ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2573/02

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(16. september 2002)

Om: Nikkelallergi

Nikkelallergi er den hyppigst forekommende form for kontaktallergi i de industrialiserede lande: den forekommer hos 10 til 15 procent af kvinderne og et par procent af mændene. 1 og 2 euromønterne indeholder så meget nikkel, at personer med nikkelallergi kan få eksem på hænderne. Selv kortvarig kontakt med mønterne kan fremkalde kløe eller svie, hævder dermatologer. Efter indførelsen af euroen dukkede de første beretninger om allergier over for euromønterne også op i medierne.

Har Kommissionen kendskab til tilfælde af nikkelallergier over for euromønter?

Har den i bekræftende fald også tal herfor?

Findes der alternativer til nikkel i mønter?

I bekræftende fald, hvilke alternativer, og agter Kommissionen at gøre brug heraf?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(16. oktober 2002)

Kommissionen kender ikke til særlige tilfælde af patienter, der lider af nikkelallergi, fordi de har anvendt en- og toeuromønterne.

Inden beslutningen om de tekniske specifikationer for euromønterne blev truffet i 1997, rådførte Kommissionen sig med Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø, der drog sine konklusioner på grundlag af al foreliggende dokumentation. Komitéen konkluderede, at der ikke var noget, der tydede på, at de gamle nationale mønter (hvis nikkelindhold var meget højere end euromønternes) har medført nogen form for overfølsomhed over for nikkel hos hverken arbejdstagere, der anvender mønterne, eller den normale forbruger.

Nikkel har som følge af sine tekniske egenskaber siden det 19. århundrede været et meget populært materiale til prægning af mønter. De kobbernikkel- og nikkelmessinglegeringer, der anvendes til en- og toeuromønterne oxiderer ikke. Som følge af nikkels ledeevne er der ikke problemer med møntautomater, der skal genkende euromønterne, og dets trelagsstruktur sikrer, at falske mønter afsløres. Nikkel bidrager i høj grad til at gøre mønterne mere sikre, og det blev derfor besluttet at anvende det til euromønter med højere værdi.

De tekniske specifikationer for euromønter er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 975/98 af 3. maj 1998 om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb(1). Kommissionen har ikke på nuværende tidspunkt eller i en forudseelig fremtid til hensigt at foreslå en ændring af de tekniske specifikationer for euromønter.

(1) EFT L 139 af 11.5.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3372/02

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(27. november 2002)

Om: Miljøkrav og udbudsregler

Kommissionen har i en begrundet skrivelse påpeget, at det var i strid med udbudsreglerne, da Kalmar Länstrafik i 2001 gennemførte en udbudsprocedure for bustjenester. Kalmar Länstrafik havde også opfordret dem, som ville afgive bud, at vedlægge et miljøprogram i deres ansøgninger. Der blev også stillet krav til udvikling af personalets kvalifikationer. Ifølge oplysninger i dagbladene sætter Kommissionen spørgsmålstegn ved de kriterier, som Kalmar Länstrafik havde opstillet, idet de vedrørte busselskabets egenskaber som sådan og ikke udelukkende den tjeneste, som skulle købes.

EF-Domstolen har i sag C-513/99 om Helsinki bys udbudsprocedure for bustransport fastslået, at en ordregivende myndighed kan tage hensyn til miljøkriterier.

Har Kommissionen taget hensyn til afgørelsen i sag C-513/99, inden den begrundede udtalelse blev sendt til Sverige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. januar 2003)

Det er efter Kommissionens opfattelse tilladt at anvende tilbudsgiveres miljøprogrammer som kriterier til at udvælge egnede tilbudsgivere, hvis programmerne har betydning for virksomhedens kapacitet (f.eks. dens materiel og personale) til at udføre en offentlig kontrakt med miljøkrav(1).

