SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1001/01

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Decharge 1999 Landbrug

Kommissionens besvarelse af punkt 2.7 i spørgeskema 2 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1999 giver i flere henseender ikke svar på de stillede spørgsmål. Kommissionen bedes på denne baggrund gøre nærmere rede for følgende:

Med hensyn til punkt 2.7a):

- Punkt 36. Kan Kommissionen fremlægge den pågældende beretning fra OLAF?

- Punkt 42. Svaret har ikke relation til spørgsmålet. Spørgsmålet vedrører de nederlandske myndigheders handlinger som omtalt i punkt 42 (i Revisionsrettens særberetning nr. 1/99) ikke de belgiske myndigheders handlinger, som ligeledes er omtalt i dette punkt. Kan Kommissionen følgelig besvare det hermed genfremsatte spørgsmål 2.7a)?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. juni 2001)

Den kontrol, der fandt sted med deltagelse fra Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), blev foretaget på grundlag af bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 595/91 af 4. marts 1991 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik samt om oprettelse af et informationssystem på dette område(1). Ifølge denne forordning er oplysninger, der udveksles mellem medlemsstaterne og Kommissionen, fortrolige og må ikke videregives til andre personer end dem, der i medlemsstaterne eller i fællesskabsinstitutionerne i kraft af deres stilling er bemyndiget til at kende dem, og navne på fysiske og juridiske personer må kun videregives til en anden fællesskabsinstitution, hvis en sådan meddelelse er nødvendig for at forebygge eller forfølge uregelmæssigheder eller for at påvise formodede uregelmæssigheder. Det ærede medlem henvises i øvrigt til det svar, som Kommissionen gav på hans skriftlige spørgsmål nr. E-27/01(2). I dette svar er det bl.a. anført, at OLAF konkluderede, at der ikke var grundlag for at støtte formodningen om uregelmæssigheder, og at de to pågældende medlemsstater er blevet underrettet herom.

Med hensyn til punkt 42 i Revisionsrettens særberetning nr. 1/99 kan Kommissionen give følgende oplysninger: Med hensyn til den nederlandske virksomheds tilbagebetaling blev det pågældende beløb, nemlig 5 136,89 NLG, betalt tilbage og krediteret Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) i december 1997. Kommissionen begrænsede sig i sit svar på spørgsmål 2.7., som det ærede medlem henviser til, til det aspekt, som den fandt vigtigst, nemlig foranstaltningerne for valle. Det spørgsmål, som det ærede medlem kommer tilbage til, vedrører 3 350 kg eller ca. 0,002 % af den mængde skummetmælkspulver, der blev iblandet foderblandinger i Nederlandene i 1997. Kommissionen svarede i sit svar på Revisionsrettens særberetning nr. 1/99, at dette beløb er betalt tilbage. Det ærede medlem deler sikkert Kommissionens mening om, at den for at sikre en effektiv kontrol skal koncentrere sine bestræbelserne på spørgsmål, der udgør en væsentlig risiko for uretmæssige udbetalinger, vel vidende, at det er medlemsstaterne, der forvalter støtten og kræver eventuel tilbagebetaling.

(1) EFT L 67 af 14.3.1991.

(2) EFT C 187 E af 3.7.2001, s. 162.