ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1413/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Manglende nederlandsk sprogafdeling i Europaskolerne i Alicante og Frankfurt

De to nye Europaskoler, der er blevet oprettet i Frankfurt og Alicante, og som efter planen starter deres arbejde i september, får ingen nederlandsk sprogafdeling i modsætning til Europaskolerne i Karlsruhe og München. I Frankfurt er følgende sprogsektioner planlagt: tysk, engelsk, fransk og italiensk. I Alicante vil sprogsektionerne være tysk, engelsk, fransk og spansk.

Kan Kommissionen oplyse, ud fra hvilke overvejelser det er vedtaget ikke at indføre en nederlandsk sprogsektion i Europaskolerne i Frankfurt og Alicante?

Kan Kommissionen oplyse, hvilken indsats den vil gøre for at få indført en nederlandsk sprogsektion?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(24. juni 2002)

De to nye Europaskoler i Frankfurt og Alicante har ikke en nederlandsk sprogafdeling, da antallet af EF-personalets børn i de to byer, der har nederlandsk som modersmål, ligger under det minimum, der kræves for at åbne en sprogafdeling.

Ifølge de kriterier, som Europaskolernes ledelse fastsatte den 24. og 25. oktober 2000, skal hver sprogafdeling have mindst 75 elever på primærtrinnet og 84 elever på sekundærtrinnet.

Hvis kriterierne på et tidspunkt i fremtiden vil blive opfyldt for andre sprog end dem, som der nu er oprettet sprogafdelinger for i Frankfurt og Alicante, vil Kommissionen naturligvis støtte oprettelsen af de relevante sprogafdelinger i de pågældende skoler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1007/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. april 2002)

Om: Udvidelsesforhandlingerne, landbruget og Sapard-programmet

I artikel 5, stk. 1 og 2, i de forskellige flerårige finansieringsaftaler mellem Kommissionen og regeringerne i de forskellige kandidatlande (Litauen, Letland, Ungarn, Bulgarien, Estland, Polen, Tjekkiet, Slovenien og Rumænien) som led i Sapard-programmet er det fastsat, at al kommunikation vedrørende aftalerne skal foregå på engelsk. Any communication between the Commission and () related to this Agreement shall be in English. I artikel 10 i disse aftaler er det desuden fastsat, at kun den engelske aftaletekst har gyldighed.

Hvorfor har Kommissionen valgt engelsk som primærsprog? Kan Kommissionen garantere, at disse dokumenter vil blive oversat til alle Unionens officielle sprog, og har den planer om, at også de andre kontakter med myndighederne i kandidatlandene fremover udelukkende skal foregå på engelsk?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(19. juni 2002)

Det er ikke Kommissionens politik udelukkende at benytte engelsk i kommunikationen med kandidatlandene. Når man skal vælge kommunikationssprog for kontakten mellem kandidatlandene og Kommissionen, ser man på, om sproget er forståeligt og praktisk for begge parter.

Et særligt godt eksempel på sprogvalget er samarbejdet mellem kandidatlandene og langtidsudstationerede eksperter inden for det parvise samarbejde, hvor det ikke er usædvanligt, at f. eks. estere taler finsk med finske førtiltrædelsesrådgivere, og at der ofte bruges fransk f. eks. i Rumænien. Tysk vælges også hyppigt som fællessprog.

I forbindelse med fællesskabsstøtten til førtiltrædelsesforanstalningerne inden for landbrug og udvikling af landdistrikterne (Sapard) valgte man engelsk af praktiske grunde. Her skal Kommissionen specielt henvise til, at man regner med, at dokumenterne for hvert land allerede nu gennemsnitligt omfatter 1 000 sider.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1682/02

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. juni 2002)

Om: Mund- og klovsygevirus i Sydkorea

I Sydkorea er der (den 30. april) på ny udbrudt mund- og klovsyge, efter at Det Internationale Kontor for Epizotier netop havde erklæret landet frit for mund- og klovsyge (samtidig med Nederlandene, Frankrig og Irland).

