SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3782/00

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. december 2000)

Om: Prisforhøjelser for grøn strøm som følge af EU's konkurrenceregler

1. Er Kommissionen bekendt med artiklen i det nederlandske dagblad de Volkskrant af 18. november 2000, hvorefter der er en betydelig fortolkningsforskel med hensyn til den gældende politik. Således hævder de nederlandske energivirksomheder, at forbrugerprisen for elektricitet fra vedvarende energikilder (grøn strøm) skal forhøjes som følge af EU's regler, mens Greenpeace stempler denne fortolkning som helt hen i vejret?

2. Er det korrekt, at Kommissionen i december vil beslutte, at prisen på den grønne strøm i Nederlandene, der er fritaget fra grønne afgifter (ecotax), skal forhøjes, fordi de grønne afgifter på forurenende strøm da stiger fra 8,5 til 12,5 cent pr. kWh, hvorved den grønne strøm får en fordelagtig konkurrencestilling, og det konkurrerende produkt bliver udkonkurreret af markedet?

3. Kan Kommissionen bekræfte, at kostprisen for elektricitet fra vindmøller kan være lavere end elektricitet fra fossile brændstoffer, der er belagt med grønne afgifter? Har Kommissionen tidligere grebet ind mod muligheden for, at forbrugerne kan få sådan elektricitet til den samme eller en billigere pris?

4. Er Kommissionen enig i, at det ikke er tilstrækkeligt, at kun miljøbevidste mennesker med høje indkomster får mulighed for frivilligt at bidrage til renere energiformer, mens grøn strøm forbliver ubetalelig for flertallet af forburgerne, og at intet ved elektricitetsproduktionen forandrer sig for flertallets vedkommende?

5. Er Kommissionen rede til at fremme den fortsatte vækst i kredsen af forbrugere af grøn strøm ved i størst mulige omfang at fjerne unødvendige hindringer som f.eks. en forholdsvis høj pris?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(1. marts 2001)

1. Kommissionen kan ikke bekræfte, at forbrugerprisen på elektricitet fra vedvarende energikilder skal forhøjes på dens foranledning. Kommissionen vedtog tværtimod i maj 2000 et forslag til Parlamentets og Rådets direktiv om fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet(1). Det vigtigste formål med dette direktivforslag er at skabe et grundlag, som på mellemlang sigt fremmer en betydelig forøgelse af den elektricitet, der fremstilles i Fællesskabet ved hjælp af vedvarende energikilder. Til dette formål erkendes det i betragtning 18 i Kommissionens forslag, at offentlig støtte til elektricitet fra vedvarende energikilder er nødvendig for, at Fællesskabets målsætninger for udbredelse af den kan opfyldes, ikke mindst så længe elektricitetspriserne på det indre marked ikke fuldt ud afspejler de samfunds- og miljømæssige omkostninger og fordele ved de energikilder, som benyttes.

2. Energiafgiften i Nederlandene omfatter en nul-afgift på elektricitet fra vedvarende energikilder. Denne foranstaltning er blevet godkendt af Kommissionen for tidsrummet indtil den 1. januar 2003(2). Nederlandene har sat den almindelige energiafgifts satser op fra den 1. januar 2000. Denne forhøjelse betød, at Kommissionen måtte foretage en ny vurdering af foranstaltningen i henhold til statsstøttereglerne. Kommissionen er netop i færd med at foretage denne vurdering, og en afgørelse herom er således endnu ikke truffet.

3. Kostprisen på vindkraft afhænger af en lang række forskellige faktorer, heriblandt udbud og efterspørgsel på elektricitetsmarkedet, den benyttede vindkraftteknologis effektivitet og anvendelsen af støtteordninger til fordel for vindkraft. I øvrigt forbyder traktatens statsstøtteregler i princippet ikke, at man bruger afgiftslettelser til støtte for elektricitet fra vedvarende energikilder. Desuden vedtog Kommissionen den 29. november 2000 en grønbog, der opstiller en langsigtet europæisk forsyningssikkerhedsstrategi(3). Ifølge denne grønbog skal Fællesskabet omlægge sin forsyningspolitik ved hjælp af utvetydige foranstaltninger til fordel for en efterspørgselspolitik. Hvad efterspørgslen angår, opfordrer grønbogen konsekvent til en virkelig omlægning af forbrugernes adfærd. Den peger således på værdien af afgiftsmæssige foranstaltninger, når efterspørgslen skal styres i retning af et mere behersket forbrug, som viser større hensyn over for miljøet.

4. og 5. Som allerede nævnt fører Kommissionen en politik, der går ud på at give elektricitet fra vedvarende energikilder en større markedsandel. Kommissionen mener, at en sådan politik vil føre til faldende priser på denne type elektricitet og således gøre dens pris overkommelig for en lang række forskellige forbrugere. I denne forbindelse vedtog Kommissionen den 21. december 2000 nye retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse(4). Disse retningslinjer tillader medlemsstaterne at yde investerings- og driftsstøtte til vedvarende energi på meget fleksible vilkår.

(1) EFT C 311 E af 31.10.2000.

(2) EFT C 244 af 4.8.1998.

(3) KOM(2000) 769 endelig udg.

(4) EFT C 37 af 3.2.2001.