Den begrundede udtalelse, der henvises til i den skriftlige forespørgsel, handler netop om, at den pågældende ordregiver har taget miljøprogrammer i betragtning ved tildelingen af en offentlig indkøbskontrakt, selv om der efter Domstolens retspraksis(2) først kan tages hensyn til sådanne programmer, når der er udvalgt egnede kandidater.

Domstolens dom af 17. september 2002 i sag C-513/99 (Stagecoach Finland), som Kommissionen er bekendt med, har ikke ændret ved princippet om, at udvælgelses- og tildelingskriterier skal holdes adskilt. Domstolen har altid fastholdt, at tildelingskriterier kun har til formål at finde frem til det økonomisk mest fordelagtige bud og derfor må være knyttet til kontraktens genstand og ikke til tjenesteyderens kvalitet/kendetegn. I den nævnte dom havde kriterierne om bussernes nitrogenoxidemissioner og støjniveau, som blev anset for at være legitime tildelingskriterier, relation til kendetegn ved busmateriellet og ikke til leverandørens kapacitet.

Dommen har derfor ikke haft betydning for Kommissionens syn på Kalmar Länstrafik AB's udbudsprocedure. I overensstemmelse hermed besluttede Kommissionen at afgive en begrundet udtalelse i den nævnte sag.

(1) Kommissionen vedtog den 4. juli 2001 en fortolkningsmeddelelse om Fællesskabets bestemmelser om offentlige kontrakter og mulighederne for at integrere miljøhensyn i offentlige kontrakter, hvori den beskriver udbudsreglerne i henhold til fællesskabsretten, EFT C 333 af 28.11.2001.

(2) Se Domstolens dom af 20. september 1988 i sag C-31/87 (Beentjes).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1684/02

af Hubert Pirker (PPE-DE) til Kommissionen

(12. juni 2002)

Om: Fri handel med jagtvåben

Ifølge en mundtlig udtalelse fra de italienske myndigheder er det i henhold til de italienske retsforskrifter decreto legge nr. 527/92 af 30.12.1992 og decreto ministeriale nr. 635/96 af 30.10.1996 ikke muligt midlertidigt at indføre jagtvåben fra andre medlemsstater til Italien for f.eks. at vise dem til potentielle kunder.

Er Kommissionen af den opfattelse, at direktiv 91/477/EØF(1) dermed ikke er gennemført korrekt, og at der er tale om en hindring af de frie varebevægelser?

(1) EFT L 256 af 13.9.1991, s. 51.

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. november 2002)

Som opfølgning på det spørgsmål, det ærede medlem har stillet, har Kommissionen bedt de italienske myndigheder præcisere alle relevante retsforskrifter i forbindelse med anvendelsen af Rådets direktiv 91/477/EØF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben(1) og indførsel af disse i andre medlemsstater.

De italienske myndigheder har forklaret, at indehavere af et europæisk våbenpas uhindret kan indføre våben midlertidigt i Italien, hvis våbnene skal bruges til konkurrenceskydning eller jagt, og hvis den pågældende våbentype også er godkendt i Italien. I forbindelse med en sådan anvendelse kan en rejsende under specifikke omstændigheder medbringe et begrænset antal våben og vende tilbage til oprindelseslandet med disse. Kommissionen finder derfor, at de italienske bestemmelser, for så vidt angår konkurrenceskydning og jagt, er i overensstemmelse med direktivet.

På baggrund af de oplysninger, Kommissionen til dato har modtaget, lader det imidlertid til, at såfremt baggrunden for indførsel af våben til Italien adskiller sig fra den ovenfor beskrevne, kræver de italienske myndigheder forudgående godkendelse heraf. En sådan godkendelse er især betinget af, at en statsborger fra en anden medlemsstat, der ønsker at blive importør af våbnene, har taget bolig i bestemmelseslandet for våbnene.

Kommissionen er ved at undersøge, om sidstnævnte krav er i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 91/477/EØF og med EF-traktatens artikel 28-30 og vil sandsynligvis være nødt til at udbede sig yderligere præciseringer fra de italienske myndigheders side.

