ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2948/02

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Rådet

(14. oktober 2002)

Om: Illegale indvandrere i skibbrud på havet omkring Sicilien

Det alvorlige problem vedrørende den ulovlige indvandring på Sicilien antager i stadig højere grad dimension af en ren og skær katastrofe.

På Sicilien er antallet af ilandsatte ulovlige indvandrere steget fra 2 759 i 2001 til de nuværende 12 124, for slet ikke at tale om alle de døde.

For nylig skete der endnu en tragedie, hvor borgere fra tredjelande led skibbrud og mænd, kvinder og børn druknede og derved blev ofre for forbryderorganisationer, der er beskæftiget med ulovlig transport af mennesker og som er villige til at ofre disse fortvivlede menneskers liv for at undgå selv at blive fanget.

Der henvises til skriftlig forespørgsel E-3653/01(1) fra undertegnede om oprettelsen af et agentur for indvandring.

- Har Rådet allerede udarbejdet et regionalt tosidet samarbejdsprogram med de forskellige stater i middelhavsområdet vedrørende retlige og indre anliggender med det formål at begrænse og regulere udvandringen i retning af Sydeuropas kyster?

- Indeholder ovennævnte program bestemmelser om at oprette et agentur for indvandring for at standse den omfattende ulovlige indvandring i opløbet samt oprette en multinational politistyrke med det formål at finde frem til og fange de ansvarlige for den ulovlige transport af disse fortvivlede mennesker?

- Hvorfor er ovennævnte agentur endnu ikke blevet oprettet, og hvornår agter Rådet at oprette det?

(1) EFT C 92 E af 17.4.2003, s. 3.

Svar

(3. marts 2003)

1. Det ærede parlamentsmedlem gøres opmærksom på, at der på EU-plan er iværksat en feasibility-undersøgelse med henblik på at udvikle et europæisk system til udveksling af oplysninger om asyl, migration og hjemlande. Dette fremgår af den samlede plan for bekæmpelse af ulovlig indvandring og menneskehandel i EU, som Rådet vedtog den 28. februar 2002(1). På grundlag af resultaterne af denne undersøgelse forventes Kommissionen om kort tid at forelægge Rådet forslag om oprettelse og gennemførelse af et sådant system. På området regionalt samarbejde skal desuden nævnes regionalprogrammet vedrørende RIA-spørgsmål for Middelhavsområdet (godkendt på Euromed-konferencen i Valencia i april 2002), og på området samarbejde mellem medlemsstaterne skal nævnes det spansk/græsk/italiensk/britiske projekt vedrørende kontrol ved søgrænserne i Middelhavet, der finansieres af ARGO-programmet, budgetpost B7-667, og Meda samt af medlemsstaterne.

2. For så vidt angår samarbejdet med landene i Middelhavsområdet kan det oplyses, at Kommissionen som led i den regionale finansieringsplan Meda 2002, der forventes forelagt for Rådet om kort tid, agter at afsætte midler til finansiering af indførelse og implementering af bl.a. aktioner med henblik på forskellige indvandringsrelaterede initiativer. Styring af indvandringsstrømme og bekæmpelse af ulovlig indvandring og menneskehandel skulle være blandt målene for foranstaltninger, der vil kunne finansieres under den samlede plan.

(1) EFT C 142 af 14.6.2002, s. 23 (punkt 46).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2757/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(1. oktober 2002)

Om: Nord-østasisatisk udviklingsbank

I forbindelse med svaret på mit spørgsmål H-0366/02(1) vedrørende betydningen af en større investering i Nordøstasien og i mangel af støtte til en nordøstasiatisk udviklingsbank, kan Kommissionen da oplyse, hvordan den vil sikre, at der gives en meget tiltrængt støtte til Nordøstasien gennem de eksisterende internationale finansinstitutioner som f.eks. Den Asiatiske Udviklingsbank og Verdensbanken?

