ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3011/02

af Eluned Morgan (PSE) til Kommissionen

(23. oktober 2002)

Om: Støtte fra den fælles landbrugspolitik til kongefamilien i Det Forende Kongerige

Hvor meget modtager dronning Elisabeth II i landbrugsstøtte? Hvor meget modtager prins Charles i landbrugsstøtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. november 2002)

Det ærede medlem anmoder om oplysninger om, hvor stor støtte der i henhold til den fælles landbrugspolitik udbetales til bestemte enkeltpersoner.

Medlemsstaterne anmodes om hvert år at sende Kommissionen en række revisionsoplysninger. Disse oplysningers nærmere indhold og form fremgår af EF-bestemmelserne. Kommissionen har imidlertid i henhold til forordning (EF) nr. 45/2001(1) pligt til at sikre, at oplysningerne behandles fortroligt og opbevares sikkert. Kommissionen kan således ikke i henhold til EF-bestemmelserne udlevere de ønskede oplysninger til det ærede medlem.

Det ærede medlem anbefales at henvende sig direkte til den berørte medlemsstat, som har alle oplysninger, der er nødvendige for en besvarelse.

(1) Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger, EFT L 8 af 12.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3601/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. december 2002)

Om: Forureningen som følge af den type fuel-olie, der blev transporteret om bord på tankeren Prestige Aktioner planlagt for at afhjælpe langtidsfølgerne af forureningen

Visse nyheder tyder på, at den fuel-olie, Prestige transporterede, er meget giftig. Hvad er den kemiske sammensætning af den fuel-olie, Prestige transporterede, og som blev lækket ud for Galiciens kyster? Hvilke konsekvenser kan den på kort og på langt sigt have for økosystemet? Hvilke foranstaltninger til rensning af havbunden har man planlagt i forhold til et højfølsomt europæisk område som Galicien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(6. februar 2003)

Den olie, som Prestige transporterede, er ikke alene tilladt, men også registreret af ISO (Den Internationale Standardiseringsorganisation) som svær fuelolie.

Produktet er et restprodukt af raffineringen, det er karakteriseret ved en høj viskositet, og det forurenende stof er meget vanskeligt at fjerne fra havet og kysterne. Det drejer sig om den mest forurenende olietype, og derfor er det nødvendigt med yderligere sikkerhedsforanstaltninger.

På grundlag af Kommissionens forslag nåede Rådet (transport) på sit møde den 6. december 2002 til enighed om at forbyde enkeltskrogede olietankskibe, som transporterer svære kulbrinter, at anløbe EU's havne.

Den 20. december 2002(1) forelagde Kommissionen i den forbindelse Europa-Parlamentet og Rådet et forslag til forordning, som sigter mod at forbyde transport af svær fuelolie i enkeltskrogede tankskibe, der har kurs mod eller som forlader EU-havne, og at fremskynde den tidsplan for udfasningen af enkeltskrogede olietankskibe, der er vedtaget inden for rammerne af Erika-I.

Kommissionen opfordrede Europa-Parlamentet og Rådet til hurtigt at behandle dette dokument med henblik på vedtagelsen.

For at kunne vurdere forureningens konsekvenser for den spanske kyst har Kommissionen til hensigt at samfinansiere en undersøgelse af ulykkens miljøvirkninger. Den er i løbende kontakt med de spanske myndigheder.

(1) KOM(2002) 780 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2729/02

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. september 2002)

Om: Høringskonsulent i forbindelse med konkurrenceretlige procedurer

Kommissionen har for nylig styrket høringskonsulentens rolle under konkurrenceretlige procedurer ved at gøre ham til vogter af de grundlæggende proceduremæssige rettigheder, såsom retten til at blive hørt og retten til adgang til Kommissionens arkiver. Høringskonsulenten tilhører således ikke længere Generaldirektoratet for Konkurrence men er af hensyn til gennemsigtigheden underordnet den kommissær, der har konkurrence som ansvarsområde.

