ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0364/03

af Cecilia Malmström (ELDR) til Kommissionen

(12. februar 2003)

Om: Aldersgrænse for piloter i Frankrig

Ifølge oplysninger er den øvre aldersgrænse for piloter på rutefly 60 år for at udføre deres arbejde i Frankrig. I de øvrige medlemsstater er aldersgrænsen 65 år. Dette indebærer, at det er umuligt for piloter mellem 60 og 65 år at udføre deres arbejde, når flyet passerer gennem fransk luftrum, hvilket medfører problemer for flyselskabet.

Hvad agter Kommissionen at gøre for at skabe overensstemmelse med hensyn til den øvre aldersgrænse for piloter i Frankrig og de øvrige medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(28. marts 2003)

I overensstemmelse med artikel 7 i forordning (EF) nr. 1592/2002(1) er Kommissionen ved at forberede et forslag til ændring af nævnte forordning, der tager sigte på at udvide Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs (EASA) arbejdsområde.

Denne udvidelse vil givetvis også omfatte pilotcertifikater med henblik på en ensartet anvendelse af normerne på dette område i EU.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1592/2002 af 15. juli 2002 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, EFT L 240 af 7.9.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0234/03

af Gerardo Galeote Quecedo (PPE-DE)og Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) til Rådet

(4. februar 2003)

Om: Dobbeltskrogede fartøjer til transport af kulbrinter

Ifølge konklusionerne fra samlingen i Rådet (transport) må kulbrinter (svær olie, tjære, bitumen og svær råolie) kun transporteres i dobbeltskrogede fartøjer. Med henblik herpå skal medlemsstaterne ved administrative aftaler give tilsagn om ikke at acceptere, at enkeltskrogede olietankskibe transporterer de sværeste olier ind i deres havne, terminaler eller ankerpladsområder.

Nogle medlemsstater er allerede ved at indføre interne bestemmelser for at kunne overholde aftalen. Hvilke planer har det græske formandskab om at tilskynde medlemsstaterne til at overholde tilsagnet?

Algecirasbugten er et særligt tilfælde, idet Gibraltar tillader tilstedeværelsen af et tankskib (Vemamagna), som har kapacitet til at laste 100 000 tons brændstoffer, ligesom det fungerer som en flydende olietank, der forsyner andre fartøjer med olie kun 600 meter fra den spanske kyst.

Har det græske formandskab overvejet at henvende sig til de britiske myndigheder for at kræve nøje overholdelse af Fællesskabets miljøbestemmelser i forbindelse med bunkring i Gibraltar og opfordre dem til at overholde forbuddet mod enkeltskrogede fartøjer?

Svar

(13. maj 2003)

Som reaktion på olietankskibet Prestiges forlis vedtog Rådet (transport, telekommunikation og energi) den 6. december 2002 konklusioner om søfartssikkerhed og forebyggelse af forurening. Blandt andet var Rådet enigt om, at medlemsstaterne ved administrative aftaler skal give tilsagn om ikke at acceptere, at enkeltskrogede olietankskibe transporterer de sværeste olier ind i deres havne, terminaler eller ankerpladser.

I henhold til formuleringen i Rådets konklusioner skal denne aftale iværksættes ved hjælp af nationale foranstaltninger, og iværksættelsen henhører derfor under den enkelte medlemsstats kompetence.

Det Europæiske Råd (den 12.-13. december 2002 i København) understregede yderligere, at konklusionerne fra samlingen i Rådet (transport) straks bør gennemføres i enhver henseende. Det Europæiske Råd vil tage disse spørgsmål op igen i marts 2003 på grundlag af en rapport fra Kommissionen.

Rådet behandler i øjeblikket et forslag fra Kommissionen om fremskyndet udfasning af enkeltskrogede tankskibe og forbud mod transport til eller fra medlemsstaternes havne af svære olier i enkeltskrogede tankskibe. Forslaget blev fremlagt af Kommissionen den 27. december 2002 til opfølgning af Rådets konklusioner og er mere vidtgående end konklusionerne, idet der stilles forslag om en fællesskabsramme for et sådant forbud.

