ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1137/02

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(22. april 2002)

Om: Bevarelse af dygongen og internationale fiskeriaftaler

Er Kommissionen bekendt med den hurtige formindskelse af bestanden af dygong, der anses for at have givet inspiration til eventyr om havfruer, ud for Afrikas kyst, hvilket til dels skyldes hildingsgarnfiskeri? I bekræftende fald, har Kommissionen da foretaget nogen undersøgelser af indvirkningerne på dygongbestanden af fiskeri, som drives af fællesskabsfartøjer som led i de fiskeriaftaler, der er indgået med visse afrikanske stater? Hvilke afværgeforanstaltninger har Kommissionen truffet eller overvejer i påkommende tilfælde at træffe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. maj 2002)

Søkoen klassificeres som sårbar til uddød på globalt plan af Den Internationale Naturværnsunion IUCN (rødlisten over udryddelsestruede arter) på grundlag af følgende to kriterier: indskrænkningen af det område, den lever i, tilbagegangen i populationen og/eller habitatkvaliteten og dens faktiske eller

potentielle udnyttelse. Søkoen lever på lavt vand i tropiske have. De største koncentrationer af søkøer forekommer i store, lavvandede, beskyttede områder (hvor de græsser på havbunden), men ses også på dybere vand længere fra kysten i områder, hvor kontinentalsoklen er bred, flad og beskyttet.

Habitatbeskyttelsen og den direkte udnyttelse fra lokalsamfundenes side skaber meget alvorlige problemer, men problemet med søkøer, der utilsigtet vikles ind i garn, som udsættes ved kystfiskeri og traditionelt fiskeri, er det alvorligste problem i størstedelen af det område, hvor søkoen forekommer. Kommissionen har ingen oplysninger om, hvor mange dyr der vikles ind i hildingsgarn, navnlig ud for Østafrikas kyst.

EF-fartøjer, der fisker som led i fiskeriaftaler med østafrikanske stater (Madagaskar, Comorerne, Seychellerne) inden for det område, hvor denne art forekommer, må dog ikke benytte hildingsgarn og må heller ikke fiske i kystfarvande. Fartøjerne må kun fiske i en afstand af 10 til 12 sømil. Kommissionen har ikke forsket i disse fiskeriers eventuelle indvirkning på søkoen og mener ikke, at EF-fiskeriet udgør nogen risiko for denne art i betragtning af dens biologiske karakteristika og den type fiskeri, der er tale om.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0257/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(7. februar 2002)

Om: Møntningsgevinst i 2001

1. Vil Kommissionen beregne, hvor stor en møntningsgevinst der tilfaldt hver medlemsstats centralbank i 2001, der var det sidste år med udstedelse af nationale valutaer i euro-området?

2. Vil den udtrykke dette som en procentdel af hvert enkelt lands BNP?

3. Vil den desuden nærmere oplyse, hvor store overførsler og udbytter hver enkelt medlemsstats centralbank har betalt til landets skattemyndigheder i løbet af året?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(25. marts 2002)

1. Kommissionen har i øjeblikket ikke nogen beregninger over de monetære indtægter, der tilfalder de nationale centralbanker i forbindelse med udførelsen af de pengepolitiske opgaver i 2002.

2. Under henvisning til ovennævnte svar er det ikke muligt at beregne de monetære indtægter udtrykt i procentdel af bruttonationalproduktet (BNP).

3. Kommissionen har ikke detaljerede oplysninger om, hvor store overførsler og udbytter hver enkelt medlemsstats centralbank har betalt til landets skattemyndigheder i årets løb.

Da disse spørgsmål omhandler monetære indtægter (møntningsgevinst), skal det understreges, at overførsler mellem centralbanker og skattemyndigheder ikke fuldstændig bestemmes af de monetære indtægter. Centralbankernes fortjenester, der danner grundlag for disse overførsler, er normalt forskellig fra de monetære indtægter. Centralbankernes fortjenester afhænger af sammensætningen af bankernes aktiver (fremmed valuta og guld) samt af bankens omkostninger. Centralbankernes fortjenester kan derfor variere fra land til land og fra år til år, også selv om de monetære indtægter har været uændrede.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1727/02

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(10. juni 2002)

Om: Valg af det første europæiske studenterråd

Fra den 9. til den 23. maj afholdtes det første valg af det europæiske studenterråd, som Kommissionen står bag.

