ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0181/01

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(1. februar 2001)

Om: Planer med henblik på genoprettelse af fiskebestandene i det nordøstlige Atlanterhav

Agter Kommissionen i betragtning af, at størrelsen af to tredjedele af fiskebestandene i det nordøstlige Atlanterhav nu er faldet til et niveau, der ligger under sikre biologiske grænser, at udarbejde planer med henblik på genoprettelse af alle disse bestande?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-0181/01 og E-0204/01

(8. marts 2001)

Kommissionen er klar over, at mange fiskebestande i det nordøstlige Atlanterhav ligger uden for de sikre biologiske grænser.

Kommissionen benytter sig imidlertid af begrebet genopbygningsplan for fiskebestande, der befinder sig i umiddelbar fare for sammenbrud. De bestande, der er tale om i øjeblikket, er torskebestandene i Nordsøen, Det Irske Hav og vest for Skotland og den nordlige kulmulebestand. Genopbygningsplaner er enten allerede på plads (Det Irske Hav) eller ved at blive iværksat de øvrige steder.

Hvad angår de bestande, der ligger uden for de sikre biologiske grænser, men ikke er i umiddelbar fare for sammenbrud, såvel som alle de andre relevante bestande, har Kommissionen indledt en proces, som indebærer anvendelse af forsigtighedsprincippet i forvaltningen af bestandene. Dette er allerede tilfældet med torsk, kuller, rødspætte, sej og sild i Nordsøen, hvor der er indgået en aftale med Norge, som er EU's medforvalter af disse bestande, om at anvende et sådant princip. Der er også indgået aftale med Norge om at anvende forsigtighedsprincippet i forbindelse med det nordøstlige Atlanterhavs makrelbestande. For Østersøen er der gennem Den Internationale Østersøfiskerikommission indgået en aftale om at anvende forsigtighedsprincippet i forvaltningen af torsk, brisling og laks.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1947/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(3. juli 2001)

Om: Tyrkiets restriktioner over for assyrisk-kristne

Arrestationen af og sigtelsen mod den syrisk-ortodokse præst, Yusuf Akbulut, har vakt stor international opmærksomhed. Denne opmærksomhed var årsagen til, at han i sidste ende blev frikendt. Den tyrkiske stat har formodentlig set sig nødsaget til at slå bak og at give sikkerhedsdomstolen i Diyarbakir instruks om at frikende Akbulut.

Den tyrkiske stat har tilsyneladende reageret med forbitrelse over, at den er blevet tvunget til at indlede et tilbagetog i sagen med Yusuf Akbulut og over det i øvrigt tiltagende pres på Tyrkiet om at gennemføre ændringer. Nu har den tyrkiske stat da åbenbart også hævnet sig.

Den tyrkiske indenrigsminister har udarbejdet et dekret, som medfører omfattende restriktioner for alle assyrisk-kristne fra Europa, som ønsker at besøge deres forfædres byer i det sydøstlige Tyrkiet. Mange unge mennesker, som er på jagt efter deres identitet, og som på grund af krigen i det sydøstlige Tyrkiet ikke har kunnet besøge deres hjemby, forhindres nu med dette dekret i at stifte bekendtskab med deres forfædres rødder og deres kulturarv. Tyrkiet fortsætter sin systematiske ødelæggelse af den assyrisk-kristne kulturarv. Kirker og klostre, hvoraf de fleste er mere end 1000 år gamle, er blevet lavet om til moskeer eller stalde. Tyrkiet forsøger med sit dekret at skjule sin barbariske fremgangsmåde.

Hvad gør Kommissionen for at få Tyrkiet til at indstille sin vedvarende chikane af de assyrisk-kristne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günther Verheugen

(26. juli 2001)

Beskyttelse af mindretal og herunder religionsfriheden indgår blandt de politiske kriterier der skal opfyldes af ansøgerlandene, jf. Københavnskriterierne. Det fastslås i tiltrædelsespartnerskabet med Tyrkiet(1), at sikring af den kulturelle mangfoldighed og befolkningens kulturelle rettigheder, uanset oprindelse, er en prioriteret opgave på mellemlangt sigt. Kommissionen følger nøje med i, hvilke forhold religiøse minoriteter har i Tyrkiet. De seneste tilfælde af mishandling og forskelsbehandling af syriske ortodokse som ønsker at vende tilbage til deres hjemstavn, har vakt nogen bekymring hos Kommissionen.

