ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0688/02

af Marianne Eriksson (GUE/NGL) til Rådet

(5. marts 2002)

Om: Udenlandsk tilstedeværelse i Colombia

Det liberale partis præsidentkandidat har netop taget afstand fra amerikanske soldaters tilstedeværelse under offensiven mod SanVicente de Chucurri, hovedbyen i Caguan provinsen.

Hvad agter Rådet at foretage sig for at hindre en internationalisering af den væbnede konflikt i Colombia og tredjelandes militære tilstedeværelse?

Svar

(22. juli 2002)

1. I øjeblikket er fredsprocessen i Colombia præget af usikkerhed. Den colombianske præsident følte sig nødsaget til den 20. februar 2002 at afbryde den i 1998 indledte proces, der bestod af dialog og forhandling med henblik på indgåelse af aftaler med De Revolutionære Væbnede Styrker i Colombia Folkehæren (FARC-EP), og at ophæve den demilitariserede zone. Rådet har altid støttet præsident Andrés Pastrana og de bestræbelser, han har gjort igennem årene for at bringe fred til Colombia; desværre har FARC-EP ikke overholdt spillets regler.

2. Det er nu op til de colombianske myndigheder at finde frem til de konkrete midler, som den colombianske regering kan bruge til at bane nye veje hen imod en løsning på konflikten. Henstillingerne fra de regionale organisationer, som Colombia er medlem af, samt nabolandenes erfaringer kan uden tvivl bidrage hertil.

3. Rådet har givet udtryk for sin solidaritet med det colombianske folk, præsident Andrés Pastrana og hans regering samt for håb om, at det colombianske demokrati på grundlag af fuld overholdelse af menneskerettighederne, de grundlæggende frihedsrettigheder og retsstatsprincipperne må få opfyldt hele befolkningens ønsker om fred og velstand.

4. Rådet har ved flere lejligheder givet udtryk for den opfattelse, at der ikke er noget relevant alternativ til en forhandlingsløsning på den interne konflikt, og på ny bekræftet sin støtte til alle initiativer til etablering af en reel dialog med henblik på afslutning af den konflikt, der sønderslider Colombia. Rådet har også gentaget, at det er rede til sammen med det internationale samfund at fremme en forhandlingsproces, der kan føre til en fred, der bygger på menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.

5. Den Europæiske Union vil bestræbe sig på at efterleve de autonome forpligtelser, EU har påtaget sig inden for rammerne af EU-programmet til støtte for fredsprocessen i Colombia, for så vidt dette ikke hindres af sikkerhedsproblemer. Programmet tager sigte på at fremme og sikre respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt humanitær folkeret, at forbedre lokalbefolkningernes levevilkår, tilskynde til substitutionsafgrøder og beskytte biodiversiteten og at støtte gennemførelsen af reformer af de strukturer, der giver næring til konflikten.

6. Endelig har Rådet inden for rammerne af dialogen med Andesfællesskabet og med USA haft lejlighed til flere gange at udveksle oplysninger om alle aspekter ved situationen i Colombia og at fremlægge Den Europæiske Unions holdning hertil.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0556/02

af Renzo Imbeni (PSE) og Giovanni Pittella (PSE) til Rådet

(4. marts 2002)

Om: Visa til tredjelandsborgere bosiddende i Schweiz

Flere hundrede tusind mennesker, der hovedsagelig er indvandrere fra Balkan-landene og Tyrkiet, bor i Schweiz med regulære langtidsopholdstilladelser. Hver gang de skal krydse grænserne i Unionen (Italien, Østrig, Tyskland og i mindre omfang Frankrig), er de nødt til at anmode om et visum. FIM (Forum for Integration af Indvandrere, der for nylig blev oprettet i Schweiz) foreslår, at visumpligten erstattes af forevisning af pas og den relevante opholdstilladelse.

Kan Rådet oplyse, om det kan tilslutte sig dette forlag? I bekræftende fald, hvad agter det at foretage sig for at gennemføre det? I benægtende fald, hvilke alternative løsninger kan det foreslå for at undgå vanskelige situationer på konsulaterne i de berørte EU-lande?

