SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0239/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. februar 2001)

Om: Eksotiske dyrearter: utilsigtet forlængelse af transporttid og større dødelighed

1. Har Kommissionen kendskab til rapporter om, at de foranstaltninger, den nederlandske regering har truffet for at forbedre eksotiske dyrs overlevelseschancer ved transporter og beskytte dem mod uacceptable levevilkår, let kan omgås, da der ikke gennemføres toldkontrol ved de indre grænser?

2. Hvordan vurderer Kommissionen forlydenderne om, at nederlandske dyrehandlere nu importerer eksotiske dyr via lufthavnene i Bruxelles og Frankfurt og transporterer dem videre ad landevej, hvorved dyrene skal omlades, rejsetiden er blevet to gange så lang, og langt flere dyr end tidligere dør under transporten?

3. Er kravene i Den Europæiske Unions øvrige fjorten medlemsstater i praksis mere eller mindre strenge ved handel med og tilladelse til at holde eksotiske dyr end de krav, der var gældende i Nederlandene indtil udgangen af 2000? Er der væsentlige forskelle medlemsstaterne imellem med hensyn til transport, undersøgelse og tilladelse til at holde det pågældende dyr som kæledyr?

4. Hvor mange af de 280 kontrolsteder ved de ydre grænser i Den Europæiske Unions medlemsstater har bemyndigelse til at kontrollere og give tilladelse til import af eksotiske dyr?

5. Ser Kommissionen muligheder for at begrænse kombinationen af legal import via en medlemsstat og ukontrolleret transit gennem en anden medlemsstat? Hvilke aftaler findes der derom?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-0238/01, E-0239/01 og E-0240/01

(19. april 2001)

Indførsel til Fællesskabet af enheder af udryddelsestruede arter af vilde dyr og planter er omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 338/97(1) og Kommissionens forordning (EF) nr. 939/97(2) om gennemførelse af Rådets forordning.

I overensstemmelse med artikel 12 i forordning (EF) nr. 338/97 har medlemsstaterne udpeget toldsteder for indførsel til og eksport fra Fællesskabet(3).

De nederlandske myndigheder har angivet følgende indførsels- og eksportsteder for levende dyr, som er omfattet af denne forordning:

- Schiphol-Gebouw Cargocentre, Handelskade 130

- Schiphol-Gebouw WTC, Amsterdam Airport Schiphol

- Maastricht-Aachen Airport Passagiersafhandeling

- Maastricht-Aachen Airport Vrachtafhandeling.

Kommissionen kender intet til, at der skulle være foretaget ændringer i ovennævnte liste inden for rammerne af Rådets forordning (EF) nr. 338/97.

Import af levende dyr og produkter af dyr er udelukkende tilladt via grænseinspektionsposter, der er godkendt af Kommissionen og optaget på listen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Procedurerne og indførselsbetingelserne for denne import er blevet harmoniseret ved en række direktiver og gennemførelsesbestemmelser. Importreglerne for levende enheder af dyrearter, der ikke er omfattet af noget særdirektiv, henhører under direktiv 92/65/EF(4). Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontor foretager inspektioner af alle grænseinspektionsposter i Fællesskabet med henblik på at verificere såvel de eksisterende faciliteter som de anvendte procedurer.

Kommissionen er klar over, at såvel KLM som visse andre europæiske luftfartselskaber har afvist at transportere levende vilde dyr, og også Kommissionen ser med bekymring på den trussel mod dyrenes velfærd, der forårsages af disse restriktioner. Kommissionen går ind for transport af levende dyr med luftfartselskaber, som overholder IATA-normerne for sådanne transporter.

Det stigende omfang af handelen med vilde arter af kæledyr kan til dels forklares ved en mere komplet rapportering fra medlemsstaternes side om handelen i de seneste år. Med hensyn til detaljerede oplysninger om omfanget af denne handel henviser Kommissionen det ærede medlem til Fællesskabets årsberetning til CITES, som udarbejdes i medfør af artikel 15, stk. 4, litra a) og b), i Rådets forordning. Det bør her ligeledes påpeges, at der på fællesskabsplan foretages en streng kontrol af handelen i henhold til ovennævnte fællesskabsforordninger, og at der kan indføres importrestriktioner, når og hvor dette måtte være nødvendigt. Den handel, der er tilladt i medfør af fællesskabsborgerne, overholder princippet om en bæredygtig udnyttelse af de vilde dyr og planter og ansporer dermed udviklingslandene til at støtte bevarelsen af udryddelsestruede arter.

For så vidt angår udsigterne med hensyn til eksotiske kæledyrs overlevelse, skal det bemærkes, at et vildtlevende eksemplars levetid i mange tilfælde kan være langt kortere, end tilfældet er med et individ af samme art i fangenskab, da sidstnævnte ikke er omgivet af rovdyr og andre farer i den frie natur. I henhold til artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 338/97 har myndighederne i de enkelte medlemsstater ansvaret for at sikre, at forhandlere af kæledyr, giver købere af vilde kæledyr de nødvendige informationer om, hvordan disse dyr skal plejes. Endelig giver Rådets forordning (EF) nr. 338/97 mulighed for at indføre importrestriktioner for enheder af arter med en meget høj dødelighed under forsendelse, eller for hvilke det er blevet fastslået, at de næppe har udsigt til at overleve i fangenskab (artikel 4, stk. 6, litra c)). Flere sådanne importrestriktioner eksisterer og er offenlittgjort i en kommissionsforordning(5).

Som et resultat af det indre marked er den indre grænsekontrol blevet afskaffet, mens der er blevet indført strengere kontrol ved Fællesskabets ydre grænser. I henhold til Rådets forordning er det ikke muligt for de enkelte medlemsstater at indføre strengere handelsbestemmelser. Dog har medlemsstaterne mulighed for at indføre strengere forbud mod besiddelse af visse vilde dyr. Det er dog Kommissionens opfattelse, at de nugældende fællesskabsbestemmelser for handel med vilde dyr og planter rummer de nødvendige instrumenter til bevarelse og beskyttelse af vilde dyre- og plantearter.

(1) EFT L 61 af 3.3.1997.

(2) EFT L 140 af 30.5.1997.

(3) Kommissions meddelelse, EFT C 356 af 8.12.1999.

(4) Rådets direktiv 92/65/EØF af 13. juli 1992 om dyresundhedsmæssige betingelser for samhandel med og indførsel til Fællesskabet af dyr samt sæd, æg og embryoner, der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke fællesskabsbetingelser som omhandlet i bilag A, del I, til Rådets direktiv 90/425/EØF, EFT L 268 af 14.9.1992.

(5) EFT L 29 af 30.1.2001.