DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/13

(2004/C 70 E/013)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3543/02

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(11. december 2002)

Om: Vestsahara

Er Kommissionen enig i, at Marokko gør alt, hvad det kan for at holde Vestsahara udenfor dagsordenen? Er det ikke åbenlyst, at Marokko forsøger at nægte journalister fri adgang til Vestsahara? Hvordan vurderer Kommissionen, at olieudvindingen påvirker muligheden for at nå frem til en fredelig løsning på problemerne — især i betragtning af, at amerikanske og franske olieselskaber leder efter olie ud for Afrikas kyst?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(16. januar 2003)

Kommissionen har ikke noget bevis for, at Marokko forsøger at holde spørgsmålet angående Vestsahara uden for dagsordenen. Kommissionen kan til gengæld bekræfte, at den marokkanske udenrigsminister Mohamed Benaissa talte åbent om problemet i samtalerne med repræsentanter for Kommissionen under sit seneste besøg i Bruxelles.

Konflikten i Vestsahara er også på dagsordenen i FN's Sikkerhedsråd, som skal behandle problemet i slutningen af januar 2003, kort tid efter at generalsekretæren har forelagt en ny rapport om situationen.

Kommissionens syn på konflikten i Vestsahara er, at kun en løsning, som alle de stridende parter kan acceptere, vil være frugtbar. Derfor vil den fortsætte med at støtte den indsats, som FN's generalsekretær, Kofi Annan, og hans personlige udsending, James Baker III, har gjort for at få parterne til at nå frem til en retfærdig, varig og gensidigt acceptabel løsning.

Hvad angår Marokkos forsøg på at nægte journalister fri adgang til områderne i Vestsahara, har Kommissionen ikke modtaget klager eller fundet bemærkninger om noget sådant i 2002-rapporten fra »Journalister uden grænser«.

Spørgsmålet om, hvorvidt olieudvindingen i Vestsahara påvirker mulighederne for at nå frem til en fredelig løsning på problemerne, er efter Kommissionens opfattelse ikke særlig relevant for en løsning af konflikten.

Andre betragtninger angående olieudvindingen i Vestsahara har fået en grundig gennemgang i den juridiske udtalelse, som FN's juridiske råd afgav i sit brev af 29. januar 2002 til Sikkerhedsrådets formand.

Kommissionen er den største yder af humanitær bistand til flygtninge fra Vestsahara via EU's Kontor for Humanitær Bistand (ECHO) i samarbejde med sine ikke-statslige partnere. Bistanden består af fødevarer og lægehjælp, som beløb sig til 81 mio. EUR i perioden 1993-2001, og et beløb på 14,3 mio.EUR til den globale plan for 2002. Kommissionen opfordrer også parterne til at få vedtaget nogle tillidsskabende foranstaltninger så som løsladelse af krigsfanger, bedre muligheder for kontakt og besøg mellem familiemedlemmer, der er blevet splittet, og overholdelse af borgerrettigheder. Foranstaltninger af denne art vil skabe bedre betingelser for en frugtbar dialog mellem parterne i konflikten.

På det seneste troikamøde på ministerniveau i Alger den 5. juni 2002 benyttede EU lejligheden til at tilkendegive sin bekymring og fremsætte sine krav til en løsning af de humanitære problemer i Vestsaharakonflikten over for Marokko, Algeriet og Polisaro-bevægelsen. EU bekræftede, at man støtter FN's forsøg på at finde en gensidigt acceptabel løsning, og opfordrede indtrængende begge parter til at løse problemet med personer, der er meldt savnet, og til at løslade alle, der har været holdt fanget siden konfliktens udbrud. EU anmodede også om overholdelse af alle borgerrettigheder og menneskerettigheder i Vestsahara, og om at begge parter giver familiemedlemmer, der har været splittet på grund af konflikten, mulighed for at kontakte og besøge hinanden.

Endelig må værdien af ratificeringen af associeringsaftalerne med Marokko (1) og Algeriet (2) ikke undervurderes. Aftalerne indeholder bestemmelser om en løbende og institutionaliseret politisk dialog mellem EU og hvert af de pågældende lande.

(1) Har været i kraft siden 1. marts 2000.

(2) Undertegnet i Valencia den 22. april 2002, ratificeret af Europa-Parlamentet den 11. oktober 2002 og skal ratificeres af hvert af de berørte nationale parlamenter, inden den kan træde i kraft.