Mener Rådet, at man i de seneste beslutninger om ratificering af traktaten mellem Den Europæiske Union og Schweiz kan indføje en løsning på dette alvorlige problem?

Svar

(26. juni 2002)

Rådet gør opmærksom på, at Rådets forordning nr. 539/2001 indeholder en liste over tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum for at kunne passere medlemsstaternes ydre grænser; bopælen er ikke et kriterium for, om der skal udstedes visum eller ej.

Der gøres endvidere opmærksom på, at selv om proceduren for udstedelse af visa er blevet harmoniseret på Schengen-plan (fælles konsulære instrukser), henhører udstedelsen af visa udelukkende under medlemsstaterne, der træffer afgørelse om hver enkelt visumansøgning.

Endelig minder Rådet om, at det under alle omstændigheder er Kommissionen, der har initiativretten på dette område, og at Rådet hidtil ikke har fået forelagt noget initiativ, der går i den retning, som de ærede parlamentsmedlemmer angiver.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1496/02

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. maj 2002)

Om: Irsk tilplantning med løvtræer under den fælles landbrugspolitik 2000-2006

Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug har med Irland truffet aftale om at øge tilplantningen med løvtræer under den fælles landbrugspolitik 2000-2006. Irland forsikrede Kommissionen om, at det nuværende beplantningsmål på 20 % løvtræer ville blive forhøjet til 30 % inden 2006. Dette mål ligger stadig under det europæiske, som ændrer overvægten af nåletræer og støtter plantning af løvtræer, der giver større mulighed for merværdi og beskæftigelse end en ikke-hjemlig nåletræsbeplantning og som ikke skaber de alvorlige miljøproblemer, som nåletræers udgør med hensyn til forsyring.

Irske miljøgrupper regnede med, at omfordelingen af støtte til den fælles landbrugspolitik ville ske til fordel for nåletræer på trods af de irske myndigheders forsikring om det modsatte. Faktisk er andelen af løvtræsbeplantningen i Irland i de sidste tre år faldet fra 15,12 % i 1999 til 12,91 % i 2000, og de senest offentliggjorte tal viser, at andelen af løvtræsbeplantningen for 2001 er faldet til 12,43 %.

Kan Kommissionen undersøge denne situation og finde ud af, hvorfor Irlands aftale med Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug ikke føres ud i livet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. juli 2002)

Ifølge de oplysninger, som Irlands Forestry Service har tilstillet Kommissionen på dennes anmodning, skal følgende bemærkes:

a) Tallene for beplantning af løvtræer for de seneste år er som følger:

- 1999: 21,5 %

- 2000: 20,0 %

- 2001: 17,5 %

Disse tal svarer ikke til det ærede medlems tal. I henhold til Forestry Service kan dette skyldes, at det ærede medlems tal (som kommer fra samme Forestry Service) kun viser beplantning med løvtræer som områder, der betales for som løvtræer. Denne total for løvtræer omfatter ikke løvtræer, der er plantet under ikke-løvtræ-støttekategorier, f.eks. under kategorien diverse nåletræer (20 %) eller af landskabs-/miljøhensyn.

Man kunne have forventet et resultat for 2001, der lå langt over de 20 %, men dette mål er ikke nået. Dette blev drøftet den 30. maj 2002, i Portlaoise, i det andet overvågningsudvalg for planen for udvikling af landdistrikter under den fælles landbrugspolitik.

Forestry Service anførte, at antallet af nye løvtræer fra planteskolerne i den netop afsluttede beplantningssæson kunne tyde på en betydelig forbedring i 2002 med hensyn til beplantning med løvtræer.

b) Forestry Service har nedsat en intern arbejdsgruppe, som undersøger, hvilke ændringer der er nødvendige for at nå målet med de 30 % inden 2006 som aftalt med Kommissionen. Kommissionen vil fortsat i partnerskab med de irske myndigheder overvåge fremskridt i retning af at nå dette mål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0468/02

af Bob van den Bos (ELDR) til Rådet

(27. februar 2002)

Om: Præsident Bush's tale om Unionens tilstand den 29. januar 2002

Hvad er Rådets holdning til den tale om Unionens tilstand, som den amerikanske præsident holdt den 29. januar 2002?

