SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1657/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Folkerettens forrang frem for EU-direktiver og nationale miljølove

Kommissionen oplyser, at en undersøgelse af Ijzeren Rijn-forbindelsens indvirkning på miljøet er nødvendig, eftersom den nederlandske del af linjeføringen går gennem områder, som er miljømæssigt følsomme, og som henhører under bestemmelserne i Rådets direktiv 92/43/EØF(1) af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (E-0525/00)(2).

Med dette svar siger Kommissionen indirekte, at de internationale traktater vedrørende Ijzeren Rijn, som der henvises til i skriftlig forespørgsel E-2381/99(3), er underordnet direktivet om naturtyper og den nederlandske miljølovgivning. Imidlertid er det klart fastlagt i Wiener-konventionen, at folkeretten har forrang frem for national ret. Endvidere er en af de kontraherende parter i den belgisk-nederlandske uafhængighedstraktat, nemlig Rusland, ikke en medlemsstat.

I svaret på skriftlig forespørgsel E-2381/99 indtog Kommissionen det synspunkt, at spørgsmålet om hierarkiet mellem folkeretlige og nationale retsregler således ingen betydning i dette tilfælde, da anvendelsen af EF-retten ikke nødvendigvis vil hindre anvendelsen af traktaterne. På baggrund af Kommissionens holdning i skriftlig forespørgsel E-0525/00 bør der hurtigst muligt skabes juridisk klarhed om, hvorvidt de internationale traktater, som der henvises til i skriftlig forespørgsel E-2381/99, har forrang frem for direktivet om bevaring af naturtyper og den nederlandske miljølovgivning.

Er direktivet om bevaring af naturtyper og den deraf følgende nederlandske miljølovgivning underordnet de internationale traktater, som der henvises til i skriftlig forespørgsel E-2381/99 i betragtning af, a) at en af de kontraherende parter i den belgiske-nederlandske uafhængighedstraktat, nemlig Rusland, ikke er en medlemsstat, og b) at det i Wiener-traktaten klart hedder, at folkeretten har forrang frem for national ret? I benægtende fald, hvorledes begrunder Kommissionen påstanden om, at direktivet om bevaring af naturtyper og den nederlandske miljølovgivning har forrang frem for folkeretten?

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

(2) EFT C 26 E af 26.1.2001, s. 58.

(3) EFT C 280 E af 3.10.2000, s. 35.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(20. juli 2000)

Som svar på skriftlig forespørgsel E-2381/99 fra Bart Staes(1) har Kommissionen allerede fremført, at det ikke er dens opgave at vurdere virkningerne af traktaterne, som det ærede medlem henviser til. Den sagde ligeledes, at det er op til de berørte medlemsstater at vurdere og afgøre den fremtidige anvendelse af Rhin-jernbanelinjen.

Kommissionen skal sørge for, at EF-traktatens bestemmelser og de foranstaltninger, der træffes af institutionerne i medfør heraf, anvendes. Hvis Kommissionen mener, at en medlemsstat ikke har efterkommet en forpligtelse i henhold til EF-traktaten, kan den træffe foranstaltninger i medfør af traktatens artikel 226 (tidl. artikel 169). Kommissionen spiller ikke en sådan rolle hvad angår andre traktater, medlemsstaterne er part i.

Som resultat af skriftlig forespørgsel P-1875/99 fra Alexander de Roo(2) har Kommissionen bedt Nederlandene om oplysninger om anvendelsen for så vidt angår genåbning af Rhin-jernbanen af Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(3) og af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(4). Nederlandene har endnu ikke svaret.

Hvis Nederlandenes svar skulle afsløre noget som helst grundlag for ikke overholdelse af fællesskabslovgivningen, vil Kommissionen ikke tøve med at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikke, at fællesskabslovgivningen overholdes fuldt ud.

(1) EFT C 280 E af 3.10.2000, s. 35.

(2) EFT C 170 E af 20.6.2000, s. 113.

(3) EFT L 103 af 25.4.1979.

(4) EFT L 206 af 22.7.1992.