ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0730/00

af Massimo Carraro (PSE) til Kommissionen

(6. marts 2000)

Om: Støtte til hønseavlere, der er ramt af fjerkræpest

I december 1999 blev fjerkræavlerne i visse italienske regioner, bl.a. Lombardia, Friuli, Sardinien, Emilia-Romagna og især Veneto, ramt af fjerkræpest.

I overensstemmelse med Italiens og Fællesskabets lovgivning på området handlede man hurtigt, så snart EF-referencelaboratoriet havde erklæret virusen for stærkt smitsom, ved at træffe foranstaltninger til at isolere og bekæmpe epidemien. Dette skete konkret ved at aflive og destruere alle dyrene på de ramte bedrifter og etablere beskyttelses- og iagttagelsesdistrikter.

Det er blevet beregnet, at fjerkræpesten har medført nødslagtning af over 5 millioner kyllinger og læggehøns, hvilket har haft alvorlige følger i såvel social som økonomisk henseende. Det er imidlertid ikke kun de berørte bedrifter, som har lidt skade i form af indtægtstab for hvert nødslagtet stykke fjerkræ. Faktisk har hele fjerkræbranchen mærket de negative følger af denne situation på sin eksport til de internationale markeder.

På mødet i Rådet (landbrug) den 24. januar i år redegjorde den italienske land- og skovbrugsminister for de problemer, fjerkræpesten har påført de berørte bedrifter. På samme møde drøftede man endvidere mulighederne for at yde erstatning til de producenter, som er blevet ramt af epidemiens indirekte følger.

Den italienske minister, De Castro, har derfor anmodet kommissionsmedlem Fischler om at iværksætte proceduren for gennemførelse af støtteforanstaltninger for det italienske marked i henhold til artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2777/75(1).

Hvor langt er Kommissionen kommet i denne procedure, hvilke foranstaltninger agter den at træffe for yde erstatning til disse hårdt ramte producenter, og hvor hurtigt vil de træde i kraft under hensyntagen til det presserende behov for at hjælpe de ramte fjerkræproducenter?

(1) EFT L 282 af 1.11.1975, s. 77.

Svar fra Franz Fischler på Kommissionens vegne

(5. april 2000)

Kommissionen følger med bekymring fjerkræpestens udvikling i Italien. Fra medio december 1999 til 3. marts 2000 er over 15 mio. fugle gået tabt på grund af denne epidemi, og i de værst ramte områder i Norditalien er politikken nu at slagte samtlige dyr.

Kommissionen vil foretage en økonomiske evaluering på grundlag detaljerede oplysninger fra det italienske landbrugsministerium af en særlig markedsstøtte foruden de foranstaltninger, der er blevet truffet i forståelse med EU's veterinærlovgivning.

Denne evaluering er nødvendig på grund af artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2771/75 om den fælles markedsordning for fjerkrækød, hvorefter disse foranstaltninger kun må træffes i det omfang og for det tidsrum, det er strengt nødvendigt for understøttelsen af dette marked.

De ønskede nærmere oplysninger var ikke blevet fremsendt den 9. marts 2000. Den evaluering, ved hvilken der skal tages hensyn til ovennævnte fuldstændige slagtning, kunne derfor ikke indledes på dette tidspunkt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0596/00

af Ioannis Marínos (PPE-DE) og Antonios Trakatellis (PPE-DE) til Kommissionen

(29. februar 2000)

Om: Uenighed og uro blandt tyrkiske ministre vedrørende Akkuyu-atomkraftværket europæisk strategi for nuklear sikkerhed

Den tyrkiske miljøminister, Aytekin, erklærede på en konference i Mersin den 2.2.2000, at han ikke var fuldstændig informeret om risici i forbindelse med opførelse af et atomkraftværk i Akkuyu, at der ikke var givet fuldstændig information om dette atomkraftværk, og at han selv personlig var imod opførelse af et atomkraftværk. Den tyrkiske turistminister, Mumtu, har i avisen Cumhuriyet givet udtryk for en lignende modstand, idet han fremhævede, at Akkuyu befinder sig i en afstand på kun 120 km fra turiststrandene i Mersin. Endvidere mener en professor ved universitetet i Izmir, Ulug, at den beslutning, der er truffet af dem, der går ind for at opføre et atomkraftværk i et jordskælvstruet område, er en forbrydelse. Endelig har Greenpeace-repræsentanten, Keskin, erklæret, at i tilfælde af en ulykke vil ikke alene Tyrkiet, men ligeledes Cypern, Middelhavet, Mellemøsten, Nordafrika og endog Kaukasus blive forurenet med radioaktivitet.