Nu i juni afholdes verdensmesterskabet i fodbold 2002 i Japan og Sydkorea, hvor mange fodboldfans fra Den Europæiske Union vil være til stede. Hvor arrangørerne er bekymrede over fraværet af fans fra Japan på grund af udbruddet af mund- og klovsyge er andre bekymrede over risikoen for overførsel af sygdommen via de fans, der kommer. Myndighederne hævder, at det ramte område ligger langt fra fodboldstadionerne, og at der ikke er nogen risiko for spredning af sygdommen.

Hvorledes påtænker Kommissionen at håndtere faren for, at mund- og klovsyge fra Sydkorea spredes til Den Europæiske Union?

Træffes der i de europæiske lufthavne foranstaltninger til ved hjælp af sporhunde at afsløre planter og kød- og mejeriprodukter, som privatpersoner medbringer, og til i givet fald at destruere dem?

Gennemføres der desinfektionsforanstaltninger i og omkring lufthavnene (såvel i Japan og Sydkorea som i Europa) med henblik på præventivt at hindre eksport og import af mund- og klovsygevirus?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(4. juli 2002)

Kommissionen ønsker indledningsvis at henlede det ærede medlems opmærksomhed på svarene på skriftlig forespørgsel P-1535/02 af Reimer Böge og P-1544/02 af Albert Jan Maat(1) om samme emne.

Den 3. juni 2002 blev der indberettet et nyt tilfælde, efter at der i tiden op til den 20. maj 2002 var indberettet 12 tilfælde. I henhold til oplysninger modtaget fra Sydkorea konstateredes også dette tilfælde, som indtil videre er det sidste, i et landdistrikt, der er beliggende ca. 40 km fra det nærmeste fodboldstadion.

De kompetente myndigheder i Sydkorea har indledt en oplysningskampagne med henblik på at informere fodboldfans og udsender desuden oplysninger på internettet (http://www.nvrqs.go.kr).

De kompetente myndigheder i medlemsstaterne har ligeledes iværksat oplysningskampagner rettet mod personer, der vender hjem fra lande, der er ramt af mund- og klovsyge, herunder bl.a. Sydkorea.

Et forslag til en kommissionsbeslutning vedrørende harmonisering af de metoder, der benyttes til at bevidstgøre offentligheden og til at forstærke kontrollen ved importhavnene, vil blive forelagt medlemsstaterne på det forestående møde i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed.

(1) Se side 172.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0760/02

af Brigitte Langenhagen (PPE-DE) til Kommissionen

(18. marts 2002)

Om: Anvendelse af bifangst

I visse fiskerilande er det tilsyneladende gængs praksis, at bifangst ikke smides over bord men skal landes sammen med den øvrige fangst. Kommissionen bedes besvare følgende spørgsmål?

1. I hvilke lande anvendes denne procedure, og hvilke erfaringer har disse lande gjort med denne metode?

2. Mener Kommissionen, at der er muligheder for i strid med den hidtidige praksis ikke at kaste bifangster over bord (for små fisk, uønskede fangster) men i stedet at lande dem sammen med den øvrige fangst og sælge dem såvel som medregne disse fangster under de pågældende kvoter og således på en vis måde skåne fiskebestandene?

3. Hvilket forslag har Kommissionen som løsning på det ubehagelige problem med henholdsvis bifangster og genudsmidning som et led i reformen af den europæiske fiskeripolitik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. april 2002)

Udtrykket bifangst er ikke særlig hensigtsmæssigt i denne sammenhæng. I mange fiskerier udnyttes mange forskellige arter, hver gang fiskeredskaberne anvendes. Normalt er et forholdsvis lille antal arter fremherskende i fangsterne, mens et større antal arter kun er repræsenteret i mindre omfang. De

mindre fremherskende arter har dog ofte en stor værdi pr. vægtenhed og er derfor et velkomment supplement til fiskernes indtægt. Desuden fanges der også fisk, som fiskerne ikke ønsker at lande, normalt fordi de kun har ringe eller slet ingen handelsværdi, eller fordi det er forbudt at lande dem.