(1) Skriftligt svar af 11. juni 2002.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(6. november 2002)

Det forhold, at det er medlemsstaterne og ikke Kommissionen, der er medlemmer af de internationale finansieringsinstitutioner, der omtales i den skriftlige forespørgsel, gør det stort set umuligt for EU at påvirke disse institutioners udlånsafgørelser. De finansieringsmidler, der stilles til rådighed via EU's budget, er det eneste finansielle instrument, Kommissionen råder over til at påvirke udviklingen i Nordøstasien, hvilket sker inden for rammerne af de relevante rådsforordninger. Dette forhindrer dog ikke de internationale finansieringsinstitutioner og Kommissionen i at udvikle synergier og sikre en koordinering af deres respektive samarbejdsstrategier og -aktiviteter, hvis og når de har aktiviteter i dette område.

F. eks. formulerer og forfølger Den Asiatiske Udviklingsbank (Asian Development Bank (ADB)) regionale udviklingsstrategier (Sydasien, Mekong-bassinet), samtidig med at den må konstatere, at sådanne regionale strategier kan blive mere komplekse at formulere og gennemføre, når der er betydelig uensartethed i situationen i de enkelte lande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3912/02

af Dirk Sterckx (ELDR) til Kommissionen

(14. januar 2003)

Om: UEFA's eksklusive kontrakter og retten til informationer og pressefrihed

De eksklusive kontrakter, som UEFA har indgået med fjernsynsselskaber, medfører stærkt begrænsede muligheder for regionale fjernsynsselskaber, som ikke har en sådan kontrakt. Disse kontrakter finder ikke kun anvendelse på selve kampene, men indeholder også forbud mod billeder fra atmosfæren på stadion og blandt publikum.

Er sådanne eksklusive kontrakter med et så vidtrækkende indhold ikke i modstrid med retten til indsamling af informationer?

Mener Kommissionen, at indholdet af sådanne kontrakter krænker retten til pressefrihed og/eller retten til information?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe, hvis der her er tale om en overtrædelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(7. februar 2003)

Kommissionen er opmærksom på det spørgsmål, det ærede medlem rejser.

På dette stadium i fællesskabslovgivningens udvikling er det medlemsstaternes ansvar at regulere adgangen til nyheder under hensyntagen til de relevante fællesskabsretsakter om intellektuel ejendomsret (som for deres vedkommende tager hensyn til den grundlæggende ytringsfrihed, der er fastlagt i artikel 11 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder(1)).

I arbejdsprogrammet i bilaget til Kommissionens fjerde beretning om gennemførelsen af direktivet Fjernsyn uden grænser(2), har Kommissionen meddelt, at den har til hensigt at overveje, om der er grund til i fremtiden at indføre bestemmelser om adgang til korte uddrag af begivenheder, der er underlagt eksklusive rettigheder.

I betragtning af, hvilke interesser der er repræsenteret i sagen (arrangører af begivenheder, rettighedsindehavere, agenturer, radio- og fjernsynssendere, offentligheden) og under hensyntagen til, at visse medlemsstater faktisk allerede har vedtaget særlige bestemmelser om spørgsmålet, vil Kommissionen undersøge, hvorvidt det skaber hindringer for det indre marked, at der ikke findes fællesskabsbestemmelser.

(1) Artikel 11 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder har følgende ordlyd: 1. Enhver har ret til ytringsfrihed. Denne ret omfatter meningsfrihed og frihed til at modtage eller meddele oplysninger eller tanker uden indblanding fra offentlig myndighed og uden hensyn til landegrænser. 2. Mediefrihed og mediernes pluralisme respekteres.

(2) Fjerde beretning om gennemførelsen af direktiv 89/552/EØF Fjernsyn uden grænser, KOM(2002) 778 endelig udg.: http://europa.eu.int/comm/avpolicy/regul/twf/applica/comm2002_778final_en.pdf.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2898/02

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(14. oktober 2002)

Om: Bekendelse af farve

Den nederlandske regering har udtrykkeligt givet cigaretproducenterne tilladelse til fortsat at tilbyde lette og milde cigarretter i forskelligtfarvede pakker efter gennemførelsen af det europæiske direktiv herom (oktober 2003).