Præcis hvem er ansvarlig for ansættelsen af denne høringskonsulent, på grundlag af hvilke kriterier skal ansættelsen ske, og hvem påtager sig ansvaret for hans handlinger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(4. december 2002)

For at sikre at virksomheder, der behandles i konkurrencesager (EF-traktatens artikel 81 og 82 og fusionskontrol) i fuldt omfang har mulighed for at forsvare sig, har Kommissionen udvidet høringskonsulentens arbejdsopgaver og ændret hans administrative situation i sin afgørelse af 23. maj 2001 (om høringskonsulenters rolle under behandlingen af visse konkurrencesager(1).

For at sikre fuldstændig uafhængighed i forhold til det generaldirektorat, der er ansvarligt for de pågældende undersøgelser, hører høringskonsulenten nu under det medlem af Kommissionen, der har ansvar for konkurrencespørgsmål.

Proceduren for udvælgelse og udnævnelse af høringskonsulenten, som foregår i overensstemmelse med reglerne i vedtægten for tjenestemænd, er fastlagt for at sikre hans uafhængighed over for det berørte generaldirektorat.

Kommissionen er ansvarlig for høringskonsulentens handlinger.

(1) EFT L 162 af 19.6.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3305/02

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. november 2002)

Om: Delegation fra Kommissionen

På øen Zakinthos mødtes en delegation fra Kommissionens generaldirektorat for miljø med lokale myndigheder og repræsentanter for regeringen for at drøfte beskyttelsen af skildpadden Caretta-Caretta. Kan Kommissionen oplyse mig om, hvad resultaterne blev af dette møde? Kunne delegationen konstatere krænkelser af fællesskabslovgivningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. januar 2003)

Den 3.-5. september 2002 aflagde en delegation fra Kommissionen et officielt besøg på øen Zakynthos for at verificere, i hvilken udstrækning der var blevet truffet de krævede forholdsregler med henblik på at beskytte havskildpaddearten Caretta caretta i henhold til Domstolens dom af 30. januar 2002(1). Domstolen havde heri erklæret, at Grækenland ikke havde opfyldt de forpligtelser, der påhviler landet i medfør af artikel 12, stk. 1, litra b) og d), i Rådets direktiv 92/43/EØF(2).

Kommissionens delegation kunne fastslå, at der var gjort fremskridt, og at situationen var forbedret i forhold til de foregående år. Dog lader det til i lyset af Domstolens dom, at man fra græsk side ikke har truffet alle de forholdsregler, der er nødvendige for at efterkomme dommen, idet der skulle være etableret og iværksat en effektiv og meget streng beskyttelsesordning for denne skildpadde. Det skal bemærkes, at resultaterne af dette besøg er tilgået de græske myndigheder.

Kommissionen vil ikke tøve med at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at Grækenland efterkommer den dom, der er afsagt af Domstolen den 30. januar 2002 i sagen vedrørende Caretta caretta.

(1) Domstolens dom af 30. januar 2002, Kommissionen mod Den Hellenske Republik, sag nr. C-103/00, Samling af Afgørelser 2002, s.1147.

(2) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om beskyttelse af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3534/02

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(3. december 2002)

Om: Sproglig mangfoldighed

Kulturel og sproglig mangfoldighed fremstilles ofte som et af Europas største trumfer. Flersprogethed er Unionens kvalitetsmærke til forskel fra alle andre nuværende eller tidligere stormagter, som er skabt med et fælles sprog, hvis de ikke har haft et sprog. EU har i øjeblikket 11 sprog.

Men i realiteten er man stadig oftere vidne til de såkaldte forenklingsfænomen, dvs. faktisk indskrænkning af antallet af officielle sprog, som ligeledes er arbejdssprog. Udgifterne er dog ikke overvældende. Prisen for flersprogethed (med 11 sprog) udgør 1 % af EU's budget, dvs. 2,7 EUR pr. borger pr. år.