1. I Norge gælder det princip, at individer af de vigtigste af de kommercielt udnyttede arter i fangsten ikke må genudsættes, men skal landes og fratrækkes en passende kvote. Til trods for en række forespørgsler har Kommissionen ikke kunnet få en fuldstændig beskrivelse af dette system eller dets succes.

2. Kommissionen ser gerne, at fangsten af små fisk bringes til ophør eller reduceres kraftigt. Dette er hovedformålet med EF's forordning om tekniske foranstaltninger, Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer(1). Ideen om, at man lander og afsætter undermålsfisk indebærer, at man går bort fra at fastsætte mindstemål ved landing. Efter Kommissionens opfattelse ville dette snarere skade end gavne bestandenes genopbygning. Uønskede fangster kan landes, hvis de er i overensstemmelse med forskrifterne, men de smides over bord, netop fordi de er uønskede.

3. Løsningen på problemet med genudsætning er først og fremmest at forbedre de tekniske foranstaltninger til forebyggelse eller reduktion af fangsten af små fisk. Kommissionen vil udarbejde en handlingsplan for genudsætninger, som skulle foreligge i juni 2002, og som kan indeholde yderligere elementer.

(1) EFT L 125 af 27.4.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1924/02

af María Sornosa Martínez (PSE)og Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(3. juli 2002)

Om: Anlægsarbejde i forbindelse med motorvejen Puxeiros-Tui (Galicien)

Koordineringsgruppen for de skadelidte i forbindelse med anlægsarbejdet vedrørende A-9 i Galicien på strækningen gennem Mos Porriño, Salceda de Caselas og Tui (strækningen Rebullón den franske grænse) indgav den 7. marts 2002 en klage til Kommissionen bl.a. over, at den forskriftsmæssige vurdering af miljøvirkningerne ikke var foretaget forud for anlægsarbejderne i forbindelse med motorvejen. Dette har medført meget store problemer, navnlig hvad angår opsamling af regnvand på grund af forkert placering af vejens tværgående dræningsrør. Det dårlige afløb fra disse rør skaber oversvømmelser, udledninger, aflejringer og andre alvorlige gener for afgrøderne, boligerne og indbyggerne i området.

Klagerne anfører i øvrigt, at der på grund af den manglende vurdering af miljøvirkningerne heller ikke er taget højde for den betydelige forøgelse af støjforureningen.

Kan Kommissionen oplyse, hvorledes det går med behandlingen af denne klage?

Mener Kommissionen ikke, at anlægsarbejdet i forbindelse med denne motorvej falder ind under anvendelsesområdet for direktiv 97/11/EF(1), og at den forskriftsmæssige vurdering af miljøvirkningerne derfor burde være foretaget?

Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen at træffe for at sikre beskyttelse af befolkningen i området, som kan blive alvorligt berørt af forurening fra vandet fra aflejringerne fra anlægsarbejderne, som føres med gennem det uhensigtsmæssige dræningssystem? Mener Kommissionen ikke, at der er risiko for udledninger i vandmiljøet, som kan medføre overtrædelse af direktiv 80/68/EØF(2) om beskyttelse af grundvandet og af direktiv 76/464/EØF(3) om udledning af farlige stoffer i vandmiljøet?

(1) EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

(2) EFT L 20 af 26.1.1980, s. 43.

(3) EFT L 129 af 18.5.1976, s. 23.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. august 2002)

Kommissionen kendte intet til de forhold, de ærede medlemmer omtaler. Den har først modtaget den nævnte klage efter forelæggelsen af den skriftlige forespørgsel og de hertil knyttede bilag.

