SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2674/02

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(24. september 2002)

Om: Miljø offentlighedens adgang til oplysninger i forbindelse med EU's beslutningsproces klagemuligheder

Kan Kommissionen under hensyntagen til Fællesskabets principper og målsætninger på miljøområdet, bl.a. vigtigheden af offentlighedens adgang til miljøoplysninger, som myndighederne ligger inde med, og ud fra følgende betragtninger:

- at der i det sjette miljøhandlingsprogram for Det Europæiske Fællesskab Miljø 2010: Vores fremtid, vores ansvar lægges vægt på, at borgerne kan få adgang til miljøoplysninger af høj kvalitet

- at sigtet med Rådets direktiv 90/313/EØF(1) af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger er at sikre fri adgang til de miljøoplysninger, miljømyndighederne ligger inde med og muligheder for spredning af disse oplysninger, hvad der bl.a. skal ske gennem regelmæssig offentliggørelse af miljørapporter; det fastslås med direktivet, at adgangen til de miljøoplysninger, som de offentlige myndigheder ligger inde med, vil øge miljøbeskyttelsen

- at sigtet med forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om offentlig adgang til miljøoplysninger(2) er at afhjælpe de påviste mangler i den praktiske anvendelse af direktiv 90/313/EØF og at tilpasse direktivet til udviklingen inden for informationsteknologien

- forberedelserne til Kommissionens ratificering i FN af Århuskonventionen på vegne af medlemsstaterne, hvori der foreslås en indsats på tre områder: en bedre adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage- og domstolsprocesser

oplyse:

- om den er bekendt med, at mulighederne i nutidens informationssamfund langtfra udnyttes optimalt til trods for, at dette ville være nemt på en ikke særlig kostbar måde (et eksempel er, at det alt for ofte ikke er muligt at få adgang til lovtekster, forslag, udtalelser m.m., eller at det er urimeligt kompliceret at opnå denne adgang)

- hvilke konkrete foranstaltninger vil Kommissionen gennemføre, så informationssamfundets muligheder kan udnyttes optimalt og målsætningerne i de ovennævnte ordninger gennemføres

- hvornår og hvordan vil Kommissionen gennemføre dette, og hvordan vil den sikre, at de vil føre til en effektiv adgang for offentligheden på en tilstrækkeligt enkel og gennemskuelig måde?

(1) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.

(2) KOM(2001) 303 endelig udg. EFT C 240 E af 28.8.2001, s. 289.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(28. november 2002)

Som det ærede medlem lægger Kommissionen stor vægt på, at offentligheden får miljøoplysninger af høj kvalitet.

På fællesskabslovgivningens nuværende stadium giver Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger offentligheden ret til at få miljøoplysninger ved henvendelse. Det pålægger også regelmæssig offentliggørelse af beskrivende rapporter. Direktivet indeholder ikke nogen forpligtelse til at oprette offentligt tilgængelige databaser. Når de offentlige myndigheder gør det, sker det på eget initiativ, og Kommissionen hilser det velkommen.

Århus-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocessen og klageadgang på miljøområdet, som er blevet underskrevet(1) af samtlige medlemsstater og af Fællesskabet, går længere end det nuværende direktiv, da konventionen også indeholder en forpligtelse til aktivt at videregive miljøoplysninger til offentligheden. Disse oplysninger skal gradvis stilles til rådighed i elektroniske databaser, som er let tilgængelige for offentligheden gennem offentlige telekommunikationsnet.

Forslaget til Parlamentets og Rådets direktiv om offentlig adgang til miljøoplysninger(2) udbygger direktiv 90/313/EØF og supplerer det med forpligtelserne fra Århus-konventionen.

Kommissionen er overbevist om, at dette forslag indeholder tilstrækkelige garantier for en effektiv virkeliggørelse af retten til at få adgang til miljøoplysninger, ikke blot ved henvendelse, men også som resultat af de offentlige myndigheders aktive oplysningsformidling. Forslaget indeholder en række regler, som bestemmer og sikrer offentlighedens adgangsret til miljøoplysninger. Det pålægger f.eks. direkte de offentlige myndigheder at oprette elektroniske databaser med klare søgeinstrumenter og gøre dem offentligt tilgængelige gennem telekommunikationsnettet. Forslaget indeholder også en forpligtelse til at bistå og vejlede offentligheden, når det gælder adgang til oplysninger, og klare regler for praktiske ordninger for adgang til miljøoplysninger.

Med hensyn til virkeliggørelse af Århus-konventionen på fællesskabsplan bliver disse forpligtelser allerede i vid udstrækning opfyldt af Rådets og Parlamentets forordning (EF) nr. 1049/2001/EF om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter(3). Endvidere har Kommissionen, Rådet og Parlamentet allerede gjort betydelige fremskridt med at anbringe dokumenter, som er i deres besiddelse (og ikke omfattes af en af forordningens undtagelser), i elektroniske databaser og oprette registre, som er offentligt tilgængelige gennem telekommunikationsnettet. En lang række miljøoplysninger er allerede blevet gjort offentligt tilgængelige på denne måde.

Informationssamfundets udvikling skaber stadig nye muligheder for elektronisk formidling af data og adgang til dem. Kommissionen er klar over, at disse nye muligheder ikke altid bliver direkte udnyttet på den bedst mulige måde og ikke altid kan blive det, fordi brugen af dem ofte kræver betydelige investeringer i udstyr og personale. Det betyder imidlertid ikke nødvendigvis, at den offentlige adgang til oplysninger gennem elektroniske net begrænses eller hindres. Kommissionen har tillid til, at den lovgivning, som for tiden er under udarbejdelse den lovgivning, der nævnes i det foregående, men også andre initiativer som Kommissionens forslag til et direktiv om anvendelse og kommerciel udnyttelse af den offentlige sektors dokumenter(4) vil få de offentlige myndigheder til i videst muligt omfang at udnytte disse muligheder effektivt. Det ændrede direktiv om offentlig adgang til miljøoplysninger, som Rådet og Parlamentet nåede til enighed om den 6. november 2002, vil blive formelt vedtaget i slutningen af 2002. Kommissionen planlægger yderligere at forelægge et forslag om anvendelse af Århus-konventionens principper på Fællesskabets institutioner og vil undersøge de spørgsmål, det ærede medlem har rejst, i denne sammenhæng.

(1) Danmark, Frankrig og Italien har ratificeret konventionen.

(2) EFT C 337 E af 28.11.2000.

(3) EFT L 145 af 31.5.2001.

(4) EFT C 227 E af 24.9.2002.