SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2467/00

af Paulo Casaca (PSE), Isidoro Sánchez García (ELDR), Margie Sudre (PPE-DE), Roy Perry (PPE-DE), Mariotto Segni (UEN) og Jean-Claude Fruteau (PSE) til Kommissionen

(24. juli 2000)

Om: Øer

En gennemgang af forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet (KOM(2000) 279), som for nylig blev udsendt af Kommissionens tjenestegrene, giver anledning til en række spørgsmål.

I dette dokuments punkt 2.4, der omhandler spørgsmål vedrørende nettilslutning og -forstærkning, hedder det f.eks.:

Det er blevet foreslået, at tilslutningsomkostningerne for VEK-E-producenter som hovedregel bør bæres af netoperatøren, hvilket vil kunne fremme etableringen af VEK-E-produktionsanlæg. Det er dog tvivlsomt om denne fremgangsmåde kan anses for passende. Den ville nemlig føre til en situation, hvor afstanden til nettet ville være irrelevant for potentielle investorer. En sådan fremgangsmåde ville dermed tilskynde til etablering af urentable anlæg. For at sikre en korrekt udbygning af VEK-E-sektoren i EU er det tværtimod vigtigt, at der fuldt ud tages højde for alle relevante investeringer, herunder omkostningerne ved nettilslutning.

Skal man af ovenstående konkludere, at en operatør, der ønsker at etablere en VEK-E-produktionsenhed i et randområde og nærmere betegnet en øregion i fremtiden vil være tvunget til at bære nettilslutningsomkostningerne, der meget vel kan vise sig uoverkommelige i regionerne i Fællesskabets yderste periferi og i de mest isolerede regioner?

Vil etableringen af et undersøisk kabel mellem en øregion som Shetlandsøerne og det skotske fastland eksempelvis betyde tilsvarende tilslutningsomkostninger for enhver virksomhed, der ønsker at indlede en økonomisk aktivitet på denne øgruppe ved at udnytte øernes ressourcer af vind- og bølgeenergi?

Finder Kommissionen ikke, at en sådan politik, som med stor sikkerhed vil hæmme udviklingen af denne form for aktivitet, er helt i modstrid med bestemmelserne i EF-traktatens artikel 154 om transeuropæiske net og artikel 158 om økonomisk og social samhørighed, der også indeholder en særlig henvisning til øernes situation.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio på skriftlige forespørgsler E-2447/00 og E-2467/00

(10. oktober 2000)

Fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder (VEK-E) prioriteres højt i Fællesskabet. I hvidbogen fra 1997 om vedvarende energikilder(1) blev det understreget, hvilken afgørende rolle vedvarende energi spiller for forsyningssikkerheden og miljøet, og der blev som vejledende målsætning for 2010 foreslået en fordobling af vedvarende energis andel af Fællesskabets samlede energibalance.

Punkt 2.4 i begrundelsen til det forslag, som det ærede medlem henviser til, forklarer netop, hvorfor Kommissionen ikke har fundet det hensigtsmæssigt at foreslå, at tilslutningsomkostningerne for VEK-E-producenter afholdes af netoperatøren. Efter Kommissionens opfattelse ville man nemlig komme i en situation, hvor afstanden fra nettet ikke har nogen betydning for potentielle investorer, således at ikke-rentable anlæg ville blive fremmet.

Det betyder dog ikke, at en operatør, der ønsker at oprette en VEK-E-produktionsenhed i et randområde eller på en ø, i fremtiden vil være tvunget til at bære alle nettilslutningsomkostninger. Selv om

Kommissionen ikke ønsker, at der på EU-plan fastsættes faste regler for fordeling af tilslutningomkostninger og andre netrelaterede omkostninger, bør man påse, at nationale regler følger nogle generelle principper.

Ifølge forslagets artikel 7 skal omkostninger og fordele ved tilslutning af et nyt VEK-anlæg opgøres efter standardregler og bygge på objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier; omkostninger ved systeminstallationer, f.eks. netforstærkninger, fordeles mellem alle de producenter, som drager nytte af dem (fordelingen skal ske efter standardregler og baseres på objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier); medlemsstaterne skal vedtage regler for godtgørelse, når producenter, der senere tilsluttes nettet, drager nytte af en tilslutning eller forstærkning, som en tidligere tilsluttet person har afholdt omkostningerne til.

VEK-producenters tilslutningsomkostninger ved anlæg af et undersøisk kabel mellem en øregion som Shetlandsøerne og det skotske fastland, som de ærede medlemmer har fremført som eksempel, fastsættes under hensyntagen til bestemmelserne om forsyningssikkerhed. Så længe traktatens regler, især artikel 87 og 88 (tidl. artikel 92 og 93), overholdes, kan de relevante myndigheder yde støtte til et sådant anlæg.

Kommissionen er således overbevist om, at dens direktivforslag fastlægger nogle regler for VEK-elproducenter, som er i overensstemmelse med Kommissionens politik for øregioner og randområder.

(1) KOM(97) 599 endelig.