DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/874

(2004/C 78 E/0927)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3908/03

af Olle Schmidt (ELDR) til Kommissionen

(17. december 2003)

Om: EU's frie bevægelighed og risikoen for udnyttelse af velfærdssystemet

Den 1. maj 2004 bliver en historisk dag. Vest- og Østeuropa genforenes efter i årtier at have været adskilt. Samtidigt med at vi glæder os over dette, bør vi lægge mærke til de eventuelle spørgsmål, der kan komme til at opstå, blandt andet i forbindelse med den frie bevægelighed. Til foråret når grænserne åbnes for borgerne i de ti nye medlemslande, hvor velfærdsstandarden generelt er lavere end i det øvrige EU, er der risiko for, at velfærdssystemerne i de nuværende medlemslande vil blive udnyttet. For at få opholdstilladelse skal man som studerende kunne forsørge sig selv, mens samme krav ikke stilles til arbejdstagere. Domstolen har besluttet, at den nedre grænse for en ansættelse er ti ugentlige timer med en eller anden form for vederlag, som ikke nødvendigvis skal være i penge. En deltidsstilling på ti ugentlige timer giver i dag ret til opholdstilladelse, hvilket vil åbne døren til medlemslandenes velfærdssystemer. Overgangsregler er ikke en acceptabel forholdsregel, fordi de har diskriminerende virkning.

Da disse spørgsmål i dag diskuteres intenst i de fleste medlemslande, vil jeg gerne vide, om Kommissionen har til hensigt at indføre generelle forholdsregler mod udnyttelse af velfærdssystemet, der er gyldige for alle EU-borgere, og om Kommissionen har til hensigt at tage initiativ til en omdefinering af begrebet ansættelse for at forhindre udnyttelse af medlemslandenes velfærdssystemer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(12. februar 2004)

Under forberedelserne forud for udvidelsen blev der lagt meget vægt på spørgsmålet om fri bevægelighed for personer efter udvidelsen. Specielt mobilitetens sandsynlige omfang og konsekvenser i tiden efter udvidelsen blev nøje studeret.

Analysens overordnede konklusion er, at mobilitet fra de nye medlemsstater til de nuværende 15 medlemsstater skønnes at forblive relativt begrænset. Disse konklusioner stemmer overens med tidligere erfaringer i forbindelse med udvidelser, specielt da Spanien og Portugal blev medlem af Det Europæiske Fællesskab. På det tidspunkt blev det også observeret, at forbedrede fremtidsudsigter såvel som bedre muligheder for at forbedre ens levestandard og livskvalitet ansporer folk til at blive i deres hjemland.

Fri bevægelighed for personer og ikke-diskrimination på grundlag af nationalitet er grundlæggende rettigheder for Fællesskabets borgere inden for Den Europæiske Union. Desuden gør arbejdskraftens mobilitet det lettere at skabe bedre balance mellem udbud og efterspørgsel på de europæiske arbejdsmarkeder.

For at lette overgangen på tidspunktet for udvidelsen er en række særlige foranstaltninger blevet planlagt, som skal ledsage princippet om fri bevægelighed.

Følgende er blevet vedtaget for alle de tiltrædende lande undtagen Malta og Cypern. Det skal understreges, at disse foranstaltninger kun gælder fri bevægelighed for lønmodtagere, og at fællesskabsbestemmelser om ret til fri bevægelighed og ophold fra tiltrædelsesdagen gælder for andre kategorier af borgere (selvstændige, studerende, inaktive eller pensionister).

De første to år efter tiltrædelsen vil de nuværende medlemsstater give adgang til arbejdstagere fra de kommende medlemsstater i henhold til nationale regler. Nuværende medlemsstater kan fuldt ud liberalisere adgangen til deres arbejdsmarkeder i løbet af disse to år, men dette skal gøres gennem nationale foranstaltninger.

To år efter tiltrædelsen vil Kommissionen aflægge beretning om situationen, og de nuværende medlemsstater skal meddele, om de agter at fortsætte deres nationale foranstaltninger i op til tre år efter den oprindelige toårige overgangsperiode, eller om de agter at anvende Fællesskabets bestemmelser for arbejdskraftens frie bevægelighed.

Kun hvis de nuværende medlemsstater kan påvise alvorlige forstyrrelser på arbejdsmarkedet, eller en risiko for sådanne forstyrrelser, vil de kunne beslutte at fortsætte med at begrænse adgangen til deres arbejdsmarkeder i yderligere to år.

Tyskland og Østrig har ret til at anvende nationale ledsageforanstaltninger til at behandle alvorlige forstyrrelser eller risiko herfor i særligt sårbare servicesektorer (såsom byggebranchen eller virksomheds-rengøring) på deres arbejdsmarkeder, som kunne opstå i visse regioner på grund af grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser, der involverer arbejdskraftens bevægelighed.