Hvad angår Vemamagnas tilstedeværelse i Algecirasbugten har Rådet ikke kompetence til at besvare de spørgsmål, der er stillet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0606/03

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. marts 2003)

Om: Modtagelse af catalanske og baskiske tv-kanaler i Frankrig

Kommissionen fremsendte efter sit svar på det foregående spørgsmål om dette emne indgivet den 5. december 2001 (H-0953/01(1)) en kopi af en skrivelse fra Dominique Baudis, formand for Frankrigs Audiovisuelle Råd.

Dominique Baudis skriver navnlig, at modtagelsen af de catalanske og baskiske tv-kanaler i det nordlige Catalonien og Euskadi af hensyn til den sociokulturelle mangfoldighed er underlagt Det Audiovisuelle Råds godkendelse.

Mener Kommissionen, at en sådan godkendelseordning er i overensstemmelse med princippet om frihed til at udsende og modtage fjernsynstjenester i henhold til artikel 2, stk. 2, indledning, i fjernsyn uden grænser-direktivet, der sikrer modtagefrihed af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater?

(1) Skriftligt svar af 5.2.2002.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(8. april 2003)

Kommissionen ønsker at påpege over for det ærede medlem, at den godkendelse, som der henvises til i brevet fra formanden for Frankrigs Audiovisuelle Råd, ikke er en godkendelse til at modtage, som de catalanske og baskiske tv-kanaler er underlagt. Den franske lovgivning indeholder ingen særordning, for så vidt angår tv-transmission i grænseområder på et regionalt eller lokalt sprog.

Til gengæld:

- er en tv-kanals anvendelse af en frekvens tildelt Frankrig underlagt godkendelse efter CSA's indkaldelse af bud på de betingelser, der er fastsat i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986, som ændret, vedrørende kommunikationsfrihed.

- er grænseoverskridende udsendelser fra en tv-kanal med jordbaseret transmission, som er underlagt en anden medlemsstats kompetenceområde, som fx Spanien, i et grænseområde ikke underlagt godkendelse efter indkaldelse af bud, hvis den anvendte frekvens henhører under en anden stats kompetenceområde end Frankrigs. Hvis de pågældende grænseoverskridende udsendelser imidlertid medfører forstyrrelser i de franske udsendelser, bør den franske myndighed, der er ansvarlig for frekvensdeling, nemlig Agence Nationale des Fréquences, kontakte de tilsvarende myndigheder i den berørte stat for at finde en løsning på problemet.

Kommissionen er af den opfattelse, at en sådan situation er fuldt ud kompatibel med direktivet Fjernsyn uden grænser(1).

(1) Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed, EFT L 298 af 17.10.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0938/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(26. marts 2003)

Om: Midler til oprettelse af et museum for historiske køretøjer

For nogle måneder siden fremlagde den romerske kulturforening Archetipo et projekt om oprettelse af et museum for historiske køretøjer til privat, erhvervsmæssig og militær anvendelse.

Dette projekt indebærer, at der skal bygges et museum i tre niveauer, opdelt i tre haller, hvoraf de to benyttes til udstilling af køretøjer og én til restaurering af motorer og karosserier. Foreningen råder over en af de vigtigste samlinger i Italien af motordrevne landbrugs- og industrikøretøjer fra de allertidligste og frem til slutningen af 1960'erne. Samlingen fra denne periode omfatter således 200 motorcykler, biler, militære motorcykler, tricykler til erhvervsbrug fra 1930-1950, vogne i træ, hundreder af stykker landbrugs- og industriudstyr fra sidst i 1800-tallet til slutningen af 1960'erne som plove, harver, plovskær og drejebænke, 10 militære flyvemaskiner, et stort antal landbrugsredskaber og -værktøj fra sidst i 1800-tallet og til vore dage samt en enorm mængde kort og bibliografisk materiale af stor kulturel værdi.

Ud over udstillingsaktiviteterne ønsker foreningen også at formidle køretøjernes historie i et dokumentationscenter og at skabe beskæftigelse gennem specialiserede uddannelsesforløb for unge konservatorer, da mange af disse køretøjer har behov for restaurering og fortsat vedligeholdelse.