I denne forbindelse må man håbe at det cirkulære som blev udstedt af premierministeren den 12. juli 2001, med instruks om at de berørte myndigheder skulle forbyde enhver form for forskelsbehandling af syriske ortodokse, vil bidrage til at forbedre situationen.

Kommissionens bedømmelse af situationen vil fremgår af den periodiske rapport, der offentliggøres i november 2001.

(1) Vedtaget af Rådet den 8. marts 2001, EFT L 85 af 24.3.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0979/01

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Prøveaffyring af granater med forarmet uran

Mener Kommissionen, at prøveaffyring af granater med forarmet uran i kystfarvande i Den Europæiske Union er omfattet af OSPAR-Konventionen?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-0884/01, E-0979/01, E-0980/01 og E-0981/01

(5. juni 2001)

Afprøvningsområder for ammunition indeholdende depleteret uran kan være enten på landjorden eller i et marint miljø.

For så vidt angår marine afprøvningsområder har Kommissionen ved flere lejligheder oplyst - senest i sit svar på den mundtlige forespørgsel H-0055/01 fra Kratsa-Tsagaropoulou under spørgetiden i Europa-Parlamentets mødeperiode i februar 2001(1) - oplyst, at der som følge af denne aktivitet ikke vil opstå nogen forurening af havmiljøet, som kan skelnes fra de naturligt forekommende urankoncentrationer. Det er Kommissionens opfattelse, at dette spørgsmål indtil nu ikke er blevet taget op inden for rammerne af Oslo-Paris-konventionen (OSPAR).

For så vidt angår afprøvningsområder på landjorden, har Kommissionen i henhold til artikel 35 i Euratom-traktaten, adgang til de anlæg, der er nødvendige til gennemførelse af en permanent kontrol med radioaktivitetsmængden i atmosfæren, i vand og i jord, og dermed i miljøet, for at kunne føre tilsyn hermed. Kommissionen har ingen adgang til nukleare eller militære lokaliteter som sådanne, og den vil i givet fald kun anmode om adgang hertil, for så vidt som kontrolfaciliteter på stedet er nødvendige for vurderingen af indvirkningen på miljøet ud over den pågældende lokalitet.

Kommissionen følger opmærksomt situationen med hensyn til radioaktivitetsniveauet i miljøet på grundlag af de informationer, den modtager i medfør af Euratom-traktatens artikel 36, specifikke data for medlemsstaterne for de enkelte lokaliteters vedkommende samt andre kilder til information, som måtte være kommet til Kommissionens kendskab. Kommissionen har ikke været klar over eksistensen af den britiske undersøgelse med hensyn til Solway Firth og ej heller af en tilsvarende undersøgelse, der er blevet foretaget fra fransk side.

På grundlag af den eksisterende fællesskabsret findes der allerede forskellige mekanismer til overvågning af radioaktiviteten i det omgivende miljø. Gennemførelsen af disse bestemmelser peger ikke i retning af noget specielt behov for, at de suppleres ved at Kommissionen udtager prøver af radioaktivitetsmængden i miljøet, hvor man har testet ammunition med depleteret uran.

(1) Svar på mundtlig forespørgsel af 13.2.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0518/01

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(22. februar 2001)

Om: Direktiv 85/337/EØF og subsidaritetsprincippet

Kommissionen har netop vedtaget, at den vil fortsætte overtrædelsesprocedurerne mod Belgien, Spanien og Luxembourg, som den beskylder for ikke fuldt ud at overholde det europæiske direktiv om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (direktiv 85/337/EØF)(1).

Skyldes Kommissionens mange skuffelser over medlemsstaternes gennemførelse af dette direktiv ikke, at direktivets krav er i åbenlys modstrid med artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union? Skulle subsidaritetsprincippet ikke tilskynde Kommissionen til at nære større tillid til de pågældende myndigheder, særlig når de træffer afgørelse om et projekt af national eller regional interesse?

Kommissionen gør således indsigelse mod tilladelsen til at opføre en jernbaneforbindelse mellem Valencia og Tarragona, selv om den erkender, at der er gennemført en miljørisikovurdering, dog under omstændigheder, der ikke fuldt ud er i overensstemmelse med direktivets krav. Det samme gælder anklagen mod Luxembourg i forbindelse med den planlagte vejforbindelse til Saarland, som er vedtaget ved en retsakt fra det luxemburgske parlament.