(1) EFT L 256 af 13.9.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2794/02

af Giacomo Santini (PPE-DE) til Kommissionen

(4. oktober 2002)

Om: Lukning af det sidste stykke af Brenner-motorvejen for tunge køretøjer om natten beordret af Tyrols regionalstyre

Formanden for Tyrols regionalstyre har indført et forbud mod trafik med tunge køretøjer om natten på strækningen Wergl Øst Hall i Tyrol (motorvej A 13) fra den 1. oktober til den 31. marts. Bestemmelsen er i åbenlys strid med EU-reglerne og de grundlæggende principper for fri varebevægelighed og indebærer endnu en farlig begrænsning for trafikken, som, hvis den alligevel gennemføres om natten, vil få forhøjet transitafgifterne mærkbart.

Dette initiativ truffet af Tyrols regionalstyre er desuden udtryk for en fuldstændig mangel på respekt for de grundlæggende interinstitutionelle principper, idet beslutningen overhovedet ikke blev nævnt under høringen af de tre transportministre i Europa-Parlamentet den 10. september, som netop drejede sig om økopunkter, selv om den blev formaliseret dagen efter.

Der findes ganske vist ikke nogen generel EU-bestemmelse på området, og ifølge forslaget til direktiv om forbud mod transport på helligdage skal medlemsstaterne have mulighed for at indføre forbud mod transport om natten, men denne mulighed er begrænset til støjende køretøjer.

1. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen på denne baggrund at træffe for at løse op for denne alvorlige krænkelse af princippet om fri bevægelighed for varer i EU?

2. Hvilke foranstaltninger har Kommissionen overvejet for at hindre, at sådanne situationer gentager sig i fremtiden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(8. november 2002)

Kommissionen er blevet informeret om det problem, det ærede medlem omtaler, og som vedrører et forbud mod nattrafik for lastbiler på Inntal-motorvejen i Østrig mellem Kundl og Ampass.

I mangel af et gennemsigtigt system af harmoniserede bestemmelser vedrørende færdselsrestriktioner for lastbiler i international transport må en foranstaltning som den, der er vedtaget af regionalstyret for Tyrol, nærmere undersøges i lyset af de generelle principper i fællesskabsretten (ikke-forskelsbehandling, proportionalitet m.v.) samt en række andre, specifikke bestemmelser, som må formodes at finde anvendelse.

Kommissionen har anmodet de østrigske myndigheder om nærmere oplysninger om den vedtagne foranstaltning. Kommissionen vil følge sagen op på baggrund af det østrigske svar.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1427/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Behandling af ikke-sekteriske organisationer og grupper i kandidatlandene

Som følge af den lavere status, som ikke-sekteriske borgere og ngo'er, der repræsenterer ikke-sekteriske livsholdninger, tildeles i Tjekkiet, Slovakiet og Polen i forhold til religiøse mennesker og ngo'er, agter Kommissionen da at sikre, at respekt for disse gruppers rettigheder bliver et tema, der drøftes under tiltrædelsesforhandlingerne med disse lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(28. juni 2002)

Respekten for menneskerettigheder, herunder ikke-diskrimination, er blandt de grundlæggende politiske kriterier, som ansøgerlandene skal opfylde for at blive medlemmer af EU. Behandlingen af ikke-sekteriske borgere og ikke-statslige organisationer (ngo'er), som repræsenterer en ikke-sekterisk livsholdning, skal følge disse principper.