Til valget opstillede fire tværnationale studenterlister, der alle støtter koncentrationen af beføjelser og funktioner ved institutionerne i Bruxelles.

På baggrund af valgresultaterne for nylig i forskellige europæiske lande står det klart, at repræsentativiteten ved dette valg er utilstrækkelig, da der mangler en identitetsorienteret, euroskeptisk eller populistisk liste.

Hvor stort et beløb har Kommissionen ydet til støtte af dette valg?

Mener Kommissionen ikke, at der i fremtiden bør sikres et bedre kendskab til dette initiativ (f.eks. gennem indrykning af annoncer i de største nationale dagblade) for at tilvejebringe en pluralistisk deltagelse i dette symbolske valg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(5. juli 2002)

European Union Student Vote (EUSV) er et privat initiativ, som ikke får nogen finansiel støtte fra Kommissionen.

I 2001 indsendte projektlederne bag EUSV en ansøgning om finansiel støtte til Kommissionen (Generaldirektoratet for Uddannelse og Kultur og Generaldirektoratet for Informationssamfundet). Efter nøje vurdering afviste begge generaldirektorater ansøgningen.

I april 2001 blev projektlederne i overensstemmelse med de almindelige procedurer oplyst om, at deres ansøgninger var blevet afvist.

Kommissionen anerkender ikke Det Europæiske Studenterråd, som blev valgt med dette projekt. Inden for sektoren videregående uddannelser er Kommissionen i løbende dialog med studenterforeninger, som er medlemmer af European Liaison Group (europæisk samordningsgruppe), dvs. Erasmus Student Network (ESN), European Student Information Bureau (ESIB) (de europæiske studenters informationsbureau) og Association des Etats généraux des étudiants de l'Europe (AEGEE). Vedrørende generelle ungdomspolitiske spørgsmål samarbejder Kommissionen med European Youth Forum (det europæiske ungdomsforum), der er en platform bestående af adskillige europæiske og nationale foreninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1507/02

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. maj 2002)

Om: Forbud mod tildeling af antibiotika i små doser

Ved en afgørelse fra EU er det blevet forbudt at give antibiotika i små doser til dyr, der er beregnet til fremstilling af fødevarer. Dette gælder såvel antibiotika, der gives i forebyggende øjemed, som vækstfremmende medicin (f.eks. bacitracin). Kan Kommissionen meddele, om der foreligger beviser for, at dette forbud i sidste ende har lettet kontrollen med restkoncentrationer i animalske fødevarer, eller om der har kunnet noteres resultater i modsat retning, såsom flere tilfælde af dyresygdomme, behov for at intensivere behandlingen, overdreven tildeling af medicin m.m.?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. juli 2002)

Forbuddet i 1997 og 1998 mod at anvende fem forskellige antibiotika i fodertilsætningsstoffer (avoparcin, zinkbacitracin, spiramycin, mikamycin og tylosinfosfat), der blev tilladt som vækstfremmende stoffer, udsprang af en risikostyringsbeslutning, der blev truffet som følge af den bekymring, som det internationale videnskabelige samfund gav udtryk for.

Holdningen blandt videnskabsfolk viste, at det var nødvendigt at tage hensyn til, at den antimikrobielle modstand kan sprede sig til andre mikrobielle populationer, og at nogle mikrobielle sygdomsagenser er blevet resistente over for almindelig antimikrobiel behandling.

I 2001 anbefalede Det Videnskabelige Styringsudvalg, at anvendelsen af antibiotika som vækstfremmende stof fra lægemiddelgrupper, der anvendes eller kan anvendes i human- eller veterinærmedicin, bør reduceres så hurtigt som muligt for til sidst at blive helt afskaffet.

