ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1144/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(11. april 2001)

Om: Anvendelse af ISO-standarder i EU-medlemsstaterne

Den Internationale Standardiseringsorganisation blev oprettet i 1947 for på internationalt plan at fastlægge standarder for tekniske, fysiske og geografiske størrelser og enheder, herunder deres symboler og skrivemåde. ISO-standarderne er resultatet af et nært internationalt samarbejde og nyder verdensomspændende tilslutning.

I 1950'erne blev SI-systemet indført for enheder inden for videnskab og teknik (meter, kilogram, sekund, ampere). I 1974 fik alle FN-lande og visse andre enheder (i de fleste tilfælde øer) et officielt symbol eller en officiel kode. ISO-3166 fastlægger for hvert land eller enhed tre koder: en med tre cifre, en med tre bogstaver og en med to bogstaver. Såfremt statsstrukturen ændres, og såfremt dette anerkendes af FN, kan disse symboler ændres.

Skønt ISO-standarderne er internationalt anerkendt, anvendes de ofte ukorrekt. Skoleeksempler på en sådan ukorrekt anvendelse forekommer typisk i symbolerne for person- og lastbiler, i den internationale posttrafik, på færdselstavler og ved valutaangivelser.

Går Rådet ind for en fuldstændig og korrekt anvendelse af alle ISO-standarder i EU-medlemsstaterne? Hvorfor finder Rådet det i benægtende fald ikke påkrævet med en fuldstændig og korrekt anvendelse af alle ISO-standarder i EU-medlemsstaterne? Hvilke initiativer vil Rådet i bekræftende fald tage for at sikre en fuldstændig og korrekt anvendelse af alle ISO-standarder i EU-medlemsstaterne?

Svar

(27. september 2001)

I Rådets resolution om standardiseringens rolle i Europa, som blev vedtaget den 28. oktober 1999, anerkendte Rådet de internationale standarders voksende betydning. Rådet understregede ligeledes den eksemplariske karakter af Wien-aftalen mellem ISO og CEN (Den Europæiske Standardiseringsorganisation).

Med hensyn til spørgsmålet om den korrekte anvendelse af ISO-standarder, som er omhandlet i EU-lovgivningen, er det Kommissionens opgave at overvåge, at disse anvendes korrekt i medlemsstaternes lovgivning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0407/01

af Ewa Hedkvist Petersen (PSE) til Kommissionen

(15. februar 2001)

Om: Konkurrencemæssige ulemper for skibe med katalysator

De rederier, som har installeret katalysatorer på deres skibe og sejler med bunkerolie med et lavt svovlindhold, har meget vanskeligt ved at skaffe denne olietype. Det resulterer i, at de virksomheder, som ønsker at satse på miljøvenlig transport, rammes af stærkt forhøjede udgifter, hvad der selvfølgelig er til fordel for deres konkurrenter.

Bunkerolie med et svovlindhold på 1 % fremstilles udelukkende i Flushing og i Brofjorden. Olien med svovlindhold på 1 % er mellem 10 og 15 USD dyrere end olie med et 3 % svovlindhold. Hertil skal lægges en højere omkostning til bunkning af olie på 10 USD for at få olien fragtet ud til skibene. I alt bliver det 20-25 USD dyrere at anvende olie med et lavt svovlindhold. Med dagens oliepris på 170 USD/ton indebærer dette en fordyrelse på 12 %. Med et årligt forbrug på 25 000 tons olie medfører dette i den

nuværende situation en merudgift på 5 mio. kroner. Der er tale om konkurrenceforvridning for de virksomheder, som værner om miljøet. Anser Kommissionen det for rimeligt, at virksomheder, som anvender katalysatorer i deres skibe for at skåne miljøet, på denne måde straffes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(11. maj 2001)

På nuværende tidspunkt er det endnu op til et skibs ejer at beslutte, om skibet skal udstyres med katalysator og benytte bunkerolie med lavt svovlindhold. Det er først muligt at undgå konkurrenceforvridning, når der er fastsat passende regler for skibes bygning og udstyr og brug af bunkerolie med lavt svovlindhold.