Det er derfor vigtigt at beskytte denne enestående kulturarv, så den ikke går tabt, også fordi Agenda 2000 blandt sine prioriteter har kendskab til og formidling af kunst og kultur, så adgang og deltagelse bliver så bred som muligt.

Kan Kommissionen oplyse:

1. hvilke programmer og aktioner, der i dag kan finansiere denne type initiativer og begivenheder;

2. om lignende projekter er blevet fremlagt i andre medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(25. april 2003)

1. Kommissionen har mulighed for at støtte initiativer i kultursektoren, men udelukkende inden for rammerne af og ifølge udvælgelseskriterierne i Kultur 2000-programmet, som er EU's eneste redskab til finansiering og programmering af kulturelt samarbejde.

Programmet har til formål at støtte projekter, der gennemføres og medfinansieres i samarbejde mellem mindst tre aktører fra mindst tre af de lande, der deltager i programmet.

Det ærede medlem kan finde yderligere oplysninger på webstedet http://europa.eu.int/comm/culture/c2000.

Kommissionen er ikke bekendt med, at andre medlemsstater skulle have planer om lignende projekter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0564/03

af Frédérique Ries (ELDR) til Kommissionen

(27. februar 2003)

Om: Forslag til forordning om pædiatriske lægemidler

I december 2000 vedtog Rådet enstemmigt en resolution, hvori Kommissionen blev opfordret til at fremsætte forslag til foranstaltninger med henblik på at forbedre adgangen til pædiatrisk behandling. Rådet erkendte således, at der på dette område inden for sundhedssektoren eksisterede en reel mangel. Kommissionen forpligtede sig til at imødekomme opfordringen fra Rådet. Selv om Kommissionen under de forhandlinger, der for nylig har fundet sted i Parlamentet om ændringen af bestemmelserne vedrørende lægemidler flere gange har bekræftet sit tilsagn, giver forpligtelsen til at gennemføre en økonomisk konsekvensundersøgelse anledning til bekymring for, at forelæggelsen af denne tekst igen vil blive forsinket. De vigtige datoer, som EU-institutionerne kommer til at stå overfor i 2004, udgør en risiko for, at projektets gennemførelse vil blive forsinket.

Har Kommissionen planer om snart at foreslå en forordning om dette emne?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanenpå skriftlige forespørgsler E-0564/03 og P-0626/03

(3. april 2003)

Kommissionen agter så hurtigt som muligt at fremlægge den endelige tekst til forslaget til en forordning om pædiatriske lægemidler. I september 2002 blev et første udkast udarbejdet. På grundlag af dette udkast blev medlemsstaterne og Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering hørt. Denne høringsproces tog længere tid end forventet, idet medlemsstaterne under mødet i Lægemiddeludvalget i november 2002 bad om en forlængelse af tidsfristen for kommentarer.

Kommissionen har besluttet at medtage dette forslag blandt de 43 vigtige forslag inden for rammerne af lovgivnings- og arbejdsprogrammet for 2003, som skal gøres til genstand for en udvidet konsekvensanalyse. Den udvidede konsekvensanalyse er et vigtigt element i Kommissionens handlingsplan for bedre lovgivning.

Kommissionen har nu påbegyndt forberedelserne til denne konsekvensanalyse og har til hensigt at gennemføre den så hurtigt som muligt, således at forslaget kan vedtages.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0551/03

af Jean-Maurice Dehousse (PSE) til Kommissionen

(20. februar 2003)

Om: Anvendelse af sprog under tiltrædelsesforhandlingerne

Jeg takker Kommissionen for at dens venlige svar på min forespørgsel P-3442/02(1), som jeg har modtaget med særlig interesse.

Jeg konstaterer med tilfredshed, at der ikke, siden tiltrædelsesforhandlingerne startede, på noget niveau har været nogen begrænsning af sprogordningen (for forhandlingerne med kandidatlandene om tiltrædelse af Den Europæiske Union) hverken til engelsk eller noget andet officielt EU-sprog, og alle officielle EU-sprog har kunnet anvendes.

