ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1035/98

af Fernando Fernández Martín (PPE) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Virkningerne af fænomenet "El Niño"

Det klimatiske fænomen "El Niño" får stadig alvorligere virkninger mange steder over hele jordkloden. Naturkatastrofer som oversvømmelser og uvejr efterfølges af langvarig tørke, som fremkalder brande og ødelægger afgrøder, hvilket atter medfører sult, fattigdom og hjælpeløshed, ofte i områder som allerede i forvejen ikke er særlig gunstigt stillede.

Har Kommissionen indført nogen mekanisme til forudsigelse af virkningerne af "El Niño" med henblik på at forebygge større katastrofer?

Findes der noget program til afhjælpning af sådanne virkninger og til at yde nødhjælp til lande, der rammes heraf?

Arbejder Kommissionen sammen med nogen international organisation om dette spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(28. maj 1998)

Forskere har i mange år været klar over den store betydning, El Niño (det sydlige svingningsfænomen (ENSO)) har for hele klimasystemet, og Kommissionen har ydet støtte til betydningsfuld forskning i fænomenet.

Under det nuværende "Miljø- og Klimaprogram" (1994-1998) har man under projektet PROVOST (Prediction of Climate variations on seasonal timescales) undersøgt udviklingstendenserne indenfor sæsonmæssige og flerårige klimaforudsigelser og udarbejdet et globalt atmosfære-oceanmodelsystem, som lover godt for fremtidige forudsigelser. Under projektet benyttes der også satellit- og andre observationsmuligheder over El Niño-regionen i Stillehavet. Modelprognoserne for sidste års El Niño og hertil hørende klimatiske anomalier er særligt opmuntrende. Visse dele af dette (stadigt eksperimentelle projekt) er nu tilgængelige på internettet, herunder de forudberegnede virkninger af El Niño på forskellige regioner i verden (herunder Europa).

I andre forskningsresultater understreges forbindelsen til det globale klimasystem set ud fra perspektivet efter topmødet i Kyoto, hvoraf det fremgår, at den globale opvarmning kan fremkalde endnu større variation i El Niño og ENSO.

I september 1997 nedsatte Kommissionen en arbejdsgruppe, som skulle følge udviklingen af El Niño-fænomenet og forberede forebyggende initiativer. Ud over den nødhjælp, som Kommissionen allerede har ydet til de berørte lande i Central- og Latinamerika og i Østafrika, og som nu beløber sig til 21 mio. ECU, har Kommissionen truffet beslutning om et særprogram i størrelsesordenen 77 mio. ECU, som skal finansieres over fællesskabsbudgettet. (kapitlet om fødevarehjælp og fødevaresikkerhed).

Kommissionen arbejder sammen med FN, bl.a. Verdensfødevareprogrammet, Det Internationale Røde Kors, samt andre europæiske ikke-statslige organisationer, som arbejder i de lande, der er berørt af El Niño-fænomenet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1279/98

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Undersøgelse om arbejdsløsheden

Formanden for EWI Duisenberg holdt et foredrag i Det Økonomiske og Sociale Udvalg den 26. marts 1998, hvor han henviste til undersøgelser, der beviser, at omkring 80 % af arbejdsløsheden i Europa er strukturbetinget. Der forelå imidlertid ingen yderligere oplysninger om eller henvisninger til disse undersøgelsers titel eller oprindelse.

Råder Kommissionen over disse undersøgelser? I bekræftende fald hvilke er der tale om?

Hvem har givet disse undersøgelser i kommission?

Hvilke resultater har disse undersøgelser medført?

I hvilken tidsrum?

I hvilke områder blev disse undersøgelser gennemført?

Har Kommissionen kendskab til det nævnte tal på 80 %?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(22. juni 1998)

Ifølge oplysninger fra Det Europæiske Monetære Institut understregede dets formand, hr. Duisenberg, den 26. marts 1998 kun, at der er en høj strukturbetinget arbejdsløshed i Europa.

