ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2772/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(9. oktober 2001)

Om: Toldfri handel og EU-diplomater

Beslutningen om at afskaffe den toldfrie handel inden for EU blev truffet allerede i 1991. Finland krævede under forhandlingerne om medlemskab afgiftsfrihed for færgetrafikken indtil 2005. Det fik landet ikke, men det opnåede dog en afgiftsfritagelse for Åland. Ålands fritagelse for moms og punktafgifter gælder uden tidsbegrænsning i Finlands tilslutningstraktat. I øvrigt lykkedes det for syv medlemsstater at sikre sig undtagelser, der muliggjorde toldfri handel. Dog ikke for Sverige.

En anden undtagelser er, at EU-diplomater (det vil sige de personer, der arbejder på Kommissionens forskellige kontorer) bevarer retten til toldfrit at købe 60 liter alkohol og 20 000 cigaretter pr. år også efter 1. juli 1999. Kommissionsmedlemmerne har også ret til at købe alkohol afgiftsfrit, men ifølge kommissionsmedlem Liikanen har de lovet hinanden ikke at gøre brug af denne ret. Er dette ændret, eller er det således, at undtagelsen, der gør det muligt for EU-diplomater at handle afgiftsfrit, samt kommissionsmedlemmernes løfte til hinanden fortsat er gældende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. november 2001)

Siden det toldfrie salg til rejsende inden for Fællesskabet blev afskaffet den 1. juli 1999, har det kun været muligt at sælge toldfrie varer til personer, som rejser til tredjelande. Hvis et fly eller en færge mellemlander eller gør ophold i et tredjeland eller et område uden for EU's skattemæssige område, således at der kan tages passagerer om bord, eller der kan gå passagerer fra borde, betragtes det som en rejse til eller fra et tredjeland(1).

Ålandsøerne betragtes som et område uden for EU's skattemæssige område. Denne status, som Ålandsøerne fik på Finlands anmodning under tiltrædelsesforhandlingerne, er berettiget, da Ålandsøerne har en særlig status i henhold til den finske forfatning.

Hvad angår spørgsmålet om kommissionsmedlemmers og EU-tjenestemænds afgiftsfrie indkøb, henviser Kommissionen det ærede medlem til sit svar på skriftlig forespørgsel E-4021/98 fra Johanna Boogerd-Quaak(2) og E-1996/99 fra Michl Ebner(3), som stadig gælder.

(1) Se meddelelse fra Kommissionen om de moms- og punktafgiftsregler, der fra den 1. juli 1999 skal anvendes ved salg af varer til rejsende om bord på færger og fly eller i lufthavne inden for Den Europæiske Union (EFT C 99 af 10.4.1999).

(2) EFT C 341 af 29.11.1999.

(3) EFT C 219 E af 1.8.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3047/01

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(5. november 2001)

Om: De transeuropæiske energinet

Den 6. august 2001 godkendte Kommissionen den finansielle støtte til de transeuropæiske net for gas og elektricitet på næsten 19 mio. EUR. Denne finansielle støtte er et maksimumsbeløb, der svarer til en procentdel af de støtteberettigede omkostninger ved aktionen. De støttemodtagende virksomheder kommer fra Spanien, Grækenland, Frankrig, Italien, Sverige og Det Forenede Kongerige. Kommissionen havde modtaget 27 ansøgninger om denne finansielle støtte.

Kommissionen anmodes i denne forbindelse om at forelægge denne liste over de 27 ansøgninger. Hvis den indeholder en portugisisk ansøgning, hvorfor er den så ikke blevet imødekommet? Efter hvilke kriterier foretog Kommissionen sin udvælgelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(18. december 2001)

Ved brev af 12. februar 2001 opfordrede Kommissionen medlemsstaterne til at indgive ansøgninger om finansiel bistand til projekter af fælles interesse inden for området transeuropæiske net (TEN) Energi. Efter denne indkaldelse modtog Kommissionen 27 ansøgninger, som er opført på en liste, som sendes direkte til det ærede medlem samt til Europa-Parlamentets generalsekretariat. Blandt disse ansøgninger var der en ansøgning fra Portugal om direkte investeringsstøtte til et projekt (nr. E142/01) vedrørende en ny elektricitetsforbindelse mellem Portugal og Spanien.

