ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1536/03

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Rådet

(6. maj 2003)

Om: EIB-lån til Grækenland og Tyrkiet

EIB besluttede den 2. april 2003 at yde Tyrkiet et lån på 350 mio. EUR til fordel for den private sektor og til genopbygning af de områder, der blev ramt af jordskælvet i 1999.

Har Rådet fået oplysninger (tabeller eller undersøgelser) fra EIB's side om, hvilke projekter de tyrkiske myndigheder agter at finansiere med dette lån? Foreligger der en evaluering af anvendelsen af den første rate af et lån på 150 mio. EUR, som blev ydet til de samme formål?

I 1999 fik Grækenland et lån på 300 mio. EUR til samme formål. Har Rådet oplysninger om anvendelsen og udnyttelsesgraden for disse midler? EIB havde oprindeligt bevilget et lån på 900 mio. EUR. Hvilken begrundelse er der ifølge Rådet for den forsinkede udbetaling af lånet og hvordan vil betalingen af restbeløbet blive afviklet?

Svar

(2. oktober 2003)

Ifølge artikel 3 i Rådets afgørelse om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank (EIB) mod tab i forbindelse med lån til projekter til genopbygning af de jordskælvsramte områder i Tyrkiet (1999/786/EF) underretter Kommissionen hvert år Europa-Parlamentet og Rådet om de lånetransaktioner, der gennemføres i medfør af afgørelsen, og fremlægger samtidig en vurdering af gennemførelsen.

For så vidt angår jordskælvet i Grækenland i september 1999 stillede Rådet i medfør af afgørelse 2000/786 EF 2 mio. EUR til rådighed for Grækenland for delvis at kompensere for de renter, der i 2000 var betalt på lån fra EIB til genopbygning af bygninger, infrastruktur og industrielle anlæg, som blev ramt af jordskælvet. Under hensyn til dette tilskuds begrænsede karakter blev der ikke fastsat nogen bestemmelser om rapportering for så vidt angår gennemførelsen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1011/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(27. marts 2003)

Om: Pesaro Kommunes udnyttelse af midler fra Daphne-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Pesaro Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til bekæmpelse af vold mod kvinder og børn.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Pesaro Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra Daphne-programmet?

2. om Pesaro Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af António Vitorinopå skriftlige forespørgsler E-1004/03, E-1005/03, E-1006/03,E-1007/03, E-1008/03, E-1009/03, E-1010/03, E-1011/03,E-1012/03, E-1013/03, E-1014/03, E-1015/03 og E-1016/03

(28. april 2003)

Daphne-programmet har i 2003, men ikke de andre år, modtaget:

- to forslag fra Comune di Firenze Assessorato Pubblica Istruzione e Politiche Giovanili, Direzione Istruzione

- ét forslag fra Comune di Pesaro Servizio sociale

- ét forslag fra Comune di Siena Comitato di ente per le pari opportunita

Kommissionen har endnu ikke vurderet disse forslag og kan derfor endnu ikke informere det ærede medlem om udvælgelsen eller finansieringen. I juli 2003 vil alle ansøgere, der har indsendt forslag til Daphne-programmet i 2003, få tilsendt oplysninger om resultatet af evalueringsprocessen.

Hvad angår de andre kommuner, som det ærede medlem nævner (Ancona, Livorno, Macerata, Massa, Perugia, Pisa, Pistoia, Prato og Terni), er der ikke indkommet nogen forslag i perioden 1997-2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2137/03

af Marco Cappato (NI) til Rådet

(19. juni 2003)

Om: Udtalelser fra den italienske minister for institutionelle reformer, Umberto Bossi, om indvandrerpolitik

Den 16. juni 2003 fremsatte den italienske minister for institutionelle reformer, Umberto Bossi, offentligt følgende udtalelse: De illegale indvandrere skal jages ud, enten med det gode eller med det onde. Kun folk med en arbejdskontrakt kan komme ind. De andre skal ud. Der kommer et tidspunkt, hvor det er nødvendigt at bruge magt. Flåden og finanspolitiet bør stille op til forsvar for kysterne og gøre brug af kanonerne. Ved samme lejlighed fastslog Bossi: Efter anden eller tredje advarsel bum lyder kanonen. Uden mere omsvøb. Den kanon, som kan slå alle ned på alle. Ellers kommer vi aldrig problemet til livs.

