SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1659/96 af Thomas Megahy (PSE) til Kommissionen (24. juni 1996)

Om: Udformning og brug af Kommissionens sektorretningslinjer i transportsektoren

De paagaeldende sektorretningslinjer burde ifoelge skaberne af Rom-traktaten vaere udformet i henhold til artikel 94, som siden Maastricht saetter Parlamentet i stand til at deltage i udformningen og giver processen et vist demokratisk tilsnit. Det kan haevdes, at Kommissionen ved at bygge befoejelserne paa artikel 93 har udelukket denne demokratiske kontrol.

Retningslinjerne for den civile luftfart angiver ikke noget retsgrundlag for retningslinjerne, ingen gyldighedsperiode og ingen revisionsdato.

Kan Kommissionen oplyse, i hvor hoej grad disse retningslinjer er »politiske« erklaeringer, og hvor langt deres retsvirkninger gaar? I hvor hoej grad paalaegger retningslinjerne i sig selv medlemsstaterne eller andre beroerte parter nye forpligtelser?

Kan Kommissionen med hensyn til den civile luftfart oplyse, hvilken ny retlig forpligtelse retningslinjen indeholder? Det kan opfattes som en holdningserklaering fra Kommissionen, at lufttransporten er daekket af de samme regler som andre sektorer. Hvis dette er tilfaeldet, staar det i skarp kontrast til bilindustriens rammer, som rent juridisk har vaeret draget i tvivl.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (1. august 1996)

Dokumentet, der er offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende ((EFT C 350 af 10.12.1994. )), er en generel redegoerelse for den fremgangsmaade, Kommissionen vil anvende, naar den skal undersoege en statsstoettesag inden for luftfartssektoren. Formaalet med dokumentet er at goere Kommissionens politik mere gennemskuelig, goere dens beslutninger mere forudsigelige og sikre, at medlems-staterne behandles ens. Dokumentet faar ikke i sig selv retslige konsekvenser, idet Kommis-sionen traeffer afgoerelse om hver enkelt sag paa grundlag af de relevante bestemmelser i EF-traktaten og gaeldende faellesskabslovgivning. Det paalaegger ej heller medlemsstaterne eller andre parter nye retslige forpligtelser.

EF-traktatens artikel 92 og 93 gaelder for alle oekonomiske sektorer, herunder transport og lufttransport. Det er Kommissionens ansvar at anvende disse bestemmelser under hensyntagen til saerlige forhold i de enkelte sektorer. Et af de vaesentligste elementer, som Kommissionen anvender ved udformningen af sin politik inden for luftfartssektoren, er den liberalise-ringsproces, som gennemfoeres fuldt ud inden april 1997.

I det omhandlede dokument fra 1994 defineres der ikke nye regler, men heri bekraeftes og klarlaegges blot Kommissionens indstilling til stoetteforanstaltninger inden for luftfartssektoren i overensstemmelse med EF-traktatens bestemmelser.

Inden for bilsektoren er medlemsstaterne i henhold til retningslinjerne forpligtede til at an-melde vaesentlige sager i forbindelse med ordninger, Kommissionen allerede har godkendt. Det er grunden til, at disse retningslinjer, modsat retningslinjerne for luftfartssektoren, blev fremlagt for medlemsstaterne som vaerende passende foranstaltninger inden for rammerne af EF-traktatens artikel 93, stk. 1. Man anmodede saaledes om og indhentede alle medlems-staternes udtrykkelige accept.