SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0714/98

af Amedeo Amadeo (NI) og Salvatore Tatarella (NI) til Kommissionen

(18. marts 1998)

Om: Levnedsmiddellovgivning - forbrugersundhed

Kommissionen har forelagt en grønbog med titlen "De generelle principper for Den Europæiske Unions levnedsmiddellovgivning" (KOM(97) 0176) og en meddelelse med titlen "Forbrugersundhed og levnedsmiddelsikkerhed" (KOM(97) 0183).

Man må gøre sig klart, at bestemmelser vedrørende mærkning af levnedsmidler har stadig større indflydelse på forbrugernes indkøbsvalg, men samtidig også erkende, at mærkningen har sine begrænsninger, og at det er nødvendigt at finde andre informationskanaler. Vil Kommissionen i første omgang sørge for, at angivelsen af ernæringsindhold bliver mere effektiv, dvs. obligatorisk?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Martin Bangemann på skriftlige forespørgsler E-0708/98, E-0709/98, E-0710/98, E-0711/98,E-0712/98, E-0713/98 og E-0714/98

(28. april 1998)

Som meddelt under debatten vedrørende Europa-Parlamentets beslutning om grønbogen om de generelle principper for levnedsmiddellovgivning agter Kommissionen at afgive sit svar til opfølgning af debatten i en meddelelse. Som understreget i grønbogen tilstræber Kommissionen en forenkling og en rationalisering af levnedsmiddellovgivningen, men således at det kan føre til øget beskyttelse af sundheden og gennemskuelighed.

I grønbogen udbad Kommissionen sig kommentarer med henblik på eventuelle ikke-bindende instrumenter på området for levnedsmiddellovgivning.. Disse kommentarer er nu ved at blive undersøgt i Kommissionen. Anvendelsen af frivillige instrumenter kan udgøre et nyttigt supplement til de bindende regler, f. eks. vejledende retningslinjer om god hygiejnepraksis inden for en given sektor. Kommissionen ser anvendelsen af princippet med gensidig anerkendelse som et af de vigtigste midler, til at det indre marked kan fungere tilfredsstillende. Medlemsstaterne kan have divergerende regler for levnedsmidler inden for områder, der ikke er omfattet af fællesskabsregler, men disse regler bør ikke bruges til at hindre samhandel med produkter, der er lovligt fremstillet eller markedsført i en anden medlemsstat, medmindre der er legitime interesser, som står på spil, og de pågældende regler ikke frembyder et tilsvarende beskyttelsesniveau.

Den procedurer, der er fastsat i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter(1) tager sigte på at sikre, at nationale tekniske standarder og forskrifter ikke udgør handelshindringer. Kommissionen mener ikke, at der er behov for at ændre dette direktiv i den retning, som det foreslås af det ærede medlem, da EF-traktaten allerede indeholder et generelt forbud mod anvendelse af ubegrundede handelshindringer.

De retsakter, som overfører gennemførelsesbeføjelser til Kommissionen, indeholder de væsentlige bestemmelser for disse beføjelser. Derfor tilkommer det fællesskabslovgiveren at fastlægge, hvilke beføjelser der tillægges Kommissionen.

Kommissionen er af den opfattelse, at de generelle hygiejneprincipper bør gælde for hele fødevarekæden. De eksisterende direktiver, der omhandler hygiejne, er for tiden taget op til revision med henblik på at sikre, at der findes et sammenhængende og konsekvent sæt af hygiejneregler efter "fra stalden eller bondens jord til kundens bord"-princippet. Denne lovgivning vil lægge hovedvægten på anvendelsen af systemer af HACCP-typen (Hazard Analysis and Critical Control Points).

Kommissionen mener, at sundhedsaspekterne vil blive ved med at være de vigtigste grunde til, at der træffes lovgivningsmæssige foranstaltninger på fællesskabsplan. Princippet om gensidig anerkendelse vil overvejende blive anvendt, for så vidt angår ingredienser i levnedsmidler. Denne politik, der har fremmet innovation og givet forbrugerne et større udvalg, strider ikke i mod udviklingen af kvalitetsnormer for landbrugsprodukter, hvilket øger disse produkters konkurrencedygtighed og derfor støtter andre mål inden for den fælles landbrugspolitik.

Kommissionen agter at gennemgå direktivet om mærkning af levnedsmidler med henblik på at tilpasse det til de tekniske fremskridt. Denne gennemgang vil også tage sigte på at sikre, at forbrugeren får bedre og mere letforståelige oplysninger. Hvorvidt det skal være obligatorisk at give oplysninger om næringsværdi, er på nuværende tidspunkt under overvejelse. Det bør ses i sammenhæng med det generelle spørgsmål om, hvad der er de bedst egnede midler, herunder de nye teknologier, til at udbrede oplysninger af interesse for forbrugeren.

(1) EFT L 109 af 26.4.1983.