Der er harmoniserede tekniske regler til forebyggelse af luftforurening fra skibe, herunder regler vedrørende bunkerolie, i bilag VI til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe, MARPOL-konventionen. Dette bilag blev vedtaget på en konference, som Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) afholdt i 1997. Som følge af Fællesskabets arbejde inden for IMO bliver både Østersøen og Nordsøen erklæret for særlige kontrolområder med hensyn til SOx-emissioner under konventionen. Inden for sådanne områder skal alle skibe uanset flag benytte bunkerolie med lavt svovlindhold (1,5 %). Det betyder, at alle skibe, der sejler i Østersøen og Nordsøen, stilles lige med hensyn til forsyning med bunkerolie.

Reglerne træder først i kraft, når 15 flagstater, der repræsenterer mindst 50 % af hele verdens tonnage, har ratificeret MARPOL-konventionens bilag VI. Endnu har for få stater ratificeret. På konferencen i 1997, hvor reglerne blev vedtaget, forventedes det imidlertid, at de harmoniserede regler ville blive taget i brug den 31. december 2002. Er det ikke sket, er IMO blevet opfordret til at gennemgå reglerne på ny for at finde frem til, hvad der er til hinder for deres ikrafttræden, og hvad der kan træffes af foranstaltninger for at fjerne disse hindringer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1034/01

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(3. april 2001)

Om: Den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik

Strukturerne for Den Europæiske Unions nye sikkerheds- og forsvarspolitik er meget komplicerede, og modellen for beslutningstagningen er uklar. Det lader til, at medlemsstaterne er ved at delegere varetagelsen af politikken til deres egen særlige repræsentant, Rådets generalsekretær. Har man truffet en afgørelse om Kommissionens rolle i udarbejdelsen af den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik, og hvordan vil beslutningen om at anvende beredskabsstyrker til sin tid blive truffet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(11. maj 2001)

Kommissionen er fuldt ud inddraget i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP), som den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik er en del af. Derfor deltager den i arbejdet inden for rammerne af Unionens 2. søjle, først og fremmest i Den Politiske og Sikkerhedspolitiske Komité.

Selv om Kommissionen er særdeles aktiv med hensyn til forebyggelse og civil styring af kriser, er den ikke direkte involveret i udformningen af militære strukturer og opbygning af militær kapacitet.

Fremgangsmåden for etablering af militære styrker i forbindelse med en hurtig indsats har alene Rådet beføjelse til at fastlægge, og Kommissionen er derfor af den opfattelse, at spørgsmålet bør rettes direkte til Rådet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1278/01 af António Seguro (PSE) til Kommissionen. Forudbetaling på benzintanke.



EF-Tidende nr. 261 E af 18/09/2001 s. 0234 - 0234



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1278/01 af António Seguro (PSE) til Kommissionen (2. maj 2001) Om: Forudbetaling på benzintanke Da det bliver stadig mere udbredt med forudbetaling på benzintanke, bedes Kommissionen oplyse, om det er lovligt, at forudbetaling er den eneste mulige betalingsmåde på benzinstationerne? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi (15. juni 2001) Forespørgselens genstand ligger uden for Kommissionens kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0619/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(2. marts 2001)

Om: Demokratisk kontrol med den fælles handelspolitik

Der er de facto ingen demokratisk kontrol med den fælles handelspolitik. Det virkelige magt- og beslutningscenter er de 15 nationale tjenestemænd i 133-udvalget. Dette udvalg er opkaldt efter EF-traktatens artikel 133 og er udpeget af Rådet til at bistå Kommissionen.

Kommissionsmedlem Pascal Lamy foreslår at udvide Europa-Parlamentets rolle væsentligt på alle handelspolitiske områder (svar på P-3674/00(1)). Han erkender, at den rolle, han henviser til, at regeringerne, der selv er ansvarlige over for deres nationale parlament, spiller i Rådet, ikke er tilstrækkelig til at løse problemet med mangel på demokratisk kontrol.

