SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3100/00

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(4. oktober 2000)

Om: Anvendelse af Rådets forordninger nr. 1260/99 og 1263/99

Potentielle modtagere af strukturstøtte fra FIUF i henhold til forordning nr. 1260/99(1) og nr. 1263/99(2) har gjort opmærksom på, at den portugisiske myndighed, der er ansvarlig for udbetalingen af støtten og gennemførelsen af ovennævnte forordninger i Portugal, IFADAP, kræver, at ansøgerne for at blive godkendt skal stille en realkaution eller bankgaranti, der er højere end den støtte, som de ansøger om.

Desuden anføres det eksplicit i den kontrakt, som støttemodtagerne undertegner med betalingsmyndigheden, at støttemodtageren er forpligtet til at opfylde sin kontraktmæssige forpligtelser fuldstændigt, selvom den pågældende støtte, der samfinansieres af FIUP, eventuelt udbetales for sent.

Alle disse betingelser gør det overordentlig svært for økonomiske aktører at ansøge om støtte, idet den samfinansierede støtte fra Fællesskabet er afgørende for en heldig gennemførelse af deres projekter, og for om investeringsstøtten omdannes til en eventuel gevinst efter en heldig gennemført investering.

Betalingsmyndigheden bekræfter, at den udelukkende handler på grundlag af Kommissionens politik, der opererer med nulpunktsfejl, som betyder, at betalingsmyndigheden gøres økonomisk ansvarlig for eventuelle fejl i forbindelse med det medfinansierede projekts udvikling eller resultaterne heraf.

Kommissionen bedes på baggrund heraf besvare følgende:

1. Kan Kommissionen bekræfte, at den betragter ethvert medfinansieret projekt, som ikke gennemløber det planlagte udviklingsforløb med hensyn til betingelser og tidsfrister, eller som ikke opnår de ønskede rentabilitetsresultater, som fejlslået, og er Kommissionen af den opfattelse, at det fællesskabsfinansierede beløb i forbindelse med den pågældende fejl bør betales tilbage af den medlemsstat, for hvilken fejlen konstateres på fællesskabsbudgettet?

2. Kan Kommissionen i bekræftende fald oplyse retsgrundlaget for en sådan fortolkning?

3. Mener Kommissionen ikke, at denne fortolkning af Fællesskabets regulativer i vidt omfang begrænser strukturfondsaktionernes rækkevidde og bidrager til at øge de sociale skævheder?

(1) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 1.

(2) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 54.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frantz Fischler

(20. oktober 2000)

Det ærede parlamentsmedlems spørgsmål vedrører situationen for de potentielle modtagere af fællesskabsstøtte i medfør af forordning (EF) nr. 1260/1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene og (EF) nr. 1263 vedrørende det Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet (FIUF).

Ifølge den første forordning er det den myndighed, som medlemsstaten udpeger til at forvalte fællesskabsinterventioner, der er ansvarlig for en effektiv og korrekt forvaltning og gennemførelse af interventionen (artikel 34).

Denne regel, som finder anvendelse på strukturaktioner i fiskerisektoren, betyder, at medlemsstaten påtager sig ansvaret for den finansielle kontrol af interventionen for at sikre effektiv, korrekt anvendelse af fællesskabsfondenes midler (artikel 38, stk. 1, litra a) i overensstemmelse med principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning (artikel 38, stk. 1, litra c). Den betyder ligeledes, at medlemsstaten skal sikre, at denne intervention forvaltes i overensstemmelse med EF-forskrifterne.

Anvendelsen af disse principper gentages for FIUF's vedkommende i artikel 18 i forordning (EF) nr. 27/92/99 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1), hvor det hedder, at forvaltningsmyndigheden i medlemsstaten skal sikre, at de særlige betingelser for interventionen, der er anført i bilag III, overholdes, og ligeledes forvisse sig om støttemodtagernes tekniske kapacitet og om virksomhedernes økonomiske bæredygtighed, inden der ydes støtte.

Det følger af foranstående, at hvis det viser sig, at betingelserne for interventionen som fastsat i fællesskabsforskrifterne i forbindelse med iværksættelsen af et projekt, der samfinansieres af Fællesskabet, ikke overholdes, er det i første omgang op til medlemsstaten at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre en effektiv, korrekt anvendelse af fællesskabsfondmidlerne og sikre, at den pågældende intervention forvaltes i overensstemmelse med ovennævnte betingelser. Når det konstateres, at der er sket en væsentlig ændring, der påvirker arten af eller gennemførelsesbetingelserne for en intervention, skal en medlemsstat foretage de nødvendige finansielle korrektioner, f.eks. i form af hel eller delvis annullering af Fællesskabets medfinansiering (artikel 39, stk. 1 i forordning (EF) nr. 1260/1999).

Medlemsstaten kan omfordele de således frigjorte fællesskabsmidler inden for den pågældende intervention efter regler, der skal fastlægges i henhold til samme forordnings artikel 53, stk. 2.

Medlemsstater, som udnytter Fællesskabets strukturfinansieringsinstrumenter, skal derfor overholde og sikre overholdelsen af bestemmelserne om effektiv og korrekt anvendelse af de midler, som Fællesskabet stiller til rådighed, og som er beskrevet i de ovenfor nævnte bestemmelser.

Oplysningerne fra det ærede medlem gør det ikke muligt at vurdere, om de konkrete omstændigheder i denne sammenhæng kan føre til uregelmæssigheder i den i ovennævnte omhandlede forstand, som ville kunne berettige annullering eller reduktion af fællesskabsstøtten.

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.