SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0436/02

af Mogens Camre (UEN) til Kommissionen

(12. februar 2002)

Om: Beskatning af biler i Danmark

Danmark opretholder en meget høj beskatning af personbiler og motorcykler, som indebærer, at forhandlernes salgspris forøges med ca. 200 %, som består dels af registreringsafgift, dels af moms.

Danmark har derfor en bilpark, som består af flere små og flere ældre køretøjer end sammenlignelige lande. Det er velkendt, at såvel små som ældre biler har større ulykkesrisici end større og nye biler, ligesom ældre biler giver større forurening.

Kommissionen vil have noteret sig de virkninger, som dens forslag om nye regler for bilsalget i Europa vil have for den danske bilbranche og de danske forbrugere. Hvis Kommissionens forslag gennemføres, vil salgsprisen for en mellemklassebil typisk stige med 37 pct. i Danmark, hvilket vil betyde yderligere problemer for danske forbrugere.

Kommissionen er formentlig tillige opmærksom på, at import af brugte biler fra andre EU-lande begrænses for danske forbrugere ved en afgift, som altid bringer forbrugerens samlede udgift op på

samme pris som en tilsvarende brugt bil i Danmark, men som også kan overstige den procentvise beskatning af nye biler, fordi brugtvognspriserne falder relativt hurtigere i de fleste andre EU-lande end i Danmark.

Da Danmark ikke har egen bilproduktion, kan bilbeskatningen formentlig ikke karakteriseres som en teknisk handelshindring, men der er tale om et exceptionelt indgreb i det frie forbrugsvalg og en hindring for den frie varehandel i EU.

Det er åbenbart, at Kommissionens forslag om ændring af de eksisterende regler for bilsalget i EU, ligesom en sænkning af den danske beskatning, indebærer tab for den danske bilbranche. De foreslåede nye EU-regler for salget vil fordyre biler i Danmark så meget, at der forventes op mod en halvering af bilsalget, og en normalisering af bilafgifterne i Danmark vil påføre bilforhandlerne tab på deres beholdning af brugte biler, som gennemgående er købt til priser, der ligger på tre gange de øvrige EU-landes gennemsnit. Disse forhold tilsiger, at ændringer i såvel regler for bilsalg som ændringer i den danske beskatning ses i sammenhæng og planlægges nøje.

På denne baggrund beder jeg Kommissionen oplyse, hvilke overvejelser Kommissionen har om at pålægge Danmark at ændre sin bilbeskatning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(13. marts 2002)

Det udkast til forordning om gruppefritagelse af salg og service i automobilindustrien, som Kommissionen vedtog for nylig, har sammenhæng med anvendelsen af EF-traktatens artikel 81, som omhandler aftaler mellem virksomheder og ikke-lovgivnings- eller forskriftsmæssige bestemmelser som sådan. Ifølge denne artikel skal sådanne aftalekategorier for at nyde godt af en fritagelse fra princippet om forbud mod karteller i EU bl.a. sikre brugerne en rimelig andel af den fordel, der opstår som følge af forbedringen af salget.

Den evalueringsrapport, som Kommissionen har udarbejdet om virkningerne af Kommissionens nuværende forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer(1), munder ud i den konklusion, at prisforskellene i det indre marked også kan tilskrives andre faktorer end skattemæssige forhold. Der kan f.eks. nævnes de erhvervsdrivendes prisstrategier på markedet, der bl.a. afhænger af konkurrencereglerne for fordelingsleddet. Udkastet til forordning har således til formål at forstærke konkurrencen til gavn for de europæiske forbrugere i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 81. Hvad angår situationen på markederne for salg og service i Danmark, har Kommissionen kendskab til den rapport, som den danske konkurrencemyndighed udarbejdede i juni 2001. I denne betragtes forordning (EF) nr. 1475/95 som en af hovedårsagerne til en vis mangel på konkurrence på det danske marked. Med hensyn til eventuelle prisstigninger i Danmark ligger Kommissionen ikke inde med oplysninger, der gør det muligt for den at bekræfte den opadgående trend eller størrelsen af de skøn, der nævnes i forespørgslen. Den bemærker imidlertid, at den forholdsvis lille koncentration på udbudssiden i Danmark bør gøre det muligt for konkurrenter at reagere hensigtsmæssigt over for en given bilproducents individuelle prisforhøjelser.

Med hensyn til beskatningsspørgsmålet er det generelle danske afgiftsniveau ikke i sig selv uforeneligt med bestemmelserne i EF-traktatens artikel 23, 25 og 90. Kommissionen traf retlige foranstaltninger og anlagde den 15. februar 1988 en traktatbrudssag baseret på EF-traktatens artikel 90 mod Danmark ved Domstolen, bl.a. med det formål at slå fast, at det overdrevent høje beskatningsniveau for nye motorkøretøjer ved registreringen i Danmark hæmmede de frie varebevægelser i EU og var uforeneligt med bestemmelserne i ovennævnte artikel 90.

I tilknytning til dette sagsanlæg præciserede Domstolen i dommen Kommissionen mod Danmark af 11. december 1990(2), hvori den registreringsafgift, som den danske stat på dette tidspunkt anvendte på nye motorkøretøjer, blev behandlet, at EF-traktatens artikel 90 ikke [giver] hjemmel til at skride ind over for et ekstremt højt afgiftsniveau, som medlemsstaterne måtte have fastsat for bestemte produkter, når afgiften ikke har nogen diskriminerende eller beskyttende virkning.

Endelig findes der på EU-rettens nuværende udviklingstrin ikke nogen afledt retsregel om skattemæssig harmonisering i automobilsektoren, som kan forpligte medlemsstaterne til at sænke det pågældende generelle afgiftsniveau.

Kommissionen minder om, at Danmark for at efterkomme bestemmelserne i EF-traktatens artikel 90, stk. 1, ikke må pålægge brugte biler og motorcykler, der sendes til dets område fra en anden medlemsstat, en registreringsafgift, som uanset at det kun måtte ske i enkelte tilfælde overstiger den residualafgift, der henstår i værdien af tilsvarende køretøjer, som allerede er registreret på det nationale område. Disse blev nemlig allerede afgiftsberigtiget ved ibrugtagningen på det nationale område, og denne afgift udgør derfor en del af deres værdi, når de ikke længere er nye. Denne residualafgift aftager i takt med motorkøretøjets værdiforringelse som følge af brug. For at undgå forskelsbehandling ved indførsel skal den afgiftsnedsættelse, der indrømmes indførte brugte køretøjer (i forhold til den afgift, der skal opkræves af køretøjet som nyt), stå i forhold til disses reelle værdiforringelse.

Den 22. februar 2001 afsagde Domstolen en anden længe ventet dom i en lignende sag (C-393/98 Gomes Valente(3)). Ifølge denne dom, som ligger tæt op ad Kommissionens synspunkt, skal adskillige medlemsstater foretage en revision af den nuværende metode til beregning af beskatningsgrundlaget for brugte køretøjer. Den forventede revision vil være gunstigere for de berørte europæiske borgere og erhvervsdrivende.

(1) EFT L 145 af 29.6.1995.

(2) Sag C-47/88, Sml. 1990, side I-4509.

(3) Sml. 2001, side I-01327.