I betragtning af de principper, der udgør grundlaget for den fælles indvandrer- og asylpolitik på europæisk plan, samt de rettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, der nævnes i TEU-traktatens artikel 6 og 7, mener Rådet da ikke, at det særlig med henblik på halvåret med italiensk EU-formandskab bør anmode den italienske regering om nærmere oplysninger vedrørende de udtalelser om indvandrerpolitikken, som en af dens ministre har fremsat, for at undersøge, om denne linje udgør den italienske regerings holdning?

Svar

(13. oktober 2003)

Rådet kan ikke udtale sig om offentlige erklæringer fra et medlem af en medlemsstats regering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1885/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(6. juni 2003)

Om: Krav om gennemsigtighed

I direktivforslaget om gennemsigtighed anfører Kommissionen, at den har modtaget 184 svar under de to høringsrunder. Kan Kommissionen nævne alle de investorer og sammenslutninger af investorer, den har hørt, og for hver sammenslutning oplyse, hvor store midler organet forvalter og hævder at repræsentere? Kan den opdele listen i organisationer, som ifølge Kommissionen generelt går ind for, at der obligatorisk skal udarbejdes kvartalsregnskaber, og organisationer, som generelt er modstander heraf?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(3. juli 2003)

Kommissionens forslag til et direktiv om harmonisering af gennemsigtighedskrav til oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til omsætning på et reguleret marked, blev offentliggjort den 26. marts 2003(1).

Forslaget var baseret på to høringsrunder, der fandt sted fra juli 2001 til oktober 2001 og igen fra maj 2002 til juli 2002. I disse skriftlige høringsrunder opfordrede Kommissionen offentligheden (og ikke blot en bestemt antal investorer som nævnt i den skriftlige forespørgsel) til at fremsætte bemærkninger til tjenestegrenenes foreløbige synspunkter vedrørende et fremtidigt forslag fra Kommissionen. Kommissionen offentliggjorde et resumé af de svar, der blev modtaget i den første høringsrunde i december 2002. Kommissionen redegjorde meget detaljeret for de argumenter, der blev fremlagt i anden høringsrunde, i sin begrundelse for forslaget til direktivet.

Disse runder med høringer var et yderligere værktøj i Kommissionens interne overvejelser om et endeligt forslag. I denne forbindelse overvejede Kommissionen ikke blot de synspunkter, der blev fremsat af de organisationer, som det ærede medlem nævnte i sin forespørgsel, men også de synspunkter, der blev fremsat af individuelle markedsaktører, borgere, selskaber og sammenslutninger, som forsvarede de forskellige involverede økonomiske interesser. Da høringerne var rettet mod offentligheden, blev de potentielle deltagere ikke anmodet om oplysninger om deres personlige eller økonomiske baggrund. Selv om den er villig hertil, er Kommissionen ikke i stand til at afgive de ønskede oplysninger om baggrunden for alle de modtagne svar.

De individuelle besvarelser er tilgængelige i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen om offentlig aktindsigt.

Kommissionens politik er også i overensstemmelse med anbefalingerne fra Vismandsudvalget under forsæde af Alexandre Lamfalussy i dets endelige rapport om reguleringen af det europæiske værdipapirmarked fra februar 2001. Disse anbefalinger blev også fuldt ud godkendt af Rådet i marts 2001 og af Parlamentet i februar 2002.

(1) KOM(2003) 138 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0779/03

af Carlos Bautista Ojeda (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. marts 2003)

Om: Komitologi

I artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter(1) opføres undtagelserne i forbindelse med

aktindsigt. I henhold til dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans af 19. juli 1999, Rothmans International mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (i sag T-188/97), må komitologiudvalgene i relation til fællesskabsbestemmelserne om aktindsigt [] anses for at henhøre under Kommissionen. Under hvilke omstændigheder og hvor mange gange har Kommissionen afslået at give aktindsigt i dokumenter fra komitologiudvalgene under påberåbelse af en af undtagelserne i ovennævnte forordnings artikel 4?

(1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(30. april 2003)

Kommissionen råder ikke over tilstrækkeligt detaljerede statistiske data til at kunne oplyse de særlige tilfælde, hvor den har afslået at give adgang til dokumenter fra udvalg, der er omfattet af komitologiafgørelsen, under påberåbelse af undtagelserne i artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter. Anmodninger om adgang til dokumenter fra komitologiudvalgene ligestilles med anmodninger om adgang til dokumenter fra de generaldirektorater, der varetager udvalgenes sekretariat, og behandles af disse generaldirektorater.