1. Kan Europa-Kommissionen oplyse, hvordan den stiller sig til ovennævnte erklæringer, som meget klart udtrykker modstand og stærk uro mod den planlagte opførelse af atomkraftværket i Akkuyu, samt hvorledes den stiller sig til de følger, som det vil have for miljøet, turismen og sundheden for millioner af borgere i det sydlige Tyrkiet og i tilstødende lande, herunder også for EU-borgere, eftersom det område, hvor værket skal opføres, er meget jordskælvstruet?

2. På baggrund af Det Europæiske Råds beslutning om, at Tyrkiet er et ansøgerland som skal optages i Unionen på grundlag af samme kriterier som de, der gælder for de øvrige medlemsstater og på grundlag af de holdninger, både Rådet og Kommissionen og Parlamentet har indtaget vedrørende nuklear sikkerhed i forbindelse med udvidelsen, kan Kommissionen da oplyse, hvilke foranstaltninger den vil træffe for at hindre opførelsen af et atomkraftværk i et jordskælvstruet område, en opførelse som endog af tyrkerne selv betegnes som en forbrydelse?

3. Kan Kommissionen oplyse, om det er muligt at understøtte aktioner med fællesskabsfinansiering på energiområdet til udvikling af atomkraftværker i jordskælvstruede områder inden for rammerne af toldunionen og de aftaler om økonomisk og social udvikling, der er indgået med Tyrkiet, når der findes vital uro, og når Parlamentet udtrykkelig har anmodet Tyrkiet om at overholde principperne om bæredygtig udvikling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(28. marts 2000)

Kommissionen henviser det ærede medlem til Kommissionens svar på Souladakis' mundtlige forespørgsel H-0781/99 under spørgetiden i løbet af parlamentets mødeperiode i januar 2000(1).

Kommissionen kan tilføje, at den ikke har til hensigt at anvende fællesskabsmidler til at give nogen form for støtte til opførelse af atomkraftværker i Tyrkiet.

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger (januar 2000).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0416/00

af Caroline Jackson (PPE-DE) til Kommissionen

(23. februar 2000)

Om: Lavere moms på rekombinerede blodprodukter

Kan Kommissionen oplyse, om den er villig til at udarbejde et forslag om en lavere moms-sats på rekombinante blodprodukter, og i benægtende fald, hvorfor ikke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(6. april 2000)

For produkter fremstillet på basis af blod sondres der i momshenseende mellem de forskellige typer produkter.

Visse produkter fremstillet på basis af blod og plasma fra mennesker, som f.eks. albumin, koagulationsfaktorer og immunoglobuliner, betragtes som lægemidler efter Rådets direktiv 89/381/EØF af 14. juni 1989(1).

På disse produkter kan der i medfør af artikel 12, stk. 3, litra a), sammen med bilag H, kategori 3, i sjette momsdirektiv 77/388/EØF(2) som valgmulighed anvendes en nedsat sats.

Rekombinerede blodprodukter (der er fremstillet ved hjælp af genteknologi, men ikke på basis af menneskeblod) er lægemidler, da de henhører under del A i bilaget til Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93(3), ifølge hvilken der skal udstedes en markedsføringstilladelse efter en centraliseret procedure. På dette grundlag kan der også på disse produkter anvendes en nedsat momssats.

Labile produkter fremstillet på basis af blod, såsom blodplasma og blodceller af menneskelig oprindelse, betragtes ikke som lægemidler. Derfor anvendes den normale momssats herpå, medens der indrømmes momsfritagelse for fuldblod.

Der burde måske ses nærmere på dette unormale forhold, at fuldblod indrømmes fritagelse, medens labile produkter, der er fremstillet på basis af sådant blod, beskattes. Sagen behandles i øjeblikket i Kommissionen for at undersøge, hvilken praksis der følges i medlemsstaterne.

Spørgsmålet vil således blive taget i betragtning under en kommende revision af anvendelsesområdet for de nedsatte momssatser, og der vil blive fremlagt passende forslag til en mere ensartet momsbehandling af transaktioner med blodprodukter.

(1) EFT L 181 af 28.6.1989. Direktiv om udvidelse af anvendelsesområdet for direktiv 65/65/EØF og 75/319/EØF om tilnærmelse af lovgivning om farmaceutiske specialiteter, og om fastsættelse af særlige bestemmelser for lægemidler fremstillet på basis af blod eller plasma fra mennesker.

