SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2423/97 af Jyrki Otila (PPE) til Kommissionen (11. juli 1997)

Om: Forbedring af brandsikkerheden i forbindelse med svejsning

Brande, som skyldes gnister fra svejsning i forbindelse med bygningsarbejde samt reparation af biler og maskiner, er et generelt problem. Isaer efter branden i Duesseldorfs lufthavn, der kostede menneskeliv, og som opstod som foelge af en gnist fra svejsning, rettedes opmaerksomheden paa manglen paa klare sikkerhedsbestemmelser og paa deres uensartethed i EU's medlemsstater. Disse observationer fremgaar af den endelige rapport fra undersoegelsesgruppen, der var nedsat af delstaten Nordrhein-Westfalen til at undersoege ulykken i Duesseldorf. Rapporten er ogsaa ifoelge vore oplysninger blevet sendt til Kommissionens generaldirektorat III, direktorat B 2, med ansvar for brandsikkerhedsanliggender, men der har ikke vaeret nogen antydning af bestraebelser paa at aendre eller supplere Faellesskabets normer for bekaempelse af brande som foelge af svejsning.

Paa nuvaerende tidspunkt indeholder Faellesskabets normer ikke tilstraekkelig noejagtige bestemmelser for minimering af den mulige brandfare, der er forbundet med svejsning. Den moderne teknologi giver imidlertid mulighed for klare forbedringer i normerne for slukning af truende brande i begyndelsesfasen. Et eksempel paa dette er, at svejseudstyret forsynes med et indbygget slukningsapparat.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at undersoege tilstraekkeligheden af de nationale normer for bekaempelse af brande som foelge af svejsning, og hvordan vil den paa faellesskabsplan praecisere normerne for brandbekaempelse i forbindelse med svejsning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Padraig Flynn (6. oktober 1997)

I henhold til rammedirektiv 89/391/EOEF ((EFT L 183 af 29.6.1989. )) om ivaerksaettelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet har arbejdsgiveren pligt til at vurdere de risici, der findes for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed paa virksomheden.

Efter denne vurdering er arbejdsgiveren ansvarlig for at ivaerksaette foranstaltninger, som i overensstemmelse med de generelle forebyggelsesprincipper, der er omtalt i direktivet, goer det muligt at undgaa risici, bekaempe risici ved kilden, tage hensyn til den tekniske udvikling og udskifte det, der er farlig, med noget, der er ufarligt eller mindre farligt. Denne procedure finder naturligvis anvendelse paa svejsning, som arbejdsgiveren beslutter at lade sine arbejdstagere udfoere paa virksomheden.

Naar arbejdet udfoeres paa en byggeplads, skal proceduren i henhold til saerdirektiv 92/57/EOEF om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed paa midlertidige eller mobile byggepladser ((EFT L 245 af 26.8.1992. )) suppleres med en sikkerhedsplan, hvorved der bl.a. soerges for en formaalstjenlig koordinering af det arbejde, der udfoeres af de forskellige involverede virksomheder.

Endelig skal Kommissionen fremhaeve, at i henhold til EF-traktatens artikel 118A, stk. 1, henhoerer fremme af forbedring af arbejdsmiljoeet til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed hovedsagelig under medlemsstaternes kompetence. Dette princip afspejler sig i traktatens artikel 118A, stk. 3, hvori det hedder, at medlemsstaterne kan vedtage strengere foranstaltninger end de minimumsforskrifter, der foelger af direktiverne.

Under de givne omstaendigheder har Kommissionen derfor ikke til hensigt at fremsaette forslag til foranstaltninger, som saerlig tager sigte paa de erhvervsrisici, der er knyttet til svejsning.