ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0760/01

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(7. marts 2001)

Om: Kommissionens undersøgelser i forbindelse medsyg dommen spongiform encephalopati i Grækenland

Fra den 12. til 16. februar foretog nogle veterinæreksperter, der var udsendt af Kommissionen, nogle undersøgelser i Grækenland med henblik på at kontrollere, hvorvidt foranstaltningerne i forbindelse med spongiform encephalopati var blevet gennemført.

På grundlag af den rapport, som disse kontrollører har udfærdiget, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Føres der tilstrækkelig kontrol med kvæg for at konstatere sygdommen?

2. Overholdes foranstaltningerne til beskyttelse af kvæget mod sygdommen spongiform encephalopati?

3. Hvilke betingelser foregår opdræt og slagtning af kvæg under, hvordan er forholdene på de græske slagterier, og hvorvidt opfyldes fællesskabsrettens bestemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(23. april 2001)

Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontor gennemførte et kontrolbesøg i Grækenland fra den 12. til den 16. februar 2001 for at vurdere de kontrolforanstaltninger til beskyttelse mod BSE, der er indført i landet.

I henhold til Levnedsmiddel- og Veterinærkontorets forretningsorden og i overensstemmelse med Kommissionens beslutning 98/139/EF af 4. februar 1998 om visse regler for veterinærkontrol på stedet foretaget af Kommissionens eksperter i medlemsstaterne(1), skal et udkast til rapport om et kontrolbesøg udarbejdet af Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret sendes til den kontrollerede medlemsstats myndigheder senest 20 arbejdsdage efter besøget, og den pågældende medlemsstat har derefter, når den har modtaget rapporten på sit eget officielle sprog, i dette tilfælde græsk, 25 arbejdsdage til at indsende sine bemærkninger til Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret. Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret kan først offentliggøre den endelige rapport efter afslutningen af denne procedure.

Den endelige rapport om kontrolbesøget skulle være færdig senest midt i maj 2001. Efter den sædvanlige procedure vil Kommissionen oversende den til Parlamentet og offentliggøre den på Internettet. Uafhængigt af denne rapport har Kommissionen gentagne gange opfordret alle medlemsstaterne til at sikre den fulde gennemførelse og overholdelse af fællesskabslovgivningen om BSE.

(1) EFT L 38 af 12.2.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0699/01

af Eurig Wyn (Verts/ALE) til Rådet

(14. marts 2001)

Om: UK's deltagelse i bombningen af Bagdad

Støtter Rådet UK's deltagelse i bombningen af Bagdad?

Finder Rådet ikke, at de irakiske borgere allerede har lidt tilstrækkeligt på grund af den økonomiske embargo, at yderligere amerikanske og britiske angreb kun vil øge deres lidelser, og at disse angreb i demokratiets og menneskerettighedernes navn bør fordømmes?

Svar

(13. juli 2001)

Rådet har ingen fælles holdning til flyveforbudszonerne i Irak, herunder heller ikke til de bombninger, der henvises til i forespørgslen.

Rådet anser det for vigtigt at forhindre, at Iraks regering igen erhverver sig masseødelæggelsesvåben, og det gentager, at det i fuldt omfang støtter de relevante resolutioner fra FN's Sikkerhedsråd om Irak, herunder også resolution 1284/99. Imidlertid er Rådet enig i, at det er nødvendigt at lette de lidelser, som disse sanktioner påfører det irakiske folk. Olie for mad-programmet er af største vigtighed i denne forbindelse, og Rådet håber, at programmet kan forenkles i overensstemmelse med henstillingerne fra FN's generalsekretær. Rådet er inden for rammerne af FN's Sikkerhedsråds resolutioner i færd med at undersøge, hvilke muligheder der er for yderligere EU-tiltag på det humanitære og kulturelle område.

Rådet noterer sig endvidere, at sanktionerne vil kunne suspenderes og eventuelt ophæves i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1284, hvis den irakiske regering fuldt ud samarbejder med FN. Rådet håber, at de nylige kontakter mellem FN's generalsekretær og repræsentanter for Iraks regering vil fremme et sådant samarbejde i fremtiden.