(2) EFT L 145 af 13.6.1977. Direktivet er senest ændret ved direktiv 1999/85/EF (EFT L 277 af 28.10.1999).

(3) EFT L 214 af 24.8.1993. Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1788/00

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(8. juni 2000)

Om: Det asturiske netværk for overnatningsmuligheder i landdistrikterne

På et møde, der blev afholdt for nylig i Den Spanske Sammenslutning for Turisme i Landdistrikterne, blev opmærksomheden atter henledt på den betydning, de foranstaltninger, der iværksættes af initiativtagerne til denne form for turisme i EU's landdistrikter, har fået for Unionens turistsektor.

I den forbindelse bør man understrege de foranstaltninger, der er truffet af det asturiske netværk for overnatningsmuligheder i landdistrikterne. Denne organisation har hjemme i en af de landskabsmæssigt mest attraktive regioner i EU, og den direkte tekniske hjælp, som den yder nye initiativtagere til landbrugsturisme i Asturien, har ført til, at der er blevet oprettet utallige direkte arbejdspladser i regionen og ca. halvt så mange indirekte arbejdspladser.

Kan Kommissionen oplyse, hvilken bistand der er ydet til udvikling af det asturiske netværk for overnatningsmuligheder i landdistrikterne, og i hvor vid udstrækning og på hvilken måde initiativtagerne til denne form for landbrugsturisme i Asturien kan få adgang til den støtte, EU stiller til rådighed for denne sektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. juli 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1385/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Uddannelse som forebyggende foranstaltning i forbindelse med ligestilling mellem mænd og kvinder

Det er bedre at forebygge end at helbrede siger et gammelt ordsprog, som ofte har vist sig at holde stik. Ligestillingen mellem mænd og kvinder lader stadig meget tilbage at ønske inden for store dele af erhvervslivet, særlig i lederstillinger, hvilket ifølge videnskabelige undersøgelser først og fremmest skyldes kvindernes manglende uddannelse. Kan Kommissionen på baggrund heraf oplyse, om den inden for rammerne af det nye Equal-program vil forsøge i særlig grad at fokusere på uddannelsesforanstaltninger til fordel for kvinder for hurtigst muligt at afhjælpe den omtalte mangel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(23. juni 2000)

I retningslinjerne for Equal tages der hensyn til kvinders manglende uddannelse. Dette sker i særdeleshed ved at kræve, at medlemsstaterne i deres programforslag indarbejder en beskrivelse af de planlagte aktioner og metoder med henblik på en effektiv integrering af kønsaspektet (punkt 61).(1)

Derudover fastslås det i retningslinjerne, at et af de første temaområder, der skal ligge til grund for den første indkaldelse af forslag, vil være fremme af livslang uddannelse og integrationsfremmende arbejdsmetoder, som tilskynder ansættelse og varigt arbejde for personer, der lider under forskelsbehandling og uligheder i forbindelse med arbejdsmarkedet (punkt 16).

(1) EFT C 127 af 5.5.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0264/00

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Lysforurening

Hvad gør Kommissionen for at bekæmpe den såkaldte lysforurening omkring store byer, som både er et miljøproblem og en væsentlig gene for astronomernes arbejde, og som bidrager til den globale opvarmning på grund af de carbondioxidemissioner, der er forbundet med højspændingslyskilder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. marts 2000)

Kommissionen har på nuværende tidspunkt ikke iværksat initiativer mod den såkaldte lysforurening omkring store byer i Fællesskabet. I det omfang, at lysforurening er et problem, må løsningerne også inddrage andre aspekter som f.eks. sikkerhed. I lyset af de forskellige omstændigheder i Fællesskabet kan løsningerne bedst findes på lokalt plan i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.

Kommissionen er i høj grad opmærksom på det uøkonomiske og ineffektive energiforbrug til belysning, herunder gadebelysning, og at de tilknyttede drivhusgasemissioner, som følger af produktionen og forbruget af denne energi fra fossile brændsler, kan bidrage til den globale opvarmning. Inden for SAVE-programmet har Kommissionen taget en række initiativer for at fremme mere energieffektive belysningsteknologier og reducere energiforbruget til belysning i bygninger. Initiativerne rækker fra minimum effektivitetsstandarder for forkoblingsenheder til lysstofbelysning til frivillige programmer som f.eks. Greenlight-programmet, der tilskynder offentlige og private virksomheder til at installere energieffektive belysningsteknologier. I mange af disse initiativer arbejder Kommissionen nært sammen med nationale energikontorer, som kan levere passende teknisk støtte. Den europæiske gadebelysningsindustri udvikler også nye teknologier, som i betydeligt omfang reducerer disse installationers energiforbrug. Kommissionen har for nylig udstedt et mandat til de europæiske standardiseringsorganer med henblik på at stimulere markedet for disse teknologier.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0945/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Frigivelse af luftrum

