SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0601/01

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(1. marts 2001)

Om: Racisme og fremmedhad i Unionen og ansøgerlandene

Europa har i de seneste år oplevet en opblussen af fænomenerne racisme og fremmedhad.

EU har oprettet Det Europæiske Observatorium for Racisme og Fremmedhad, som har hjemsted i Wien, får tilskud fra fællesskabsbudgettet og foretager undersøgelser af fremmedhadsfænomenerne i de europæiske lande. Denne institution er imidlertid fortsat forholdsvis ukendt i den brede offentlighed, og den gør ingen indsats i praksis for at gribe ind for at afvende disse fænomener.

Observatoriet skrider overhovedet ikke ind for at bekæmpe racisme i ansøgerlandene, såsom f.eks. i Tyrkiet, hvor den antisemitiske og fascistiske organisation Grå Ulve bevæger sig frit såvel inden for som uden for landets grænser. Mordet på A. Isaak, statsborger i Republikken Cypern, med køller i. august 1996 i det FN-kontrollerede ingenmandsland var et tydeligt bevis på denne organisations internationale virksomhed. Det bør bemærkes, at den cypriotiske regering på internationalt plan har efterlyst de medlemmer af den fascistiske organisation, som begik mordet, og den har også efterlyst den håndlanger for landbrugsministeren i den nordcypriotiske pseudostat, der, ligeledes i. august 1996, skød og dræbte den ubevæbnede cypriotiske borger, S. Solomos, i den samme FN-kontrollerede zone.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at dæmme op for fænomenerne med antisemitisme og racisme i EU-landene og ansøgerlandene? Har den berørt spørgsmålet organisationen Grå Ulve og dens hadske handlinger i og uden for Tyrkiet i forbindelse med drøftelserne med de tyrkiske embedsmænd som led i partnerskabsforbindelserne med Tyrkiet, og hvis ikke, hvornår agter den at gøre dette?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(7. juni 2001)

Bekæmpelse af racisme og fremmedhad er et vigtigt anliggende for EU.

Racisme og fremmedhad strider fuldstændigt mod de grundlæggende europæiske værdier, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder(1), der blev højtideligt proklameret i Nice den 7. december 2000. Charteret bekræfter princippet om menneskenes lighed og forbyder bl.a. enhver forskelsbehandling på grund af race, farve, etnisk eller social oprindelse.

Der er i den senere tid truffet flere fællesskabsforanstaltninger, der skal sikre, at medlemsstaterne anvender og overholder disse grundlæggende principper.

Efter ikrafttrædelsen af EF-traktaten, navnlig artikel 13, vedtog Rådet efter forslag fra Kommissionen en pakke af foranstaltninger til bekæmpelse af forskelsbehandling, herunder:

Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse(2) blev vedtaget den 29. juni 2000. I direktivet fastslås det almindelige princip om forbud mod enhver form for direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse inden for en række områder, bl.a. beskæftigelse, erhvervsuddannelse, social beskyttelse, almen uddannelse og adgang til varer og tjenesteydelser. Medlemsstaterne skal nu på nationalt plan inden 2003 træffe de fornødne foranstaltninger til at gennemføre direktivet.

Med Rådets afgørelse 2000/750/EF af 27. november 2000 om Fællesskabets handlingsprogram for bekæmpelse af forskelsbehandling (2001-2006)(3) blev der indført en strategi til bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling af forskellige grunde, også race og etnisk oprindelse. Der er tre formål med handlingsprogrammet: at forbedre forståelsen af spørgsmål vedrørende forskelsbehandling, at styrke kapaciteten til at forebygge og bekæmpe forskelsbehandling effektivt og at fremme og udbrede værdier, der understøtter bekæmpelsen af forskelsbehandling, herunder gennem oplysningsaktiviteter.

Disse foranstaltninger udgør tilsammen et bredt grundlag for en indsats til bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse. Mindsteniveauet for lovfæstede rettigheder er nu fastlagt, og der bakkes op med en praktisk indsats for at sikre en effektiv gennemførelse af disse rettigheder i medlemsstaterne. Det skal dog bemærkes, at disse instrumenter ikke gælder uden for Fællesskabet.

Dette arbejde blev i 1997 suppleret med oprettelsen af Overvågningscentret for Racisme og Fremmedhad, der har hjemsted i Wien. Som uafhængigt organ skal Centret bidrage til at bekæmpe racisme, fremmedhad og antisemitisme i Europa. Centret påbegyndte sit arbejde i juli 1998 og har til opgave dels at undersøge omfanget og udviklingen af racistiske, fremmedfjendske og antisemitiske handlinger og holdninger i EU, dels at fremme den bedste praksis blandt medlemsstaterne. Centrets arbejdsområder omfatter ikke ansøgerlandene.

Med hensyn til racisme i ansøgerlandene skal Kommissionen gøre opmærksom på sin meddelelse til Det Europæiske Råd i Köln i juni 1999 om bekæmpelse af racisme, fremmedhad og antisemitisme i ansøgerlandene(4), der omhandlede den indsats, som EU og ansøgerlandene allerede havde ydet og agtede at yde for at bekæmpe racisme, og hvori der blev fremsat forslag om yderligere foranstaltninger.

Kommissionen gør ligeledes opmærksom på den fælles aktion af 15. juli 1996 vedtaget af Rådet om bekæmpelse af racisme og fremmedhad(5). Hovedmålet med den fælles aktion er at sikre et effektivt politisamarbejde og et effektivt retligt samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på at bekæmpe racistisk kriminalitet ved at forhindre lovovertræderne i at udnytte forskellene i lovgivningen i EU's medlemsstater til at undgå retsforfølgelse. Den fælles aktion er en del af Fællesskabets regelværk, og ansøgerlandene skal gennemføre denne aktion på lige fod med EU's andre lovgivningsforanstaltninger. I øvrigt agter Kommissionen i år at fremlægge et forslag om forvandling af den fælles aktion til en rammeafgørelse med eventuelle forbedringer af dette instrument.

Gennemførelsen af passende foranstaltninger til sikring af, at menneskerettighederne overholdes og racistisk vold bekæmpes, er blandt de emner, der behandles som led i tiltrædelsesforberedelserne.

Kommissionen har ikke i denne sammenhæng berørt bestemte hændelser eller eksistensen af bestemte organisationer.

(1) EFT C 364 af 18.12.2000.

(2) EFT L 180 af 19.7.2000.

(3) EFT L 303 af 2.12.2000.

(4) KOM(1999) 256 endelig udg.

(5) EFT L 185 af 24.7.1996.