På hvilke punkter deler Rådet den amerikanske præsidents synspunkter, og på hvilke punkter er det uenigt, og i givet fald hvorfor?

Finder Rådet det ligesom jeg selv foruroligende, at Den Europæiske Union overhovedet ikke blev nævnt i talen? Hvad vil det i bekræftende fald gøre for at tage spørgsmålet op? Såfremt det ikke deler min foruroligelse, hvad er da grunden hertil?

Svar

(26. juni 2002)

EU reagerede hurtigt og effektivt efter de beklagelige begivenheder den 11. september 2001, hvilket USA i høj grad påskønnede. I et forsøg på et undgå en gentagelse af disse foragtelige handlinger har EU forsøgt i højere grad at sikre velfærd for alle under overholdelse af de grundlæggende frihedsrettigheder, der danner grundlag for vor civilisation.

Rådet har ikke taget stilling til præsident Bush's tale om Unionens tilstand, der først og fremmest var rettet til et amerikansk publikum. EU er ligesom USA bekymret over den internationale terrorisme og spredningen af masseødelæggelsesvåben og over muligheden af, at regionale konflikter skal brede sig til andre områder. Dette betyder dog ikke, at Rådet altid er enigt med USA om, hvordan en konkret situation skal gribes an. I tilfælde, hvor der ikke er enighed, bør meningsforskellene drøftes roligt og rationelt.

Rådet ser med tilfredshed på, at præsident Bush i sin tale af 11. marts 2002 anerkendte det vigtige bidrag, som mange andre lande, og også EU, har ydet i bekæmpelsen af terrorisme.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1613/02

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(5. juni 2002)

Om: Traditionelle plantelægemidler

Kan Kommissionen redegøre for, hvorfor den i forbindelse med udarbejdelsen af en definition på, hvad der er et traditionelt lægemiddel, under artikel 16c, stk. 1, litra c), i forslaget til direktiv har defineret det som havende fundet medicinsk anvendelse i Fællesskabet i mindst 30 år forud for datoen for ansøgningen? Denne 30-års-regel vil føre til udelukkelse af mange traditionelle lægemidler, som ikke kan skaffe bevis på en konstant anvendelse i Europa i 30 år.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(24. juni 2002)

Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2001/83/EF om traditionelle plantelægemidler(1) indeholder bestemmelser om en forenklet registrering af visse plantelægemidler.

Kvalitetskravene til denne kategori af lægemidler er de samme som for alle andre lægemidler. For lægemidler, for hvilke der ansøges om registrering, kræves dog ikke, at sikkerheden og virkningen dokumenteres ved nye afprøvninger og forsøg eller på grundlag af videnskabelig litteratur. Der kan bevilges forenklet registrering, hvis der kan fremlægges tilstrækkelig dokumentation for medicinsk anvendelse af produktet i en periode på mindst 30 år. Dette kræver især, at det skal kunne påvises, at produktet ikke har været skadeligt under nærmere angivne anvendelsesvilkår, og det på grundlag af lang tids brug og erfaring kan antages, at lægemidlet har farmakologisk effekt eller virkning.

Eftersom oplysningerne om lægemidlets traditionelle anvendelse er grundlaget for vurdering af produktets sikkerhed og effektivitet, er det af afgørende betydning, at pålideligheden af disse oplysninger kan garanteres i hele Europa. Et lægemiddels sikkerhed og effektivitet kan påvirkes af regionale faktorer som anvendelse af andre former for medicin og medicinsk behandling, medicinsk tradition og praksis eller fysiologiske karakteristika. Derfor er det rimeligt at kræve, at oplysningerne om den traditionelle anvendelse af det lægemiddel, som skal registreres i en af medlemsstaterne, i det mindste i et vist omfang vedrører dens medicinske anvendelse i Fællesskabet.