På et møde i den europæiske civile luftfartskonference fremførte de franske repræsentanter, at den stadige øgede lufttrafik, som var ansvarlig for forsinkelser i lufthavne, først og fremmest skyldes dårlig forvaltning af de eksisterende slots og minder om, at militær luftfart har fået 60 % af Frankrigs luftrum for flere år ud i fremtiden.

Eftersom problemet vedrørende flyforsinkelser berører alle medlemsstater bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Hvor stor en procentdel af luftrummet er forbeholdt militære fly i medlemsstaterne?

2. Findes der tal for Grækenland?

3. Udgør parallel anvendelse af luftrummet sammen med militærfly en risiko for flyenes sikkerhed?

4. Hvilke forslag agter Kommissionen og Eurocontrol at fremsætte i denne sag navnlig vedrørende indskrænkningen af det luftrum, der er forbeholdt militærfly, således at luftrummet til civile fly kan forøges, hvilket giver større sikkerhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(22. maj 2000)

1. og 2. Den procentdel af luftrummet, der benyttes til militære formål, varierer medlemsstaterne imellem. Den varierer også tidsmæssigt og tillige afhængigt af højden. Desuden kan en del af det militære luftrum bruges fleksibelt og være åben for civil brug, når de militære operationer tillader det.

Det står imidlertid klart, at den del af luftrummet, der er forbeholdt militærfly, er betydelig og udgør en hindring for den civile luftfart.

I Kommissionens meddelelse af 1. december 1999(1) om skabelse af et fælles europæisk luftrum findes der yderligere oplysninger desangående (bilag 4).

3. og 4. Hver medlemsstat forventes at råde over en effektiv flyvekontroltjeneste, der har adgang til alle nødvendige oplysninger, herunder data vedrørende den strategiske planlægning, flyveplaner samt situationen i luftrummet. En koordineret forvaltning af luftrummet mellem de civile og militære flyveledere er væsentlig for afviklingen af lufttrafikken og hermed for sikkerheden. Er disse forudsætninger opfyldt, skulle der ikke kunne opstå sikkerhedsproblemer i forbindelse med civile og militære flys benyttelse af luftrummet eller andre aktiviteter med tilknytning hertil.

Kommissionen har nedsat en arbejdsgruppe på højt niveau bestående af repræsentanter for medlemsstaternes civile og militære luftfartsmyndigheder. Gruppen er i færd med at udarbejde en rapport til Kommissionen som hjælp til forberedelsen af forslag om integreret forvaltning af luftrummet og udvikling af nye koncepter, metoder og procedurer i forbindelse med regulering af lufttrafikken. Rapporten vil være klar i juni 2000. I den forbindelse undersøges det, hvorledes luftrummet kan udnyttes mere effektivt, ligesom de nuværende militære restriktioner analyseres nærmere.

(1) KOM(1999) 614 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1132/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

Kommissionen udelukker ikke, at fødevaremyndighedens beføjelser i fremtiden kan blive udvidet (punkt 40).

1. Hvilke nye beføjelser tænker Kommissionen på?

2. På hvilket tidspunkt skal denne udvidelse af beføjelser gennemføres?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 og E-1139/00

(8. juni 2000)

Kommissionen har i hvidbogen om fødevaresikkerhed(1) anført de generelle retningslinjer, den regner med at vedtage for den fremtidige oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed, og Kommissionen har opfordret alle involverede parter til at medvirke og bidrage til debatten i høringsfasen. Til mange af de punkter, det ærede parlamentsmedlem har omtalt, har Kommissionen endnu ikke endeligt udarbejdet forslag eller fastlagt enkelthederne for arbejdsmetoden, da den ikke har haft lejlighed til at gennemgå de synspunkter, der er kommet frem under høringen.