I Rådets forordning (EF) nr. 2236/95 af 18. september 1995 om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net(1) samt i Rådets og Kommissionens erklæring i protokollen til det møde, på hvilket forordningen blev vedtaget, er det fastsat, at samfinansiering af undersøgelser af projekter af fælles interesse er den foretrukne form for finansiel støtte til transeuropæiske energinet; anvendelsen af andre former for støtte betragtes som en undtagelse.

Med hensyn til kriterierne for projektudvælgelse kan det oplyses, at fællesskabsstøtten i henhold til forordning (EF) nr. 2236/95 er beregnet på potentielt økonomisk levedygtige projekter, hvis finansielle rentabilitet skønnes utilstrækkelig på ansøgningstidspunktet og kan forbedres.

De øvrige kriterier, som Kommissionen tager i betragtning ved projektudvælgelsen, jf. forordning (EF) nr. 2236/95, er:

- projektets modenhed,

- fællesskabsdeltagelsens stimulerende virkning på offentlig og privat finansiering,

- finansieringspakkens soliditet,

- direkte eller indirekte socioøkonomiske virkninger, navnlig for beskæftigelsen, og

- konsekvenser for miljøet.

Af oplysningerne fra Rede Electrica National (REN), som er ansvarlig for projektet, fremgår det, at den nye elektricitetsforbindelse mellem Portugal og Spanien har en høj finansiel rentabilitet. Det er hovedsagelig på grund af den høje finansielle rentabilitet, at Kommissionen ikke har foreslået, at der ydes finansiel støtte til dette projekt.

(1) EFT L 228 af 23.9.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3370/01

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(6. december 2001)

Om: Licenser til fodboldklubber

For nylig har pressen i rigt mål behandlet de finansielle problemer, fodboldklubber i Italien og Spanien har. Den samlede gæld løber op i milliarder af euro.

I Nederlandene er det ikke tilladt for klubberne at påtage sig så stor gæld på grund af den licenspolitik, det nationale fodboldforbund, KNVB, fører. Denne politik medfører, at alle klubber ved den nationale turnerings start må dokumentere, at de fører en sund økonomisk politik. Har en klub en uacceptabelt stor gæld, får den ikke licens til at deltage i den nationale turnering.

I de fleste medlemsstater føres er ikke en sådan licenspolitik. Derved kan klubberne pådrage sig uacceptabelt høj gæld ved at tegne kontrakt med de bedste spillere for derved at kunne opnå bedre resultater. Dette er en overtrædelse af den europæiske konkurrenceret. UEFA er opmærksom på dette problem og har derfor taget initiativ til næste år at indlede et forsøg med licenspolitikken, som den kendes fra Nederlandene. På denne måde vil det vare for længe, før den anførte forvridning på det indre marked kan fjernes.

Anser Kommissionen det for hensigtsmæssigt at indføre en europæisk licenspolitik for at hindre, at konkurrencen forvrides på grund af forskelle i holdningerne til den økonomiske politik, fodboldklubberne i de forskellige medlemsstater skal føre?

Er Kommissionen rede til at anvende sin indflydelse til i samarbejde med UEFA og FIFA snarest at gøre denne licenspolitik obligatorisk?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(11. marts 2002)

Kommissionen er klar over de problemer, det ærede medlem omtaler. De uensartede regler om fodboldklubbers finansielle forvaltning i de forskellige medlemsstater kan skabe en faktisk ulighed mellem klubberne. Kommissionen er positivt indstillet over for ethvert initiativ fra Unionen af Europæiske Fodboldforbund (UEFA) eller nationale sportssammenslutninger, der tager sigte på at mindske forskellene og styrke en overordnet sammenhæng i de gældende regler.