Jeg vel her gøre opmærksom på, at EU ikke er et aktieselskab, som for enhver pris skal forsøge at holde udgifterne så lave som muligt. Det er en politisk konstruktion, der er baseret på ret og demokrati. En af de praktiske forudsætninger for den demokratiske debat er, at enhver europæisk borger har ret til at deltage heri på sit eget sprog. Det har sin pris. Det er en del af prisen for demokrati ligesom prisen for europæiske valg, som ingen agter at forenkle eller afskaffe.

Det er endnu mere foruroligende, at Kommissionens formand, Romano Prodi og kommissionsmedlem Günter Verheugen ifølge oplysninger i Quinzaine européen af 18. november 2002 skulle have givet meddelelse om, at alle tiltrædelsesforhandlinger skal foregå på engelsk. Dette har skabt generel undren i visse kandidatlande så som Bulgarien, som skulle have gjort opmærksom på, at fransk og tysk ligeledes var almindeligt anvendt blandt lederne i Sofia.

Kan Kommissionen på baggrund af denne foruroligende konstatering belyse ovenstående oplysninger nærmere samt generelt præcisere, hvilken holdning den indtager i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(16. januar 2003)

Kommissionen er enig med det ærede medlem hvad angår de grundlæggende principper og mål for de forskellige sprogs status i EU.

Udvidelsen vil betyde en styrkelse af den sproglige mangfoldighed. Statsborgere fra 25 medlemsstater vil kunne anvende deres eget sprog i alle kontakter til EU's institutioner.

Kommissionen kan forsikre det ærede medlem om, at hverken Kommissionens formand Romano Prodi eller det kommissionsmedlem, der har ansvar for udvidelsen, nogen sinde har givet ordre til, at alle tiltrædelsesforhandlinger skal foregå på engelsk.

Tiltrædelseskonferencer er konferencer mellem forskellige myndigheder. Det er derfor repræsentanterne for de deltagende lande og ikke Kommissionen, der fastlægger, hvilke sprog der skal anvendes på sådanne konferencer.

I Kommissionens erfaringer med tiltrædelsesforhandlinger på forskellige niveauer har sproget på ingen måde været begrænset til engelsk eller et andet officielt sprog i EU, og det har været muligt at anvende alle EU's officielle sprog.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3166/02

af Emma Bonino (NI) til Kommissionen

(6. november 2002)

Om: Joola-skibskatastrofen

Torsdag den 26. september 2002 gik skibet Joola, som sejlede mellem Ziguinchor og Dakar via øen Karabane, ned ved kysten ud for Gambia. Ud af de 1034 ombordværende blev kun 64 reddet, hvorved denne tragedie, som må være en af de alvorligste skibskatastrofer i fredstid, har krævet ca. 1000 dødsofre.

Senegals regering gjorde ganske vist alt for at komme de skibbrudne til undsætning, redde de nødstedte og bistå familierne til ofrene og de forsvundne, men det er klart, at katastrofens omfang har været meget alvorligt for hele landet.

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at bistå ofrenes familier og Senegals regering ved at vise Den Europæiske Unions konkrete solidaritet med et land, der er associeret med Unionen via Cotonou-konventionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(15. januar 2003)

Kommissionen har ikke en ordning, hvorved den kan yde støtte til ofrenes familier efter en katastrofe.

Med hensyn til humanitær nødhjælp kan Kommissionen ikke inden for rammerne af Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitær bistand(1) yde bistand i den pågældende situation. Forordningen har især til formål at redde og beskytte menneskeliv i katastrofesituationer eller umiddelbart derefter. Bistand til familierne til de skibbrudne fra Joola falder i dette tilfælde ikke inden for forordningens anvendelsesområde.

(1) EFT L 163 af 2.7.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3503/02

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(10. december 2002)

Om: Fangst af vilde fugle i forbindelse med langlinefiskeri

Kommissionen bedes oplyse, hvilke foranstaltninger den har truffet for at sikre, at fiskerbåde i EU tager skridt til at forhindre, at søfugle vikles ind i deres liner i forbindelse med langlinefiskeri?