Kommissionen kan dog meddele det ærede parlamentsmedlem, at den i henhold til artikel 17, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001 inden længe offentliggør den første årsrapport om forordningens anvendelse. Denne rapport vedrører år 2002 og fremsendes til de øvrige institutioner. Den indeholder en række statistikker, som bl.a. viser, hvordan afslagene på anmodninger om aktindsigt fordeler sig procentuelt på de påberåbte undtagelsesbestemmelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1875/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(6. juni 2003)

Om: Besøg på stedet

Kan Kommissionen skønsmæssigt oplyse, hvor mange gange medlemsstaternes tilsynsmyndigheder sidste år gjorde brug af deres beføjelse til at foretage besøg på stedet forud for godkendelse af et tegningsprospekt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(1. juli 2003)

Kommissionen har ikke forsøgt at beregne antallet af besøg på stedet forud for godkendelse af et tegningsprospekt, da den ikke mener, at dette tal vil kunne bruges til at drage konklusioner om effektiviteten af besøg på stedet.

Kommissionen mener, at det drejer sig om et meget lille antal, tæt på nul. Det bør dog nævnes, at Kommissionen har undersøgt, hvor mange kompetente myndigheder der har beføjelse til at foretage besøg på stedet forud for godkendelse af et tegningsprospekt. På Kommissionens anmodning har Det Europæiske Værdipapirudvalg (CESR) udsendt et spørgeskema til medlemmerne om dette spørgsmål. Seks kompetente myndigheder fra fem medlemsstater har denne beføjelse (Spanien, Italien, Nederlandene, Portugal og Finland). Det danske finanstilsyn (FSA) har beføjelse til at foretage besøg på stedet begrænset til økonomiske institutioner. Det bør dog bemærkes, at andre kompetente myndigheder, f.eks. i Frankrig og i Det Forenede Kongerige, har denne beføjelse direkte eller indirekte i en mere generel håndhævelsesmæssig sammenhæng i forbindelse med markedsmisbrug eller oplysningspligt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0573/03

af Luigi Vinci (GUE/NGL) til Rådet

(28. februar 2003)

Om: Tyrkiet og Öcalan-sagen

I mange uger har den tidligere PKK-leder Abdullah Öcalan ikke længere kunnet modtage besøg af sine forsvarsadvokater eller af andre personer. Denne vilkårlige afgørelse, truffet af den tyrkiske regering, udgør en åben krænkelse af den europæiske menneskerettighedskonvention og af de politiske kriterier, som Det Europæiske Råd nåede frem til om udvidelsen på sit møde i København.

Hvad agter det græske rådsformandskab at foretage sig, for at Öcalan sikres udøvelse af den elementære ret til et forsvar? Finder Rådet ikke, at regeringerne, efter at dødsstraffen mod Öcalan er blevet forvandlet til livsvarigt fængsel, nu bør lægge pres på regeringen i Ankara, for at Öcalan genvinder friheden, og der iværksættes forhandlinger med henblik på en politisk løsning af det kurdiske spørgsmål?

Svar

(29. september 2003)

1. Rådet følger nøje situationen. Efter en periode, hvor Abdullah Öcalan ganske rigtigt ikke kunne modtage besøg, har han for nylig haft besøg af sine advokater og sin bror.

2. I en dom af 12. marts 2003 (Öcalan mod Tyrkiet sag nr. 46221/99) vedrørende Abdullah Öcalans klager over sin tilbageholdelse, rettergangen og den straf (dødsstraf), der er idømt ham, fandt Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, at Abdullah Öcalans ret til en retfærdig rettergang er blevet krænket, og at idømmelsen af dødsstraf efter en uretfærdig rettergang udgør umenneskelig behandling. Den har imidlertid ikke taget hans påstand til følge for så vidt angår anholdelsen eller vilkårene for forvaringen på øen Irmali i henhold til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Rådet vil nøje følge opfølgningen af domstolens dom, som kan appelleres af begge parter.

3. I forbindelse med den politiske dialog med Tyrkiet og ifølge tiltrædelsespartnerskabet kræver Rådet konsekvent, at den europæiske menneskerettighedskonventions bestemmelser og især Menneskerettighedsdomstolens domme skal overholdes. Med hensyn til de mere generelle aspekter af det kurdiske spørgsmål, som det ærede medlem nævner, forventer Rådet, at Tyrkiet fortsat arbejder i retning af at garantere menneskerettigheder herunder kulturelle rettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder for alle borgere uanset oprindelse og at fremme den økonomiske, sociale og kulturelle udvikling, især i den sydøstlige del af landet.