Kommissionen har dog ikke til hensigt at tage et specifikt initiativ på dette område. Det er dens opfattelse, at det på det nuværende stadium må være de kompetente sportslige eller offentlige myndigheder, der skal træffe de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at tilvejebringe en gensidig tilnærmelse af bestemmelserne om europæiske sportsklubbers forvaltning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3021/01

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. oktober 2001)

Om: Priser for mobiltelefoners tekstbeskeder i Spanien

I Spanien findes tre store mobiltelefonoperatører, Airtel, Telefonica (Movistar) og Amena. Alle disse selskaber har præcis de samme priser for deres tekstbeskeder. Tekstbeskeder inden for Spanien koster 25 ESP pr. stk. og tekstbeskeder, der sendes til udlandet, koster 100 ESP pr. stk. Undersøger Kommissionen sådanne tilfældigheder i prisfastsættelsen hos de store operatører? Har Kommissionen mulighed for at forhindre priskarteller inden for sådanne billige, men for operatørerne særdeles fordelagtige tjenester?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(7. januar 2002)

Hidtil har Kommissionen ikke modtaget nogen formelle klager over mobiltelefonudbyderes prisansættelser for tekstbeskeder (SMS), hverken i Spanien eller nogen andre steder i Fællesskabet. Prisansættelserne for SMS-roaming er derimod allerede omfattet af Kommissionens sektorundersøgelse af mobil-roaminggebyrer i sag COMP/C1/37 639, og Kommissionen er i forbindelse med sag COMP/C1/37 034 i færd med at vurdere standardpraksis og prisansættelse for SMS-roaming på baggrund af GSM-sammenslutningens meddelelse om dennes aftale om international roamingstandard og om takster mellem udbydere.

Parallel prisansættelse er ikke i sig selv ulovlig. Selv om parallel prisansættelse kan være tegn på karteller eller samordnet praksis vedrørende prisansættelse, som rent faktisk er i strid med konkurrencereglerne, vil Kommissionen sædvanligvis kræve bevismateriale, som umiddelbart forekommer vægtigere, inden den på eget initiativ indleder en kartelsag. Den omtalte prisansættelse for SMS-tjenester afspejler sikkert det oligopol, som præger de nationale markeder for mobiltjenester i Fællesskabet, hvilket bevirker, at disse markeder udviser paralleladfærd såvel med hensyn til tjenester med aktiv priskonkurrence som med hensyn til tjenester uden en sådan.

Kommissionen kan ikke forebygge karteldannelser på anden måde end gennem den afskrækkende virkning af de bøder, den pålægger i sine kartelbeslutninger. Er der tale om nye markeder, som tilfældet er for SMS-tjenester, vil en forebyggende foranstaltning under alle omstændigheder være vanskelig at iværksætte, uanset om den kan bygge på en på forhånd vedtaget sektorforordning, om end den nye ramme, der forhandles for tiden, vil give et smidigere grundlag for indgriben under sådanne omstændigheder. Lettere adgang og bedre forbrugeroplysning vil imidlertid indskrænke mulighederne for hemmelige aftaler mellem oligopolindehavere og øge tilskyndelserne til i stedet at konkurrere til fordel for kunderne.

Kommissionen vil foreløbig tage det ærede medlems bekymring til efterretning, og den vil forelægge sagen for de behørige spanske myndigheder, som bedre er i stand til at vurdere, om det er berettiget at gå videre med sagen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3579/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(9. januar 2002)

Om: Galicien og udviklingen af lufthavnenes kapacitet i henhold til de prioriterede foranstaltninger i hvidbogen om den europæiske transportpolitik

I hvidbogen om den europæiske transportpolitik(1) betragtes udviklingen af lufthavnenes kapacitet som en af disse foranstaltninger. På hvilken måde indgår udviklingen af lufthavnen i Santiago de Compostela i Galicien som international lufthavn? Hvilken tidsplan og hvilke budgetmidler opererer den spanske stat med i denne forbindelse?

(1) KOM(2001) 370.