Kommissionen kender ikke til nogen undersøgelse, hvori det skulle være skønnet, at 80 % af arbejdsløsheden i Europa skulle være strukturbetinget. Begrebet strukturbetinget arbejdsløshed anvendes på meget forskellige måder i den tekniske litteratur, og der er langt fra enighed om begrebet. Ifølge en undersøgelse, Kommissionen offentliggjorde i European Economy, nr. 59 fra 1995, Analytisk undersøgelse nr. 3, er kun lidt under 40 % af arbejdsløsheden i Europa strukturbetinget. Den definition af strukturbetinget arbejdsløshed, der anvendes i denne undersøgelse, som er baseret på, at der ikke findes arbejdstagere med den rigtige kvalifikation, sendes direkte til det ærede medlem og til parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1015/98

af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Krænkelse af menneskerettighederne i Sudan

Kan Kommissionen finde ud af, hvad der bliver gjort med hensyn til krænkelse af menneskerettighederne i Sudan, spørgsmålet om slaveri og problemerne vedrørende adgang for den humanitære hjælp og menneskerettighedsmonitorerne?

Kan Kommissionen bekræfte, at der er ved at blive taget skridt til at udarbejde en resolution i FN's Sikkerhedsråd vedrørende en våbenembargo, således at FN bringes på linje med Den Europæiske Union, som jeg forstår allerede har en våbenblokade mod Sudan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(5. maj 1998)

EU har ganske rigtigt med beklagelse konstateret, at menneskerettighedssituationen i Sudan fortsat giver anledning til bekymring. De fleste krænkelser finder sted i krigszonerne, men der er også stadig problemer i Khartoum. Der kommer fortsat beretninger om omfattende krænkelser af menneskerettighederne, herunder tilfældige drab, vilkårlige anholdelser, frihedsberøvelser uden dommerkendelse, slaveri og knægtelse af religions-, ytrings- og forsamlingsfriheden.

EU har anmodet myndighederne i Sudan om at respektere menneskerettighederne og folkeretten i alle dele af landet. Især har man opfordret dem til at give hjælpeorganisationerne samt internationale kontrollører og iagttagere uhindret adgang og til straks at undersøge påstande om krænkelser, offentliggøre resultaterne af disse undersøgelser og straffe lovovertræderne.

Kommissionen vil fortsat følge situationen meget nøje og benytte sig af enhver lejlighed til at påminde den sudanesiske regering om sin forpligtelse til at genoprette og sikre respekten for menneskerettighederne i landet.

Som led i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP), og især på grundlag af artikel J.2 i traktaten om Den Europæiske Union, vedtog Rådet den 15. marts 1994 en fælles holdning vedrørende en embargo på eksport af våben, ammunition og militært udstyr til Sudan.

Ifølge artikel J.2 i traktaten skal medlemsstaterne sikre, at deres nationale politikker er i overensstemmelse med den fælles holdning. Håndhævelsen af denne embargo ligger derfor udelukkende inden for medlemsstaternes ansvarsområde.

Ifølge artikel J.5 i EU-traktaten har Rådets formandskab det primære ansvar for at gennemføre fælles foranstaltninger som led i FUSP, herunder ansvaret for den holdning, som EU giver udtryk for i internationale organisationer. Så vidt Kommissionen er orienteret har spørgsmålet om at arbejde for en resolution i FN's Sikkerhedsråd ikke været behandlet i de relevante instanser i Rådet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0320/98

af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen

(17. februar 1998)

Om: Bulgarien

Hvad gør Kommissionen for at tillægge den voksende humanitære krise i Bulgarien øget opmærksomhed i forbindelse med de igangværende forhandlinger med dette land?

Under henvisning til de bulgarske børnehjem og den kortsigtede bistand, der ydes, bedes Kommissionen oplyse, hvad den foretager sig for at bistå med de nødvendige, mere langsigtede foranstaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Hans van den Broek

(13. marts 1998)

Fællesskabet har fortsat i 1997-1998, navnlig via gennem Phare-programmet og Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand (ECHO), ydet betydelig social og humanitær bistand til Bulgarien.