Kommissionen kan på indeværende tidspunkt og på grundlag af de disponible oplysninger ikke udtale sig om, hvorvidt der er tale om en overtrædelse af de direktiver, der er omtalt i den skriftlige forespørgsel. Følgelig har den indledt proceduren for registrering af klagen med henblik på at opnå yderligere informationer om dette projekt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1655/02

af Ioannis Souladakis (PSE) til Kommissionen

(11. juni 2002)

Om: Støtte til små lufthavne i Den Europæiske Union

I nogle dokumenter, såsom det for nylig forelagte forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (KOM(2001) 575 2001/0234 (COD)/(15029/4/2001 C5-0033/2002)(1) om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civilluftfart, indrømmes de store lufthavne i visse tilfælde fordele på bekostning af de små. For Den Europæiske Unions øområder er driften af de små lufthavne absolut nødvendig for den økonomiske overlevelse og vækst, og denne må derfor under ingen omstændigheder gøres afhængig af passagertallene og varebevægelsernes omfang i disse lufthavne. Har Kommissionen truffet foranstaltninger med henblik på at støtte driften af lufthavnene på de små øer? Hvis ikke, agter den så at træffe foranstaltninger i dette øjemed?

Har Kommissionen sørget for, at de nye sikkerhedsforanstaltninger, som skal gennemføres i de europæiske lufthavne, ikke bliver for belastende for de små øers lufthavne, hvorved de risikerer at måtte lukke?

(1) EFT C 51 E af 26.2.2002, s. 221.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(17. juli 2002)

Det ærede medlem henviser til fællesskabslovgivningen om luftfartssikkerhed. Formålet med denne lovgivning er at sikre, at Unionens borgere garanteres en solid og praktisk anvendelig basisstandard for luftfartssikkerhed overalt i EU uanset størrelsen af den lufthavn, hvor de går om bord i deres fly.

Naturligvis ønsker Kommissionen ikke at anvende uforholdsmæssigt strenge regler over for meget små lufthavne, hvis sådanne regler kunne være til skade for deres drift. Derfor er det i henhold til artikel 4 i Kommissionens forslag tilladt medlemsstaterne at anvende sikkerhedsstandarder baseret på lokale risikovurderinger, som er forskellige fra dem, der er fastlagt i forordningen som helhed.

Dog vil denne undtagelse kun gælde for lufthavne, som:

- enten har et årligt gennemsnit på ikke over to kommercielle flyvninger i døgnet, eller

- kun driver almenflyvning, eller

- har en kommerciel aktivitet begrænset til fly på under 10 tons maksimal startvægt eller med færre end 20 sæder.

Efter Kommissionens opfattelse skulle denne undtagelse dække alle mindre lufthavne, som vil kunne få reelle vanskeligheder med at håndhæve de foreslåede fællesskabskrav i fuld udstrækning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1627/02

af Ursula Schleicher (PPE-DE) til Kommissionen

(3. juni 2002)

Om: Direktiv om bortskaffelse af olieaffald

I artikel 3, stk. 1, i direktivet om bortskaffelse af olieaffald (75/439/EØF(1), ændret ved direktiv 87/101/EØF(2) og 91/692/EØF(3)) hedder det, at Medlemsstaterne træffer, når dette er muligt ud fra tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn, de nødvendige foranstaltninger for at prioritere behandling af olieaffald ved regenerering.

Medlemsstaterne Østrig, Irland, Frankrig, Danmark, Belgien, Det Forenede Kongerige, Nederlandene og Finland har efter mine oplysninger endnu ikke opfyldt disse forskrifter.

Er disse oplysninger korrekte?

Hvis disse oplysninger er korrekte, hvad gør Kommissionen da for at sikre direktivets korrekte anvendelse i alle medlemsstater?

(1) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 23.

(2) EFT L 42 af 12.2.1987, s. 43.

(3) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 48.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler P-1627/02 og P-1642/02

(28. juni 2002)

Kommissionen deler de ærede medlemmers bekymring med hensyn til gennemførelsen af Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om bortskaffelse af olieaffald, som ændret ved Rådets direktiv 87/101/EØF af 22. december 1986, og direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelsen af en række miljødirektiver, specielt for så vidt angår den praktiske gennemførelse af artikel 3.