I hundredetusindvis af søfugle lider denne skæbne hver år, og disse fugle dør en grusom død.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. januar 2003)

Kommissionen er klar over problemet og deler det ærede medlems bekymring.

Det er et specielt problem på den sydlige halvkugle, hvor havfugle beskyttes af de regler, som er fastsat af Kommissionen for Bevarelse af de Maríne Levende Ressourcer i Antarktis (CCAMLR), og som er optaget i EU-retten(1).

Siden 1998 har CCAMLR vedtaget nye tekniske foranstaltninger til mindskelse af havfugles og havpattedyrs utilsigtede dødelighed. I juli 2002 forelagde Kommissionen et forslag til Rådets forordning(2), der samler alle de tekniske foranstaltninger, som gælder for EU-fartøjers fiskeri i konventionsområdet, i en retsakt. Artikel 7 og 8 i forordningsforslaget vedrører specielt havfugles utilsigtede dødelighed under langline- og trawlfiskeri.

Endvidere er formålet med en af FAO's fire internationale handlingsplaner at mindske de utilsigtede bifangster af havfugle under langlinefiskeri. Dette er et frivilligt instrument inden for rammerne af adfærdskodeksen for ansvarligt fiskeri, der indeholder regler om yderligere beskyttelse via nationale ordninger.

Kommissionen er klar over, at de nuværende forhold bør forbedres. Inden udgangen af 2003 har den til hensigt at forelægge forslag til retsforskrifter for at øge beskyttelsen af havfugle i EU's farvande som fastlagt i handlingsplanen(3).

(1) Rådets forordning (EF) nr. 66/98 af 18. december 1997 om visse bevarelses- og kontrolforanstaltninger gældende for fiskeriaktiviteter i Antarktis og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2113/96, artikel 14 stk. 3, og bilag 4, EFT L 6 af 10.1.1998.

(2) KOM(2002) 355 endelig udg.

(3) KOM(2002) 186 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3060/02

af Frank Vanhecke (NI) til Rådet

(25. oktober 2002)

Om: Det Europæiske Konvent

I et interview med Financial Times af 7. oktober 2002 understregede Valéry Giscard d'Estaing, formand for Konventet, der med sigte på Europas fremtid skal udarbejde en europæisk forfatning, at han er modstander af, at Kommissionen får flere beføjelser, og at han er tilhænger af et tættere samarbejde mellem medlemsstaterne, der skal forblive suveræne stater. Formanden for Konventet gør sig her tydeligt til talsmand for en føderal model.

Udtrykker Valéry Giscard d'Estaing med denne føderale holdning også Rådets holdning?

Hvad mener Rådets om forslaget fra Konventets formand om eventuelt at erstatte navnet Den Europæiske Union med Det Forenede Europa, som ifølge Valéry Giscard d'Estaing er mere borgernært?

Svar

(20. februar 2003)

Rådet kommenterer aldrig udtalelser i pressen. Det har ikke taget stilling til de igangværende drøftelser inden for konventet, hvilket heller ikke ville være på sin plads. Valget af en model for et fremtidigt Europa og forslaget om en eventuel ændring af Den Europæiske Unions navn står helt for konventformandens egen regning. Rådet har hverken drøftet eller taget stilling til disse spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2509/02

af Christopher Beazley (PPE-DE) til Kommissionen

(3. september 2002)

Om: Avisdistribution i medlemsstaterne

Er Kommissionen klar over, at irske kioskejere, der får leveret de britiske landsdækkende aviser, betaler et særligt tillæg (fragttillæg) til den relevante distributør, men ikke betaler et sådant tillæg for en række irske landsdækkende aviser?

Er Kommissionen endvidere klar over, at kravet om betaling af et tillæg skyldes, at der findes et eksklusivt distributionssystem for nogle britiske aviser, således at bladforhandlerne ikke har en alternativ forsyningskilde?