4. Kommissionen vedtog den 26. marts et revideret tiltrædelsespartnerskab, der angiver i hvilken rækkefølge Tyrkiet skal opfylde de relevante politiske kriterier, som Rådet nåede til enighed om den 14. april.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2203/03

af Véronique Mathieu (EDD) til Kommissionen

(27. juni 2003)

Om: Tørke

I de seneste måneder har en lang række europæiske og navnlig franske regioner lidt af en usædvanlig regnmangel. Som eksempel kan man nævne Lorraine, hvor regnmanglen startede i februar. I visse områder er der siden da kun faldet 50 mm regn, medens den gennemsnitlige regnmængde i samme periode i et normalt år er 50 mm om måneden. Kvægavlerne er tvunget til at gøre indhug i næste vinters foderreserver.

Situationen er blevet endnu mere kritisk i de seneste dage med ekstremt høje temperaturer. Samtlige produktgrupper vil derfor blive berørt.

Loven tillader ikke, at man bruger brakjordens foderkapacitet, men i lyset af den usædvanlige situation, som truer kvægbruget, bør denne ressource dog ikke lades ude af betragtning.

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen til hensigt at foreslå, for at alle ressourcer af foderstof og halmfoder kan blive udnyttet, og for at alle former for solidaritet kan komme til udtryk?

Hvad vil Kommissionen gøre for at imødegå denne situation, som vil kunne udvikle sig til en økonomisk katastrofe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(23. juli 2003)

Kommissionen er klar over, at tørkesituationen er blevet forværret i flere af Fællesskabets regioner i løbet af juni 2003, og har efter positiv udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Korn den 3. juli 2003 besluttet at give tilladelse til, at arealer, der i de berørte regioner er udtaget af landbrugsproduktionen i produktionsåret 2003/2004, kan benyttes til dyrefoder.

De franske myndigheder har anmodet om anvendelse af denne foranstaltning på 54 departementer. Ud over Frankrig kan visse regioner i Tyskland, Italien og Østrig drage fordel af denne mulighed.

Denne ekstraordinære foranstaltning gælder fra 4. juli 2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1581/03

af Jean-Claude Fruteau (PSE) til Kommissionen

(8. maj 2003)

Om: Revision af den fælles landbrugspolitik vurdering af indvirkning på landbruget i regionerne i EU's yderste periferi

Forhandlingerne i forbindelse med midtvejsrevisionen af den fælles landbrugspolitik er af afgørende betydning for landbrugene i regionerne i den yderste periferi.

Imidlertid er forhandlingerne begyndt, uden at der forinden er foretaget nogen vurdering af indvirkningen på landbruget i disse regioner.

Dette er i uoverensstemmelse med Kommissionens forpligtelser. Kommissionen tilkendegav i sin rapport af 14. marts 2000 om gennemførelsen af Amsterdamtraktatens artikel 299, stk. 2(1), at: Før Kommissionen går i gang med nye fællesskabsregler, vil den se på, om der er aspekter, der skal undersøges vedrørende regionerne i den yderste periferi. Der skal nemlig i alle politikker tages højde for deres mulige direkte og indirekte, positive og negative indvirkninger på disse regioner.

Vil Kommissionen oplyse om årsagerne til denne forsinkelse?

(1) KOM(2000) 147 endelig udg.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(9. juli 2003)

Selv om både Kommissionen og forskningscentre har økonometriske modeller til konsekvenssimulering, så der kan foretages regionale konsekvensanalyser, kan de os bekendt ikke bruges til at foretage den type analyse for regionerne i den yderste periferi, som det ærede medlem ønsker. Der kan derfor ikke foretages en sådan analyse.

De matematiske modeller, som er baseret på data fra Informationsnettet for Landøkonomisk Bogføring, kan heller ikke bruges til at foretage en udtømmende analyse af den foreslåede reforms konsekvenser for de pågældende regioner, fordi der enten ikke findes oplysninger eller også kun utilstrækkelige oplysninger til at lave en repræsentativ stikprøve.

Af de konsekvensanalyser, som Kommissionen selv har foretaget eller ladet forskningscentre foretage, fremgår det, at de foranstaltninger, som Kommissionen har foreslået, får en generelt positiv virkning for EU's landbrug og producenter.

I den reform, som Rådet (landbrugsministrene) vedtog den 26. juni 2003 på forslag af Kommissionen, indtager regionerne i den yderste periferi under alle omstændigheder en særstilling, idet de hverken bliver berørt af, at støtten afkobles produktionen, eller af, at den direkte støtte gradueres.

