SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1577/00

af William Newton Dunn (ELDR) til Kommissionen

(19. maj 2000)

Om: Pensioner til deltidsansatte universitetslærere i Det Forenede Kongerige

For over fem år siden den 28. september 1994, stadfæstede Domstolen for De Europæiske Fællesskaber, at timelønnede deltidsansatte universitetslærere var berettiget til at få deres tjeneste som universitetslærere efter den 8. april 1976 taget i betragtning som pensionsgivende.

Selv om der er gået lang tid siden afgørelsen, har de forskellige regeringer i Det Forenede Kongerige ikke sørget for, at berettigede personer får udbetalt deres pensioner. Nogle berettigede pensionstagere har oven i købet mistanke om, at finansministeriet i London forsætligt forsinker sagen for at spare penge, efterhånden som deres antal falder på grund af dødsfald.

Vil Kommissionen opfordre den britiske regering til, om end med forsinkelse, at overholde loven for at yde dets fortjenstfulde pensionister både retfærdighed og pensioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(26. juni 2000)

Ifølge Domstolens retspraksis (Barber-dommen(1) og senere domme(2)) kan udelukkelsen af deltidsansatte fra sådanne ordninger være en indirekte diskrimination i modstrid med artikel 141 (tidligere artikel 119) i EF-traktaten, såfremt denne udelukkelse berører et langt større antal kvinder end mænd, og såfremt arbejdsgiveren ikke kan godtgøre, at dette kan forklares ved andre objektivt begrundede faktorer end forskelsbehandling på grundlag af køn.

I den dom, som blev afsagt i sag C-78/98 Preston, Fletcher m.fl.(3) den 16. maj 2000, har Domstolen bekræftet sin tidligere retspraksis, nemlig at den tidsbegrænsning, der er fastsat i Barber-dommen og i protokol nr. 2 til artikel 141 i EF-traktaten (Barber-protokollen) ikke gælder for deltidsansattes ret til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning. Deltidsansatte kan anmode om at blive optaget i en erhvervstilknyttet pensionsordning med tilbagevirkende kraft fra den 8. april 1976 (den dato, hvor artikel 141 i EF-traktaten fik direkte virkning). Ansøgning om optagelse med tilbagevirkende kraft skal dog indgives inden for den tidsfrist, der er fastsat i den nationale lovgivning, og der skal indbetales bidrag med tilbagevirkende kraft til den pågældende pensionsordning.

I overensstemmelse med Domstolens faste retspraksis og i mangel af EF-bestemmelser på dette område påhviler det hver enkelt medlemsstat i sin interne retsorden at udpege de kompetente retter og fastsætte procesreglerne for sagsanlæg til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som fællesskabsrettens direkte virkning medfører for de pågældende, på betingelse af, at disse bestemmelser ikke er mindre gunstige end dem, som gælder for tilsvarende krav på grundlag af national ret, og at de ikke er udformet således, at de i praksis umuliggør udøvelsen af rettigheder, som hjemles i Fællesskabets retsorden.

Rådets direktiv 96/97/EF af 20. december 1996 om ændring af direktiv 86/378/EØF om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger(4) trådte i kraft den 1. juli 1997 for at bringe Rådets direktiv 86/378/EØF af 24. juli 1986(5) i overensstemmelse med den primære ret dvs. artikel 141 i EF-traktaten som fortolket af Domstolen. Medlemsstaterne skal træffe gennemførelsesforanstaltninger med tilbagevirkende kraft fra den 17. maj 1990 (datoen for dommen Barber), for såvidt angår deltidsansattes ret til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning med virkning fra den 8. april 1976. Det Forenede Kongerige har allerede truffet gennemførelsesforanstaltninger og har opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 141 i EF-traktaten og direktiv 96/97/EF. Det tilrådes derfor deltidsansatte universitetslærere at henvende sig til de nationale myndigheder, såfremt de har yderligere spørgsmål.

(1) Sml. 1990 I-1889.

(2) Sagerne C-57/93 Vroege Sml. 1994, s. I-4541; C-128/93 Fisscher Sml. 1994, s. I-4583; C- 246/96 Magorrian Sml. 1997, s. I-7153.

(3) Sml. 2000.

(4) EFT L 46 af 17.2.1997.

(5) EFT L 225 af 12.8.1986.