Endelig har Rådet med interesse noteret sig drøftelserne i FN's Sikkerhedsråd om, hvorledes sanktionernes effektivitet kan forbedres, bl.a. gennem en bedre målretning, hvorved unødvendige menneskelige lidelser kan undgås.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1767/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Lufthavnen ved Charleroi: offentlig støtte og overholdelse af konkurrencereglerne

Det forlyder i pressen, at den wallonske region yder offentlig støtte til luftfartselskabet Ryanairs aktiviteter på Charleroi-lufthavnen. Det drejer sig om følgende:

a) finansiering af uddannelsen for kabine- og check in-personale;

b) en tabsgivende takst for handling på 5 000 BFR pr. fly (sortering af bagage, ledsagelse af passagerer osv.), mens andre luftfartselskaber tidligere er afkrævet 60 000 BFR pr. fly;

c) gratis handling af den tredje daglige afgang til Dublin;

d) mulighed for Ryanair til at råde over BSCA-personale (selskabet, der står for driften af Brussels South Charleroi Airport), som ydermere betales af det offentlige;

e) skjult støtte fra den wallonske region, som sætter Ryanair i stand til at tilbyde passagerer gratis billetter.

Kan Kommissionen bekræfte disse forlydender om offentlig støtte og anses den i så fald for at være i overensstemmelse med EU's konkurrencelovgivning? I benægtende fald, hvad agter Kommissionen at gøre for at standse denne støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(13. juli 2001)

Kommissionen undersøgte i 1998 og 1999 betingelserne for luftfartselskabet Ryanairs drift af ruteflyvning på lufthavnen i Charleroi. Den er bl.a. bekendt med kontrakterne mellem Ryanair og selskabet BSCA, som forvalter lufthavnen i Charleroi.

Kommissionens undersøgelse har ikke afsløret overtrædelse af Fællesskabets konkurrenceregler. Det er rigtigt, at Ryanair nød godt af gunstige driftsbetingelser i Charleroi lufthavn, hvad angår ground handling, men det var også, og i meget høj grad, det vigtigste luftfartselskab i denne infrastruktur. De nedslag, den modtog, syntes at falde ind under normal kommerciel praksis.

Kommissionen kan dog oplyse det ærede parlamentsmedlem om, at den under hensyntagen til oplysninger, der for nylig er fremkommet i pressen, har til hensigt at kontrollere, om de indhentede oplysninger stadig gælder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1219/01

af Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) til Kommissionen

(24. april 2001)

Om: Vejoverføring over Havelfloden - gennemskæring af et i henhold til habitat-direktivet beskyttet område

Landsregeringen har planer om at udbygge en motorvejstilkørsel fra Rathenow til Motorvej A 2 gennem et i henhold til habitat-direktivet beskyttet område.

1. Er Kommissionen blevet oplyst om overtrædelsen af områdets status som beskyttet område i forbindelse med planlægningen af motorvejstilkørslen?

Hvilke foranstaltninger har den i givet fald krævet, at landsregeringen i Brandenburg iværksætter?

2. Har Kommissionen i sine kontakter med landsregeringen i Brandenburg fået oplysning om, at en mere miljøacceptabel variant ikke skulle tages til efterretning i den indledte projektering, fordi den øjensynlig ikke var politisk ønskværdig?

Har Kommissionen i givet fald tilskyndet til, at den modificerede nulvariant (udbygning af den eksisterende hovedvej 102, eventuelt med tilføjelse af en ringvej ved Brandenburg) også inddrages?

3. Ved Kommissionen, at alle de indledende prøver af bæredygtigheden af dette indgreb i områdets naturrigdomme af de lokale natureksperter blev vurderet som inkompetente og mangelfulde, fordi vigtige oplysninger simpelthen blev overset eller underkendt?

4. Ved Kommissionen, at hvis lokale fagfolk var blevet inddraget havde det været muligt at undgå at gribe ind i det beskyttede område og bygge en kunstigt korridor for den nye vej?

Hvad gør Kommissionen i denne sammenhæng med henblik på at bringe undgåelsesprincippet i anvendelse?

5. Er der planer om at give EU-støtte til dette vejbyggeri?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(20. juni 2001)

Kommissionen har modtaget en klage over den planlagte nye vejbro med motorvejstilkørsel i Brandenburg. Ifølge den klagende part er vejbroen og vejføringen blevet planlagt tæt ved naturbevarelsesområdet Untere Havel Süd i Brandenburg. Efter den klagende parts opfattelse bør det pågældende område indgå i en foreslået lokalitet af fællesskabsbetydning. Ifølge klageren er en del af dette område, som fortjener at blive medtaget i den pågældende lokalitet af fællesskabsbetydning, udelukket for at gøre det muligt at gå videre med projektet.

For at kunne behandle denne sag korrekt er det nødvendigt at foretage tilbundsgående teknisk analyse af de oplysninger, klageren har indgivet. Spørgsmål 1-4 kan besvares efter at denne analyse er afsluttet, og de relevante tjenestegrene har draget konklusionerne heraf. Selv om delstaten Brandenburg tilsyneladende har opstillet en komplet liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning, vil Kommissionen rette henvendelse til den tyske regering for at få nærmere oplysninger, hvis det fremgår af analysen, at fællesskabslovgivningen sandsynligvis er blevet overtrådt i det foreliggende tilfælde.