Derfor går Pascal Lamy ind for demokratisk kontrol på europæisk plan. Det vil ikke blot øge kontrollen med handelspolitikken, men også gøre den mere troværdig, fordi vores handelspartnere vil være klar over, at Kommissionen forhandler med fuld opbakning af demokratisk valgte repræsentanter for EU's borgere.

Støtter Rådet Kommissionens holdning, at demokratisk kontrol på europæisk plan ikke blot vil øge kontrollen med handelspolitikken, men også gøre den mere troværdig, fordi vores handelspartnere vil være klar over, at Kommissionen forhandler med fuld opbakning af demokratisk valgte repræsentanter for EU's borgere?

- Hvilke skridt vil Rådet i bekræftende fald tage for at sikre fuldstændig parlamentarisk kontrol med den fælles handelspolitik?

- Hvilke argumenter kan Rådet i benægtende fald fremføre for trods Kommissionens argumenter ikke at sikre en fuldstændig parlamentarisk kontrol med den fælles handelspolitik?

(1) EFT C 163 E af 6.6.2001, s. 190.

Svar

(30. maj 2001)

Rådet henviser det ærede parlamentsmedlem til svaret på skriftlig forespørgsel E-4034/00, E-4036/00 og E-4037/00.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1206/01

af Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen

(19. april 2001)

Om: Privatiseringsmodeller og sagen med Alenia Marconi Systems

I forbindelse med privatiseringer er der konstateret alvorlige mangler inden for staten og dens indflydelsesområde er i sidste række tilintetgjort, således at markedsøkonomien, der er afhængig af aktionærernes interesser, har fået ansvaret for forskningsaktiviteter og opretholdelsen af beskæftigelsen.

Inden for offentlige virksomheder som f.eks. Finmeccanica, har pludselige privatiseringer og samarbejdsaftaler reelt tilsidesat de procedurer, som var forudset og fastlagt af regeringen, f.eks. i det specifikke tilfælde med Alenia Marconi Systems.

Kan Kommissionen undersøge, om de aftaler, der er indgået af Alenia Marconi Systems inden for en nøglesektor som forsvaret, er i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat af Segretarmi, et organ, der er direkte underlagt forsvarsministeriet og ministerpræsidentens kontor, også under hensyntagen til, at den overvejende engelske deltagelse muligvis har tilsidesat de sikkerhedskrav, som produktionen af militære anlæg medfører?

Kan Kommissionen ligeledes undersøge, om ændringen i selskabsformen for Alenia Marconi Systems, som har medført en udenlandsk deltagelse på 50 %, har fundet sted med de behørige tilladelser, som er afgivet korrekt af de fire kompetente ministerier, nemlig industriministeriet, forsvarsministeriet, udenrigsministeriet og indenrigsministeriet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Monti

(14. juni 2001)

Det er Kommissionens opfattelse, at sagen ligger uden for dens kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1588/01

af Adeline Hazan (PSE) til Kommissionen

(1. juni 2001)

Om: Ret til familiesammenføring

På den kommende samling i Rådet (RIA) den 28.-29. maj 2001 skal forslaget til EU-direktiv om ret til familiesammenføring behandles.

Det drejer sig om en tekst, der har stor betydning for muligheden for at realisere et normalt familieliv, som det fastsættes i artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder: Enhver har ret til respekt for sit privatliv og familieliv.

Imidlertid er der i dag grund til at være bekymret for den skæbne, dette forslag kan lide, eftersom flere stater, selv om det drejer sig om det første konkrete og modige skridt hen imod en indarbejdelse af den tredje søjle i fællesskabsretten, ønsker tilbageskridt og at foretage nogle væsentlige ændringer. Disse væsentlige ændringer betyder,

- at den krævede ventetid, før tredjelandsstatsborgere kan anmode om familiesammenføring, forlænges til over et år;

- at der indføres en skarp begrænsning i antallet af familiemedlemmer, der kan familiesammenføres, idet slægtninge i opstigende linje, ugifte par samt voksne børn, der ikke er i stand til at forsørge sig selv, udelukkes;

- at familiemedlemmer ikke tildeles ret til at arbejde fra det tidspunkt, de ankommer til værtslandet;

- at landene kan inddrage opholdstilladelsen for medlemmerne af de sammenførte familier i to år efter familiesammenføringen, hvis de krævede betingelser ikke længere opfyldes.

