SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2261/01

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Forslag om harmonisering af energibeskatning i grønbogen om en strategi for energiforsyningssikkerhed

Kommissionens grønbog om en strategi for energiforsyningssikkerhed(1) er en betydelig strategisk indledning af drøftelsen om udvikling af energiforsyningen i de nærmeste år og årtier. I grønbogen følges udviklingen i energisektoren navnlig set ud fra energiressourcernes tilstrækkelighed og tilvejebringelse og miljøanliggender. I grønbogen er også medtaget udviklingen af energibeskatningen med dens fiskale målsætninger og virkninger for styringen.

Af grønbogen fremgår det, hvilke skatter blev betalt for udgifterne til energiproduktion og transport af energi i 1997. Ifølge mine oplysninger er energibeskatningen blevet skærpet siden 1997 i hvert fald i Finland.

Energibeskatning anses ifølge grønbogen for at være et effektivt instrument til styring af energiforbruget. I grønbogen foreslås det derfor, at energisektoren skal pålægges tilstrækkeligt høje skatter. Hvad er tilstrækkeligt høje skatter, og hvad betyder det i praksis? Harmoniseringen af beskatningen i Fællesskabet anses for at være et nødvendigt instrument af hensyn til konkurrencen, for at forvridningerne i energisektoren kan undgås.

1. Hvordan kan det ved hjælp af den foreslåede harmonisering af energibeskatningen sikres, at nordlige medlemsstater ikke stilles ringere med hensyn til energibeskatning?

2. Hvordan kan man i en situation, hvor den øgede beskatning svækker konkurrenceevnen, sikre, at industrien og energiproduktionen fornys, og den nødvendige evne til udvikling af hensyn til miljøet?

3. Hvordan kan EU-industriens konkurrenceevne sikres i forhold til tredjelande?

(1) KOM(2000) 769.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(22. oktober 2001)

Kommissionen har i 1997 fremsat forslag til Rådets direktiv om omstrukturering af EU-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter(1). Dette forslag fastsætter afgiftssatserne for energiprodukter samt en gradvis forhøjelse heraf i tre etaper.

Ved hjælp af en harmonisering af strukturerne for de afgifter, der gælder for alle energiprodukter, har forslaget til formål:

- at begrænse konkurrencefordrejningen mellem medlemsstaterne og mellem energiprodukterne, hvilket vil give anledning til en forbedring af det indre markeds funktion og til en forøgelse af medlemsstaternes mulighed for at fortsætte ønskede skattemæssige reformer;

- at bidrage effektivt til en reduktion af emissioner af forurenende stoffer og drivhusgasser i henhold til Kyoto-protokollen.

Endvidere vil forslaget bidrage til at forbedre Fællesskabets energiforsyningssikkerhed, bl.a. mulighederne for at styre energiforbruget og ved en aktion vedrørende den samlede efterspørgsel.

Forslaget til et direktiv, der klart indgår i Kommissionens udviklingsstrategi, kommer alle medlemsstater til gode.

Af en undersøgelse af statistikkerne over udgifterne til energi (herunder skatter) fremgår det, at stærkt energiforbrugende virksomheder i de nordlige lande ikke er konfronteret med en højere beskatning end virksomheder i andre medlemsstater. Harmoniseringen af strukturerne og tilnærmelsen af afgiftssatserne giver en bedre ligevægt mellem de økonomiske operatører i medlemsstaterne.

Forslaget til direktiv fra 1997 og de aktuelle drøftelser i Økofin-Rådet behandler indgående problematikken om de europæiske virksomheders konkurrenceevne. Således stilles der obligatoriske afgiftsfritagelser eller fakultative afgiftsnedsættelser i udsigt for stærkt energiforbrugende virksomheder. Endvidere er fællesskabsreglerne for statsstøtte blevet tilpasset for bedre at tage hensyn til disse elementer til bevarelse af den industrielle konkurrenceevne, under hensyntagen til respekten for og beskyttelsen af miljøet.

Endelig skal Kommissionen bemærke, at en såkaldt grøn skattereform som foreslået i forslaget til direktiv af 1997, dvs. på grundlag af princippet om budgetneutralitet, vil kunne give dobbelt udbytte, dels ved at forstærke kampen mod forureningen og dels ved at fremme beskæftigelsen og væksten i medlemsstaterne.

(1) EFT C 139 af 6.5.1997.