I direktivets artikel 3, stk.1, hedder det ganske rigtigt, at medlemsstaterne træffer, når dette er muligt ud fra tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn, de nødvendige foranstaltninger for at prioritere behandling af olieaffald ved regenerering.

På grundlag af de oplysninger, Kommissionen havde til sin rådighed, indledte den i 2000 og 2001 overtrædelsesprocedurer mod 13 medlemsstater (allesammen undtagen Italien og Luxembourg), fordi de pågældende stater ikke havde prioriteret regenerering af olieaffald, hvor dette var muligt ud fra tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1288/02

af Laura González Álvarez (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. maj 2002)

Om: Indvirkningerne på miljøet som følge af et militært anlæg i naturparken Los Alcornocales (Cádiz Spanien)

Skoven Bosque de niebla ved Llanos del Juncal i naturparken Los Alcornocales, som er medtaget i Natura 2000-nettet, er et enestående økologisk vådområde i bjergene og unikt i sin art i det mediterrane Europa. I denne skov findes der et utal af områder med en meget frodig vegetation, der hovedsagelig består af steneg, eg og rhododendron ponticum m.fl. Dette beskyttede område er blevet udnyttet mere intensivt i de senere år, efter at der er anlagt en intern infrastruktur, hvilket er en alvorlig trussel mod de forskellige derværende naturtyper.

Forsvarsministeriets planer om i Bosque de niebla at anlægge en modtagerstation for elektromagnetiske signaler og bølger er stødt på voldsom modstand hos borgersammenslutninger, ikke-statslige organisationer og politiske partier i provinsen Cádiz. Den enestående vegetation i dette naturområde er så sjælden og kompleks, at to europæiske universiteter, nemlig de biologiske fakulteter ved henholdsvis universitetet i Sevilla og i Cambridge, hvert år opfører området på deres program for aktiviteter i naturen.

Det første overgreb i området bestod i at fælde en stor del af den omtalte skov.

Kommissionen bedes i betragtning af, at der her er tale om et projekt, som vil kunne medføre overtrædelser af EU's miljøbestemmelser, oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at træffe for at sikre overholdelse af nedenstående direktiver:

- 85/337/EØF(1) om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet

- 79/409/EØF(2) om beskyttelse af vilde fugle

- 92/43/EØF(3) om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter?

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

(2) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

(3) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler E-1001/02 og E-1288/02

(29. maj 2002)

Kommissionen kender udmærket til de forhold, det ærede medlem nævner.

Den har som led i behandlingen af en klage, registreret under nummer 2000/4315, vedrørende projektet for etablering af en række infrastrukturer i det særlige beskyttelsesområde for fugle Los Alcornocales anmodet om nærmere oplysninger vedrørende opførelsen af centret.

De spanske myndigheder har svaret, at projektet er begrundet i hensynet til det nationale forsvar, og at de forskellige undersøgte alternative muligheder, for så vidt angår projektets lokalisering, er blevet udelukket som følge af de tab af kvalitet i det pågældende system til detektion og analyse af elektromagnetiske bølger, de ville medføre.

Herudover har de spanske myndigheder i deres svar meddelt, at den planlagte adgangsvej til centret, som kunne skade det pågældende område, ikke vil blive anlagt.

Kommissionen vil i egenskab af traktaternes vogter gøre det nødvendige for at sikre, at fællesskabslovgivningen overholdes i det foreliggende tilfælde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0437/02

af Ozan Ceyhun (PSE) til Kommissionen

(12. februar 2002)

Om: Transit for Forbundsrepublikken Tysklands borgere gennem Republikken Bulgarien

På grundlag af mit spørgsmål H-0793/01 og Kommissionens svar af 13. november har Kommissionen bedt mig om at forelægge yderligere oplysninger og enkeltheder for at kunne foretage en bedre vurdering af situationen.