Jeg må imidlertid på nuværende tidspunkt konstatere, at parlamentetsmedlemmerne kun har adgang til den engelske udgave af de 70 akter, der indgår i den foreløbige tekst til tiltrædelsestraktaten.

Hvis alle sprogene rent faktisk har kunnet anvendes, hvilket mirakel har da gjort, at kun den engelske udgave hidtil har set dagens lys?

(1) EFT C 110 E af 8.5.2003, s. 213.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(13. marts 2003)

Som nævnt i Kommissionens svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel P-3442/02(1), gentager Kommissionen, at sprogordningen for tiltrædelsesforhandlingerne og den rækkefølge, hvori sprogversionerne af tiltrædelsestraktaten forelægges, bestemmes af de deltagende lande og ikke af Kommissionen.

I mellemtiden har det ærede medlem uden tvivl bemærket, at de andre sprogversioner af tiltrædelsestraktaten forelå kort tid efter den engelske.

(1) EFT C 110 E af 8.5.2003, s. 213.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0346/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(5. februar 2003)

Om: Udtagning uden omdrift

1. Hvilke mål søger Kommissionen at nå ved at foreslå udtagning uden omdrift?

2. Til hvilke anvendelsesformål, om nogen, foreslår Kommissionen, at den udtagne jord benyttes, og er Kommissionen klar over, at ubenyttede arealer kan give store problemer ved at indbyde til uofficiel og uautoriseret campering?

3. Hvorledes agter Kommissionen at undgå denne følgevirkning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(25. februar 2003)

1. Udtagning har været genstand for meget opmærksomhed fra miljøforkæmpernes side, da det er et instrument, som indebærer store miljømæssige fordele. Disse fordele vil naturligvis kun opstå, hvis levestederne på den udtagne jord får tilstrækkelig tid til at udvikle sig, og hvis der i en vis udstrækning gennemføres en arealforvaltning, som er i overensstemmelse med de krav, der stilles for det pågældende areal. Miljøforkæmperne har i nogen tid anmodet om en fast andel af udtagning uden omdrift.

Det er muligt at leve op til miljøkravene, uden at virkningen af forvaltningen af udbuddet i forbindelse med udtagningen sættes på spil. Dette kan sikres ved at skabe en udtagning uden omdrift, anvende arealforvaltning, der er i overensstemmelse med miljøkravene, og begrænse kravet om udtagning til opdyrkede arealer for ikke at underminere den miljømæssige værdi af de græsgange, der er under forvaltning.

Da udtagning med omdrift under visse omstændigheder kunne give bedre miljømæssige resultater, vil denne mulighed blive udnyttet, når det er miljømæssigt begrundet.

2. og 3. I Kommissionens forslag om fastlæggelse af den fælles landbrugspolitiks fælles regler for ordninger for direkte støtte(1) fastslås det i artikel 57, at den udtagne jord skal bevares i god landbrugsmæssig stand, men at den ikke må anvendes til landbrugsformål, og at der ikke på den må produceres nogen afgrøde til kommercielle formål.

For så vidt angår reglerne for offentlig adgang til den udtagne jord, er det Kommissionens opfattelse, at dette emne henhører under medlemsstaternes kompetence, da der ikke er vedtaget nogen specifik fællesskabslovgivning på dette område.

(1) KOM(2003) 23 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0297/03

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. februar 2003)

Om: Pensionsreform

Der er ved at blive udarbejdet en pensionsreform for EU's tjenestemænd. Det har herunder vist sig, at Kommissionen ikke af tjenestemændene vil forlange, at de indbetaler bidrag, som dækker en tredjedel af det samlede pensionsbeløb, således som det er fastsat i en rådsforordning. Det betyder, at medlemsstaterne skal indbetale mere end to tredjedele af pensionsbidragene. Hvordan begrunder Kommissionen, at pensionsbidragene ikke fuldt ud dækkes af tjenestemændene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(7. marts 2003)

Ifølge bestemmelserne i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber skal tjenestemænd som hidtil indbetale en tredjedel af det bidrag, der er nødvendigt for at opretholde den aktuarmæssige balance i pensionsordningen. Der er intet i Kommissionens forslag, der understøtter den i det ærede medlems spørgsmål udtrykte holdning, om at Kommissionen ikke af tjenestemændene vil forlange, at de indbetaler bidrag, som dækker en tredjedel af det samlede pensionsbeløb.