I løbet af 1997 opnåede Kommissionen og de bulgarske myndigheder enighed om to programmer på hver 20 mio. ECU (ESAP1 og ESAP2) som direkte økonomisk bistand til særligt fattige husstande og et udvalgt antal sociale institutioner og skoler under ledelse af ministerierne for arbejde, undervisning og sundhed, herunder et betydeligt antal børnehjem og særlige institutioner for børn. Det løbende ESAP2 - program omfatter også et betydeligt jobskabelsesprojekt via byfornyelser i fem udvalgte kommuner.

Bulgarien har i alt modtaget 1,8 mio. ECU gennem ECHO. Dette beløb blev fordelt af fire europæiske ikke-statslige organisationer (NGO'er) i form af medicin til sygehuse, et yderligere fødevareprogram, madpakker til de dårligst stillede og skolemåltider.

Som et direkte og praktisk svar på den sociale krise anmodede Kommissionen i marts 1997 om, at den af Phare finansierede fond for udvikling af civilsamfundet skulle omfordele tilskuddet på i alt 880 000 ECU til bulgarske ikke-statslige organisationer, der er aktive på det sociale og humanitære område.

Kommissionen har deltaget i alle samordningsmøder for donorer og har holdt G-24 - gruppen underrettet om omfanget af den sociale krise, der hjemsøger landet.

Kommissionen overvejer for øjeblikket, på hvilken måde Phare på bedst kan støtte den bulgarske regerings omfattende program for sociale reformer, navnlig på områderne for pensioner, social velfærd og sundhedspolitik. En sådan bistand skulle supplere Fællesskabets støtte til Bulgariens program for makroøkonomiske og strukturelle reformer og kunne om muligt gennemføres i samarbejde med andre finansielle institutioner, herunder Verdensbanken.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1162/98

af Amedeo Amadeo (NI) og Salvatore Tatarella (NI) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Pilotprojekter om nye former for økonomisk og social udvikling

Europa-Kommissionen har afsat et beløb på 103 mio ecu til 106 pilotprojekter, der har til formål at udforske nye former for socio-økonomisk udvikling i Den Europæiske Unions byer og regioner, således at man på denne måde kan fremme nye foranstaltninger til skabelse af arbejdspladser. I forbindelse med disse pilotprojekter er der fastlagt nogle foranstaltninger med henblik på nye former for beskæftigelse, samarbejde mellem regionerne og kulturelle temaer, kampagner og fornyelse, regionale initiativer vedrørende informationssamfundet og nye foranstaltninger vedrørende byudvikling.

Kan Kommissionen oplyse, om der blandt de udvalgte projekter er nogen, der vedrører Italien, og give detaljerede oplysninger herom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(28. maj 1998)

I medfør af artikel 10 i forordningen om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU)(1) er der for Italiens vedkommende godkendt støtte til 25 projekter i indeværende finansieringsperiode frem til 1999. Der er bevilget 27,5 mio. ECU til disse projekter inden for et samlet udgiftsbeløb på 50 mio. ECU. Listen over projekterne fremsendes direkte til de ærede medlemmer og til Parlamentets Generalsekretariat.

(1) EFT L 193 af 31.7.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1384/98

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(7. maj 1998)

Om: Speciallægeuddannelse og den frie bevægelighed for læger

I et lovforslag fremsat i februar 1998 (AC 4602) stiller den italienske regering speciallægeuddannelsen endnu ringere ved at foreslå en kontrakt som "selvstændig erhvervsdrivende", som ikke på mindste måde opfylder indholdet i og de særlig krav til speciallægeuddannelsen, som ifølge direktiv 93/16/EØF(1)"omfatter en teoretisk og praktisk undervisning".

I det i ovennævnte lovforslag beskrevne arbejdsforhold har arbejdsgiveren ifølge italiensk lov ikke pligt til at sørge for uddannelse og stille de nødvendige faciliteter til rådighed.

1. Mener Kommissionen ikke, at denne uregelmæssige og utilstrækkelige italienske uddannelsesordning forhindrer de italienske og europæiske borgere i at opnå tilstrækkelig høje kvalitetsstandarder?