Det direktivforslag, som Europa-Parlamentet har ændret, er en vigtig tekst, som EU-institutionerne klart og definitivt bør støtte.

Hvilken strategi agter Kommissionen at følge på baggrund af denne uforståelige forskansning? Hvilken klar og præcis holdning indtager den i denne sammenhæng?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(19. juli 2001)

På grund af fortsat store uoverensstemmelser mellem medlemsstaterne var det ikke muligt at opnå enighed om forslaget til direktiv om ret til familiesammenføring på samlingen i Rådet om retlige og indre anliggender (RIA) den 28. og 29. maj 2001. Ministrene konkluderede, at forhandlingerne skulle fortsætte i arbejdsgrupper under det belgiske formandskab.

Det er korrekt, at de eksempler, det ærede medlem omtaler, er forslag, der blev fremsat under forhandlingerne. Ingen af dem har imidlertid hidtil kunnet opnå støtte fra alle medlemsstater.

Kommissionen har altid bestræbt sig på i forhandlingerne at forsvare sit forslag som ændret efter udtalelse fra Europa-Parlamentet uden af den grund at hindre et acceptabelt kompromis. Kommissionen vil ligeledes inden for rammerne af sine beføjelser sørge for, at den endelige tekst bliver virkelig ambitiøs både juridisk og politisk. Kommissionen har i den forbindelse ofte fremført det synspunkt, at tredjelandsborgeres opholdstilladelse i EU skulle gå hånd i hånd med deres integration. Familiesammenføring er således et vigtigt instrument til integration af personer, der allerede opholder sig på medlemsstaternes område, men det er også vigtigt at sikre familiesammenførte personer mulighed for at integrere sig ved at indrømme dem tilfredsstillende rettigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0086/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. januar 2001)

Om: Tolv ecuadorianske indvandreres død som følge af en ulykke i Murcia (Spanien)

Den 3. januar blev tolv ecuadorianske indvandrere dræbt af et tog i en jernbaneoverskæring i den autonome provins Murcia i Spanien. De pågældende var på vej til deres arbejde i en overfyldt bus. De tolv ecuadorianere var illegalt beskæftiget på et landbrug, de havde hverken værdige boligforhold, en overenskomstmæssig løn, social sikring eller de arbejdsmarkedsmæssige eller borgerlige rettigheder, som det tilkom dem. De pågældende personers tragiske død minder os om, at der i denne del af Middelhavsområdet bor og arbejder cirka 20 000 latinamerikanske indvandrere, som er beskæftiget i landbruget og som ikke har opholdstilladelse i henhold til den udlændingelov, den spanske regering har indført i overensstemmelse med EF-bestemmelserne, hvis ellers de udtalelser, de spanske myndigheder har fremsat, er korrekte. Kan de spanske myndigheder påberåbe sig EF-bestemmelser til at fastholde ecuadorianske og andre indvandrere i arbejds- og boligforhold som de beskrevne og med en sådan retlig status?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(22. marts 2001)

Kommissionen har med beklagelse modtaget oplysningen om ulykken, der kostede tolv ulovligt bosiddende personer livet, da de på vej til deres arbejde i en overfyldt bus blev påkørt af et tog i en jernbaneoverskæring. Ulykken viser, ligesom andre triste episoder, at ulovligt beskæftigede personer ikke altid har samme rettigheder som de lovligt beskæftigede. Det er derfor af afgørende betydning, at der på unionsplan udvikles politikker, der kan tage fat på spørgsmålene om ulovlig indvandring og ulovlig beskæftigelse. Unionens beføjelse hertil følger af EF-traktatens artikel 63, nr. 3), litra b), (tidligere artikel 73 K).

Der er endnu ikke vedtaget bindende regler på området. Det er imidlertid Kommissionens hensigt at fremsætte en meddelelse om fælles bekæmpelse af ulovlig indvandring inden længe.