Kommissionen følger fortsat nøje udviklingen på dette område og foretager en bedømmelse heraf, navnlig i forbindelse med forberedelsen af de periodiske rapporter for 2002. Bedømmelsen kommer til at bygge på alle tilgængelige kilder, herunder relevante ngo-rapporter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3354/02

af Albert Maat (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 2002)

Om: Spædbarnsbotulisme

For nylig døde en to måneder gammel hollandsk baby af spædbarnsbotulisme. Der er tale om en neuroparalytisk infektionssygdom, som skyldes sporer fra Clostridium botulinum, der kan spire, formere sig og danne giftstoffet botulinum-toxin i spædbarnets tarmkanal. Epidemiologiske undersøgelser peger på honning og i mindre udstrækning glukosesirup som mulige faktorer. For at undgå spædbarnsbotulisme anbefales det ikke at give spædbørn på under 1 år honning og glukosesirup. Den brede offentlighed synes imidlertid ikke at have kendskab til dette fænomen.

Er Kommissionen bekendt med eksistensen af dette muligvis dødelige syndrom og dets årsager?

Agter Kommissionen at træffe foranstaltninger med henblik på at orientere den europæiske offentlighed om syndromet og advare den mod at give spædbørn honning og glukosesirup, f.eks. gennem informationskampagner eller obligatoriske advarsler på honning og glukosesirup?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(20. december 2002)

Kommissionen er klar over den risiko for botulisme i forbindelse med indtagelse af honning, som det ærede medlem beskriver, men er ikke hidtil blevet gjort opmærksom på en lignende risiko i forbindelse med glukosesirup.

Kommissionen indgav i juni 2001 en forespørgsel til Den Videnskabelige Komité for Folkesundhedsrelaterede Veterinære Foranstaltninger om risikoen for botulisme. Den 19.-20. juni 2002 afgav komitéen en udtalelse, hvori den bekræftede, at spædbarnsbotulisme er den eneste biologiske risiko i forbindelse med indtagelse af honning.

Men komitéen anførte, at:

- smittevejene for honning er ukendte

- miljøet (jord, støv) antages at spille en afgørende rolle som infektionskilde for spædbørn

- risikoen for spædbarnsbotulisme er meget lav i Europa som helhed

- omfanget og forekomsten af bakterieinficeret honning er lav.

Komitéen mente ikke, at det ville være hensigtsmæssigt at anmode om mikrobiologisk testning eller fastsættelse af mikrobiologiske kriterier for at forebygge spædbarnsbotulisme. Sygdommen forekommer nemlig kun sporadisk, og bakterieindholdet i honning er lavt. Komitéen anbefalede effektiv og målrettet information om risikoen for spædbarnsbotulisme ved indtagelse af honning (i form af foldere, mærkning eller råd til sundhedssektoren).

Spørgsmålet blev først drøftet med medlemsstaterne i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed (SCFCAH), inden der blev afgivet videnskabelig udtalelse. Yderligere drøftelser med medlemsstaterne på grundlag af de seneste videnskabelige anbefalinger skal finde sted på det næste udvalgsmøde. Kommissionen vil overveje udvalgets retningslinjer og fortsat følge udviklingen meget nøje i overensstemmelse med sine forpligtelser og løftet om at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2814/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(7. oktober 2002)

Om: Nedskæringer i tredjelandenes fiskerflåder

Ifølge det forslag til reform af den fælles fiskeripolitik, som Kommissionen har vedtaget, skal der ophugges 8 000 fartøjer, hvilket vil føre til tab af 28 000 arbejdspladser for fiskere. Kommissionen begrunder disse store nedskæringer med den vanskelige situation, som fiskebestandene befinder sig i.

Det må imidlertid være en international forpligtelse at sørge for et ansvarligt fiskeri og sikre bevarelse af ressourcerne, og det hjælper ikke meget, at Fællesskabet iværksætter drastiske foranstaltninger, hvis ikke de andre fiskerimagter også gør det.