Mener Kommissionen, at denne situation er i overensstemmelse med de principper, der gælder for det indre marked?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(24. oktober 2002)

Kommissionen er bekendt med, at der findes avisdistributionssystemer med fragttillæg i medlemsstaterne, især i Det Forenede Kongerige(1), men har ikke noget specielt kendskab til, hvorledes dette system fungerer i Irland.

Eksklusive distributionssystemer, der bygger på aftaler mellem udgivere, grossister og kiosker, kan være omfattet af EU's konkurrenceregler i EF-traktatens artikel 81 og især gruppefritagelsesforordning (EF) nr. 2790/1999(2) i forbindelse med retningslinjerne om vertikale begrænsninger(3) frem for EF-traktatens bestemmelser om et frit marked, som hovedsagelig er rettet mod statslig regulering.

Der er ikke til Kommissionen indgivet nogen anmeldelse eller klage på konkurrenceområdet hvad angår til den situation, der beskrives i den skriftlige forespørgsel. Kommissionen ligger heller ikke inde med dokumentation om, at forskellene i engrosprisen på irske og britiske aviser i Irland skyldes adfærd, der ikke er forenelig med ovennævnte gruppefritagelsesforordning eller retningslinjer eller på anden måde er i strid

med EU's konkurrenceregler. Det bemærkes, at de fragttillæg, der specifikt opkræves på trykte produkter, der indføres fra Det Forenede Kongerige, måske skal dække grossistens ekstra tranport- og distributionsomkostninger.

Kommissionen, som nøje følger udviklingen i priserne på grænseoverskridende aviser og blade i EU på basis af EU's konkurrenceregler, vil tage kontakt til de irske og britiske konkurrencemyndigheder for at belyse sagen yderligere.

(1) Se OFT's oversigt, http://www.oft.gov.uk/news/press+releases/2002/pn+02-02.htm.

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis, EFT. L 336 af 29/12/1999.

(3) Kommissionens meddelelse retningslinjer for vertikale begrænsninger, EFT C 291 af 13.10.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2692/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(26. september 2002)

Om: Ensartet europæisk registreringsordning for våben

Temmelig mange våbenproducenter råder over et system, så de kan identificere og registrere de våben, som de fremstiller. Normalt anbringes der serienumre på en eller flere af våbnets dele. Dog er den indbyrdes udveksling af informationer mellem EU-landene om fremgangsmåden utilstrækkelig. Desuden kan de nu anvendte mærker undertiden meget let slettes. Alt dette styrker ønsket om en enkel, effektiv og generelt anvendelig teknik. Mærkerne kunne så indgå i et nationalt register, så det senere kunne kontrolleres, hvordan våbnene er havnet i et konfliktområde.

Er Rådet enig med mig i, at EU hurtigst muligt bør gøre en indsats for at indføre en ensartet, sammenhængende registreringsordning? Hvilke foranstaltninger har det i bekræftende fald gennemført eller vil det gennemføre for at indføre en sådan ordning? Vil Rådet i så fald opfordre medlemsstaterne til at etablere en effektiv informationsudveksling og at oprette nationale registre, så de våben, der cirkulerer illegalt, kan opspores? I benægtende fald, hvorfor ikke?

Svar

(20. februar 2003)

Rådets direktiv 91/477/EØF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben indførte en omfattende ordning bl.a. for erhvervelse af og handel med skydevåben(1)

Artikel 91 i 1998-konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 indførte en ordning med udveksling af oplysninger om erhvervelse af skydevåben. Denne ordning supplerer ordningen i artikel 13 i direktiv 91/477/EØF. Endvidere er det format, der skal anvendes ved udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om beslaglagte skydevåben, fastlagt i Schengen-eksekutivkomiteens afgørelse af 28. april 1999 om ulovlig handel med skydevåben (SCH/Kom-EX (99)10).