Har Kommissionen kendskab til artiklen Bomhoff blijft roken tegengaan (Bomhoff fortsat imod rygning) i avisen NRC Handelsblad af 27. september 2002?

Mener Kommissionen ikke også, at den holdning, som minister Bomhoff indtager, er i strid med den europæiske tobakslovgivning?

Er Kommissionen rede til at bekende farve og give den nederlandske regering en reprimande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(11. november 2002)

Det ærede medlems spørgsmål baserer sig tilsyneladende udelukkende på oplysninger i en artikel fra NRC Handelsblad af 27. september 2002, som Kommissionen er bekendt med. Det ærede medlem bør gøre sig klart, at Kommissionen er nødt til at analysere medlemsstaternes gennemførelseslovgivning på grundlag af de officielle meddelelser, den modtager, og at den ikke kan kommentere en avisartikel, hvor det hævdes, at en given medlemsstat evt. overvejer det ene eller andet alternativ ved gennemførelsen af et EU-direktiv. Hidtil har Kommissionen ikke modtaget nogen meddelelser om gennemførelsen af direktiv 2001/37/EF(1) fra den nederlandske regering. Efter de oplysninger, Kommissionen råder over, drøftes den nederlandske lovgivning til gennemførelsen af direktiv 2001/37/EF således fortsat i det nederlandske senat.

Ifølge direktiv 2001/37/EF må tekst, navne, varemærker, billeder og figurer eller andre tegn, der antyder, at en bestemt tobaksvare er mindre skadelig end andre, ikke anvendes på tobaksvarers indpakning.

Kommissionen kan forsikre det ærede medlem om, at den lægger særdeles stor vægt på, at bestemmelserne i direktiv 2001/37/EF, navnlig bestemmelserne om vildledende varebeskrivelser, gennemføres korrekt i alle medlemsstaterne. Kommissionen vil omhyggeligt analysere alle medlemsstaternes gennemførelseslovgivning hvad dette punkt angår.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/37/EF af 5. juni 2001 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer Erklæring fra Kommissionen, EFT L 194 af 18.7.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2696/02

af Joaquim Miranda (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. september 2002)

Om: Statsstøtte til skibsfart

Statsstøtte til skibsfart bør i henhold til de af Kommissionen fastsatte retningslinjer have følgende grundlæggende målsætninger: At fartøjerne fortsat fører et EU-lands flag, og at der beskæftiges så mange søfolk fra Fællesskabet som muligt.

I 1992 bekræftede Kommissionen i sin XXII. beretning om konkurrencepolitikken, at sigtet med denne politik var:

- at sikre beskæftigelsen i Fællesskabet (såvel på fartøjerne som på land)

- at bevare ekspertisen i søfartssektoren og at indhente viden om søfartsforhold

- at forbedre sikkerheden

Der foreligger imidlertid oplysninger fra sektorens arbejdstagerorganisationer om, at der i nogle medlemsstater ydes statsstøtte til virksomheder, som ikke blot ikke opfylder det førstnævnte kriterium, idet de foretrækker at ansætte søfolk fra tredjelande, som arbejder for lavere lønninger, men at de af samme grund skaber usikkerhed om gennemførelsen af de to andre målsætninger.

Kommissionen bedes derfor oplyse, om den har kendskab til disse forhold, og hvilken fremgangsmåde den vil vælge for at sikre, at politikken for statsstøtte er gennemsigtig og til gavn for de interesser, som Fællesskabet og sektorens arbejdstagere har.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(22. november 2002)

Ifølge Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren af 1997 kan medlemsstaterne yde støtte til rederier, der opererer inden for international handel, med henblik på at nedbringe disses driftsomkostninger via en beskeden selskabsbeskatning og via reduktion i eller fritagelse for de sociale omkostninger, uanset om de afholdes af arbejdsgiverne eller ej. Formålet hermed er både at sikre den europæiske handelsflåde den nødvendige konkurrenceevne for at kunne overleve på et verdensomspændende marked og samtidig at fremme beskæftigelsen og den faglige viden inden for søfarten.