De ansattes bidrag er blevet hævet flere gange, siden EU's pensionsordning blev vedtaget. Bidragene blev sidst hævet i januar 1993, hvorefter det samlede bidrag kom op på 24,75 % (en tredjedel, dvs. 8,25 %, skal indbetales af de ansatte). En aktuarmæssig undersøgelse, der blev foretaget af sagkyndige i 1998, påviste, at den samlede bidragssats muligvis vil vise sig at være utilstrækkelig i fremtiden. I undersøgelsen blev det understreget, at det endnu ikke var blevet klart defineret, hvilke parametre der skulle anvendes til udregningen af bidraget. Som følge heraf var ordningens enkelte bestanddele, den aktuarmæssige metode og de parametre, der skulle anvendes (rentesatser, dødelighedstavle osv.), ikke blevet ordentligt defineret. Uden klare definitioner kan ethvert forslag, som baseres på uhensigtsmæssige hypoteser og parametre, naturligvis diskuteres.

Kommissionens forslag om reform indeholder derfor forslag til, hvordan der kan skabes mere klarhed over bestemmelserne ved at indføre en objektiv procedure, der tager sigte på klart at specificere ordningens bestanddele og sikre den aktuarmæssige balance i henhold til vedtægten. Denne procedure er omfattet af de foreslåede ændringer af vedtægten (bilag XII).

Kommissionen gør det ærede medlem opmærksom på, at den i sit forslag ikke taler for nogen ny aktuarmæssig byrdefordeling mellem de ansatte og budgettet. Ifølge Kommissionens forslag skal de ansatte stadig bidrage med en tredjedel af finansieringen af ordningen. Så snart der i Rådet er opnået en aftale om de parametre, der skal anvendes, vil bidragssatsen blive tilpasset. Det nye bidrag skal anvendes fra og med den 1. januar 2004, og Kommissionen har foreslået, at det herefter revideres en gang om året.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0206/03

af Caroline Lucas (Verts/ALE) til Kommissionen

(27. januar 2003)

Om: Eksport af får fra Spanien til Grækenland

Hvert år bliver der eksporteret i tusindvis af får fra Spanien til Grækenland, hvor de bliver slagtet ved ankomsten eller umiddelbart derefter. Transporten varer mindst 50-60 timer.

I Rådets direktiv 91/628/EØF(1) fastsættes det, at får efter 28 timers transporttid skal hvile på en mellemstation, også selv om transportkøretøjet opfylder visse standarder. I Kommissionens beslutning 2001/327/EF(2) om flytningsrestriktioner for dyrearter, der er modtagelige for mund og klovsyge, forbydes brugen af mellemstationer imidlertid, når der er tale om får bestemt til slagtning eller produktion. Formålet med disse bestemmelser er, at transporten af får bestemt til slagtning eller produktionen begrænses til maksimalt 28 timer i alt. Når der skal transporteres får fra Spanien til Grækenland, må enten Rådets direktiv 91/628/EØF eller Kommissionens beslutning 2001/327/EF tilsidesættes.

Hvilke skridt vil Kommissionen tage til at foranledige Spanien og Grækenland til at bringe denne samhandel til ophør, da den afstedkommer overtrædelser af fællesskabsretten?

(1) EFT L 340 af 11.12.1991, s. 17.

(2) EFT L 115 af 25.4.2001, s. 12.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(12. marts 2003)

Det er Kommissionens opfattelse, at det ærede medlem giver en korrekt beskrivelse af den situation, der opstår, når får, der er bestemt til slagtning eller yderligere opfedning, transporteres over land fra de vigtigste produktionsområder i Spanien gennem Frankrig og Italien og med færge fra Syditalien til Grækenland.