2. Mener Kommissionen ikke, at dækning af den strukturelt betingede personalemangel i det italienske sundhedssystem ved hjælp af speciallægekandidater kan føre til en ulovlig form for protektionisme, som rent faktisk begrænser det italienske arbejdsmarked til ulempe for de europæiske læger?

(1) EFT L 165 af 7.7.1993, s. 1.

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti på skriftlige forespørgslerE-1383/98 og E-1384/98

(24. juni 1998)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at disse spørgsmål er blevet forelagt som præjudicielle spørgsmål, der for øjeblikket behandles af EF-Domstolen(1).

Man må derfor afvente Domstolens dom.

(1) Præjudiciel sag C-137/91 (Carbonari m.fl./Italien).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1443/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(11. maj 1998)

Om: Euro 1999

Det anføres i Kommissionens meddelelse om de praktiske aspekter af euroens indførelse (KOM(98) 0061), at visse retlige principper i de forordninger, der fastlægger euroens juridiske status, synes at begrænse bankernes muligheder for at tage gebyr for omregning til euro af indgående betalinger og af konti ved i overgangsperioden.

Hvordan vil Kommissionen sikre, at disse generelle principper overholdes?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy på skriftlige forespørgslerE-1438/98, E-1442/98 og E-1443/98

(11. juni 1998)

I sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel P-1422/98(1) har Kommissionen allerede bekræftet sin holdning, hvad angår implikationerne af de eksisterende lovbestemmelser om bankgebyrer ved omveksling til euro, hvilket bekræfter det ærede medlems standpunkt.

Kommissionen vedtog den 23. april 1998 en henstilling(2), der var rettet til banksektoren og medlemsstaterne, og som indeholdt en standard for god praksis for bankernes gebyrberegning ved omveksling.

Som en af de mulige måder, hvorpå man kan sikre transparent gennemførelse af standarder for god praksis, angav Kommissionen i sine henstillinger mulighed for at bankerne tilslutter sig en adfærdskodeks eller benytter en national ordning med en særlig angivelse eller endelig inkluderer bestemmelser om bankgebyrer i de nationale gennemførelsesplaner. Centralbankerne og de offentlige myndigheder går ind for at fremme sådanne former for praksis med deres nationale banksammenslutninger for at sikre overholdelsen af de almindelige principper, der er fastlagt og anbefalet af Kommissionen.

De offentlige myndigheder kan også tilslutte sig den praksis, der er anbefalet i de nationale gennemførelsesplaner, eller indgå aftaler med banksektoren og den finansielle sektor som led i en national dialog.

Kommissionen agter at overvåge anvendelsen af de anbefalede standarder, og med henblik herpå har Kommissionen i en særskilt kommissionshenstilling "Dialog, overvågning og information for at lette overgangen til euroen"(3) udtrykkeligt anmodet banksammenslutningen om senest den 1. november 1998 at indberette til Kommissionen, i hvilket omfang banksektoren har gennemført sådanne standarder.

(1) Se side 131.

(2) KOM(98) 961 endelig udg.

(3) KOM(98) 961 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1422/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: EURO 1999

Rådets forordning (EF) 1103/97 om indførelsen af euroen(1) og det udkast til forordning om indførelse af euroen, der er vedføjet Rådets resolution af 7. juli 1997(2) som bilag, tyder på, at bankernes mulighed for at opkræve gebyr for omveksling af indbetalinger til konti og for omveksling af konti ved overgangsperiodens slutning skal begrænses.

Agter Kommissionen at vedtage nogen form for retsforskrifter til gennemførelse af disse principper?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(3. juni 1998)

Rådets to forordninger, der fastlægger de retlige rammer for brugen af euroen, behandler ikke udtrykkeligt problemet om bankgebyrer for omregning til euroen. Kommissionen fastslog i sin sidste meddelelse om de praktiske aspekter af indførelsen af euroen(3), at det efter dens opfattelse ville være ulovligt at tage gebyrer for omregninger, som i henhold til euroforordningerne er lovpligtige. Dette indbefatter omregning af indgående betalinger fra national valuta til euroenheden og omvendt i overgangsperioden og omregning af konti fra den nationale valutaenhed til euroenheden ved udgangen af overgangsperioden. Denne juridiske fortolkning bekræfter det ærede medlems synspunkt.

