DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/678

(2004/C 78 E/0723)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3960/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(5. januar 2004)

Om: Angola — Reintegration af tidligere oprørskæmpere og afvæbning af civilbefolkningen

Ifølge en meddelelse fra UNITA's stående udvalg, der afholdt et ordinært møde den 31. oktober — 2. november 2003 for at analysere den interne situation i partiet og den politiske, sociale og økonomiske situation i Angola, er antallet af tilfælde af intimidering af og vold over for tidligere militære medlemmer af FALA og den befolkning, der støtter UNITA, vokset betydeligt i Angola. Ødelæggelsen af landsbyer efterfulgt af tvangsflytningen af den befolkning, der var bosiddende langs med Quembo-floden (i provinsen Kuando Kubango) til områder i Lupiri-kommunen (hvor der stadig ligger miner) er kun et enkelt eksempel på dette.

Det stående udvalg beklagede og fordømte de ovennævnte tilfælde af vold og intimidering, samtidig med at det opfordrede regeringen til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at undgå gentagelse og udbredelse af sådanne handlinger og beklagede, at den i Luena-memorandumet indeholdte bilaterale mekanisme til behandling af sådanne tilfælde ikke havde virket.

I den samme meddelelse opfordrede UNITA's stående udvalg også republikkens præsident til at udsende styrker, der skal fremme bestræbelserne på at stifte fred mellem angolanerne ved at kræve afvæbning af civilbefolkningen og opløsning af den civile forsvarsorganisation (ODC), hvis eksistens efter udvalgets mening udgør en klar krænkelse af den gældende forfatning i Angola.

Kommissionen bedes i denne forbindelse besvare følgende spørgsmål:

— Har Kommissionen oplysninger, der bekræfter disse forhold? Er den bange for, at de kan få indflydelse på den igangværende proces med konsolidering af institutioner og national fredsstiftelse?

— Hvordan vurderer Kommissionen opfyldelsen af de konkrete punkter i aftalememorandumet, der regulerer dette spørgsmål, navnlig for så vidt angår normaliteten af den måde, som de hertil forudsete instrumenter — eller andre til erstatning heraf — fungerer på, og for så vidt angår de opnåede resultater?

— Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet eller agter den at træffe med henblik på at afhjælpe de ovenfor beskrevne forhold, hvis de bekræftes? Og på hvilken måde mener den at EU kan øve indflydelse på de angolanske myndigheder med henblik på at fremme en effektiv bekæmpelse af disse begivenheder og få den ovennævnte bilaterale mekanisme til at virke effektivt?

— I hvilken grad vurderer Kommissionen at civilbefolkningen er blevet afvæbnet, og hvordan bedømmer den ODC's optræden? Mener den, at dette er potentielt destabiliserende faktorer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(30. januar 2004)

Kommissionen er bekendt med meddelelsen fra UNITA's stående udvalg og artiklen om forholdet i UNITA's avis Terra Angolana. Selv om det er vanskeligt at få bekræftet påstandene, kan det ikke udelukkes, at hændelserne har fundet sted, og regeringen må gøre sit yderste for at forhindre, at det sker igen. Med de begrænsede oplysninger, der er til rådighed, må konklusionen dog blive, at der er tale om enkeltstående tilfælde, som ikke udgør en væsentlig trussel mod fredsprocessen.

Generelt er der tale om forhold, der vedrører beskyttelse af menneskerettighederne, som er et punkt på dagsordenen i den strukturerede politiske dialog mellem EU og Angola, der blev indledt den 3. december 2003. Kommissionen har endvidere erklæret, at Angola er et land med høj prioritet til det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne. Endelig har FN et særligt mandat til at tage sig af menneskerettighedsspørgsmål og et kontor i Luanda.

Med hensyn til aftalememorandummet og måden, hvorpå det fungerer, er Kommissionen af den opfattelse, at det er trojkaen og FN, der som officielle vidner til aftalen spiller den vigtigste rolle, og at der bør rettes henvendelse til dem i tilfælde af konflikter eller brud på aftalen eller i tilfælde af, at aftalen ikke menes at være blevet fulgt korrekt af de to parter, der har undertegnet den.

Hvad angår de forflyttede soldaters og deres familiers situation, så er Verdensbanken, som samarbejder med og yder støtte til regeringens program for hjemsendelse og reintegration (som Kommissionen bidrager til med en del af det bidrag på 20 mio. EUR, som den yder til multidonor-trustfonden for de store søers områder), af den opfattelse, at hjemsendelsen forløber tilfredsstillende. Programmet er i gang, og specifikke foranstaltninger til reintegration af de hjemsendte forventes at blive iværksat snarest (på nuværende tidspunkt må næsten alle forflyttede enten være vendt tilbage eller have fået ny bopæl og skal nu reintegreres). Bosættelsen forløber bestemt ikke altid perfekt, og i mange områder er de mest basale forhold ikke i orden, f.eks. giver landminer problemer. Kommissionens minerydningsprogrammer (igangværende og planlagte) og foranstaltninger under Det Europæiske Kontor for Humanitær Bistand (ECHO) tager specifikt sigte på at løse disse problemer.

Selv om fredsprocessen skrider fremad, kan de vanskelige levevilkår føre til øget vold i fremtiden. De store mængder håndvåben og lette våben er et alvorligt problem, som, selv om det ikke udgør nogen trussel mod stabiliteten, dog skal løses. Det ser ud til, at regeringen nu giver afvæbningen af civilbefolkningen højere prioritet, og den har gennemført en række (isolerede) aktioner på området. FN's udviklingsprogram (UNDP) er udarbejdet med henblik på at bakke regeringen op med et specifikt program.