I 1998 vedtog Kommissionen en meddelelse om ulovlig beskæftigelse. Formålet med meddelelsen var at sætte en debat i gang i medlemsstaterne og mellem arbejdsmarkedets parter om den mest relevante strategi for bekæmpelse af ulovlig beskæftigelse. I den forbindelse er en undersøgelse, der gennemgår de initiativer, som medlemsstaterne har taget på grundlag af meddelelsen, blevet afsluttet for nylig.

I en nyere meddelelse fra Kommissionen om en indvandringspolitik i EU(1) er det endvidere fremhævet, at der er behov for indvandring inden for visse økonomiske sektorer, og at indvandring kan bidrage til at modvirke demografisk nedgang. En ny indrejsepolitik kan derfor også få positiv virkning for så vidt angår nedbringelse af antallet af vandrende arbejdstagere, der er ulovligt beskæftigede.

(1) KOM(2000) 757 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0170/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. februar 2001)

Om: Etablering af et net mellem venskabsbyer

En række kommuner i Grækenland, Cypern, Frankrig og andre regioner, der er forbundet via programmet om venskabsbyer, har oprettet et fælles net mellem venskabsbyer og venskabsregioner i Middelhavsområdet med henblik på at udvikle et bedre samarbejde. Formålet med oprettelsen af dette net er dels at træffe fælles foranstaltninger og gennemføre et fælles samarbejde med andre lokale myndigheder i kategori 1, 2 og 3 i de forskellige middelhavslande, med videnskabscentre og -institutter, med EU-institutioner samt internationale organisationer og dels at undersøge den kulturelle identitet hos befolkningen i Middelhavsområdet.

I betragtning af, at EU's politik tager sigte på at fremme et tværnationalt og decentraliseret samarbejde mellem medlemsstaterne, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Anerkender EU's institutioner den juridiske status for et net af venskabsbyer i Middelhavsområdet? Under hvilke forudsætninger og på hvilke vilkår skal det etableres?

2. Hvilke muligheder har ovennævnte net for at deltage i forskellige EU-programmer (venskabsbyer, Meda, Euromed-Heritage, osv.)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(27. marts 2001)

Kommissionen anerkender eksistensen af net af venskabsbyer og er i høj grad tilfreds med, at sådanne net skabes, fordi selve målet med denne form for aktioner, som er en tilnærmelse og en styrkelse af den gensidige forståelse blandt europæiske borgere, nås langt bedre gennem lokale myndigheders multilaterale samarbejde.

For at sådanne net skal kunne modtage finansiel støtte fra Kommissionen til deres aktiviteter, skal alle de deltagende byer være venskabsbyer indbyrdes, og anmodningen om støtte skal indsendes på den måde, som det er fastsat i den indkaldelse af forslag, der søges under.

De enkelte byers deltagelse i andre fællesskabsprogrammer er principielt mulig under de betingelser, der er bestemmende for de pågældende programmer, og med det forbehold, at deltagelsen ikke medfører en dobbeltfinansiering af de understøttede aktiviteter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0137/01 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen. Lovgivningsmæssige drøftelser.



EF-Tidende nr. 187 E af 03/07/2001 s. 0193 - 0193



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0137/01 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen (31. januar 2001) Om: Lovgivningsmæssige drøftelser Vil Kommissionen som mødedeltager i Rådets møder angive, om den går ind for, at disse møder åbnes for pressen og offentligheden, når der drøftes lovgivningsmæssige spørgsmål? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi (5. marts 2001) Med hensyn til substansen henvises det ærede medlem til besvarelsen af skriftlig forespørgsel E-0134/01(1). Det skal understreges, at Kommissionen inviteres til at deltage i Rådets møder (artikel 5 i Rådets forretningsorden), men ikke som medlem. (1) EFT C 174 E af 19.6.2001, s. 255.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0613/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(1. marts 2001)

Om: De europæiske politiske partier

Hvorfor blev meddelelsen om de europæiske politiske partier, som skulle fremsættes under Europa-Parlamentets mødeperiode i januar, udsat i sidste øjeblik?

Vil Kommissionens formand fremlægge en liste over, hvilke af de nuværende politiske partier der for øjeblikket er repræsenteret i Europa-Parlamentet, der er berettiget til denne finansiering?

