SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1004/98 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (26. marts 1998)

Om: Kommissionens planer vedroerende atomenergi i ansoegerlandene i OEsteuropa

1. Er det korrekt, at Kommissionen i forbindelse med udvidelsen mod oest vil stille flere bevillinger til raadighed til atomenergi end til alle andre aspekter af miljoepolitikken tilsammen? Hvordan fordeles bevillingerne konkret?

2. Er det korrekt, at Kommissionen planlaegger at stille bevillinger til raadighed for »bortskaffelse« af oesteuropaeiske reaktorer over en ny ISPA-fond? Hvilket beloeb er der tale om? Hvorledes skal pengene helt praecis anvendes?

3. Griber Kommissionen ikke problemerne forkert an i sin planlaegning? Er det ikke oekologisk og oekonomisk noedvendigt foerst at stille midler til disposition til energibesparelsesprogrammer og fremme af alternative og vedvarende energikilder, foer man kan planlaegge og finansiere en »bortskaffelse«? Hvad goer Kommissionen for at muliggoere lukning af usikre reaktorer?

4. Hvad er Kommissionens hensigt med en »bortskaffelse«? Er den ikke dyrere og farligere end sikring af de paagaeldende reaktorer? Vil de afsatte bevillinger ikke kunne anvendes mere effektivt paa andre omraader inden for miljoebeskyttelse?

5. Er det korrekt, at »bortskaffelse af gamle reaktorer« i oejeblikket er et nationalt anliggende og ikke omfattes af Euratom-traktaten? Maa traktaten ikke foerst aendres paa dette punkt, foer Kommissionen overhovedet kan handle? Er det Kommissionens hensigt, at ogsaa EU-stater, der ikke selv producerer atomenergi, skal bidrage finansielt til denne »bortskaffelse«?

6. Er Kommissionen ikke enig i, at fremme af alternative og vedvarende energikilder navnlig vil gavne ansoegerlandenes oekonomier, mens en »bortskaffelse« udelukkende stoetter den vestlige atomindustri? Foelger Kommissionen her i virkeligheden ikke den vestlige atomlobby og skader den oesteuropaeiske oekonomi?

7. Er det korrekt, at Kommissionen efter pres fra Hans van den Broek prioriterer atomenergi over miljoebeskyttelse? Viser forsinkelsen af meddelelsen om miljoebeskyttelse og udvidelsen mod oest ikke, at Kommissionen kun laegger ringe vaegt paa miljoebeskyttelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (24. april 1998)

1. og 2. Kommissionen har endnu ikke foretaget nogen fordeling mellem de forskellige omraader af den forventede finansielle stoette som led i foertiltraedelsesstrategien. Det afhaenger af ordningerne for gennemfoerelse af tiltraedelsespartnerskaberne med de enkelte ansoegerlande. Faellesskabet vil skulle specificere sin finansielle deltagelse, naar der er naaet til en tilfredsstillende aftale med de beroerte lande under hensyntagen til implikationerne af de forskellige valgmuligheder med hensyn til fremtidig energipolitik, og naar der foreligger et ordentligt skoen over omfanget af de fornoedne midler. I de to aar 1998 og 1999 er der planlagt et beloeb paa 50 mio. ECU for begge aar til multi-landeprojekter paa det nukleare omraade. Efter 2000 vil Phare fortsaette med at finansiere projekter for nuklear sikkerhed. Det kan ikke paa forhaand udelukkes, at der ogsaa vil blive finansieret projekter vedroerende nuklear forurening under miljoekomponenten i instrumentet for strukturpolitik forud for tiltraedelse (ISPA).

3. og 4. Stoette til nedlukning af reaktoranlaeg vil kun blive overvejet i forbindelse med reaktorer, der ikke kan opgraderes til internationale sikkerhedsstandarder til rimelige omkostninger.

5. Stoetteydelse til ansoegerlandene til nedlukning af atomreaktorer kraever ikke nogen aendring af Euratom-traktaten. Det er op til de enkelte medlemsstater at tage stilling til, om de oensker at deltage i nedlukning af atomreaktorer i de beroerte lande.

6. og 7. Paa grundlag af tiltraedelsespartnerskaberne vil Kommissionen yderligere yde stoette til indfoerelse af vedvarende og alternative energikilder som en del af den overordnede energireform i de paagaeldende lande. Det vil goere dem mindre afhaengige af kernekraft, og aktiviteter paa dette omraade vil desuden komme befolkningen og oekonomien til gode. Samtidig vil lukning af de mindst sikre reaktorer bidrage til en vaesentlig forbedring af miljoeforholdene.