SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2713/98

af Leonie van Bladel (UPE) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Den truende militaere eskalering af fredsprocessen i Angola

Den 16. juli 1998 gav kommissionsmedlem Leon Brittan under Europa-Parlamentets aktuelle og uopsaettelige debat om menneskerettigheder mundtligt tilsagn om et hurtigt svar paa et spoergsmaal gaaende ud paa at hindre en militaer eskalering af fredsprocessen i Angola ved fra EU-repraesentationen i Luanda at udsende et klart signal om, at EU i de eksisterende politiske relationer under Lomé-konventionen ikke kan tolerere en militaer loesning, der har udgangspunkt i Den Demokratiske Republik Congo og Namibia og gennemfoeres med de mest moderne vaaben betalt med olieindtaegterne, og at en saadan loesning vil foere til sanktioner, eftersom 60 % af landets befolkning lever under eksistensminimum, og da de angolanske tropper stadig befinder sig i det tilgraensende Congo-Brazaville for at holde den ikke-valgte praesident ved magten. Hvornaar vil Kommissionen besvare dette spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(7. oktober 1998)

Kommissionen deler det aerede medlems uro over den fortsatte hoeje troppe- og vaabenkoncentration i Angola. Den Europaeiske Union har i flere erklaeringer om situationen i Angola givet udtryk for sine bekymringer i den henseende, navnlig i erklaeringen paa Den Europaeiske Unions vegne i De Forenede Nationers Sikkerhedsraad den 12. juni 1997 efter vedtagelsen af Sikkerhedsraadets resolution 1173/1998. I denne erklaering henstiller Unionen indtraengende til Angolas regering om at modstaa fristelsen til at gribe militaert ind over for UNITA's provokationer og at fortsaette med at arbejde for en fredelig loesning paa konflikten.

I samme erklaering minder Unionen desuden om Unionens bekymringer over UNITA's vedvarende forsinkelser med den endelige befaestelse af fredsprocessen, navnlig hvad angaar oppositionsbevaegelsen naegtelse og forhalingerne med hensyn til at overgive resten af de omraader, der er under dens kontrol, til statsadministrationen. Siden indsaettelsen af regeringen for forsoning og national enhed den 9. april 1997 - en regering, som ogsaa taeller medlemmer af UNITA - er oppositionsbevaegelsens leder Jonas Savimbis toeven med at efterkomme de resterende bestemmelser i Lusaka-protokollen blevet betragtet som en stoerre hindring for fredsprocessen. Paa den anden side er Kommissionen fortsat urolig over de mulige konsekvenser af suspensionen af UNITA-medlemmerne af regeringen.

Kommissionen er staerkt foruroliget over forlydender om militaer oprustning paa begge sider i Angola i de seneste maaneder, saerlig eftersom regionen befinder sig i en meget prekaer situation som foelge af Congo-krisen med sine regionale forgreninger. Beslutningen om sanktioner ligger hos De Forenede Nationers Sikkerhedsraad, som for naervaerende kun har paalagt UNITA sanktioner og ikke regeringen. Beslutningen blev vedtaget enstemmigt i Sikkerhedsraadet. De aspekter af sanktionerne, som vedroerer handel, er blevet omsat i faellesskabsretten. Kommissionen foelger meget omhyggeligt med i, hvordan situationen i Angola udvikler sig, og vil vaere parat til at tilpasse Faellesskabets samarbejde til den sociale, politiske og militaere situation under overholdelse af betingelserne i Lomé-konvention IV.