Svar

(25.-26. marts 2002)

Ifølge beslutning nr. 1692/96/EF om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet (TEN)(1) er lufthavnen i Santiago de Compostela (i Galicien) en fællesskabslufthavn; lufthavnen er således berettiget til samfinansiering over fællesskabsbudgettet.

Rådet understreger, at det er de nationale myndigheder, der skal træffe afgørelse om den praktiske gennemførelse af hvert enkelt projekt vedrørende lufthavnskapaciteten og dens udnyttelse. Kommissionen skal med bistand fra TEN-udvalget og ved hjælp af informationsudveksling overvåge de planer og programmer, som indberettes af medlemsstaterne med henblik på udvikling af det transeuropæiske net.

Rådet erindrer desuden om, at Kommissionen i hvidbogen meddeler, at den vil indlede overvejelser om lufthavnskapaciteten og dens udnyttelse i 2002. Ud fra resultatet af disse overvejelser vil Kommissionen om nødvendigt indarbejde projekter vedrørende lufthavne i sit forslag om en større revision af EU-retningslinjerne for de transeuropæiske transportnet, som forventes i 2004.

(1) EFT L 228 af 9.9.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3003/01

af Robert Goebbels (PSE) til Rådet

(5. november 2001)

Om: Personkontrol i Charles de Gaulle-lufthavnen

Under henvisning til forespørgsel E-1485/01(1) til Rådet af 21. maj 2001 skal der udtrykkes forbløffelse over indholdet og kvaliteten af Rådets svar i forbindelse med et så konkret emne som respekt for borgernes frie bevægelighed i Schengen-området.

Kan Rådet, der må formodes at være klar over, at anvendelsen af dette princip hver eneste dag berører tusinder af unionsborgere, forklare, hvorfor det har brugt mere end fire måneder på at afgive et så undvigende svar?

(1) EFT C 364 E af 20.12.2001, s. 125.

Svar

(1. marts 2002)

Rådet har talrige gange bl.a. i svar på skriftlige forespørgsler, meddelt Europa-Parlamentet, at det så at sige er umuligt at afkorte svarfristerne. Dette skyldes de procedurer til kontrol af svarene, der anvendes af Rådet i det foreliggende tilfælde, samt behovet for at give oplysninger, der både er af høj kvalitet og som så nøjagtigt som muligt afspejler de holdninger, som Rådet rent faktisk har indtaget med hensyn til de emner, der nævnes i forespørgslerne. Rådet bestræber sig dog til stadighed på at nedbringe fristerne mest muligt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3126/01

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) til Kommissionen

(14. november 2001)

Om: Harmonisering af konkurrencelovgivning

Ifølge den finske konkurrencelovgivning skal alle kapitalinvesteringer godkendes af den nationale konkurrencemyndighed, hvis en enkelt investor inden for to år foretager flere investeringer inden for samme sektor. I praksis stiller loven krav om, at dokumentation også for alle minoritetsinvesteringer skal sendes til Konkurrencestyrelsen.

Situationen er frustrerende både set ud fra kapitalinvestorers og konkurrencemyndighedens synsvinkel, idet styrelsen uden undtagelse godkender investeringerne. For små vækstvirksomheder koster proceduren titusindvis af euro og er endog en direkte konkurrencehindring.

Ifølge mine oplysninger er Finland det eneste land, der kræver sådanne redegørelser fra kapitalinvestorer.

Er Kommissionen klar over de problemer, som den finske konkurrencelovgivning forårsager for vækstvirksomheder, kapitalinvestorer og konkurrencemyndigheder? Er den pågældende lovgivning i strid med EU-traktatens artikler om konkurrence og EU's konkurrencelovgivning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(10. januar 2002)