Kommissionen vil fortsat sørge for, at de særlige foranstaltninger for regionerne i den yderste periferi bevares, og at der fortsat tages fuldt hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for disse regioner.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1852/03

af Karin Riis-Jørgensen (ELDR) til Kommissionen

(26. maj 2003)

Om: EU-rettens krav om udbud af færgefart

Den danske trafikminister Flemming Hansen havde for nylig lejlighed til at drøfte EU-rettens krav om udbud af færgeruter med europakommissær Loyola de Palacio, som var enig med den danske regering i, at EU-retten vedrørende færgeudbud på flere punkter fører til urimelige resultater.

Kommissæren oplyste, at Kommissionen for øjeblikket arbejder på visse ændringer af EU-rettens bestemmelser om færgeudbud, og at disse ændringer eventuelt vil kunne træde i kraft meget hurtigt.

Jeg tillader mig hermed at stille Kommissionen følgende spørgsmål. Er disse ændringer i EU-rettens bestemmelser om færgeudbud færdigudarbejdet? Hvad er indholdet af disse ændringer? Hvornår vil de i givet fald kunne træde i kraft?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(2. juli 2003)

Det ærede parlamentsmedlem henviser sandsynligvis til den mulighed, at Kommissionen i forbindelse med den revision af EF-retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren, som der inden for de kommende uger skal vedtages en meddelelse om, vedtager en bagatelregel for øer, hvortil/fra der kun er meget lidt trafik.

Eventuel vedtagelse af en bagatelregel, der skal gælde for små øer som omtalt i Kommissionens hvidbog af 12. december 2001 (Den europæiske transportpolitik frem til 2010 de svære valg)(1), har netop været genstand for en dybtgående undersøgelse som led i drøftelserne om ovennævnte nye meddelelse om statsstøtte.

(1) KOM(2001) 370 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1784/03

af Claude Moraes (PSE) til Kommissionen

(28. maj 2003)

Om: Rundbordssamtale om adgang til medicin

Hvilke konklusioner har Kommissionen draget af den rundbordssamtale om adgang til medicin, som EU/WTO afholdt i Bruxelles den 28. april, og som blev overværet af Romano Prodi, kommissær Lamy og kommissær Busquin?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamypå skriftlige forespørgsler E-1779/03, E-1784/03 og E-1791/03

(27. juni 2003)

Kommissionen er skuffet over, at man indtil videre ikke er blevet enig om at tage fat på et problem, som udviklingslande med ingen eller utilstrækkelig produktionskapacitet står overfor (stykke 6 i Doha-erklæringen om offentlig sundhed og handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder). Sammen med sine partnere i Verdenshandelsorganisationen (WTO) arbejder den på at finde en løsning før Cancun-ministermødet i september 2003. En sådan løsning må under ingen omstændigheder udhule Doha-erklæringen om offentlig sundhed og handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs).

I EU's handlingsprogram for overførbare sygdomme, siges det med rene ord, at det indgår som en del af Kommissionens mere omfattende og ambitiøse strategi at øge adgangen til essentielle lægemidler. Kommissionen satser på flere fronter for at søsætte en række aktioner, som senere skal føre frem til samme mål: hurtigere indgreb og forbedrede sundhedsresultater, navnlig inden for HIV/AIDS, malaria og tuberkulose. I lyset heraf er Kommissionen indstillet på at indarbejde Doha-erklæringen om offentlig sundhed og handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder i sin handelspolitik, og især lægge vægt på teknisk bistand for at gennemføre TRIPs-aftalen. Kommissionen mener, at en korrekt gennemførelse vil forbedre adgangen til lægemidler, herunder også antiretroviraler (ARVS) for at behandle HIV/AIDS. For nylig vedtog EU en meddelelse til TRIPs-rådet om gennemførelsen af Doha-erklæringen om TRIPs-aftalen og offentlig sundhed og appellerede til alle om at yde faglig bistand og i særdeleshed til, at også de multilaterale organisationer sluttede trop og integrerede Doha-erklæringen i deres politik og praksis. Denne meddelelse blev modtaget positivt af de udviklingslande, som er medlemmer af WTO.

Den ansvarlige kommissær for handel og den ansvarlige kommissær for forskning og udvikling var værter ved en rundbordsdiskussion den 28. april 2003, hvor der blev informeret om Kommissionens bidrag til G8-mødet i Evian. Resultatet var, at den politiske vilje hos alle

parter er helt afgørende for at opnå adgang til lægemidler. Det blev bekræftet, at en af hjørnestenene var faste priser på lægemidler, parallelt med andre politikker, som allerede skitseret i EU's handlingsprogram. Skal der være bedre adgang til lægemidler, er der behov for et reelt partnerskab mellem industrilandene og udviklingslandene.