SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0425/01

af Olivier Dupuis (TDI) til Rådet

(20. februar 2001)

Om: Situationen i Den Demokratiske Republik Congo og den ugandiske hærs bortførelse af Jacques Depelchin

Den Demokratiske Republik Congo har i nogle år befundet sig i en meget alvorlig institutionel krise, hvilket indførelsen at et halvmonarkistisk styre gennem indsættelsen af Joseph Kabila som præsident, en stilling som tidligere var besat af hans far i en borgerkrigshærget stat, er et sidste bevis på.

Flere afrikanske hære er til stede i Congo. Blandt andet har Rwandas og Ugandas hære besat vigtige regioner i hhv. den østlige og nordøstlige del af landet, hvor de foretager militær og paramilitær virksomhed, som ikke er under nogen form for kontrol og ikke omfattet af nogen form for lov og ret. Ugandas hær har for nylig begået grusomheder mod befolkningerne og gennemført terrorhandlinger mod de lokale politiske repræsentanter. Den er endda gået så vidt, at oberst Muzoora Edison, kommandanten for Bunia-sektoren, major Gureme, kaptajn Medi Baguma, officeren Tinka Godfroid og seks andre soldater fra UPDF har bort professor Wamba dia Wamba og hans medarbejder, doktor Jacques Depelchin. Jacques Depelchin blev ført til oberst Muzooras hovedkvarter i Bunia og derefter deporteret til Kampala efter syv timers isolation. Depelchin har i nogle dage gennemført en sultestrejke, for at få Ugandas myndigheder til at oplyse ham om, hvad han anklages for, og for at få sine fulde rettigheder tilbage.

Den ugandiske hærs handlemåde, indgår i den række af intimiderings- og terrorhandlinger, som ugandiske soldater foretager over for befolkningen i det område, der er besat af Ugandas hær, og navnlig over for forkæmperne for bevægelsen Congolesisk Samling for Demokratiet Befrielsesbevægelse.

Hvilke oplysninger råder Rådet over vedrørende Depelchins situation? Hvilke initiativer har det truffet, eller har det til hensigt at træffe for at sikre, at han øjeblikkeligt og betingelsesløst bliver sat på fri fod af Ugandas myndigheder? Hvad er mere generelt EU's holdning, hvis den da har nogen, i forbindelse med indførelsen af et halvmonarkistisk styre i Congo? Hvilke initiativer har EU til hensigt at træffe for at medvirke til at løse den krise, som landet og området i mange år har befundet sig i?

Svar

(30. maj 2001)

Bevægelsen Congolesisk Samling for Demokratiet Befrielsesbevægelse (Rassemblement congolais pour la Démocratie-Mouvement de Libération (RCD-ML)) er en congolesisk oprørsbevægelse, som støttes af Uganda.

Ud over oplysningerne fra det ærede parlamentsmedlem samt nyhedsrapporter, der bekræfter disse oplysninger, er Rådet ikke i besiddelse af oplysninger om Jacques Depelchins situation.

Ifølge nogle kilder skal Jacques Depelchins bortførelse ses i forbindelse med hema-lendu-konflikten i den del af Den Demokratiske Republik Congo, der kontrolleres af Uganda. En anden udvikling i regionen, som kan have spillet en rolle i denne sammenhæng, er sammenlægningen af Mouvement pour la Libération du Congo (MLC) og dele af RCD-ML, som ifølge nogle kilder er blevet gennemtvunget af Uganda, men som ikke støttes af alle medlemmer af RCD-ML. Rådet fremsatte den 1. februar 2001 en erklæring om hema-lendu-konflikten i det nordøstlige Congo, hvor det gav udtryk for sin bekymring over de fortsatte

voldsomme sammenstød mellem hema- og lendu-grupper og massakrerne i Bunia-regionen i Oriental-provinsen i det nordøstlige Congo. En situation, som yderligere forværres på grund af, at dele af den ugandiske hær fortsat befinder sig i denne del af Congo, hvilket hindrer bestræbelserne på at genoprette freden i regionen.

I denne sammenhæng opfordrede EU også de ugandiske myndigheder, der er ansvarlige for den fortsatte respekt for menneskerettighederne i områder under deres kontrol, til at gøre deres yderste for at bringe disse massakrer til ophør og bruge deres indflydelse på Congos oprørsbevægelser i området, så også de tilslutter sig dette mål.

Med hensyn til det nye styre i Den Demokratiske Republik Congo, har Rådet fordømt mordet på præsident Kabila og på ny bekræftet, at der kun vil kunne opnås varig fred i Den Demokratiske Republik Congo gennem en forhandlet fredsslutning, som er retfærdig for alle parter samt ved respekt for de demokratiske principper og menneskerettighederne i alle stater i området.

Rådet (almindelige anliggender) har både på samlingen i januar og februar drøftet situationen i Den Demokratiske Republik Congo og har hver gang vedtaget konklusioner, som støtter freden i Den Demokratiske Republik Congo og i regioner i overensstemmelse med Lusaka-aftalen, Kampala-aftalen og Harare-aftalen og i overensstemmelse med relevante resolutioner fra FN's Sikkerhedsråd. Rådet har ligeledes givet udtryk for tilfredshed med vedtagelsen af resolution 1341 fra FN's Sikkerhedsråd, der godkender det ajourførte operationskoncept for MONUC, til hvilket EU fortsat har ydet politisk og materiel støtte.

Rådet understregede på ny betydningen af snarest at indlede den nationale dialog samt, at EU er parat til at fortsætte støtten til den institutionelle rammer herfor.

Rådet hilste med tilfredshed bestemmelserne i resolution 1341, der indtrængende henstiller til konfliktens parter at samarbejde med MONUC om udarbejdelse af en plan for afvæbning, demobilisering og reintegration af alle de væbnede grupper, der er omhandlet i bilag A, kapitel 9.1, i Lusaka-aftalen. EU er rede til at samarbejde med det internationale samfund, navnlig FN's særorganisationer, om den nærmere udformning af et sådant program. Det har også givet Den Europæiske Unions særlige repræsentant mandat til at indlede overvejelser om, hvorledes man kan komme videre med dette spørgsmål.

Rådet (almindelige anliggender) gav den 26. februar 2001 også udtryk for dyb bekymring over de fortsatte alvorlige overtrædelser af menneskerettighederne i Den Demokratiske Republik Congo og mindede de pågældende regeringer om deres ansvar for, at deres egne væbnede styrker og de væbnede styrker, der de facto er under deres kontrol, håndhæver respekten for menneskerettighederne.