Kommissionen er principielt ikke indblandet i udvælgelsen og gennemførelsen af de enkelte projekter. Dog er der ifølge de oplysninger, der er modtaget fra den pågældende medlemsstat, ikke planlagt nogen finansiering via Den Europæiske Fond for Regionaludvikling i forbindelse med dette projekt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1160/01

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(19. april 2001)

Om: Udkast til bestemmelser vedrørende videospil

En undersøgelse for nylig, foretaget af American Psychological Association (APA) viste, at visse voldelige videospil hos mindreårige men oven i købet også voksne brugere kan fremprovokere voldelige tanker, følelser og opførsel, og påvirke dem meget mere end tv eller film. Undersøgelsen viste tillige, at mange videospil forøger børns aggressivitet, og at deres indflydelse på menneskets psyke kan være langt mere skadelig end voldelige scener i tv eller i film, fordi der i videospil er en gensidig påvirkning.

I henhold til evalueringsrapporten fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet (KOM(2001) 106 af 27. februar 2001) med hensyn til beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed findes der kun lovbestemmelser vedrørende klassificering af videospil i seks medlemsstater.

På grund af disse meget store forskelle i medlemsstaterne (f.eks. har Frankrig fastlagt de lovgivningsmæssige rammer for at forbyde voldelige videospil, Sverige overvejer at indføre aldersklassificering, og selvregulering vedrørende klassificering af videospil findes kun i et mindretal af medlemsstaterne), bedes Kommissionen oplyse, om den har til hensigt at forelægge et udkast til fælles bestemmelser for alle medlemsstaterne, og i benægtende fald hvilke foranstaltninger den vil iværksætte med henblik på at beskytte mindreårige mod videospil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(20. juni 2001)

Kommissionen har ikke for nærværende nogen intention om at forelægge et udkast til lovgivning, der skal anvendes ensartet i alle medlemsstater netop om klassificering af videospil. På fællesskabsplan er spillene allerede omfattet af Rådets henstilling 98/560/EF af 24. september 1998 om udvikling af den europæiske industris konkurrenceevne inden for audiovisuelle tjenesteydelser og informationstjenester gennem fremme af nationale rammer, der tager sigte på at opnå en sammenlignelig og effektiv beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed(1).

I evalueringsrapporten fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om anvendelsen af Rådets henstilling af 24. september 1998 med hensyn til beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed(2) konstateres det, at medlemsstaterne har anvendt henstillingen temmelig ensartet, og deres aktiviteter i denne henseende koncentrerer sig om brugen af Internettet. Rapporten konkluderer, at udfordringerne for så vidt angår beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed er at finde i forbindelse med samtlige medier, det være sig Internettet, radiofoni, videospil eller medier som video og DVD.

Kommissionen vil undersøge nødvendigheden af en fællesskabsforanstaltning inden for dette område i forbindelse med sin revision af direktivet Fjernsyn uden grænser, der efter planen vil finde sted i 2002.

(1) EFT L 270 af 7.10.1998.

(2) KOM(2001) 106 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0948/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Brug af alkylfenoler

1. Vil Kommissionen oplyse, hvad der er den aktuelle holdning til begrænsning af brugen af alkylfenoler i EU-lovgivningen og i medlemsstaternes nationale lovgivning?

2. Er Kommissionen vidende om, at alkylfenoler bruges i industrivaskemidler, sæddræbende smøremidler og pesticidspray og er kendt for at være hormonforstyrrende stoffer?

3. Har Kommissionen kendskab til alternative produkter, som kunne bruges med samme egenskaber uden samme bivirkninger?

4. Er Kommissionen tilfreds med omfanget af de nuværende restriktioner for brugen af alkylfenoler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. juni 2001)

Kommissionen er for øjeblikket ved at færdiggøre vurdering af farerne for menneskets sundhed og for miljøet i henhold til forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer(1) af to nonylphenoler, idet Det Forenede Kongerige er rapportørmedlemsstat: (a) Phenol, 4-nonyl, forgrenet (CAS registernummer 84852-15-3); (b) nonylphenol (CAS registernummer 25154-52-3) and beslægtede derivater (nonylphenolethoxytlater).

Nonylphenoler og nonylphenolethoxylater er en produktfamilie, der kun er en undergruppe af den større gruppe alkylphenoler.