Kommissionen kender intet til, at finsk konkurrencelovgivning skulle volde vanskeligheder for selskaber, investorer og konkurrencemyndigheder. Ud fra det ærede medlems oplysninger ser Kommissionen ingen grund til at kræve en undersøgelse i henhold til Fællesskabets konkurrenceregler. Som regel finder EF-traktatens artikel 81 og 82 (tidl. artikel 85 og 86) anvendelse på økonomiske virksomheders aftaler og adfærd, og kun i ganske få tilfælde kan en medlemsstat beskyldes for at have overtrådt disse bestemmelser. Oplysningerne i forespørgslen viser ikke, at der er tale om sådanne tilfælde. Desuden indeholder forespørgslen ikke nogen antydning af, at der er tale om virksomheder, som er indrømmet særlige rettigheder som omhandlet i EF-traktatens artikel 86 (tidl. artikel 90).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2482/01

af Joan Colom i Naval (PSE) til Kommissionen

(5. september 2001)

Om: Tørke og hungersnød i Centralamerika

Ifølge de oplysninger, jeg råder over, har den tørke, som har hærget Centralamerika i de sidste tre måneder, ødelagt mellem 40 og 100 % af høsten af majs, bønner, ris og sorghum i nogle områder, mens 1,6 millioner mennesker er ramt af hungersnød i Guatemala, El Salvador, Honduras og Nicaragua ifølge oplysninger fra FN's Fødevareprogram.

Kan Kommissionen oplyse, om den har truffet nogen bistandsforanstaltninger, og hvad resultatet har været?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(4. oktober 2001)

Ifølge FN's Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisations (FAO) Special Alert Report nr. 317 af 3. september 2001(1) skønnes Mellemamerikas samlede kornproduktion i øjeblikket at ligge på 2,3 mio. tons, dvs. ca. 8 procent under gennemsnittet i de fire-fem seneste år. Denne nedgang skyldes i høj grad den tørke eller uregelmæssige nedbør i juni-august 2001, der fulgte efter en kraftig nedbør i maj 2001.

Flere på hinanden følgende naturkatastrofer som Mitch-orkanen, jordskælv og tørke, det drastiske fald i priserne på vigtige eksportafgrøder (kaffe, bananer) og strukturelle mangler i landbrugspolitikken har tilsammen medvirket til at forværre hele fattigdomssituationen og fødevareusikkerheden i store befolkningsgrupper i landdistrikterne.

Alt tyder på, at regeringerne i regionen imødekommer de nuværende fødevarebehov ved at anvende strategiske reserver og import, der suppleres med fødevarehjælpsbidrag fra Verdensfødevareprogrammet (WFP), De Forenede Staters Kontor for International Udvikling (USAID) og Den Interamerikanske Udviklingsbank (IDB).

Indtil nu har regeringerne ikke anmodet om yderligere nødhjælp, og der er ikke modtaget henvendelser fra internationale nødhjælpsorganisationer eller ikke-statslige organisationer (ngo'er). Men fortsat ugunstige forhold for landbruget kan meget vel udtømme regeringernes muligheder på kort sigt og kræve yderligere donorstøtte.

Kommissionen yder i øjeblikket støtte på over 2,2 mio. EUR til ngo'er (via Euronaid) til levering af landbrugsinput til El Salvador. Kommissionen overvejer også eventuelt at omlægge nogle af de igangværende projekter og anvende reserverne til uforudsete udgifter for bedre at imødekomme de behov, der skyldes den nuværende krise.

Kommissionen følger opmærksomt situationen i regionen gennem sine delegationer og ved hjælp af ECHO- og fødevaresikkerhedsrådgivere på stedet. Indtil 31. august 2001 havde Kommissionen også støtte i det tidligere kontor for faglig bistand under Det Europæiske Net for Fødevaresikkerhed (RESAL), der leverede rapporter og analyser af høj kvalitet.

(1) http://www.fao.org/WAICENT/faoinfo/economic/giews/english/alertes/2001/SA317CA.htm.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3080/01

af Sérgio Marques (PPE-DE) til Kommissionen

(13. november 2001)

Om: Nuklear fusion i det sjette rammeprogram

Kommissionen tog den 19. januar 2001 initiativ til et uformelt møde mellem ministrene for forskning og teknologi for at drøfte et dokument om den fremtidige strategi vedrørende det europæiske fusionsprogram. I overensstemmelse med flertallets holdning udarbejdede Kommissionen et forslag til Euratom-programmet inden for det sjette rammeprogram, hvor opbygningen af ITER er fusionsprogrammets første prioritet.