Med særskilt post tilsender jeg nu Kommissionen specifikke oplysninger og vidneudsagn. Hertil knytter jeg følgende spørgsmål: Hvorledes agter Kommissionen at reagere på denne nye situation med hensyn til overholdelse af Københavnskriterierne over for Republikken Bulgarien?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(15. maj 2002)

Efter oversættelse og vurdering af de af det ærede medlem fremlagte detaljerede oplysninger og vidneudsagn har Kommissionen i forbindelse med sin vurdering af udviklingen på området effektiv og ikke-diskriminerende lovhåndhævelse i Bulgarien taget hensyn til de oplysninger, som disse dokumenter indeholder. Kommissionen vil opfordre Bulgarien til at fremsætte specifikke bemærkninger til de af vidnerne beskrevne problemer. Det ærede medlem vil blive underrettet om svaret, når det er Kommissionen i hænde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1046/02

af Raina Echerer (Verts/ALE) til Kommissionen

(17. april 2002)

Om: Nye udlændingelove i Østrig og Schengen-reglerne

De nye forslag til udlændingelove i Østrig omfatter bl.a. en integrationspakke, der giver mulighed for at fratage udlændinge deres opholdstilladelse efter en vis periode og udvise dem af landet, hvis de ikke benytter integrationstilbudet, dvs. hvis de ikke fuldfører et tyskkursus med et vellykket resultat inden for en fastlagt tidsfrist.

Da opholdsforbud og udvisninger med retsvirkning i Østrig gælder i alle Schengen-stater, kan det som følge af de nye opholdslove for eksempel forekomme, at en person fra et fransksproget land kommer til Østrig, ikke lærer tysk i det fornødne omfang og således i henhold til Schengen-aftalen heller ikke længere må tage til Frankrig.

1. Vil Kommissionen undersøge, om sagen forholder sig således, og om dette absurde eksempel kunne blive et muligt udslag af den østrigske opholdslov?

2. Mener Kommissionen, at denne nye opholdslov er brugbar i Europa og forenelig med EU-principperne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(13. juni 2002)

Kommissionen har ikke for vane at udtale sig om lovforslag på områder, hvor medlemsstaterne ikke er forpligtet til at underrette Kommissionen om deres forslag.

Dog gør Kommissionen opmærksom på, at fra den 1. juni 2002 har EU-borgere, statsborgere i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) og Schweiz samt deres familiemedlemmer ret til frit at færdes og opholde sig i EU's medlemsstater, EØS og Schweiz, uden at de kan blive stillet over for et krav om sprogkundskaber.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0638/02

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. marts 2002)

Om: Den nationale vandforsyningsplan

For nylig fremsendte de spanske myndigheder til Kommissionens Generaldirektorat for Miljø en strategisk miljøvurdering af den nationale vandforsyningsplan, som det spanske Senat havde godkendt den 20. juni 2001.

Hvordan vurderer Kommissionen indholdet af denne plan?

Hvilken fremgangsmåde gælder der for vurderingen af denne undersøgelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. maj 2002)

Kommissionen modtog en genpart af den strategiske miljøvurdering af den spanske vandplan i januar 2002. Denne er ligeledes tilgængelig på det spanske miljøministeriums netside (www.mma.es). I dette dokument analyserer de spanske myndigheder situationen og forventningerne med hensyn til vandressourcerne i Spanien, idet de specificerer de miljømæssige virkninger og knaphedsproblemerne. De redegør ligeledes for de væsentligste miljømæssige konsekvenser af vandmangelen samt beskriver, hvilke mulige forbedringer der kan opnås, hvis den foreslåede vandoverførsel bliver realiseret.

Dokumentet er på over 150 sider og yderst detaljeret. Kommissionen er stadig i gang med at granske disse informationer og forventer at afslutte sin vurdering inden for de nærmeste uger. Den tekniske vurdering af dokumentet vil blive foretaget internt i Kommissionen.

Kommissionen agter at fortsætte sin dialog med de spanske myndigheder for at sikre, at den relevante fællesskabslovgivning overholdes fuldt ud.