SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1449/00

af Wolfgang Kreissl-Dörfler (PSE) til Kommissionen

(10. maj 2000)

Om: Den elektroniske handels hhv. Internet-økonomiens indflydelse på udviklingssamarbejdet

Den elektroniske handel via og på Internettet (e-handel) vil de kommende år spille en betydelig rolle i verdensøkonomien. Med initiativet eEurope har EU vist, at den er sig udviklingens rækkevidde bevidst og agter at tage de hermed forbundne udfordringer op. Også inden for WTO har der siden ministerkonferencen i Genève eksisteret en arbejdsgruppe, som hovedsagelig beskæftiger sig med, om hidtidige WTO-regler kan anvendes på e-handelen.

Hverken i forbindelse med WTO-arbejdsgruppens resultater eller bestræbelserne på EU-plan har der været særlig meget tale om at interessere sig for og nærmere analysere udviklingsperspektiverne for verdensøkonomiens digitalisering.

Kan Kommissionen på den baggrund oplyse,

1. om det ikke er yderst påkrævet delvist at omlægge udviklingssamarbejdet i retning af en opbygning hhv. udbygning af de elektroniske infrastrukturer for at forhindre en endnu stærkere marginalisering af udviklingslandene på de elektroniske markeder?

2. om der er planer, der går i retning af en sådan omlægning, f.eks. støtte til oprettelse af elektroniske Trade Points i lighed med, hvad Unctad giver støtte til og opbygger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(6. juli 2000)

Som anført af det ærede medlem tog Kommissionen på Det Europæiske Råds møde for nylig i Lissabon det såkaldte E-Europe-initiativ, der er et vigtigt eksempel på udvikling af digitale økonomiske koncepter og social integration i Europa. På samme baggrund har Kommissionen foreslået gruppen af de otte mest industrialiserede lande (G8) at iværksætte e-udviklingsinitiativet på topmødet i juli 2000 på Okinawa. Sigtet med e-udviklingsinitiativet er at fremme dialogen med udviklingslandene for at sikre deres integrering i verdensøkonomien. Kommissionen er rede til at spille sin rolle. Kommissionen har navnlig foreslået, at hovedvægten lægges på følgende tre hovedområder: udvikling af infrastrukturer og forbedring af tilslutningsmulighederne, fremme af grundlæggende sociale serviceydelser og opbygning af menneskelig kapacitet samt ansporing til markedsvenlige politikker og sikring af politisk sammenhæng.

Kommissionen er af den opfattelse, at informationssamfundet kun kan slå rod i udviklingslandene ved at tage fat på et bredt spektrum af indbyrdes forbundne spørgsmål, og elektroniske Trade Points er kun et af de mange aspekter.

Kommissionen arbejder allerede aktivt for informationssamfundet i udviklingslandene. Kommissionen har navnlig iværksat et omfattende program for informations- og kommunikationsteknologi (ICT) for Middelhavsområdet. Euro-Middelhavsinitiativet for informationssamfundet (Eumedis) omfatter fem strategiske sektorer, herunder e-handel og teknologier for business process re-engineering. Den 25. marts 2000 blev der offentliggjort en indkaldelse af forslag til samarbejdsbetonede Euro-Middelhavsprojekter på området e-handel og teknologier til brug for industrien (med en samlet finansiel dækning på 14 mio.).

Et tilsvarende program for Asien er under udarbejdelse, og en lignende aktivitet for Latinamerika, som også dækker adskillige områder, herunder e-handel, vil blive operationel i nær fremtid.

I maj 2000 undertegnede Kommissionen sammen med Verdensbanken og en række andre donorer en aftale om samfinansiering af det virtuelle universitet for Afrika. Det virtuelle universitet for Afrika vil give undervisning via Internettet.

Det forventes, at et e-udviklingsinitiativ fra G8's side vil forstærke fokuseringen af og sammenhængen i donorbistanden til ICT-initiativer i udviklingslandene.

Den nye kommunikationsteknologi må imidlertid ikke opfattes som en let genvej for verdens fattige. Den er snarere et bydende nødvendigt hjælpemiddel for de administrative og intellektuelle eliter og det spæde erhvervsliv i udviklingslandene, hvis disse skal undgå yderligere marginalisering under globaliseringsprocessen. Milliarder af mennesker har endnu aldrig talt i telefon, og 2,2 milliarder har ikke adgang til elektricitet.