Samtidig har Kommissionen prøvet så vidt muligt at tage højde for medicinsk anvendelse uden for Fællesskabet. I henhold til forslaget om en ny artikel 16c, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler(2) kræves medicinsk anvendelse inden for Fællesskabet i en periode på mindst 15 år. For at nå op på perioden på 30 år kan ansøgeren fremlægge oplysninger om medicinsk anvendelse uden for Fællesskabet. Oplysningerne om traditionel anvendelse garanteres derved den nødvendige pålidelighed som grundlag for registrering inden for Europa, hvortil kommer, at myndighederne kommer til at nyde godt af oplysningerne om medicinal anvendelse uden for Europa.

(1) EFT C 126 E af 28.5.2002.

(2) EFT L 311 af 28.11.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0768/02

af Carlos Carnero González (PSE) til Rådet

(19. marts 2002)

Om: Opfølgning af drøftelsen om postpoliosyndromet under i samlingen i Rådet (sundhed) af 15. november

Den 15. november 2001 drøftede Rådet (sundhed) på forslag af formandskabet eventuelle beslutninger med henblik på at finde en tilfredsstillende løsning på problemerne i forbindelse med postpoliosyndromet og hjælpe de personer, der lider af dette syndrom.

Hvilke foranstaltninger eller aktioner har Rådet indledt i den anledning? Hvordan har medlemsstaterne reageret? Hvilke forslag agter formandskabet at fremlægge for at opfylde de tvingende behov hos de mange tusinde EU-borgere, der lider af postpoliosyndromet?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-0511/02 og E-0768/02

(26. juni 2002)

Den 15. november 2001 henledte det belgiske formandskab Rådets opmærksomhed på, at postpoliosyndromet er et vigtigt og følsomt folkesundhedsanliggende, og at der er behov for at træffe relevante foranstaltninger, så der kan findes en tilfredsstillende løsning på problemet. En orienterende note fra formandskabet til Rådet, som formandskabet baserede sit indlæg under rådsmødet på, indeholder mere detaljerede oplysninger. Det drejer sig om et rådsdokument, der er offentligt tilgængeligt på Rådets websted.

Det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed henledes på, at sundhedsvæsenet og ydelserne under dette hører under medlemsstaterne ansvarsområde, og at Rådet derfor ikke har kompetence til at udtale sig om foranstaltninger, som de enkelte medlemsstaters træffer på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1120/02

af Heinz Kindermann (PSE) til Kommissionen

(15. april 2002)

Om: EU-støtte til fremme og anvendelse af økologisk bæredygtige fiskerimetoder og -teknikker

Hvert år bliver tusinde af småhvaler (marsvin og delfiner) fanget og dræbt som såkaldt bifangst ved fiskeri i EU-farvande. Dette er en af de største trusler mod bestanden af disse arter, som er opført på bilag IV (a) i Rådets direktiv 92/43/EØF(1) om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (FHH-direktivet) og dermed underlagt strenge beskyttelsesregler.

Hvilke forholdsregler har Kommissionen siden 1994 truffet for at anspore EU-fiskere til at anvende økologisk bæredygtige fiskerimetoder og navnlig med henblik på at reducere eller helt undgå bifangst af småhvaler, og hvilke resultater eller forbedringer er der opnået hermed?

Under den fælles landbrugspolitik er der som led i landbrugsmiljøforanstaltninger ydet støtte til landbruget for indgåede miljøforpligtelser, som er mere vidtgående end de krav, der normalt stilles til god landbrugspraksis. Støtten ydes hvert år og beregnes ud fra indkomsttabet samt de af forpligtelserne forårsagede ekstraomkostninger, og der tages også hensyn til nødvendigheden af finansielle incitamenter.

Finder Kommissionen det hensigtsmæssigt at træffe lignende foranstaltninger i fiskerisektoren for eksempelvis at reducere eller helt undgå bifangst af småhvaler? Har Kommissionen planlagt sådanne foranstaltninger og i bekræftende fald i hvilket omfang?