Ifølge retningslinjerne kræves det generelt, at der skal være en forbindelse til et fællesskabsflag.

Er dette tilfældet, skelnes der i retningslinjerne ikke mellem søfolkene efter nationalitet, bare de er underlagt en medlemsstats skatteordning og/eller socialsikringsordning. Det er rent faktisk tilladt at lade sådanne søfolk omfatte af foranstaltninger, der tager sigte på at nedbringe de skattemæssige og sociale byrder.

Som bebudet i sin hvidbog overvejer Kommissionen at tilpasse disse retningslinjer på grundlag af en nærmere analyse af deres følgevirkninger for registreringen af fartøjer i medlemsstaterne, for udviklingen i den europæiske søfartssektor samt for beskæftigelsen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2908/02

af María Valenciano Martínez-Orozco (PSE) til Kommissionen

(16. oktober 2002)

Om: Overtrædelsesprocedure 93/2212

Begrundet udtalelse (art. 226) vedrørende utilstrækkelig udpegning af særlige beskyttelsesområder for fugle i henhold til direktiv 79/409/EØF(1).

Kan Kommissionen oplyse, hvor langt denne procedure er kommet?

Kan Kommissionen oplyse, om den har modtaget nogen form for svar fra den autonome region Madrid i forbindelse med dette krav om opfyldelse af direktivet?

Hvilke konkrete foranstaltninger agter Kommissionen at iværksætte i forbindelse med behandlingen af denne sag for at sikre, at fællesskabslovgivningen opfyldes?

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(2. december 2002)

Efter Kommissionens indledning af en overtrædelsesprocedure og fremsendelse af en begrundet udtalelse til de spanske myndigheder har de forskellige autonome regioner inden for de sidste to år gjort en betydelig indsats for at udpege særligt beskyttede fugleområder.

Af en analyse af de områdeudpegninger, Kommissionen har fået meddelelse om, fremgår det, at flere autonome regioner allerede har efterkommet kravene i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, og at andre er tæt ved at nå dette mål, mens en sidste gruppe endnu mangler at gøre en større indsats på dette område.

Madrid-regionen har allerede udpeget syv nye særligt beskyttede områder, hvilket på nuværende stadium udgør 23 % af Madrids areal, der er udpeget som særligt beskyttede fugleområder.

Kommissionen vil i løbet af december 2002 træffe afgørelse om, hvordan denne sag skal opfølges yderligere.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3536/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(11. december 2002)

Om: STAR 21-rapporten

Hvordan har Kommissionen tænkt sig at gennemføre de anbefalinger, der gives i STAR 21-rapporten (rapport om strategien for luft- og rumfartssektoren i det 21. århundrede)?

Hvordan mener Kommissionen, disse anbefalinger vil påvirke produktion og salg af våben til militær brug?

Hvordan vil Kommissionen sikre, at man ikke ved at fremme den europæiske luft- og rumfartsindustri øger strømmen af våben og dertil hørende udstyr fra fabrikkerne og ud til konfliktområderne?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanenpå skriftlige forespørgsler E-3536/02 og E-3537/02

(27. januar 2003)

Medlemmerne af Den Rådgivende Gruppe vedrørende Luft- og Rumfartsindustrien, som fremlagde gruppens resultater (STAR 21-rapporten) for formanden for Europa-Kommissionen den 16. juli 2002, deltog som enkeltpersoner. Som følge deraf repræsenterer rapporten medlemmernes samlede synspunkter. Kommissionen betragter alligevel rapporten som et vigtigt bidrag til arbejdet med at fastlægge de rammer, der er nødvendige for at sikre den europæiske luft- og rumfartsindustris konkurrencedygtighed. Kommissionen er i øjeblikket ved at tage stilling til STAR 21-rapporten og vil fremlægge sine synspunkter i en meddelelse i løbet af det kommende år. I mellemtiden modtager Kommissionen gerne kommentarer til rapporten fra alle interesserede parter.

