SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1279/02

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(6. maj 2002)

Om: Satellitmodtagelse

Jeg har fået kendskab til, at det for EU-borgere, som er bosat i en anden medlemsstat, end deres fødeland, ikke er muligt at få teknisk udstyr til at dekode tv-udsendelser via satellit fra en tredje medlemsstat, som er krypteret. Udlandet hindres derved i at modtage grænseoverskridende tv-udsendelser via satellit, uden at der gives mulighed for at få adgang hertil mod et gebyr.

F. eks. kan en tysker, som er bosat i Belgien, ikke modtage kommercielle nederlandske tv-programmer via satellit, fordi det tekniske udstyr, som er nødvendigt herfor, ikke kan købes i Belgien og ikke må sælges til udlændinge i Nederlandene.

Den ovenfor skildrede fremgangsmåde ved distribuering af tv-programmer via satellit er i modstrid med princippet om fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser i EU. Desuden ser det ud som om, at de kommercielle programproducerende tv-selskaber herved forsøger at opnå en streng afgrænsning af markederne.

1. Har Kommissionen kendskab til den ovennævnte fordrejning af principperne for det indre marked?

2. Mener Kommissionen, at denne krænkelse af princippet om fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser er begrundet?

3. Er Kommissionen rede til at træffe foranstaltninger i anledning af ovennævnte situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(17. juni 2002)

Kommissionen er gentagne gange blevet gjort opmærksom på de vanskeligheder, som nogle borgere støder på, når de vil modtage programmer, der udsendes via satellit fra andre medlemsstater end den, de bor i.

Ifølge de oplysninger, Kommissionen ligger inde med, får seerne, selv om de er villige til at betale, hvad det koster, meget ofte afslag fra radio- og tv-selskaberne, da disse ikke er indehavere af ophavsretten eller de beslægtede rettigheder til at udsende programmet i andre medlemsstater end den, hvor de er etableret. Er ophavsretten ikke overdraget, kan det skyldes, at radio- og tv-selskabet ikke har nogen økonomisk interesse i at sikre, at dets programmer udsendes uden for hjemmemarkedet, eller at rettighedshaverne ikke ønsker at overdrage rettighederne.

Kommissionen finder denne situation foruroligende, især da den strider imod princippet om fri bevægelighed i det indre marked, som enhver borger i EU skal nyde godt af, og da den har en negativ effekt på den kulturelle, sproglige og sociale udveksling. Desuden indskrænker det målsætningerne for direktivet tv uden grænser(1), som fastlægger rammebestemmelser for frit udbud af tv-tjenester i EU for at fremme udviklingen af et europæisk marked for tv-tjenester og beslægtede tjenester.

Kommissionen har derfor behandlet spørgsmålet i sin rapport om anvendelsen af direktiv 93/83/EØF(2), som den efter planen vedtager inden længe.

Kommissionen tager således snarest muligt skridt til at undersøge, om det grundlæggende princip om fri bevægelighed kan forenes med håndhævelsen af intellektuel ejendomsret.

(1) Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed EFT L 298 af 17.10.1989, ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997 EFT L 202 af 30.7.1997.

(2) Rådets direktiv 93/83/EØF af 27. september 1993 om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel EFT L 248 af 6.10.1993.