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. maj 2002)

For at reducere eller helt undgå bifangst af småhvaler har Kommissionen foreslået at forbyde fiskeri med drivgarn for stærkt vandrende arter. Dette resulterede i vedtagelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 af 8. juni 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 894/97 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne(1).

Vigtigere er det, at Kommissionen ved direkte finansiering har fremmet undersøgelser i bedre beskyttelse af småhvaler mod bifangst. Dette har resulteret i en række nye ideer såsom akustisk afskrækkelse (pinger) og redskabernes udformning, der er lovende midler til at nedsætte bifangsten. Kommissionen har også ydet finansiel støtte i forbindelse med LIFE for at opnå større beskyttelse af småhvaler.

Efter videnskabelige og tekniske råd, der snart vil blive offentliggjort, agter Kommissionen at foreslå en ny EF-lovgivning for at reducere bifangsten af småhvaler. Om de foreslåede foranstaltninger får finansielle følger, vil i stor udstrækning afhænge af omfanget og arten af de tekniske specifikationer, som forskerne anbefaler. Kommissionen er klar til at undersøge behovet for eller det rimelige i offentlig finansiering af en effektiv gennemførelse af sådanne foranstaltninger.

(1) EFT L 171 af 17.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0500/02

af Hugues Martin (PPE-DE) til Kommissionen

(22. februar 2002)

Om: Videnskabelige undersøgelser af utilsigtede delfinfangster

I de sidste ti år er der fundet mange døde delfiner ved Den Europæiske Unions kyster. Tendensen har i den seneste tid været stigende; f.eks. strandede ikke mindre end 300 delfiner ud for de franske kyster i perioden den 20.-29. januar 2002.

Fiskeri med flydetrawl menes at være årsagen.

Kommissionen har ydet økonomisk støtte til en række undersøgelser af samspillet mellem havpattedyr og fiskeri. Hvilke resultater har disse undersøgelser givet?

I juni 2001 erklærede Kommissionen sig rede til at finansiere videnskabelige undersøgelser af hvaler og af den forringede biodiversitet i havet (som også omfatter delfiner). Kan Kommissionen give en detaljeret redegørelse for de foreløbige resultater af disse undersøgelser og beskrive de foranstaltninger, den overvejer at iværksætte for at sikre delfinernes bevarelse uden dog at bringe fiskeriet i fare?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. marts 2002)

Kommissionen har fremmet og finansieret undersøgelser om samspillet mellem havpattedyr og fiskeri og om fiskeriets indvirkning på det marine økosystem. Resultaterne af disse undersøgelser drøftes i de rådgivende videnskabelige organer, navnlig Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) og Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES), så der kan fremsættes henstillinger, på basis af hvilke der kan træffes forvaltningsforanstaltninger. I den forbindelse betragter Kommissionen rapporterne fra disse rådgivende organer som det mest pålidelige sammendrag af det aktuelle kendskab til fiskeriet indvirkning på miljøet.

De seneste ICES-rapporter om dette spørgsmål kan ses på ICES' netsted (http://www.ices.dk). Der er gennem skriftligt samråd ved at blive lagt sidste hånd på de mest relevante STECF-rapport, så den vil snart foreligge.

Med den viden, man har i dag, må der arbejdes videre med at få fastslået hvalers populationsstruktur, så man kan beregne, hvor stor en risiko den nuværende dødelighed i forbindelse med fiskeri udgør. Det står dog under alle omstændigheder klart, at der er behov for at træffe beskyttelsesforanstaltninger og at koncentrere disse om Østersøen, den sydlige del af Nordsøen, Den Engelske Kanal og Det Keltiske Hav. Blandt forslagene til reduktion af bifangster kan nævnes begrænsning af den samlede fiskeriindsats, midlertidig lukning af fiskeriområder, begrænsning af sættetid, anvendelse af akustiske alarmer (pingere) i forbindelse med bundgarn og undslipningsanordninger og sorteringsvinduer i pelagiske trawl. Forskere har også givet anvisninger på, hvordan bifangster bør kontrolleres af observatører om bord.