Har Kommissionen kendskab til, om disse andre lande (Kina, Japan, Filippinerne, Peru, Chile, Island, Rusland, Norge ) har indført lignende ensidige foranstaltninger med drastiske nedskæringer i fiskerflåden og beskæftigelsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(14. november 2002)

Det er en udbredt misforståelse, at Kommissionen foreslår obligatorisk ophugning af et større antal fartøjer. Misforståelsen skyldes offentliggørelse af nogle af Kommissionens budgetmæssige beregninger. Disse beregninger blev kun foretaget for at vise de mulige og hypotetiske virkninger af en ophugningsordning. I virkeligheden går Kommissionens forslag i forbindelse med reformen af den fælles fiskeripolitik (FFP) ud på at begrænse fiskeriet og afslutte de obligatoriske ophugningsprogrammer. Kommissionen foreslår med andre ord ikke, at der skal ophugges et bestemt antal fartøjer. Hvor mange fartøjer, der bliver ophugget, afhænger af, hvad fartøjernes ejere vælger. Der bliver bedre bestemmelser for driftsindstilling ved hjælp af ophugningsfonden, hvis medlemsstaterne ønsker at benytte den, foruden indsætnings-/udtagningsordninger for udskiftning af fartøjer.

Kommissionen indsamler ikke oplysninger om, hvordan tredjelandes flåder udvikler sig (det gælder dog ikke ansøgerlandene), og er ikke i stand til at kommentere hverken disse flåders udviklingstendens eller de administrative midler, hvormed tredjelande indskrænker fiskerflådens størrelse, og hvilken indflydelse disse indskrænkelser har på beskæftigelsen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0945/02

af Francesco Fiori (PPE-DE) til Kommissionen

(27. marts 2002)

Om: Afgift for opdrættere af fuldblodsheste (Foal Levy)

Den europæiske landbrugsmodel, der blev fastlagt med Agenda 2000, og som i øjeblikket revideres af Den Europæiske Union, har til formål at skabe en konkurrencedygtig landbrugssektor uden overdrevent store tilskud. Der er ingen berettigelse for den afgift, som den irske regering har indført, og som pålægges opdrættere af fuldblodsheste med det formål udelukkende at støtte irske opdrættere og fremme de engelske, idet afgiften finder anvendelse på alle fællesskabslande med undtagelse af England.

For opdrætterne af fuldblodsheste i Det Europæiske Fællesskab findes det største antal hingste af den bedste kvalitet i Irland, og hvert år sker der derfor i bedækningsperioden en midlertidig overflytning af avlsheste fra italienske, franske og tyske opdrættere til Irland.

Størstedelen af hopperne foler på irsk grund, og efter at de er blevet bedækket igen, vender de tilbage til oprindelseslandet. Hvis de forbliver i Irland, tilbageføres det føl, der er født i det pågældende år, under alle omstændigheder inden den 31. december, hvorefter det bliver hjemmehørende i ejerens hjemland. Denne ovennævnte fremgangsmåde skyldes, at det er umuligt for opdrættere af fuldblodsheste at gøre brug af kunstig befrugtning, da denne fremgangsmåde er forbudt gennem de internationale bestemmelser om hesteavl. Hvis den derimod var tilladt, ville transporten af dyrene være overflødig, og både problemet med Foal Levy og mange andre problemer af sundhedsmæssig art ville være løst.

Den irske regering har indført en afgift, som er direkte proportionel med bedækningsomkostningerne for den hingst, som hoppen er bedækket af, den såkaldte Foal Levy, som opkræves for de føl, der er født i Irland, idet føl af engelsk ejede hopper af uforståelige grunde er undtaget.

Mener Kommissionen ikke, at denne afgift tilsidesætter princippet om fri konkurrence, som er fastslået i traktatens artikel 88 og 89, idet produktionsomkostningerne kun forhøjes for visse producenter?

Hvorledes opfatter Kommissionen de irske protektionistiske bestemmelser, hvis der ikke er tale om en diskriminerende fremgangsmåde over for de opdrættere, der ikke er irske eller engelske?