Vil han angive detaljerede præcise grunde til, at de resterende politiske partier er udelukket fra denne liste?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(22. marts 2001)

Kommissionen har to gange drøftet dette vigtige forslag til Rådets forordning om vedtægt for og finansiering af europæiske politiske partier(1) og vedtaget det den 24. januar 2001.

I artiklerne 1 og 3 i Kommissionens forslag angives tydeligt de betingelser, som et europæisk politisk parti skal opfylde for at modtage finansiering i henhold til forordningen.

Betingelserne er: Partiet skal deponere en vedtægt hos Europa-Parlamentet; det skal have etableret sig som en politisk gruppe i Europa-Parlamentet eller have til hensigt at gøre dette eller deltage i en eksisterende gruppe; det skal i sit program og i sine aktiviteter respektere de grundlæggende principper om demokrati, om overholdelse af grundlæggende rettigheder og om retsstaten; det skal være repræsenteret af valgte medlemmer enten i Europa-Parlamentet, det nationale parlament eller regionale parlamenter i mindst fem medlemsstater eller have opnået mindst 5 % af stemmerne ved det seneste valg til Europa-Parlamentet i mindst fem medlemsstater.

Eftersom forordningen endnu ikke er vedtaget, er det for tidligt at udtale sig om, hvilke partier der vil kunne modtage finansiering i henhold til dette forslag.

(1) KOM(2000) 898 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0294/01

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(9. februar 2001)

Om: Projekter, som er indgivet til Samhørighedsfonden

Hvilke regioner i de medlemsstater, som er omfattet af Samhørighedsfonden, har indgivet projekter til fonden, og hvilke projekter er blevet godkendt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(26. marts 2001)

Kommissionen understreger, at ansøgningerne om støtte til projekter, der kan finansieres i henhold til Samhørighedsfonden forelægges af medlemsstaten og ikke af regionerne. Den har således ikke kendskab til de projekter, som de nationale myndigheder har fået forelagt af regionerne.

Samtlige godkendte projekter siden 1993 er medtaget i de årlige rapporter fra Samhørighedsfonden for årene 1997, 1998 og 1999. En kopi af disse rapporter sendes direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0017/01

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(17. januar 2001)

Om: Muslingeindustrien i EU

Muslingeopdræt er af afgørende betydning for Galiciens kystregion. Det anslås, at ca. 11 500 arbejdspladser er direkte forbundet med denne sektor, hvoraf 8 500 er permanente, og at 7 000 er indirekte forbundet hermed. Denne omstændighed bliver endnu mere vigtig, når man tager i betragtning, at de ressourcer, der skabes af produktionsaktiviteten, spredes over et bredt socialt lag, og da beslutningerne træffes lokalt, pengene geninvesteres i selve regionen. Dette har en mangfoldiggørende virkning på den lokale økonomi og medvirker til at skabe socioøkonomisk stabilitet.

Hvad angår akvakultur i al almindelighed, er det muslingeopdræt, der giver den styrke og stabilitet, da der i Galicien årligt opdrættes mellem 250 og 300 millioner kilo. Dette gør Galicien til verdens næststørste producent efter Kina og den største i Europa, idet regionen tegner sig for ca. 50 % af den samlede produktion i EU, hvoraf 35 % sælges frisk, 41 % afsættes til traditionel konservering og 24 % til nye alternative forarbejdningsmetoder, som bliver mere og mere populære.

Nu, da forhandlingerne med ansøgerlandene er langt fremme og navnlig med landene i Luxembourg-gruppen, bedes Kommissionen oplyse, om den har kendskab til de rationaliseringsforanstaltninger, som medlemsstaterne iværksætter inden for denne sektor, og om den har taget eller under forhandlingerne vil tage hensyn til målsætningen om at forebygge en destabilisering af sektoren for muslingeopdræt i Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. februar 2001)

Udvidelsen af EU forventes ikke at få negative konsekvenser for opdrætterne i det nuværende EU, da der i ansøgerlandene ikke produceres mængder af betydning af disse bløddyr.