SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1234/00

af Karin Scheele (PSE) til Kommissionen

(10. april 2000)

Om: Blødgøringsmidlet diethylhexyldepat i PVC

I den østrigske fødevaredetailhandel er det almindeligt at pakke fødevarer, som f.eks. ost i udskårne stykker, ind i plastfolie (eksempelvis PVC) og sælge dem som tag-selv-varer. Disse elastiske PVS-folier indeholder bl.a. blødgøringsmidlet diethylhexyladepat (DEHA), som mistænkes for at være sundhedsskadeligt. Denne blødgører afgives

delvis i fødevarer, især fødevarer med højt fedtindhold.

I Kommissionens direktiv 89/109/EØF(1) af 21.12.1989 (som ændret ved direktiv 95/3/EF(2)) om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, fastsættes en generel grænseværdi på 60 mg/kg. Men en undersøgelse foretaget af Lebensmitteluntersuchungsanstalt für Salzburg/Österreich viste, at denne værdi overskrides i 73 procent af tilfældene, beregnet på grundlag af ADI-værdien (acceptabel daglig indtagelse) sågar undertiden med op til det firdobbelte.

1. Har Kommissionen inden for den senere tid foretaget henholdsvis ladet foretage undersøgelser vedrørende eventuelle sundhedsmæssige farer ved DEHA, eller er der planer herom i den nærmeste fremtid? Hvis der allerede er foretaget undersøgelser, hvad var da resultaterne?

2. Har Kommissionen allerede overvejet at forbyde PVC-folier (især med blødgøringsmidlet DEHA) som indpakningsmateriale til fødevarer?

3. Agter Kommissionen at fastsætte en særlig grænseværdi for DEHA? I bekræftende fald, hvilken grænseværdi indgår i Kommissionens forslag?

(1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 38.

(2) EFT L 41 af 23.2.1995, s. 44.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(10. maj 2000)

1. Kommissionen er klar over problemet med blødgøringsmidlers afgivelse i fødevarer med højt fedtindhold og har derfor rådført sig med Det Videnskabelige Udvalg for Levnedsmidler (SCF) om diethylhexyladepats (DEHA's) giftighed. SCF er det videnskabelige udvalg, der beskæftiger sig med alle spørgsmål i forbindelse med materialer, der kommer i kontakt med levnedsmidler. SCF fastslog i sit møde den 16. december 1994 en acceptabel daglig indtagelse (ADI) af dette stof på 0,3 milligram pr. kilogram legemsvægt (mg/kg l.v). Dette betyder, at en person, der vejer 60 kg, igennem hele sin levetid kan tåle en daglig eksponering på 18 mg DEHA gennem sin kost. To undersøgelser er blevet udført af det britiske ministerium for landbrug, levnedsmidler og fiskeri (MAFF) for at anslå forbrugerens reelle eksponering ved at tage højde for mængden af DEHA i den daglige kost i Det Forenede Kongerige. Begge undersøgelser angav, at forbrugerens anslåede eksponering var lavere (og i den anden undersøgelse betydeligt lavere) end den acceptable værdi, der var fastslået af SCF.

2. Nej. Et forbud mod polyvinylchlorid (PVC) folier (og navnlig dem, der indeholder blødgøringsmidlet diethylhexyladepat) synes ikke at være begrundet i det videnskabelige bevismateriale, vi for øjeblikket ligger inde med. Men Kommissionen vil fortsat overvåge udviklingen inden for dette område.

3. Ja. Kommissionen er i færd med at udarbejde en ny ændring af direktiv nr. 90/128/EØF af 23. februar 1990 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler(1) for at fastsætte en grænseværdi for DEHA. Det er for tidligt på nuværende tidspunkt at angive den fremtidige grænseværdi for DEHA. Høringen af interessenterne på området (medlemsstater, udøvende laboratorier m.v.) er rent faktisk endnu ikke afsluttet, og vi venter på andre statistiske data, som kan have indvirkning på beregningen af den reelle eksponering og Kommissionens holdning til dette spørgsmål.

(1) EFT L 75 af 21.3.1990.