Foranstaltningerne vedrørte kun anvendelsen af antibiotika som vækstfremmere, dvs. tilsætningsstoffer til foderstoffer beregnet på en gruppe dyr uafhængig af deres sundhedstilstand med henblik på at opnå en forbedret ydeevne. Denne politik førte til et fald i den samlede mængde antibiotika, der anvendes som tilsætningsstoffer i foderstoffer fra 1600 ton i 1997 til 786 ton i 1999.

Disse foranstaltninger havde ingen indvirkning på tilladelser til og anvendelsen af antibiotika til terapeutisk eller profylaktisk behandling af dyr.

Medlemsstaterne er ikke forpligtet til at underrette Kommissionen om de mest betydelige bakteriesygdomme, der opstår hos husdyr, og som i øjeblikket holdes nede ved behandling med antibiotika. Kommissionen er ikke bekendt med, at der findes beviser for, at dens politik med hensyn til anvendelsen af antibiotika som vækstfremmende tilsætningsstoffer til foderstoffer har ført til en forringet sundhedstilstand hos dyr i Den Europæiske Union.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1959/02

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. juli 2002)

Om: Nukleart spredningspotentiale

I Kommissionens pressemeddelelse IP/02/872 af 17. juni 2002 meddeles det, at den tilsigter, at ITER skal demonstrere at frembringelse af fusionsenergi er videnskabeligt og teknologisk gennemførligt. Vil denne demonstration også undersøge det nukleare spredningspotentiale og måder, hvorpå man kan undgå, at terrorister får adgang hertil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(9. august 2002)

Faren for spredning af nukleare materialer som følge af tyveri af materialer i fremtidige fusionsreaktorer og konsekvenserne af en større ulykke, forårsaget af ydre faktorer, f.eks. en terroristaktion, har været en integreret del af hele den række forsknings- og uddannelsesaktiviteter under Euratom, der har ført til projekteringsgrundlaget for ITER-projektet (International Thermonuclear Experimental Reactor).

ITER-projektet vedrørende forskning i fusionsenergi skal igennem en krævende godkendelsesproces, hvis krav afhænger af lovgivningen i værtslandet, og som indebærer en løbende teknisk dialog mellem projektledelsen og de nukleare sikkerhedsmyndigheder i værtslandet. Den sikkerhedsrapport, som bliver forelagt under godkendelsesproceduren, kommer navnlig til at omhandle forvaltning af radioaktive materialer samt skader, der forvoldes af ydre faktorer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0852/02

af Jan Wiersma (PSE) til Kommissionen

(27. marts 2002)

Om: Spejle, som dækker den blinde vinkel

1. Har Kommissionen kendskab til den nederlandske regerings planer om allerede i år at gøre det lovpligtigt, at alle lastbiler på grund af de mange ulykker skal være udstyret med et førerspejl, der dækker den blinde vinkel?

2. Er Kommissionen rede til at acceptere, at Nederlandene dermed går et skridt videre end fællesskabsbestemmelserne, ifølge hvilke kun nye lastbiler skal have et sådant spejl?

3. Vil Kommissionen på grundlag af de nederlandske erfaringer overveje at lade EU's bestemmelser gælde for alle lastbiler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(7. maj 2002)

1. Kommissionen har konstateret, at den nederlandske regering agter at gøre førerspejle, som dækker den blinde vinkel, lovpligtige på vare- og lastbiler inden udgangen af 2002.

2. Kommissionen har for ganske nylig fremsat et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv(1) om indførelse af obligatorisk harmoniserede krav til typegodkendelse af spejle og supplerende systemer til indirekte udsyn i forbindelse med motorkøretøjer i klasse M (køretøjer til personbefordring) og N (køretøjer til godsbefordring). Forslaget er allerede nu under førstebehandling i Europa-Parlamentet og til drøftelse i Rådets arbejdsgruppe vedrørende motorkøretøjer. Vedtages det, betyder det en ændring af Rådets direktiv

70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil(2), således at det bliver obligatorisk for alle køretøjsklasser og ikke som nu frivilligt under typegodkendelsessystemet for små og store erhvervskøretøjer. Kommissionen byder det velkommen, at Nederlandene har taget initiativ til at gå endnu videre og indføre disse obligatorisk harmoniserede krav også for eksisterende vare- og lastbiler.

