke til hensigt at forbyde elektricitetsproduktion på grundlag af kul i unionen. Grønbogen På vej mod en europæiske strategi for energiforsyningssikkerhed konstaterer tværtimod, at elektricitetsproduktionen i fremtiden må dækkes ved hjælp af en række af de energiprodukter, der er disponible på markedet: naturgas, kul, olie, atomkraft og vedvarende energi.

Kommissionen har taget initiativet til flere retsakter med henblik på nedskæring af forurenende emissioner forbundet med elektricitetsproduktion på grundlag af fossile brændstoffer, bl.a. Rådets direktiv 88/609/EØF af 24. november 1988 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg(4) samt Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening(5).

Kommissionen støtter endvidere udviklingen af, demonstration og udbredelse af rene teknologier til energiproduktion på grundlag af fossile brændstoffer med programmer som f.eks. Energie, Carnot og EKSF's forskningsprogram.

(1) KOM(2001) 264 endelig udg.

(2) KOM(2000) 769 endelig udg.

(3) KOM(2001) 423 endelig udg.

(4) EFT L 336 af 7.12.1988.

(5) EFT L 257 af 10.10.1996.