Med hensyn til spørgsmålet om beføjelser fastslås det derimod i hvidbogen, at evaluering af risici, indsamling af data og oplysninger til forbrugerne om de områder, der falder ind under myndighedens beføjelser, skal høre ind under den europæiske fødevaremyndigheds opgaver. Kommissionen mener, at man på nuværende tidspunkt af juridiske grunde og af hensyn til det demokratiske ansvar ikke kan forsvare en overførsel af lovgivningsbeføjelser til en uafhængig institution. Ikke desto mindre bør en fremtidig udvidelse af denne myndigheds beføjelser overvejes på baggrund af erfaringerne med denne myndigheds arbejde og den tillid, som denne myndighed kan have opnået, uden at man udelukker, at det eventuelt bliver nødvendigt at ændre traktaten.

(1) KOM(1999) 719 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0791/00

af Christos Folias (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Program for førtidspensionering af landbrugere

Den græske regering har til udvælgelse af de græske landbrugere, der vil kunne optages i programmet for førtidspensionering af landbrugere som led i forordning (EØF) 2079/92, opstillet en liste over mindstestørrelser for landbrugsbedrifter.

Der er heri bl.a. fastsat følgende:

- for afgrøder der ikke vandes: 2,5 ha

- for tobak: 0,5 ha + kvote

Eftersom mange landbrugsbedrifter i Grækenland befinder sig i bjergegne, er det indlysende, at de ovennævnte arealer pr. landbruger udgør sjældne undtagelser. Det normale for Grækenlands bjergområder er nogle få tiendedele ha med uvandede afgrøder og endnu mindre for tobak.

Denne situation har resulteret i, at mange af de landbrugere, som denne forordning egentlig var tiltænkt, ikke vil kunne optages i dette program, eftersom deres afgrøder ikke dækker det krævede mindsteareal.

1. Er Kommissionen enig i, at disse arealkrav er alt for høje for mange af de græske landbrugere som forordning (EØF) 2079/92 og (EF) 1257/1999 ellers var tiltænkt?

2. Ville Kommissionen kunne gå ind for følgende krav, der udelukkende skulle gælde for de græske bjergområder: 0,5 ha for tørre afgrøder og kun en kvote uanset areal for tobak?

3. Agter Kommissionen i lyset af gennemførelsen af forordning (EF) 1257/1999 at samarbejde med den græske regering for at forhindre, at de allerede ufordelagtigt stillede landbrugere i bjergegnene kommer i en endnu vanskeligere situation på grund af den ufuldstændige gennemførelse i Grækenland af EU's forordninger, som egentlig var tænkt til netop deres fordel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. april 2000)

1. Ifølge artikel 6, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2079/92(1) skal størrelsen af de landbrugsbedrifter, der har fået overdraget frigjorte arealer fra overdrageren (dvs. den førtidspensionerede), øges for at blive økonomisk mere bæredygtige. Der er tale om den økonomiske bæredygtighed for overtagerens bedrift. Samme krav om økonomisk levedygtighed er i øvrigt fastsat i artikel 10 og artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1257/1999(2). Derfor finder Kommissionen, at en medtagelse i førtidspensioneringsordningen af begunstigede, hvis bedrifter er for små, kan medføre, at den bedrift, der overdrages til efterfølgeren, ikke er økonomisk levedygtig.

2. Af ovennævnte grund kan Kommissionen ikke acceptere en nedsættelse af mindstestørrelsen af den overdragne bedrift til under tærsklen for økonomisk bæredygtighed, også under hensyn til de øvrige faktorer, der indgår i definitionen af dette levedygtighedsbegreb.

3. Kommissionen agter at samarbejde med den græske regering inden for rammerne af forhandlingerne om den udviklingsplan for landdistrikterne, som Grækenland har forelagt i henhold til forordning (EF) nr. 1257/1999, med henblik på at fastlægge betingelserne for gennemførelsen af den fremtidige førtidspensioneringsordning, herunder naturligvis de parametre, der kan sikre landbrugsbedrifternes økonomiske levedygtighed efter overdragelsen.

(1) EFT L 215 af 30.7.1992.

(2) EFT L 160 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1533/00

af Marie-Thérèse Hermange (PPE-DE) til Kommissionen

(12. maj 2000)

Om: Beskyttelse af familien og barnet

I sin beslutning A4-0004/1999(1) om beskyttelse af familien og barnet af 28. januar 1999 foreslog Parlamentet, at der til forebyggelse af mishandling og vold mod børn oprettes et europæisk center for børn.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den har truffet eller agter at træffe for konkret at omsætte dette forslag til virkelighed?

(1) EFT C 128 af 7.5.1999, s. 79.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou på skriftlige forespørgsler E-1530/00, E-1531/00, E-1532/00, E-1533/00, E-1534/00, E-1535/00, E-1536/00 og E-1537/00

(27. juni 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.