3. Kommissionen har til hensigt at undersøge omkostninger og fordele ved, at eksisterende vare- og lastbiler udstyres med sådanne spejle og udsynsforbedrende systemer, og at fremsætte forslag til en tilsvarende europæisk lovgivning, hvis det er berettiget.

(1) KOM(2001) 811 endelig udg.

(2) EFT L 42 af 23.2.1970 som senest ændret ved EFT L 232 af 23.8.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1962/02

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. juli 2002)

Om: Forvaltning af nukleart affald

Kan Kommissionen redegøre for alle de organer, hvorfra den agter at indhente ekspertise på baggrund af en påstand i en pressemeddelelse fra Kommissionen IP/02/872 af 17. juni 2002 med hensyn til forvaltning af nukleart affald om, at alle medlemsstater vil være ansvarlige for deres egne strategier og etablere deres egne faciliteter, men at samarbejdet med Kommissionen vil sikre en harmoniseret tilgang i hele Europa og samling af ekspertise i verdensklasse?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquinpå skriftlige forespørgsler E-1961/02, 1962/02 og E-1963/02

(9. august 2002)

Euratoms forskningsrammeprogram bidrager til etablering af det europæiske forskningsrum inden for den nukleare sektor og hermed til skabelse af en effektiv pulje af ekspertviden og koordinering af de eksisterende forskningsaktiviteter i medlemsstaterne. Programet står åbent for enhver retlig enhed, som driver forskning på de områder, der er omfattet af programmet, og som opfylder deltagelseskriterierne. Alle retlige enheder, der opfylder disse krav, det være sig de nationale affaldshåndteringsorganer, kernekraftindustrien, universiteterne og de øvrige forskningsinstitutioner, vil blive opfordret til at deltage.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0816/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(25. marts 2002)

Om: Galicias udvikling og eksemplet Irland

Af den første interimsrapport om samhørighed fra januar 2002 fremgår det, at Irlands BNP pr. indbygger steg fra 64 % til 119 % af fællesskabsgennemsnittet mellem 1988 og 2000. Irland hører dermed til de rigeste lande i EU efter i en periode at have været et af de fattigste, hvor det henhørte under mål nr. 1 og var støtteberettiget under Samhørighedsfonden. Denne udvikling er naturligvis ikke sket ved et tilfælde, men er et resultat af konkrete aktioner og årsager, som der bør tages hensyn til i andre EU-lande.

Hvilken lære drager Rådet af det irlandske eksempel, som kan anvendes i regioner som f.eks. Galicia, der i 1988 havde et BNP pr. indbygger på næsten samme niveau som Irland, og som også henhører under mål nr. 1 og tilhører et samhørighedsland (Spanien), men fortsat har et BNP pr. indbygger på 65 % af fællesskabsgennemsnittet?

Svar

(22. juli 2002)

Rådet opfordrer det ærede medlem til at henholde sig til det svar, det allerede har givet på en tidligere forespørgsel (E-0062/02), og hvori det redegjorde for, hvordan det under ét vil fortsætte sine overvejelser vedrørende det omtalte spørgsmål.