Når dette arbejde er færdiggjort, foreslås der eventuelt restriktioner om markedsføring og anvendelse af nonylphenoler og nonylphenolethoxylater, hvis dette er hensigtsmæssigt.

Der er ikke til dato blevet vedtaget foranstaltninger vedrørende alkylphenoler generelt.

Risikovurderingsrapporterne angiver, at disse nonylphenoler hovedsagelig bruges som mellemstof ved produktionen af nonylphenolethoxylater, som så anvendes i vaskemidler og maling og til fremstilling af harpikser, plastik og stabilisatorer i polymerindustrien. Andre anvendelser er bl.a. fremstilling af phenoloximer til anvendelse uden for Fællesskabet i metaludvindingsindustrien og nogle specialmalinger. Stoffet har en hormonsystemforstyrrende egenskab. Det har også mange toksiske egenskaber, som forekommer ved samme former for eksponeringer som den hormonsystemforstyrrende virkning.

Risikovurderingsrapporterne fastslog, at stoffet udgør en fare for menneskets sundhed (arbejdstagere) og miljøet (i vandet og på landjorden).

Den videnskabelige komite for toksicitet, økotoksicitet og miljø støttede i sin udtalelse af 4. februar 2000 disse konklusioner.

Man er på nuværende tidspunkt inden for rammerne af forordningen i færd med at identificere de specifikke yderligere foranstaltninger der er nødvendige for at kontrollere de påviste farer. Man tager i denne forbindelse også hensyn til alternative produkter. Det forventes, at dette arbejde afsluttes i juni 2001.

(1) EFT L 84 af 5.4.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1111/01

af Brian Crowley (UEN) til Kommissionen

(6. april 2001)

Om: Dublin-Kontoret for Mindre Udbredte Sprog

Dublin-Kontoret for Mindre Udbredte Sprog har spillet en central rolle med hensyn til at bidrage til at beskytte og fremme de mindre udbredte sprog i hele Det Europæiske Fællesskab. Nu er kontorets ekspertise, der er opbygget gennem mange år, direkte og uden rimelig grund sat på spil på grund af Kommissionens trusler om at lukke det for at spare omkostninger, hvilket er ganske i modstrid med interesserne hos alle dem i hele Fællesskabet, der taler mindre udbredte sprog. Mener Kommissionen ikke, at EU bør udvise respekt for den kulturelle mangfoldighed, og vil den nu gøre dette ved at forpligte sig til at bevare Dublin-Kontoret for Mindre Udbredte Sprog?

Svar på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(18. maj 2001)

Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog (EBLUL), der har afdelinger i Dublin og Bruxelles, modtager fællesskabsstøtte til de løbende udgifter, som udgør cirka 80 % af dets budget. Det er en særlig betingelse for denne type finansiering, at organisationens administrative udgifter holdes på et absolut minimum. Berettigede omkostninger er omkostninger, som er nødvendige for at sikre modtagerorganisationens normale funktion, og som sætter den i stand til at følge sine fastlagte mål. I det aktuelle tilfælde var EBLUL's omkostningsstruktur som skildret i dets oprindelige støtteanmodning for perioden 2001-2002 ikke i overensstemmelse med disse bestemmelser. De administrative udgifter var steget til næsten 75 % af budgettet, og en projektion af tendenserne inden for lønninger og faste udgifter i forhold til indtægten viste, at medmindre der skete en betydelig omstrukturering, kunne EBLUL ikke fortsætte med at tjene de regionale sprogsamfund og mindretalssprogsamfundene på særlig omfattende vis ret meget længere.

Kommissionen krævede derfor, at EBLUL i løbet af den kommende støtteperiode skulle reorganisere sine aktiviteter med henblik på en betragtelig reduktion i lønudgifter og faste udgifter samt foretage en betydelig og reel overførsel af ressourcer fra administrative udgifter til praktisk handling til støtte for de regionale sprogsamfund og mindretalssprogsamfundene i Europa.

Som uafhængig NGO var EBLUL eneansvarlig for beslutningen om, hvilke skridt der skulle tages for at imødekomme Kommissionens krav. I sin endelige støtteansøgning for perioden 2001-2002 har organisationen angivet, at den agter at reducere sine administrative omkostninger i årets løb til cirka halvdelen af det samlede budget med bevarelse af sin tilstedeværelse i Irland, ganske vist på et lavere omkostningsgrundlag end i dag. Disse foranstaltninger vil sætte organisationen i stand til at forøge sine informations-, lobby- og netværksaktiviteter og fremstød til gavn for de regionale sprogsamfund og mindretalssprogsamfundene.