Hvad angår de konkrete spørgsmål, det ærede medlem rejser vedrørende sondringen mellem civilt og militært udstyr, noterer Kommissionen sig, at gruppen under beskrivelsen af de særlige kendetegn ved luft- og rumfartsindustrien fremhæver, at de civile og militære produkter komplementerer hinanden, idet de deler mange af de samme færdigheder og teknologier, selvom de opfylder behovene på to meget forskellige markeder, som begge har stor økonomisk betydning.

Med hensyn til selve forsvarssektoren fremsættes gruppens anbefalinger på baggrund af den indsats, der er nødvendig for at opfylde de mål, der allerede er fastsat på EU-niveau, f.eks. i konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Helsingfors, 1999, som fastsatte et fælles europæisk overordnet mål. De øvrige anbefalinger på dette område fokuserer på behovet for at optimere udgifterne og skabe et indre marked inden for forsvarsmateriel, samtidig med at det understreges, at det overordnede ambitionsniveau nødvendigvis må fastlægges på højeste politiske plan.

Produktion af og handel med våben skal godkendes på regeringsplan. Den mulige strøm af våben til konfliktområder er allerede omfattet af EU's adfærdskodeks for våbeneksport, som blev vedtaget af Rådet i juni 1998. STAR 21-rapporten indeholder ingen anbefalinger på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3169/02

af Eluned Morgan (PSE) til Kommissionen

(6. november 2002)

Om: Betalinger til mejerisektoren inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik

Kan Kommissionen oplyse hvor højt det generelle årlige niveau er for de betalinger, der er tilkommet mejerier og eksportvirksomheder i EU i løbet af de seneste ti år inden for rammerne af den fælles landbrugspolitiks ordning for mejeriprodukter (mælk og mælkeprodukter)? Hvorledes er disse midler blevet fordelt pr. støtteform, virksomhed, produkt og EU-medlemsstat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. december 2002)

Som det ærede medlem vil kunne konstatere i de tabeller, der er tilsendt ham og Parlamentets Generalsekretariat direkte, har budgetudgifterne inden for mejerisektoren været bemærkelsesværdigt faldende det sidste årti. Samme udvikling kan også konstateres for alle underposterne. Således androg budgettet for mejeriprodukter i 1991 17,6 % af EUGFL's samlede budget, men kun 6 % i 2001, svarende til et fald i udgifterne på tre mia. EUR.

Kommissionen råder ikke over oplysninger om anden del af spørgsmålet, dvs. om fordelingen af støtten pr. virksomhed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2888/02

af Adriana Poli Bortone (UEN) til Kommissionen

(14. oktober 2002)

Om: Oversvømmelser i Salento i Italien og Den Europæiske Unions indsats

Kommissionen har for nyligt foreslået Fællesskabets budgetmyndighed at oprette en solidaritetsfond med et budget på 1 mia. euro til brug for de befolkninger i Unionen, der er ramt af naturkatastrofer. Parlamentet og Rådet har allerede udtalt sig positivt om beslutningen.

De seneste oversvømmelser, der har ramt regionen Puglia og i særdeleshed området omkring Salento, har ødelagt en stor del af afgrøderne for indeværende år med betydelige økonomiske konsekvenser for hele området. Disse oversvømmelser er af en så alvorlig karakter, at de må betragtes som en egentlig naturkatastrofe.