Rådet er enigt med det ærede medlem i den positive vurdering af de gunstige virkninger af Fællesskabets strukturforanstaltninger i Irland, som er blevet gennemført i forbindelse med vellykkede nationale økonomiske makro- og mikropolitikker. Dette viser, at struktur- og samhørighedsfondene kan blive så effektive som muligt, skal midlerne fra disse fonde være velkoordinerede med relevante nationale politikker.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1756/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(19. juni 2002)

Om: Produktnormer for cykeldele

Det belgiske parlament nåede onsdag den 5. juni 2002 ikke frem til nogen aftale om obligatorisk udstyring af cykler med en såkaldt hesteskolås. Dog vil den belgiske regering undersøge alternativer for at tilskynde til anvendelsen af cykellåse. For at sørge for, at cykler generelt udstyres med sådant materiale som kvalitativ belysning har transportminister Durant planer om på europæisk plan at gå ind for produktnormer, fordi hun er af den opfattelse, at producenter, ofte fra Asien, ikke kan sikre den nødvendige kvalitet.

Har Kommissionen allerede modtaget en anmodning herom fra minister Durant?

Er Kommissionen enig i nødvendigheden af at indføre produktnormer for cykeludstyr og tilbehør? I bekræftende fald: Ud fra hvilke overvejelser gør den dette, og hvilke skridt agter den at iværksætte for at opnå det tilsigtede resultat? I benægtende fald: Hvorfor ikke?

Er Kommissionen enig i den påstand, at asiatiske produkter ikke opfylder de nødvendige kvalitetskrav, der ifølge den belgiske transportminister er nødvendige for at fremstille en solid cykel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(22. juli 2002)

Kommissionen har ikke for nylig modtaget officiel anmodning fra de belgiske myndigheder vedrørende harmonisering i forbindelse med cykler. Kommissionen råder ikke over elementer, der kan påvise nødvendigheden af et sådant initiativ for at sikre den fri bevægelighed for cykler på det indre marked.

For så vidt angår kvaliteten af asiatisk producerede cykler har Kommissionen heller ikke modtaget klager vedrørende sådanne på det europæiske marked solgte produkters pålidelighed.

Mere generelt, og i mangel af specifikke retsakter, er cykler som forbrugsprodukter på fællesskabsplan omfattet af Rådets direktiv 92/59/EØF af 29. juni 1992 om produktsikkerhed i almindelighed(1). I medfør af dette direktiv er fabrikanterne forpligtet til kun at markedsføre produkter, der er sikre. I det påkommende tilfælde er medlemsstaterne, selv om der ikke findes harmoniserede tekniske specifikationer, forpligtede til at håndhæve denne forpligtelse og dermed forbyde markedsføring af usikre cykler.

(1) EFT L 228 af 11.8.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1966/02

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(8. juli 2002)

Om: Den spanske los

Hvad er Kommissionens vurdering af antallet af disse dyr, som stadig lever vildt i de enkelte medlemsstater, og hvordan har bestanden ændret sig i hvert årti siden 1950?

I hvilket omfang har politikker, projekter og ordninger, der er blevet støttet med EU-subsidier og -midler, medført, at disse arters overlevelse i stigende grad er truet?

Hvilke programmer og foranstaltninger støttes af Kommissionen for at forsøge at bevare arterne, og hvordan vurderer Kommissionen mulighederne for succes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. august 2002)

Skønnene over bestanden af iberisk los (Lynx pardinus) ser ud som følger:

>TABELPOSITION>

De væsentligste trusler mod den iberiske los er ødelæggelsen af dens levesteder samt knapheden på dens byttedyr (navnlig kaniner). Flere typer udviklingsprojekter, som helt eller delvis finansieres af Fællesskabet, kan have negativ indvirkning på populationerne af iberisk los. Dette gælder f.eks. transportprojekter og vandreguleringsprojekter, da de har en tendens til at opsplitte de levesteder, der er gunstige for lossen. Kommissionen har insisteret på, at der foretages passende miljøindvirkningsvurderinger og iværksættes afbødende foranstaltninger i forbindelse med sådanne projekter, men det er klart, at de alligevel påvirker populationerne af los.

Blandt de miljørelaterede EU-støttemuligheder er LIFE-Natur direkte rettet mod naturbevarelse og beskyttelse af arterne. I tidsrummet 1994-2001 er der blevet ydet støtte til to projekter vedrørende den iberiske los i Portugal og 18 projekter i Spanien. Hovedformålet hermed har været at beskytte og bevare lossens levesteder og øge antallet af dens byttedyr.

