SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1781/02

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(24. juni 2002)

Om: Luftfartssikkerhed

Flyulykken i Milano den 18. april, hvor et lille fly fløj ind i Pirelli-højhuset, rejser visse spørgsmål vedrørende kontrol og fremtidige tekniske valg, som rækker ud over konklusionerne på de forskellige undersøgelser. Ud fra et kontrolsynspunkt er det tilstrækkeligt at tænke på, at med hensyn til Cessna CJ2-flyet fra Milano måtte hverken flyet eller piloten flyve den pågældende dag, fordi de kun var autoriseret til at operere i kategori 1, mens de meteorologiske forhold krævede klassificering i kategori 3.

Der er imidlertid andre grundlæggende problemer: passende udstyr om bord (først og fremmest transponder) i alle fly til almindelig luftfart, som opererer i områder, der grænser op til hovedfærdselsområder; kun adgang for almindelig luftfart til de store lufthavne i instrumentflyvning (IFR); udelukkelse af almindelig luftfart i visuel flyvning (VFR) fra store lufthavne og store beboelsesområder; hurtig gennemførelse af automatisk overvågning med kontinuerlig informationsstrøm over radio (ADS-3) efter definitivt valg på europæisk plan af det data-link, der skal anvendes.

Der bør endelig henvises til alle de foranstaltninger på området, som USA er ved at træffe efter attentaterne i september 2001 på tvillingetårnene.

Kan Kommissionen redegøre for sine bemærkninger til ovenstående evalueringer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(14. august 2002)

På indeværende tidspunkt er det tekster og hertil knyttede bilag fra ICAO (Den Internationale Civilflyvningsorganisation), der giver staterne retningslinjer for driftsbetingelser, piloternes kvalifikationer samt flybesætningen i forbindelse med visuelflyvereglerne (VFR) og instrumentflyvereglerne (IFR). Ansvaret for oversættelse, håndhævelse og overvågning af disse regler og bilag sorterer under de pågældende stater og de af disse udpegede myndigheder, idet disse handler inden for rammerne af de fælles luftfartsmyndigheder (JAA).

Inden for deres ansvarsområde vedtager staterne love og andre bestemmelser, som de offentliggør i de relevante publikationer (Aeronautical Information Publication, National Air Navigation Orders), og som vedrører:

- udrustning med transpondere, som er reguleret efter flyvningens art (privat, passagerer, fragt m.v.) og kvaliteten af det luftrum, hvor flyvningen finder sted

- adgang til større lufthavne afhængigt af flyvningens art og flyvebetingelserne. Dette kan have relation til lufthavnens servicemæssige kapacitet (sikkerhed, immigration, udrykningstjenester, told m.v.) og lufttrafiktjeneste restriktioner for VFR- (og IFR-)almenflyvninger til områder fjernt fra større lufthavne og større befolkningscentre.

- Sådanne restriktioner vedrører normalt lokaliteter af strategisk betydning som f.eks. militære anlæg, kraftværker, regeringsbygninger m.v. Generelt vil større befolkningscentre også være omfattet af restriktioner for så vidt angår overflyvningshøjden.

Dog hæmmes effektiviteten i denne proces af den nuværende mangel på en stærk europæisk reguleringsmyndighed, som kan pålægge de forskellige aktører ensartede, præcise og praktisk gennemførlige forpligtelser. Et godt eksempel herpå er de minimumsbetingelser (som f.eks. vejret), flyveplanen skal opfylde. Det nuværende system rummer ingen garantier mod misbrug.

Initiativet om oprettelse af et fælles luftrum(1) sigter mod at råde bod på denne situation ved at indføre et regelværk, der skal styrke lufttrafikreguleringen og gøre den til genstand for harmoniserede fællesskabsbestemmelser.

Herigennem vil det også blive muligt at fremskynde introduktionen af det nødvendige udstyr til forbedring af sikkerheden. Et eksempel, som det ærede medlem nævner, er installeringen af ADS-B-systemer (automatic dependent surveillance broadcast) om bord på alle fly, eftersom dette vil gøre det muligt for piloter på veludstyrede fly til enhver tid at kende situationen med hensyn til lufttrafikken omkring dem. Kommissionen bidrager aktivt til udviklingen på dette område gennem forskningsprogrammerne og de transeuropæiske transportnet.

(1) KOM(2001) 123 endelig udg. og KOM(2001) 564 endelig udg.