Det er dog tilladt at transportere ynglende får over mellemstationer, og det er ikke ulovligt at slagte disse får (som skal opfylde strengere veterinære krav), når de er nået frem til bestemmelsesstedet.

Kommissionen har allerede henvendt sig til Grækenland, Spanien og Italien om spørgsmålet for at få klarlagt, om, og i bekræftende fald i hvilken udstrækning, Fællesskabets lovgivning er blevet overtrådt i forbindelse med sådanne fåretransporter. Den har endvidere anmodet de berørte medlemsstater om at bekræfte, at der træffes alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at Fællesskabets bestemmelser overholdes i fremtiden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0222/03

af Guido Podestà (PPE-DE) til Kommissionen

(3. februar 2003)

Om: Børnearbejde

Ifølge den sidste rapport fra Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) er der på verdensplan 211 mio. børn mellem 5 og 15, der udfører arbejde. Af dem deltager 186 mio. i former for arbejde, som er forbudt i henhold til forskellige internationale aftaler. Indtil 14-års alderen er fordelingen over drenge og piger ligelig og derefter vokser drengenes andel.

Landbruget er den sektor, der benytter sig mest af børnearbejde, fulgt af den uofficielle grå økonomi i byerne, industrien, turismen og husligt arbejde. De mest kummerlige former for børnearbejde udføres af 8,4 mio. piger og drenge i alle aldre. Ca. 2. mio. af disse børn udnyttes til prostitution og pornografi, som udgør en særlig blomstrende aktivitetssektor i Moldavien, Rumænien og Ukraine ved organiseret menneskehandel til Vesteuropa.

Den region, som er hårdest ramt af børnearbejde, er Sydøstasien, hvor der er 127 mio. børn, der udfører arbejde, dvs. 60 % af det samlede anslåede tal på verdensplan. Derefter kommer Afrika syd for Sahara med 23 %. Problemet er imidlertid meget mere alvorligt i Afrika end i Asien, fordi 29 % af de arbejdende børn der er under 15 år. Børnearbejde findes dog ikke kun i fattige lande eller udviklingslande, men kendes i alle lande i hele verden i forskellig grad. I de industrialiserede lande arbejder 3 % af børnene mellem 10 og 14 år.

I dag er børnearbejde et stadigt problem på verdensplan. Antallet af børn, der udfører meget farligt arbejde, vokser, og ca. totredjedel af disse børn (dvs. 111 mio.) er under 15 år.

Hvilke midler agter Kommissionen at anvende for at bekæmpe børnearbejde, siden Den Europæiske Unions Charter om Grundlæggende Rettigheder ikke eksplicit forbyder dette fænomen?

Hvilke foranstaltninger agter den at træffe for at udrydde dette fænomen i de lande i Østeuropa, som snart tiltræder Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(14. marts 2003)

Kommissionen er i højeste grad opmærksom på, at der er behov for at sikre, at alle aspekter af EU-lovgivningen inden for arbejdslovområdet, og ikke mindst aspekterne vedrørende beskyttelse af unge, gennemføres og håndhæves effektivt i kandidatlandene. Kommissionen er i øjeblikket aktivt i gang med at sikre, at Rådets direktiv 94/33/EF af 22. juni 1994 om beskyttelse af unge på arbejdspladsen(1) gennemføres tidligst muligt i kandidatlandene og senest den dag, de tiltræder EU.

Det fremgår af den igangværende overvågning, at EU-lovgivningen inden for dette område allerede er blevet gennemført i flertallet af kandidatlandene. Blandt de ti fremtidige medlemslande er det kun i Tjekkiet, Estland og Slovenien, at den lovgivning, der skal harmonisere den nationale lovgivning med direktivet om unge på arbejdspladsen, endnu ikke er trådt i kraft.

Det skal endvidere bemærkes, at det i chartrets artikel 32 er fastsat, at børnearbejde er forbudt.

(1) EFT L 216 af 20.8.1994.