Overlevelsesevnen for en art med et lavt individantal og indbyrdes isolerede delbestande er altid tvivlsom, men som det kan ses af antallet af projekter, prioriterer Kommissionen lossens overlevelse højt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1628/02

af Minerva Malliori (PSE) til Kommissionen

(3. juni 2002)

Om: Et giftigt stof i fødevarer

Resultaterne af nogle undersøgelser, der for nylig blev foretaget af svenske videnskabsfolk og det britiske Food Standard Agency har vist tilstedeværelsen af det overordentlig giftige stof akrylamid, som mistænkes for at kunne forårsage genetiske ændringer, i færdige fødevarer, der sælges på markedet og forbruges i vidt omfang.

På grundlag af ovennævnte samt forsigtighedsprincippet bedes Kommissionen besvare følgende: Er Kommissionen underrettet om dette nye problem, kan den udtale sig om troværdigheden af undersøgelserne, og agter Kommissionen at træffe foranstaltninger med henblik på at rette op på situationen, herunder f.eks. sikre, at fødevarerne undersøges for indhold af stoffet, og indføre obligatorisk mærkning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. juli 2002)

Det ærede medlem henvises til svaret på den skriftlige forespørgsel E-1404/02, der blev stillet af Jean-Maurice Dehousse(1).

Endvidere bør det bemærkes med hensyn til den eventuelle brug af mærkning, at den ikke er et acceptabelt alternativ til tilvejebringelsen af sikre fødevarer. I dette tilfælde er det nødvendigt med supplerende undersøgelser, og disse er også under udarbejdelse med det formål at afklare, hvor stor risikoen er, og hvordan den bedst håndteres.

(1) Se side 201.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1687/02

af Herbert Bösch (PSE) til Kommissionen

(12. juni 2002)

Om: ECB og EIB og direktiverne om indgåelse af offentlige kontrakter

Kan Kommissionen oplyse, om EU-direktiverne om indgåelse af offentlige kontrakter også er gældende for Den Europæiske Centralbank (ECB) og Den Europæiske Investeringsbank (EIB)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(25. juli 2002)

EU's udbudsdirektiver skal styre adfærden hos medlemsstaternes ordregivende myndigheder (dvs. staten, de lokale og regionale myndigheder, de offentligretlige organer og sammenslutninger, der består af en eller flere af sådanne myndigheder eller offentligretlige organer), så det sikres, at deres offentlige aftaler også er tilgængelige for virksomheder fra andre medlemsstater.

EU's udbudsdirektiver er derfor ikke som sådanne rettet til internationale organisationer som f.eks. EU og EU-institutionerne, som ikke svarer til den fællesskabsretlige definition af ordregivende myndighed.

Ud fra et ønske om forsvarlig økonomisk forvaltning og gennemskuelighed har Rådet dog fundet, at institutionerne, når de indgår aftaler, skal overholde de samme krav, som der gælder for medlemsstaternes ordregivende myndigheder i henhold til Rådets direktiver om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige aftaler om bygge- og anlægsarbejder, indkøb og tjenesteydelser, når værdien er lig med eller større end de beløbsgrænser, der er fastsat i direktiverne.

Dette krav blev indført ved Rådets forordning (EF, Euratom, EKSF) nr. 2333/95 af 18. september 1995 om ændring af finansforordningen af 21. december 1977 vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget(1) og er nu fastsat i finansforordningens artikel 56.

Det ærede medlem bør dog bemærke, at ECB og EIB ikke er omfattet af finansforordningens bestemmelser. Kommissionen skal dog påpege, at disse to institutioner efter de oplysninger, Kommissionen råder over, har vedtaget egne regler for indgåelsen af aftaler, som under hensyn til arten af og det specifikke formål med de opgaver, de varetager, i vidt omfang bygger på EU's udbudsregler og nævnte finansforordning.

(1) EFT L 240 af 7.10.1995.