Der findes imidlertid endnu ingen tekniske specifikationer for, hvordan disse foranstaltninger kan anvendes på en afbalanceret måde, der ikke bringer fiskeriet unødigt i fare, og Kommissionen har specifikt anmodet ovennævnte rådgivende videnskabelige organer om sådanne. Resultaterne forventes i midten af 2002, og det bliver på dette grundlag, at Kommissionen foreslår forvaltningsforanstaltninger senere på året.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1359/02

af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen

(14. maj 2002)

Om: Lovgivning om kontrol med erhvervelse og besiddelse af våben i ansøgerlandene

1. Hvilke ansøgerlande har omsat Rådets direktiv 91/477/EØF(1) af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben i deres lovgivning?

2. I hvilke lande er der behov for forbedringer?

3. Hvor er der ganske nøjagtigt behov for forbedringer?

4. Hvornår skal disse forbedringer være gennemført?

(1) EFT L 256 af 13.9.1991, s. 51.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(20. juni 2002)

Samtlige ansøgerlande har accepteret at omsætte Rådets direktiv 91/477/EØF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben(1) i deres lovgivning. Generelt har disse lande, i lighed med de nuværende medlemsstater, allerede strengere bestemmelser end minimumskravene i direktiv 91/477/EØF hvad angår forbudte våben samt våben, hvortil der kræves tilladelse eller deklaration.

Med udgangspunkt i det igangværende omsætningsarbejde i alle ansøgerlande finder Kommissionen, at de største vanskeligheder synes at findes i færdiggørelsen af lovtekster vedrørende procedurerne vedrørende overførsel af våben, herunder indførelsen af det europæiske skydevåbenscharter. Under hensyntagen til de løfter, der er afgivet af ansøgerlandene bør disse arbejder afsluttes inden tiltrædelsesdatoen. For at sikre sig, at dette vil være tilfældet, følger Kommissionen som led i førtiltrædelsesstrategien udviklingen i dette arbejde nøje.

(1) EFT L 256 af 13.9.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0162/02

af Jan Wiersma (PSE) og Margrietus van den Berg (PSE) til Rådet

(5. februar 2002)

Om: Anvendelse af atomvåben mod Israel

1. Er Rådet bekendt med udtalelser, som Irans tidligere præsident, Rafsanjani, skulle have fremsat om mulig anvendelse af atomvåben mod Israel?

2. Hvilken betydning tillægger Rådet disse udtalelser?

3. Hvordan forsøger EU at afholde Iran fra at udvikle atomvåben?

Svar

(25. juni 2002)

Rådet har modtaget forlydender om den tale, den tidligere præsident Rafsanjani har holdt, og som det ærede medlem omtaler.

En styrkelse af de internationale regler og mekanismer til forebyggelse af spredning af masseødelæggelsesvåben er af afgørende betydning for EU og udgør et væsentligt mål for EU's udenrigspolitik. EU mener desuden, at trusler mod Israel er uacceptable og utvivlsomt skadelige for fredsprocessen og stabiliteten i regionen. I den dialog, som EU fører med tredjelande, herunder Iran, søger EU aktivt at fremme en global anvendelse og en effektiv gennemførelse af multilaterale instrumenter på ikke-sprednings-, nedrustnings- og våbenkontrolområdet. På det ottende politiske dialogmøde mellem EU og Iran den 4. februar 2002 i Madrid gav den spanske statssekretær for udenrigsspørgsmål Miquel Nadal udtryk for dyb bekymring over præsident Rafsanjanis tale, som han tog kraftig afstand fra. EU har indtrængende opfordret Iran til at ratificere traktaten om et altomfattende forbud mod atomprøvesprængninger og til snarest muligt at indgå en tillægsprotokol med Den Internationale Atomenergiorganisation (IAEA).

I forbindelse med sine bestræbelser på at fremme en løsning af Mellemøstkonflikten opfatter Rådet også trusler om optrapning af volden i regionen som uhensigtsmæssige i den nuværende yderst alvorlige situation. Dette er blevet understreget i kontakter, EU har haft med Iran.