Vil Kommissionen på denne baggrund indføje området omkring Salento blandt de områder, der kommer i betragtning til ekstraordinær støtte fra den næste solidaritetsfond for naturkatastrofer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(25. november 2002)

Betingelsen for, at der kan ydes støtte fra Den Europæiske Unions Solidaritetsfond (EUSF), er, at der er indtruffet en større naturkatastrofe, dvs. en katastrofe, som har forvoldt skader for mindst 3 mia. EUR eller 0,6 % af den ramte medlemsstat bruttonationalindkomst. Under ganske særlige omstændigheder kan der også ydes støtte fra fonden, når en region er blevet ramt af en usædvanlig katastrofe, som berører størstedelen af befolkningen med alvorlige og vedvarende følger for livsvilkårene og den økonomiske stabilitet i regionen.

Kommissionen har ikke noget skøn over skaderne og deres omfang i Puglia. Ifølge forordningen om EUSF er det op til de nationale myndigheder at rette anmodning til Kommissionen om tilskud fra fonden. Artikel 4 fastsætter, hvilke oplysninger der kræves, og at anmodningen skal sendes til Kommissionen senest 10 uger efter den første skades opståen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2999/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(23. oktober 2002)

Om: Foranstaltninger til begrænsning af ulykker i fiskeriet

Kommissionen lægger med den afskaffelse af støtten til fornyelse af fiskerflåden, der indgår i dens forslag til reform af den fælles fiskeripolitik, og i betragtning af den høje gennemsnitsalder for fartøjerne i EU's fiskerflåde en tidsindstillet bombe under fiskerflåden. Efterhånden som fiskerflåden blive ældre, mister den effektivitet og bliver mindre og mindre rentabel og mere og mere usikker.

Kommissionens forslag er selvmodsigende, når det giver mulighed for støtte til modernisering af flåden, hvis den begrænses til foranstaltninger til fremme af sikkerheden om bord, men ikke gælder for forbedringer af skroget eller fartøjets indre. Hvorfor har Kommissionen ikke medtaget forbedringer af skroget og fartøjets indre? Er Kommissionen ikke klar over, hvor vigtige forbedringer af fartøjernes skrog og indre er for at begrænse risikoen for ulykker?

Mener Kommissionen ikke, at det forslag til reform af den fælles fiskeripolitik, som den har vedtaget, og som generelt afskaffer den eksisterende strukturstøtte til fornyelse af fiskerflåden, er i modstrid med den holdning, som EP giver udtryk for i punkt 4 og 6 i sin beslutning af 5. april 2001 om sikkerhed og ulykkesårsager i forbindelse med fiskeri(1)?

(1) EFT C 21 E af 24.1.2002, s. 359.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. november 2002)

Kommissionen bekymrer sig om sikkerhed og arbejds- og levevilkår. Det er derfor, den i forbindelse med reformen af den fælles fiskeripolitik (FFP) har foreslået, at den økonomiske støtte til disse formål skal bevares, forudsat de ikke omfatter tonnage eller maskinkraft. På disse betingelser kan en hvilken som helst fartøjsdel ændres med offentlig støtte.

I forbindelse med modernisering af eksisterende fartøjer er Kommissionen villig til at overveje muligheden for at godkende en vis tonnageforøgelse som sikkerhedsrelateret modernisering. Det skal imidlertid være ske under strenge betingelser. Hverken ændringer, der gælder skroget eller drejer sig om rumfangsforøgelse under hoveddækket, bliver støtteberettigede, da de direkte bidrager til en forøgelse af fiskerikapaciteten. Ændringerne bør heller ikke føre til en forøgelse af maskinkraften.

Med hensyn til punkt 4 og 6 i Parlamentets beslutning erkender Kommissionen, at der er behov for en fornyelse af fiskerflåden, men mener samtidig, at denne målsætning bør være i overensstemmelse med ønsket om at formindske overskydende kapacitet og tilpasse flådens størrelse til de forhåndenværende ressourcer. Det er derfor, Kommissionen i forbindelse med reformen af FFP har foreslået, at den økonomiske støtte til ophugning skal bevares. Kommissionen mener, at disse foranstaltninger har en positiv indflydelse på flådens gennemsnitsalder, da det er de ældste og mindst effektive fartøjer, der bliver ophugget først.