Ved hjælp af en ekspertgruppe har Kommissionen nu undersøgt problemet om bankgebyrer for omregning til euroen, og den har på nuværende tidspunkt ikke fundet det nødvendigt at indføre et princip om gebyrfri omregninger ved hjælp af lovgivningen. Af ekspertgruppens undersøgelse fremgår det, at størstedelen af bankerne ikke vil tage gebyrer for obligatoriske omregninger, selv i mangel af lovgivning inden for dette område. Den 23. april 1998 vedtog Kommissionen en henstilling(4), som anbefaler en standard for god praksis i forbindelse med bankgebyrer for omregning til euroen. Standarden indbefatter såvel de metoder, Kommissionen betragter som juridisk obligatorisk i henhold til euroforordningerne, som andre anbefalede metoder, som Kommissionen mener, bankerne skal anvende med henblik på at lette indførelsen af euroen. Hvad angår betalinger og omregning af konti, anbefaler Kommissionen gebyrfri omregning af indgående og udgående betalinger i overgangsperioden og af konti til euroenheden i overgangsperioden og ved overgangsperiodens udløb.

(1) EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1.

(2) EFT C 236 af 2.8.1997, s. 7.

(3) KOM(98) 61 endelig udg.

(4) KOM(98) 961 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0828/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. marts 1998)

Om: Momsrestitution til bomuldsproducenterne

I Grækenland foretages momsrestitutionen til landbrugere, der producerer bomuld, på grundlag af en bruttotilbagebetalingskoefficient på 3,5 %. Medansvarsafgiften fratrækkes ikke det beløb, momsrestitutionen beregnes af.

I årene 1990-1995 foretog den græske stat foretog egenmægtigt, hvilket den også har indrømmet, en fejlagtig momsrestitution til bomuldsproducenterne. Bomuldsproducenterne modtog for de pågældende år ikke momsrestitution for medansvarsafgiften, hvilket indebar et direkte indkomsttab.

Den græske regering nægter at udbetale momsrestitution for medansvarsafgiften for årene 1990-1995 med bl.a. den begrundelse, at der allerede er givet meddelelse til Fællesskabet om momsrestitution til landbrugerne, og at der ikke er mulighed for at tage spørgsmålet op til fornyet behandling, da der ikke forudses en sådan procedure i EU.

Da de skader, de græske landbrugere har lidt, udelukkende skyldes den græske stat, bedes Kommissionen oplyse, om den i samarbejde med den græske regering vil undersøge spørgsmålet om momsrestitution til bomuldsproducenterne for medansvarsafgiften for årene 1990-1995?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(6. maj 1998)

I henhold til artikel 25 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag(1) - kan medlemsstaterne anvende en særlig ordning for små landbrugere. Artikel 25 indeholder en bestemmelse om, at en standardsats for godtgørelse giver standardsats-landbrugere mulighed for at modregne en standardmomssats i merværdiafgiftsbelastningen i tidligere led. Medlemsstaterne fastsætter godtgørelsessatsen på grundlag af makroøkonomiske statistikker. Den fastsatte sats må ikke bruges til at give landbrugere en refusion, der er højere end merværdiafgiftsbelastningen i tidligere led. Medlemsstaterne kan dog nedsætte sådanne godtgørelsessatser til en nulsats. Godtgørelsen til græske standardlandbrugere betales via refusion fra staten. Små landbrugere kan i henhold til artikel 25 vælge den normale momsordning.

