SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1500/00

af Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. maj 2000)

Om: Tysklands principielle modstand med i sine regionalprogrammer at anvende det decentralt udformede globaltilskud, der er beregnet til fremme af lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer

Med strukturfondsforordningen indførtes et decentralt støtteredskab, nemlig globaltilskuddet, som fortrinsvis er beregnet til fremme af lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer (se artikel 9 i forordning (EF) nr. 1260/1999), fordi disse spiller en vigtig rolle for at opfylde fællesskabsmålet at opnå et højt beskæftigelsesniveau.

1. a. Hvorledes behandler Kommissionen regionalprogrammer, hvor der ingen steder er tale om dette decentrale støtteredskab, der ifølge dens egne retningslinjer betegnes som redskabet for decentrale partnerskaber, som igen er en afgørende faktor for, at strukturprogrammerne kan blive en succes (se KOM(1999) 344)?

b. Hvilken rolle spiller EP's krav i dets beslutning af 18. januar 2000 om retningslinjerne (A5-0108/1999, især punkt 15 og 16) om, at der i regionalprogrammerne skal lægges passende vægt på globaltilskuddet som virkemiddel i forbindelse med Kommissionens forhandlingsposition over for medlemsstaterne?

c. Hvorledes skal globaltilskuddet anvendes i regionalprogrammerne, for at Kommissionen kan anerkende det som passende?

d. Mener Kommissionen, at programmer, hvor der overhovedet ikke anvendes globaltilskud, kan godkendes?

2. Agter Kommissionen at godkende regionalprogrammerne fra Tyskland, såfremt forbundsregeringen og delstaterne holder fast ved deres principielle modstand mod overhovedet at anvende globaltilskuddet i deres programmer? I bekræftende fald med hvilken begrundelse? Hvilke konkrete yderligere krav agter Kommissionen i benægtende fald at stille?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(14. juni 2000)

Globaltilskud er et muligt men ikke obligatorisk element i medlemsstaternes regionaludviklingsplaner og kan være et effektivt redskab til at fremme den lokale udvikling. Det er imidlertid nødvendigt, at de lokale betingelser for deres anvendelse er gunstige. De regionaludviklingsplaner, de tyske myndigheder har forelagt, omfatter ikke globaltilskud, men anvendelsen af sådanne tilskud er blevet drøftet med Kommissionen under forhandlingerne.

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1784/1999 af 12. juli 1999 om Den Europæiske Socialfond(1) tvinger medlemsstaterne til at afsætte passende finansieringsmidler til ikke-statslige organisationer og lokale partnerskaber. Tanken er, at aktører på lokalt plan med mindre tilskud skal mobilisere lokalt jobskabelsespotentiale. Som en konsekvens heraf er der blevet indføjet et kapitel om globaltilskud i EF-støtterammen.

Anvendelsen af sådanne instrumenter bør hovedsagelig udspringe af et ønske fra de lokale partnere selv og ikke pålægges dem. Hvis der i fremtiden opstår et behov hos de regionale myndigheder for en mere udbredt anvendelse af globaltilskud, kan midtvejsrevisionen være en passende lejlighed til at realisere dette. Beslutningen om at anvende globaltilskud træffes af medlemsstaten efter aftale med Kommissionen eller af forvaltningsmyndigheden efter aftale med medlemsstaten, jf. Artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(2).

Regionerne kan benytte andre fremgangsmåder til at mobilisere det lokale potentiale og fremme partnerskaber, f.eks. de lokale beskæftigelsespagter, som indgår i flere operationelle programmer, eller aktiviteter i byområder. Således satser Thüringen f.eks. specielt på lokale partnerskaber i forbindelse med udnyttelsen af det potentiale, der ligger i informationssamfundet.

(1) EFT L 213 af 13.8.1999.

(2) EFT L 161 af 26.6.1999.