Kunne Kommissionen ikke i stedet for at lave paragrafrytteri og således vise sin bureaukratiske skadelighed, overlade til medlemsstaterne, regionerne og kommunerne at bedømme indvirkningen af de offentlige og private projekter på miljøet? Har Kommissionens handling ikke blot til følge, at den unødvendigt forsinker gennemførelsen af projekter, der er vedtaget i overensstemmelse med subsidaritetsprincippet?

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(18. april 2001)

Kommissionen vil gerne understrege, at det er i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 2, i henhold til hvilken Fællesskabet har til opgave at fremme et højt niveau for miljøbeskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten, at man har vedtaget Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som er blevet ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(1).

Under anvendelse af subsidaritetsprincippet er der i dette direktiv udelukkende fastsat de minimumskrav, som miljøindvirkningsvurderingerne skal opfylde, ligesom det er overladt til medlemsstaterne selv at drage konsekvenserne af de informationer, der er relevante i den sammenhæng.

Det tilkommer Kommissionen i medfør af EF-traktatens artikel 211 (tidl. artikel 155) at drage omsorg for gennemførelsen af de bestemmelser, der med hjemmel i traktaten træffes af institutionerne, i givet fald under anvendelse af den procedure, der er foreskrevet i artikel 226 (tidl. artikel 169).

Således kan Kommissionen se sig forpligtet til at verificere, om medlemsstaterne har iværksat proceduren for miljøindvirkningsvurdering og i bekræftende fald, om den er blevet korrekt overholdt.

(1) EFT L 73 af 14.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0828/01

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(19. marts 2001)

Om: Tunfiskeriet i Nordatlanten

Under forhandlingen i plenarforsamlingen den 28. februar 2001 om betænkning af Gallagher (A5-0044/2001) om fiskeriaftalen EF-Ækvatorialguinea kunne kommissær Fischler åbenbart ikke besvare mine spørgsmål til ham, hvorfor jeg hermed stiller samme spørgsmål skriftligt.

Har Kommissionen i forbindelse med denne aftale og alle øvrige aftaler, EU har indgået om tunfiskeriet i Nordatlanten, taget højde for de mulige virkninger for tunfiskebestanden og fiskerimulighederne ved f.eks. Azorerne og Madeira?

Har Kommissionen taget hensyn til notfiskeriets virkninger for beskyttede arter som f.eks. delfiner og skildpadder, når den som i ovennævnte aftale giver finansielle incitamenter til anvendelse af denne fiskeriteknik?

Har Kommissionen taget hensyn til, at tunfangsten de sidste to år har været størst ved Azorerne, hvilket vil have negative virkninger for såvel fiskere som redere?

Hvilke foranstaltninger agter den at træffe til imødegåelse af denne situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. maj 2001)

Kommission takker det ærede medlem for dennes forespørgsel og kan samtidig gøre opmærksom på, at bevarelsen af tunfisk og lignende arter i Atlanterhavet og dets tilstødende farvande henhører under Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT), som EU er aktivt medlem af. Bestemmelser, der er truffet i ICCAT, gælder også for fiskeriaftaler. Repræsentanter fra EU inden for ICCAT går frem efter den retningslinje, at der skal træffes strenge foranstaltninger for at bevare tunfiskebestandene i området. Portugal er også repræsenteret, navnlig ved hjælp af EU's interne samordningsprocedurer.

EU har været drivkraften bag ICCAT's beslutning om at forbyde brugen af anordninger til koncentration af bestandene i Guineabugten i en periode på tre måneder hvert år. Denne foranstaltning, som EU-redere ensidigt har anvendt inden for de sidste år, forventes at bidrage til bevarelsen af bestandene i hele området og særlig til beskyttelsen af ungfisk af visse arter.

Hvad angår fiskerimulighederne i farvandene omkring Azorerne og Madeira, understreger Kommissionen, at disse fiskeriaktiviteter sker under overholdelse af de kvoter, der forvaltes af Portugal inden for rammerne af de ICCAT-andele, som EU har fået tildelt.

