SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2896/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(6. september 2000)

Om: Polens og Tjekkiets tilslutning til de transeuropæiske net

Med Polens og Tjekkiets fremtidige optagelse i EU øges vigtigheden af en yderligere udbygning af de transeuropæiske transportnet. Visionen om en gennemgående nord-syd-forbindelse fra Stettin til Koper via Berlin, Prag og Linz er af stor betydning for mange erhvervsregioner. Denne akse sikrer ikke mindst ansøgerlandene Polen og Tjekkiet adgang til Donau-floden samt til havnene ved Middelhavet.

I denne sammenhæng har strækningen Budweis-Linz som forlængelse af Phyrn-ruten en særlig strategisk betydning. Nylige undersøgelser har vist, at denne rute i sammenligning med andre varianter vil være særlig gunstig. Den regionale integration samt kvaliteten af erhvervsvilkårene vil blive vedvarende begunstiget i grænseregionen.

Jernbaneforbindelsen Linz-Budweis hhv. Prag indgår allerede i TEN-nettet samt i de central- og østeuropæiske landes TINA-net. Det er dog kun fra ansøgerlandenes side, at der tages hensyn til vejnettets udbygning.

Hvordan blev bevillingerne og tidsplanen for gennemførelsen af jernbaneudbygningen på delstrækningen Budweis-Linz fastlagt?

Hvilke årsager taler efter Kommissionens opfattelse for at optage vejstrækningen Budweis-Linz i TEN-programmet? Hvor hurtigt kan der påregnes en positiv afgørelse?

Hvilke ledsageforanstaltninger skal der ifølge Kommissionen træffes på nationalt og regionalt plan for at støtte og fremskynde virkeliggørelsen af TEN?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(5. oktober 2000)

Ydelsen af støtte til oprettelse af et transeuropæisk transportnet er en af de vigtige fællesskabspolitiske foranstaltninger, der er fastsat i EF-traktatens artikel 154-156 (tidl. artikel 129b 129d). Denne politik er desuden fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1692/96/EF af 23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet(1).

I overensstemmelse med denne beslutning er Kommissionen i øjeblikket ved at færdiggøre en rapport om ændring af retningslinjerne, som skulle forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet i november 2000. Rapporten indeholder en analyse af ændringerne i trafikstrømmene og efterspørgslen siden 1996 samt af udviklingen i de for denne sektor relevante teknologier. I rapporten foreslås en række tilpasninger af beslutningen fra 1996, som kunne resultere i en ajourføring af nettets kortlægning.

På denne baggrund og i lyset af den kommende udvidelse af Den Europæiske Union har Kommissionen igennem flere år sammen med medlemsstaterne og ansøgerlandenes regeringer forsøgt at afklare spørgsmålet om, hvilke elementer i ansøgerlandenes transportnet der bør integreres i det transeuropæiske transportnet på tiltrædelsestidspunktet. I forbindelse med dette initiativ, som har fået betegnelsen TINA (Transport Infrastructure Needs Assessment), blev der i oktober 1999 udarbejdet en endelig rapport som resultat af den første række undersøgelser. Rapporten skal sandsynligvis ajourføres eller endog uddybes i de kommende år.

Nord-syd-korridoren, som forbinder Stettin, Berlin, Prag, Linz og Koper, og specielt strækningen mellem Budweis og Linz, indgår i det meget store problemkompleks, som vedrører de central- og nordeuropæiske landes adgang til søhavnene i Adriaterhavet.

I forbindelse med etableringen af et intermodalt og multimodalt transportnet drejer det sig om at skabe et tilstrækkeligt fintmasket net med mange valgmuligheder. De forskellige korridorer bør således ikke blot supplere hinanden, men også konkurrere indbyrdes. F. eks. er de paneuropæiske transportkorridorer nr. VI og V, der blev godkendt af Ministerrådet på Kreta i 1994 og i Helsinki i 1997, et skridt på vejen mod dette mål, ligesom de i retningslinjerne fastsatte nord-syd-forbindelser såsom Brenner-aksen mellem Verona og München.

I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet er de nationale eller lokale myndigheder ansvarlige for bygningen og forvaltningen af transportinfrastrukturerne, også de transportinfrastrukturer, der er af interesse for Fællesskabet. Ved finansieringen af projekterne kan de anmode om støtte fra Fællesskabet, som råder over forskellige instrumenter. F. eks. er der mulighed for at anvende det særlige budget for transeuropæiske net eller strukturfondene, hvis det drejer sig om medlemsstaterne, eller PHARE- og ISPA-programmerne, hvis det drejer sig om ansøgerlandene i Centraleuropa.

Hvis f. eks. de østrigske og tjekkiske myndigheder ønsker at modernisere jernbanelinjen eller vejforbindelsen mellem Linz og Budweis med finansiel støtte fra Fællesskabet, skal de anmode om støtte via disse fællesskabsprogrammer.

Kommissionens rapport om ændring af retningslinjerne vil antagelig give anledning til forskellige drøftelser i Europa-Parlamentet og Rådet, bl.a. om indlemmelsen af denne vejstrækning i det transeuropæiske net. Her vil de nationale myndigheder få lejlighed til at fremlægge deres synspunkter. I henhold til beslutning nr. 1692/96/EF kunne spørgsmålet om indlemmelse af denne vejstrækning behandles under hensyntagen til, i hvilket omfang det drejer sig om et projekt af fælles interesse, der har til formål at sikre sammenhængen, sammenkoblingen og interoperabiliteten i det transeuropiske transportnet, samt adgangen til dette net.

(1) EFT L 228 af 9.9.1996.