SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2580/00

af Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(25. juli 2000)

Om: Gennemførelse af fugledirektivet

Europa-Parlamentet modtog for nylig 2,2 millioner underskrifter fra borgere i alle de europæiske lande. Disse borgere er yderst bekymrede over, at der fortsat består visse former for jagtpraksis, som ikke respekterer EU-lovgivningens bestemmelser om beskyttelse af vilde fugle.

1. Kan Kommissionen give en oversigt over, i hvilket omfang artikel 7, stk. 4, i fugledirektivet (79/409/EF(1)) i øjeblikket er blevet gennemført?

2. Jagt på fugle på returtræk finder stadig sted i nogle medlemsstater, navnlig Frankrig (februar), Finland (havænder), Grækenland (februar) og Østrig (skovsneppe). Hvilke skridt har Kommissionen taget for at standse disse krænkelser af artikel 7, stk. 4, i fugledirektivet, og hvilke foranstaltninger har den under overvejelse?

3. Er Kommissionen enig i, at den nye jagtlov i Frankrig (af 28. juni 2000 samt dekreter) ikke er i overensstemmelse med fugledirektivet, fordi den tillader jagt om natten og på grund af utilstrækkelige fredningsperioder.

4. I USA sikrer rammebestemmelser på forbundsniveau, at jagt er forbudt fra den 20. januar til den 1. oktober. Er Kommissionen enig i, at fredningsperioder på europæisk plan, som tager hensyn til både de tidligste og de seneste arters yngletid, ville fremme retssikkerheden og være til fordel for gennemførelse og håndhævelse af direktivet i medlemsstaterne og ansøgerlandene?

5. Er Kommissionen indstillet på at give medlemsstaterne klare retningslinjer?

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(22. september 2000)

Gennemførelsen af artikel 7, stk. 4, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle påhviler udelukkende medlemsstaterne. De praktiske ordninger med hensyn til jagt fastsættes i lovgivningen på nationalt, regionalt og endog lokalt niveau. Det er vanskeligt at give en samlet oversigt over denne artikels gennemførelse som svar på en skriftlig forespørgsel. Kommissionen vil derfor anbefale det ærede medlem at læse Kommissionens senest offentliggjorte rapport om gennemførelsen af Rådets direktiv 79/409/EØF, nemlig ajourføringen for tidsrummet 1993-1995, som er baseret på de informationer, der er indgivet af de enkelte medlemsstater, om håndhævelsen af de nationale forholdsregler, der er vedtaget i medfør af direktivet(1).

Så snart Kommissionen har dokumentation for, at en bestemt medlemsstats jagtpraksis, herunder fastsættelse af jagttiderne, ikke stemmer overens med artikel 7, stk. 4, vil den normalt indlede en overtrædelsesprocedure med henblik på at vurdere enhver påstand herom inden for rammerne af artikel 226 (tidligere artikel 169) i traktaten om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber (EF-traktaten). For så vidt angår de enkelte landes jagttider, er der blevet indledt overtrædelsesprocedurer over for Frankrig (sagen verserer nu for De Europæiske Fællesskabers Domstol,) samt Grækenland (Kommissionen har her afgivet en begrundet udtalelse den 28. juli 2000).

Kommissionen kan på indeværende stade endnu ikke tage stilling til den nye jagtlov med tilhørende regulativer i Frankrig, da de franske myndigheder først for nylig har sendt teksterne til Kommissionen.

På grund af nærhedsprincippet, Fællesskabets vidt udstrakte geografiske område, de yderst forskelligartede biologiske og økologiske særtræk tværs gennem Europa samt endelig de forskellige økonomiske og fritidsmæssige hensyn, der anerkendes i direktivet, er der heri ikke fastsat indlednings- eller afslutningsdatoer for jagtsæsonen. Kommissionen er af den opfattelse, at direktivets bestemmelser er egnet til at sikre, at den almindelige jagtpraksis er forenelig med beskyttelsen af de vilde fugle.

Siden vedtagelsen af Rådets direktiv 79/409/EØF har Kommissionen foretaget og ydet støtte til talrige undersøgelser og retningslinjer med henblik på at vejlede medlemsstaterne i forbindelse med deres gennemførelse af dette direktiv. Dette tekniske og videnskabelige arbejde udføres i ORNIS-komiteen og dennes videnskabelige arbejdsgruppe.

(1) KOM(2000) 180 endelig.