EU-fiskerfartøjer er omfattet af et generelt forbud om at fange delfiner(1). Endvidere er bifangst af skildpadder under konstant overvågning af ICCAT's videnskabelige udvalg.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 850/1998 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer EFT L 125 af 27.4.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0820/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(19. marts 2001)

Om: Mulig svig i forbindelse med anvendelsen af ESF-uddannelsesmidler, som blev forvaltet af sammenslutningen af erhvervsdrivende i Galicien

I forbindelse med alvorlige uregelmæssigheder i forvaltningen under den tidligere formand for sammenslutningen af erhvervsdrivende i Galicien (CEG), António Ramilo, som resulterede i en endnu ikke betalt gæld på 1 mia. pesetas (6 010 121 EUR), har der rejst sig det spørgsmål, om EF-midler bestemt til uddannelsesforanstaltninger, som blev forvaltet af denne sammenslutning med støtte fra den galiciske regering, i stedet kan være blevet anvendt til dækning af sammenslutningens egne løbende udgifter. Hertil må siges, at CEG mellem 1996 og 2000 modtog 3 569 mio. pesetas (21 450 122 EUR) fra den galiciske regering, der i vid udstrækning bestod af EF-midler. Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe over for den galiciske regering, der er ansvarlig for forvaltningen af EF-midler, i betragtning af, at den tidligere CEG-formands uregelmæssige forvaltning også kan have haft indvirkning på de ESF-finansierede uddannelsesforanstaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. juni 2001)

Kommissionen henviser det ærede medlem til det skriftlige svar på hans mundtlige spørgsmål H-0258/01, som blev stillet i spørgetiden under Parlamentets mødeperiode i april 2001(1).

Den 4. april 2001 modtog Kommissionen en række oplysninger fra de spanske myndigheder om de midler, sammenslutningen af erhvervsdrivende i Galicien (CEG) har modtaget fra den galiciske regering samt om de udførte kontroller. Der er dog tale om en rapport, som skal kompletteres af de spanske myndigheder med henblik på at påpege eventuel misbrug. De spanske myndigheder vi derfor inden længe kunne sende Kommissionen deres konklusioner af de undersøgelser, der stadig pågår, så den bliver i stand til at træffe de relevante foranstaltninger.

De spanske myndigheder har endnu ikke meddelt tilfælde af misbrug i den pågældende sag. Men Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har meddelt, at det den 29. marts 2001 indledte en undersøgelse med henblik på at bistå de spanske myndigheder (Fiscalia especial para la represión de los delitos económicos relacionados con la corrupción).

(1) Skriftligt svar af 3.4.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0249/01

af Cristina García-Orcoyen Tormo (PPE-DE) til Kommissionen

(8. februar 2001)

Om: Bestemmelser om indtagelse af alkohol i transportmidler, især inden for lufttransporten

Det forekommer ret hyppigt, at der i forskellige transportmidler forekommer episoder med berusede passagerer, hvor der, som det f.eks. er tilfældet i fly, udskænkes gratis alkohol i ubegrænsede mængder.

På grund af de gener, som sådanne situationer indebærer for passagererne og besætningen, ligesom det er sundhedsskadeligt at indtage alkoholiske drikke under rejsen, især på de lange flyrejser, kan Kommissionen da oplyse, om den har gjort sig tanker om dette aspekt med henblik på indføre bestemmelser om indtagelse af alkohol i transportmidler, især i fly? I bekræftende fald, med hvilke resultater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af af Loyola de Palacio

(6. april 2001)

Kommissionen har foreslået Parlamentet og Rådet at vedtage fælles krav til kommerciel drift på fly inden for rammerne af Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for luftfart(1). Forslaget(2) er blevet drøftet af Parlamentet, som vedtog sin holdning ved førstebehandling den 18. januar 2001.

Kravene specificerer, at luftfartsselskaber har ansvaret for sikkerhed forbundet med fly og de ombordværende på fly. Hvad angår berusede passagerer, skal luftfartsselskabet sikre, at der ikke er passagerer om bord som er påvirket af alkohol i et omfang, der sætter sikkerhed for flyet eller de ombordværende i fare. (Stk. OPS 1 115 i bilag III til forordningen).

Kommissionen mener, at luftfartsselskaberne inden for disse sikkerhedskravs begrænsninger frit kan servere alkoholholdige drikke til passagererne, hvis de ønsker det, mod eller uden betaling. Helbredsaspekterne forbundet med indtagelse af alkohol, er selvfølgelig noget, der vedrører den enkelte. Kommissionen har ikke til hensigt at foreslå retsakter vedrørende indtagelse af alkoholholdige drikke ombord på fly.

(1) EFT L 373 af 31.12.1991.

(2) EFT C 311 E af 31.10.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2130/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(17. juli 2001)

Om: Overholdelse af direktiv 91/321/EØF om spædbørnsernæring

Kommissionen oplyser i sit svar på forespørgsel P-1229/01(1), at den ikke på grundlag af de oplysninger, det pågældende medlem har forelagt, forstår, hvordan de beskrevne reklameaktioner kan forstyrre konkurrencen mellem hospitaler og leverandører. Og dog har den belgiske minister for forbrugeranliggender, folkesundhed og miljø, Magda Aelvoet på en forespørgsel fra medlem af Senatet, Sabine de Bethune, meddelt, at de reklamekampagner, producenterne af spædbørnsernæring gennemfører, strider mod en kongelig anordning (torsdag den 22. marts).