Rådets direktiv 91/477/EØF finder derimod ikke anvendelse på erhvervsmæssig overførsel af krigsvåben og -ammunition. Fællesskabets muligheder for at handle på dette område er begrænset af traktatens artikel 296.

I øvrigt erindrer Rådet om, at det på samlingen den 15. april 2002 vedtog konklusioner om en liste over konkrete foranstaltninger med hensyn til terrortruslens konsekvenser for Den Europæiske Unions ikke-sprednings-, nedrustnings- og våbenkontrolpolitik. I den forbindelse forpligtede EU som sådan og dens medlemsstater sig til især at fremme gennemførelse af FN's handlingsprogram om bekæmpelse af ulovlig handel med håndskydevåben og lette våben og af OSCE's dokument om håndvåben og lette våben samt til om nødvendigt styrke de multilaterale instrumenter, specielt ved at udarbejde et internationalt instrument om mærkning og sporing af håndvåben og lette våben (bl.a. et fransk-schweizisk forslag) som en prioritet.

(1) EFT L 256 af 13.9.1991, s. 51.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2541/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(6. september 2002)

Om: Uregelmæssigheder i den kommende opførelse af et fordampningsanlæg ved Ría de Ferrol (Spanien)

Er Kommissionen klar over, at firmaet Reganosa trods ulykkerne i Toulouse og Enschede med billigelse af de kommunale myndigheder, der er ansvarlige for arealanvendelse, og i modstrid med Seveso-direktivet

og de spanske bestemmelser, der fastsætter en sikkerhedsafstand på mindst 2 000 meter agter at installere et oplagrings- og fordampningsanlæg for flydende naturgas (LNG) på et sted, hvor der inden for en radius af 2 000 meter findes et bebygget område med over 40 000 beboere? Kun knap 500 meter fra det planlagte anlægspunkt for de gastankskibe, der skal forsyne fabrikken, ligger orlogsværftet, flådebasen i El Ferrol og krigsskibene.

Er Kommissionen klar over, at der desuden ikke foreligger nogen undersøgelse af indvirkningen på miljøet i henhold til direktiv 85/337/EØF(1) og 97/11/EF(2) for fordampningsanlægget, men kun en resolution om miljøvirkninger udarbejdet af den galiciske regionalregering, Xunta de Galicia, der samtidig ejer 10 % af det firma, der står som bygherre?

Har Kommissionen været i kontakt med den spanske regering for at få detaljerede oplysninger om dette spørgsmål? Hvilke oplysninger har den spanske regering givet?

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler P-2541/02 og E-2555/02

(15. oktober 2002)

Kommissionen kender udmærket til de omtalte forhold.

Foranlediget af skriftlig forespørgsel E-1310/01 fra Patricia McKenna, E-1359/01 fra Laura Gonzalez Alvarez og E-1379/01 fra det ærede medlem(1) har Kommissionen besluttet at indlede en rutinemæssig sag, registreret under nr. 2001/2141.

Som led i behandlingen af denne sag har Kommissionen henvendt sig til de spanske myndigheder ved to lejligheder for at verificere, om Rådets direktiv 85/337/EØF(2) af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet og Rådets direktiv 96/82/EF(3) af 16. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (Seveso-direktivet) anvendes korrekt i det foreliggende tilfælde.

Det seneste svar fra de spanske myndigheder er for øjeblikket ved at blive analyseret af Kommissionen.

Denne sag vil blive drøftet med de spanske myndigheder i oktober som led i det bilaterale møde, der finder sted for at gøre status over en række klager og overtrædelser på miljøområdet.

Kommissionen vil i sin egenskab af traktaternes vogter gøre det nødvendige for at sikre, at fællesskabsretten overholdes i det foreliggende tilfælde.

(1) EFT C 350 E af 11.12.2001.

(2) EFT L 175 af 5.7.1985, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, EFT L 73 af 14.3.1997.

(3) EFT L 10 af 14.1.1997.