Kommissionen mener, at dens handling i denne sag har bidraget til at sikre, at Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog fortsat kan spille en betydelig rolle i Fællesskabets politikker til sikring af sproglig og kulturel mangfoldighed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0328/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Smugling af cigaretter

Ifølge oplysninger er også lovlige europæiske virksomheder, der beskæftiger sig med produktion, oplagring og afsætning af cigaretter involverede i ulovligt salg af cigaretter i EU. Kommissionen har allerede indklaget to store amerikanske virksomheder på grund af ulovligheder.

Eftersom der i EU-landene også sælges cigaretter fremstillet i europæiske virksomheder, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Råder Kommissionen over oplysninger om lovlige europæiske virksomheders indblanding i ulovligt cigaretsalg? Agter Kommissionen også at iværksætte procedurer imod dem i tilfælde af, at oplysningerne er tilstrækkelige til at underbygge anklager?

2. Hvilke af disse oplysninger er tilgængelige, og kan vi få dem meddelt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(23. april 2001)

Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) undersøger alle aspekter i forbindelse med cigaretsmugling til Fællesskabet, som påvirker Fællesskabets økonomiske interesser. I denne henseende arbejder arbejdsgruppen for cigaretter nært sammen med de relevante myndigheder i medlemsstaterne og en række tredjelande for at identificere hovedmændene og organisationerne bag disse aktiviteter.

Specielt i tilfælde hvor cigaretter fremstilles inden for Fællesskabet, eksporteres til tredjelande og derefter ulovligt genindføres ind i Fællesskabet har EU kompetence til at gennemføre undersøgelser, selv om det normalt er medlemsstaterne, der foretager undersøgelser i de tilfælde, hvor cigaretterne fremstilles i Fællesskabet og derefter videresælges inden for Fællesskabet, uden at der betales told og afgifter.

Da der er tale om igangværende undersøgelser, er det ikke på dette stadium muligt at give yderligere oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0608/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. marts 2001)

Om: Skal staten eller kommunerne varetage den lokale dyrebeskyttelse?

I en betænkning (Ett förbättret djurskydd, SOU 2000:108), som blev fremlagt i Sverige i december 2000, hedder det, at den svenske model, ifølge hvilken kommunerene varetager den lokale dyrebeskyttelse, ikke opfylder de krav, EU stiller i direktiv 90/425/EØF(1). Ordføreren hævder, at det lokale tilsyn på grund af krav fra EU må fjernes fra kommunerne, og han foreslår, at staten overtager opgaverne.

Påstanden om, at den svenske model ikke opfylder EU's krav, har skabt stor forundring, ikke mindst i den svenske landsforening af kommuner, der betvivler påstanden. Men den svenske regering er i flere år gået ind for, at staten skal overtage det lokale tilsyn. Dens egen gruppe i Rigsdagen har dog været imod det, hvilket har medført, at regeringen ikke har kunnet fremsætte forslag. Derfor næres der mistanke om, at det er regeringens egne politiske ambitioner, der ligger bag betænkningens konklusioner og ikke EU's direktiv.

Mener Kommissionen, at den svenske model, hvor kommunerne har ansvaret for det lokale tilsyn, strider mod noget gældende EU-direktiv?

(1) EFT L 224 af 18.8.1990, s. 29.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(13. juni 2001)

Kommissionen er ikke bekendt med den betænkning, som det ærede medlem henviser til.

Artkikel 2 i Rådets Direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked giver følgende definition af begrebet kompetent myndighed:

Ved kompetent myndighed forstås en medlemsstats centrale myndighed, der er kompetent til at udføre veterinærkontrol eller zooteknisk kontrol, eller enhver myndighed, til hvem den har delegeret denne kompetence.

Direktivet hverken anviser eller forbyder nogen bestemt model for tilrettelæggelsen af veterinærlovgivningens gennemførelse i medlemsstaterne, idet der gives mulighed for, at den centrale myndighed kan delegere sin kompetence.

I øvrigt bør det erindres, at det i henhold til fællesskabsrettens overordnede principper er overladt til de enkelte medlemsstater at sørge for, at fællesskabslovgivningen gennemføres inden for deres område. I det omfang fællesskabsretten ikke indeholder fælles regler i denne henseende, handler de nationale myndigheder i overensstemmelse med deres egen nationale lovgivning ved gennemførelsen af fællesskabslovgivning. Dog skal denne regel være forenelig med kravet om ensartet anvendelse af fællesskabsretten(1).

(1) Domstolens dom i sag 205-215/82 (Milchkontor), Saml. 1983, s. 2633.