Producenterne af spædbørnsernæring uddeler gratis prøver på belgiske fødeafdelinger som reklame for spædbørnsernæring. Denne praksis er ikke alene ulovlig. Den strider også mod EF-traktaten (konkurrenceforvridning) og modvirker WHO-kodeksens nøglemål, navnlig fremme af amning af hensyn til folkesundheden. Desuden fremgår det, at de nationale her de belgiske myndigheder undlader at tage fat på dette problem.

Vil Kommissionen handle, fordi de nationale myndigheder undlader at sikre, at gældende lovgivning respekteres af alle aktører i Belgien? Hvilke skridt vil Kommissionen i bekræftende fald tage med henblik på at sikre, at producenter af spædbørnsernæring ikke længere uddeler gratis prøver på belgiske

fødeafdelinger som reklame for spædbørnsernæring? Hvilke argumenter vil Kommissionen i benægtende fald anføre for, at producenters og forhandleres gratis uddeling af spædbørnsernæring på fødeklinikker kan betragtes som værende i overensstemmelse med direktiv 91/321/EØF(2) om spædbørnsernæring?

(1) EFT C 318 E af 13.11.2001, s. 227.

(2) EFT L 175 af 4.7.1991, s. 35.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. september 2001)

Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriflige forespørgsel P-1229/01(1).

Dette svar er stadig fyldestgørende.

(1) EFT C 318 E af 13.11.2001, s. 227.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1205/01

af Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen

(19. april 2001)

Om: Organisations- og omstruktureringsproblemer i koncernen Finmeccanica

De planlagte omstruktureringsprogrammer i virksomhedskoncernen Finmeccanica har skabt alvorlig bekymring blandt personalet i koncernen og de associerede virksomheder Alenia Aerospazio, Alenia Difesa og Alenia Marconi Systems, et italiensk-engelsk joint-venture for militærelektronik, hvis forvaltning påhviler en britisk filial.

Denne koncern, som alene i Italien har angivet tab på ca. 230 milliarder lire, og hvis produktionsværdi skønnes til 1 577 milliarder, mens køb af nye kontrakter vurderes til 1 168 milliarder, har udarbejdet en omstruktureringsplan, som på alle måder ville være til skade for den italienske beskæftigelse og medføre afskedigelse af 400 ansatte, særlig i fabrikkerne i Giugliano og Fusaro.

Kan Kommissionen undersøge, om der foreligger en dominerende stilling fra den britiske filials side i den interne forvaltning af koncernen, som i øvrigt er opbygget på et paritetsgrundlag?

Kan den ligeledes iværksætte en kontrol af programmet for opdeling af sektorerne for forskning og produktion inden for Alenia Marconi Systems for at forhindre, at oprettelsen af en ny virksomhed får negative indvirkninger på den italienske beskæftigelse i denne sektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. juli 2001)

Hvad angår kontrolstrukturen i de omtalte virksomheder konkluderede Kommissionen i sin beslutning af 28. august 1998 i sag IV/M.1258 - GEC Marconi/Alenia(1), at GEC-Marconi og Finmeccanica S.p.A. (gennem sit helejede datterselskab Alenia Systems S.p.A.) fik fælles kontrol med Alenia Marconi Systems efter betydningen i artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med virksomhedssammenslutninger(2) (fusionsforordningen).

Kommissionen er af den opfattelse, at GEC Marconis rettigheder i Alenia Marconi Systems er blevet overført til BAe Systems som et resultat af BAe's efterfølgende erhvervelse af GEC Marconi.

Kommissionen lægger meget stor vægt på de samfundsmæssige konsekvenser af virksomheders omstruktureringer, men bortset fra denne vurdering, som fuldstændig er begrænset til Kommissionens mandat i henhold til fusionsforordningen, er Kommissionen ikke i besiddelse af oplysninger vedrørende det stillede spørgsmål. Ej heller har Kommissionen noget retsgrundlag for at gennemføre undersøgelser af konkrete omstruktureringer af virksomheder, medmindre sådanne finansieres med statsstøttemidler.

(1) EFT C 306 af 6.10.1998.

(2) EFT L 395 af 30.12.1989, som ændret ved EFT L 257 af 21.9.1990.