SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2293/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Bekæmpelse af ustabilitet i Østeuropa ved at tillade beskyttelse og rettidigt tilvejebringe alternativer for et hurtigt EU-medlemskab

1. Anser Kommissionen det for muligt, at der i de kommende år i ansøgerlandene kan opstå alvorlig politisk ustabilitet, fordi samtlige politiske partier i regering og opposition uanset meget forskellige politiske opfattelse straffes af vælgerne, fordi de har været tilhængere af et EU-medlemskab, og lider tilintetgørende nederlag på grund af skuffende erfaringer og uopfyldte forventninger?

2. Hvordan vurderer Kommissionen muligheden for, at vælgernes kritik af de nuværende regeringspartier og de vigtigste oppositionspartier resulterer i, at der kommer nationalistiske kræfter til magten, som profilerer sig ved at gå ind for opretholdelse af den nationale selvstændighed, fremhævelse af den nationale identitet og beskyttelse af den nationale økonomi?

3. Hvordan vil Kommissionen bidrage til, at der ikke forekommer skuffelser, og hindre, at der opstår en sådan ustabilitet?

4. Har Kommissionen allerede overvejet alternativer til EU-medlemskab på kort sigt for de pågældende lande, f.eks. en overgangsperiode med vidtgående samarbejdsaftaler med Visegrad-landene og de baltiske lande, hvor man tager de aftaler, der blev indgået med de tidligere EFTA-lande, som forbillede?

5. Anser Kommissionen en løsning for mulig og anbefalelsesværdig, hvor de pågældende lande på grundlag af en samarbejdsaftale bliver berettigede til at modtage økonomiske midler fra EU's Samhørighedsfond, men hvor der af hensyn til indbyggernes eksistens også sikres beskyttelse mod udsalg af landets jord og virksomheder til indbyggere i lande med en stærkere økonomi og mod indførsel fra disse lande?

6. Hvor hurtigt vil der, hvis det ikke lykkes at optage nye medlemsstater, kunne forelægges alternativer som de i spørgsmål 4 og 5 indeholdte for Europa-Parlamentet og parlamenterne i ansøgerlandene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(17. oktober 2001)

1., 2. og 3. Kommissionen erindrer det ærede medlem om, at den som den bekræftede i strategidokumentet for 2000, der blev forelagt Parlamentet og Rådet i november 2000 sammen med de periodiske rapporter om kandidatlandenes fremskridt hen imod tiltrædelse var af den opfattelse, at der er opstået stabile demokratier i Central- og Østeuropa, der er så solidt funderede, at der ikke er nogen grund til at frygte, at man vil se dem falde tilbage i autoritarisme. Den politiske stabilitet i kandidatlandene i Central- og Østeuropa har sin rod i værdier, der er fælles for hele Europa, nemlig demokrati, retsstaten, respekt for menneskerettighederne og beskyttelse af minoriteter, som er værdier, der er indskrevet i de tiltrædelseskriterier, der blev fastsat på Det Europæiske Råd i København den 21. og 22. juni 1993 og derefter nedfældet i Amsterdam-traktaten.

Den politiske stabilitet er de central- og østeuropæiske kandidatlandes borgeres egen fortjeneste, men den fremmes samtidig af udvidelsesprocessen. Denne proces er i øvrigt i sig selv det bedste middel til at garantere denne stabilitet i tiden fremover.

Det forhold, at der findes nationale kræfter i de central- og østeuropæiske kandidatlande, der forfølger de målsætninger, det ærede medlem peger på, er kun en normal afspejling af det demokratiske spil. Kommissionen vil gerne fremhæve, at udvidelsesprocessen, samtidig med at den er i overensstemmelse med selve grundlaget for hele EU-samarbejdet, på ingen måde er til skade for nye medlemslandes nationale identitet.

Kommissionen er endelig overbevist om, at der bør gøres en betydelig indsats for at orientere borgerne i medlemsstaterne og kandidatlandene fyldestgørende om rækkevidden og følgevirkningerne af udvidelsen. Derfor har den vedtaget en informationsstrategi, som den er i færd med at iværksætte.

4., 5. og 6. Kommissionen vil gerne understrege, at efter dens mening bør udvidelsesprocessen føres til ende inden for de eksisterende rammer, nemlig via dels førtiltrædelsesstrategien og dels tiltrædelsesforhandlingerne. Andre løsningsmodeller har ikke været overvejet. Den gør desuden opmærksom på, at EU og dens medlemsstater allerede har indgået meget vidtgående associeringsaftaler med kandidatlandene, og at alle spørgsmål vedrørende Samhørighedsfonden og salg af jord er spørgsmål, der skal forhandles om.