Da irerne investerer en stor del af de midler, der tilvejebringes gennem denne afgift, i afsætningen af deres egne føl på deres auktioner, mener Kommissionen da ikke, at der opstår en illoyal konkurrence over for de øvrige EU-lande, som ikke kan få adgang til disse midler?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. juli 2002)

Kommissionen har kontaktet de irske myndigheder om det spørgsmål, som det ærede medlem stiller, og bedt dem om en stillingtagen samt om alle relevante oplysninger om denne afgift (Foal Levy). Ved skrivelse af 23. maj 2002 fremsendte de irske myndigheder nærmere oplysninger om afgiften. Oplysningerne er nu ved at blive evalueret af Kommissionens relevante tjenestegrene, som så vil tage stilling til, om der er grundlag for yderligere foranstaltninger fra EU's side.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1889/02

af John Cushnahan (PPE-DE) til Rådet

(1. juli 2002)

Om: Brud på menneskerettigheder

Er Rådet bekendt med, at der i Guatemala i stigende grad fremsættes trusler mod landets menneskerettighedsforkæmpere, og at Guillermo Ovalle de León, medlem af menneskerettighedsgruppen Rigoberta Menchù, for nylig blev myrdet?

Dertil kommer, at personer, som forsøger at beskytte truede gadebørns samt fængslede børns rettigheder, er blevet truet med skydevåben.

Hvilke foranstaltninger agter Rådet at gennemføre med henblik på at sikre, at medlemmerne af disse menneskerettighedsorganisationer ikke udsættes for trusler, således at de kan fortsætte deres undersøgelser af brud på menneskerettigheder?

Svar

(11. november 2002)

1. Rådet er klar over, at menneskerettighedssituationen forværres i Guatemala, og ser med største bekymring på de chikanerier, dødstrusler og overfald, som personer og organisationer, der forsvarer menneskerettighederne i Guatemala, udsættes for. Rådet har gentagne gange fordømt disse handlinger, der forhindrer fremskridt hvad angår styrkelsen af retsstatsprincipperne, og har indtrængende henstillet til regeringen i Guatemala, at den beskytter de pågældende personer og organisationer og får hændelserne undersøgt, således at der kan blive taget retslige skridt til at straffe de ansvarlige. Det specifikke tilfælde med mordet på Guillermo Ovalle de Leòn blev behandlet i Rådets svar på skriftlig forespørgsel E-1435/02.

2. Som allerede nævnt i det svar gav Rådet i april i forbindelse med fireårsdagen for mordet på biskop Gerardi igen over for Guatemalas regering udtryk for sin bekymring over de fortsatte trusler mod og overfald på medlemmer af menneskerettighedsorganisationer, journalister og dommere og jurister. Desuden blev der i maj på EU's vegne rettet henvendelse til vicepræsidenten, hvori der blev givet udtryk for bekymring over forskellige menneskerettighedsspørgsmål, især truslerne mod dem, der er aktive på dette område.

3. Rådet giver sin fulde støtte til den erklæring, som FN-generalsekretærens særlige repræsentant for menneskerettighedsforkæmpere Hina Jilani fremsatte den 12. juni 2002 efter sit besøg i Guatemala, hvori hun bl.a. indtrængende henstillede til regeringen, at den gennemfører fredsaftalerne og især den del, der vedrører menneskerettighederne, afskaffer straffrihed for de krænkelser, der er sket tidligere, og som sker nu, og gennemfører en grundig og uafhængig undersøgelse af påstandene om overgreb mod menneskerettighedsforkæmpere og den påståede eksistens af hemmelige grupper. Hina Jilanis rapport om besøget i Guatemala, der skal forelægges Menneskerettighedskommissionen i Genève i 2003, vil være udtryk for en meget positiv udvikling.

4. Rådet opretholder en konstruktiv dialog med Guatemala, som er baseret på respekt for menneskerettighederne og gennemførelse af fredsaftalerne, både bilateralt og inden for rammerne af San Jose-dialogen. Situationen i Guatemala overvåges nøje med henblik på at fastlægge, hvilken linje der bør følges.