På denne baggrund er der ikke nogen anledning til, at Kommissionen sammen med Grækenland undersøger spørgsmålet om refusion for den pågældende periode.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1066/98

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Direktiv 96/92 - Euratom

På baggrund af bekymring blandt vælgerne anmodes Kommissionen om at oplyse, fra hvilken side blev der indhentet udtalelse om en risikoforøgelse som følge af en slækkelse af grænseværdierne for radioaktivt affald? Hvilket agentur eller kontor var ansvarlig for en sådan udtalelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(12. maj 1998)

Nye grundlæggende sikkerhedsnormer for beskyttelse af offentligheden og arbejdstagerne mod de farer, der er forbundet med ioniserende stråling, er blevet nedfældet i Rådets direktiv 96/29/Euratom(1) og skal være omsat til national lovgivning inden maj 2000. Med virkning fra denne dato ophører gyldigheden af tidligere direktiver, for eksempel Rådets direktiv 80/836/Euratom af 15. juli 1980 om ændring af direktiverne om fastsættelse af de grundlæggende normer for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, der er forbundet med ioniserende stråling(2), og Rådets direktiv 84/467/Euratom af 3. september 1984 om ændring af Rådets direktiv 80/836/Euratom, for så vidt angår fast-sættelse af de grundlæggende normer for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, der er forbundet med ioniserende stråling(3). Med det nye direktiv styrkes kravene om indberetning og forudgående godkendelse af praksis betydeligt, herunder for så vidt angår bortskaffelse, genbrug eller genudnyttelse af materialer med indhold af radioaktive stoffer hidrørende fra en hvilken som helst praksis, der er omfattet af disse særlige krav.

Udkastet til forslag til en revision af Rådets direktiv om de grundlæggende sikkerhedsnormer, som blev fremsat af Kommissionen(4), var i hovedsagen baseret på den udtalelse, der var afgivet af den ekspertgruppe, der var nedsat af Kommissionens videnskabelige og tekniske udvalg og valgt blandt en række forskellige videnskabelige fagfolk i henhold til bestemmelserne i Euratom-traktatens artikel 31.

I de efterfølgende forslag herom er der blevet taget behørigt hensyn til de udtalelser, der er afgivet af hhv. Det Økonomiske og Sociale Udvalg den 25. februar 1993 og Europa-Parlamentet (EP) den 20. april 1994, hvorefter Rådet vedtog tekstens endelige ordlyd den 13. maj 1996(5).

(1) EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.

(2) EFT L 246 af 17.9.1980, s. 1.

(3) EFT L 265 af 5.10.1984, s. 4.

(4) SEK(92) 1322 endelig udg.

(5) EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0919/98

af Carlo Secchi (PPE) til Kommissionen

(12. marts 1998)

Om: Klagesag 97/4230/SG/(97)A/4867 og efterfølgende afsendelse af åbningsskrivelse til den italienske stat om manglende overholdelse af direktivet om offentlige tjenesteydelsesaftaler i forbindelse med selskabet Infomont i Borgotaro

Af den lokale presse fremgår det, at der er afsendt åbningsskrivelse til den italienske stat i forbindelse med selskabet Infomont i Borgotaro (Parma), der tilsyneladende har fået tildelt en ordre, uden at procedurerne i direktiv 92/50(1) er blevet overholdt.

Kommissionen anmodes på denne baggrund om at besvare følgende spørgsmål:

1. Hvilke centrale punkter er undersøgelsen forud for åbningsskrivelsen resulteret i?

2. Hvilket svar har den italienske stat givet på Kommissionens anmodninger?

3. Hvilke initiativer agter Kommissionen at træffe for at sikre, at det omtalte direktiv overholdes i denne konkrete sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(6. maj 1998)

I det tilfælde, som det ærede medlem henviser til, har Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 169 opfordret den italienske stat til at fremkomme med bemærkninger til visse aspekter ved bjergdistriktet Valli des Taro e del Cenos tildeling af kontrakter i forbindelse med udarbejdelsen og gennemførelsen af et projekt til brug for det lokale skattesystem. De aspekter, som Kommissionen har fremdraget, er fortrolige, så længe sagen er på undersøgelsesstadiet.

Kommissionen har endnu ikke modtaget de italienske myndigheders bemærkninger og kan derfor ikke på nuværende tidspunkt udtale sig om, hvilke foranstaltninger den i givet fald vil træffe.

(1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.