Ifølge det dokument, som Kommissionen forelagde på mødet den 19. januar 2001, kræver det europæiske fusionsprogram en bevilling på 850 mio. EUR til alternativ 3 og 4 (som forudsætter øjeblikkelig påbegyndelse af opbygningen af ITER). Da Kommissionen foreslår et budget for det sjette rammeprogram på 700 mio. EUR, bedes følgende oplyst:

1. Hvad skyldes nedskæringen på 150 mio. EUR?

2. Mener Kommissionen ikke, at denne nedskæring sammen med det forhold, at der er afsat 200 mio. EUR til opbygningen af ITER, vil vanskeliggøre en fornuftig udvikling af den forsøgsvirksomhed, der er uomgængeligt nødvendig for driften af ITER, og at den vil bringe Den Europæiske Unions nuværende ledende position inden for alternativ forskning i fare?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(21. december 2001)

I sit forslag til det sjette Euratom-rammeprogram bekræfter Kommissionen satsningen på reaktoraspektet i forskningen vedrørende fusionsenergi. Med henblik på at styrke koordineringen inden for det europæiske forskningsrum foreslår Kommissionen at koncentrere Fællesskabets midler om en række fælles projekter som f.eks. realiseringen af ITER-projektet, såfremt opbygningen heraf vedtages, eller udnyttelsen af JET.

Den politiske enighed, der opnåedes på rådsmødet (forskning) den 10. december 2001 om et beløb på 750 mio. EUR til fusionsforskning i tidsrummet 2002-2006, vil gøre det muligt at opfylde disse målsætninger uden at bringe Unionens rolle i fare på fusionsområdet. Med hensyn til de forskningsaktiviteter, der varetages af de nationale sammenslutninger på det pågældende område hvor der er tale om aktiviteter, som er mindre integreret på europæisk plan skønner Kommissionen, at medlemsstaterne selv bør afholde en større del af omkostningerne hertil.

Afhængigt af tidsplanen for gennemførelsen af ITER vil en del af de 200 mio. EUR, der er afsat til dette projekt i forslaget, kunne finansiere fælles forskningsaktioner, som f.eks. udnyttelsen af JET, med henblik på at forberede iværksættelsen af ITER.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3276/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(26. november 2001)

Om: Forflytning af OLAF-tjenestemænd

I forbindelse med emnet for forespørgsel P-0964/01(1) giver det stof til eftertanke, at to af tjenestemændene fra OLAF (Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig), som også i samarbejde med de italienske myndigheder har foretaget efterforskninger i forbindelse med marginalbeskatning, allerede for nogle måneder siden blev overflyttet til et andet opgaveområde.

Det er indlysende, at deres efterfølgere nu først må arbejde sig ind i sagerne, hvilket vil medføre yderligere forsinkelser.

Kommissionen bedes redegøre for denne overflytning og give en klar begrundelse herfor og således fjerne enhver mistanke om en sammenhæng mellem forflytningen af tjenestemændene og spørgsmålet om moms på fortjenstmargenen?

(1) EFT C 318 E af 13.11.2001, s. 164.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(14. januar 2002)

Kommissionen skal bemærke, at de driftsmæssige aspekter af det af det ærede medlem omtalte undersøgelsesarbejde henhører under Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF); den skal endvidere minde om, at kontoret er uafhængigt med hensyn til undersøgelser(1).

På området for merværdiafgift (moms) yder kontoret bistand efter anmodning fra de nationale myndigheder, der har undersøgelsesbeføjelser, og det overvåger, at der ikke opstår forsinkelser i behandlingen af de sager, som det anmodes om at samarbejde om.

(1) Se bl.a. Kommissionens afgørelse 1999/352/EF, EKSF, Euratom af 28. april 1999 om oprettelse af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og (Euratom) nr. 1074/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) EFT L 136 af 31.5.1999.