SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1753/99

af Marcello Dell'Utri (PPE-DE) til Kommissionen

(1. oktober 1999)

Om: Anvendelse af strukturerne til information af borgerne

Ifølge data offentliggjort af Eurobarometer (51.0 marts- april 1999, fig. 2.8) benytter kun 3 % af de europæiske borgere, der har brug for oplysninger om Den Europæiske Union, sig af EU's informationskontorer, rådgivningskontorer, Euro Info-Point-kontorer og biblioteker.

Kan Kommissionen på baggrund af ovenstående tal oplyse, om dets størrelse kan anses for acceptabel i betragtning af de forudfastsatte mål, og om costbenefitforholdet kan anses for tilfredsstillende?

Hvad agter Kommissionen i benægtende fald at gøre for at forbedre forvaltningen af disse strukturer med det formål at gøre dem mere effektive og sikre, at de i højere grad opfylder borgernes behov?

Ovennævnte problem skyldes også til en vis grad borgernes mangelfulde kendskab til disse strukturer. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at give dem mere publicity?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(10. november 1999)

De data, det ærede medlem har bemærket, repræsenterer et gennemsnit af de svar, der er registreret i forbindelse med en undersøgelse af den brede offentlighed på grundlag af et repræsentativt udvalg af den samlede befolkning i hver enkelt medlemsstat. En undersøgelse af den brede offentlighed gør det lettere at få et mere præcist overblik over befolkningens meninger og holdninger end dens konkrete adfærd. Det registrerede gennemsnit på 3 % af befolkningen i medlemsstaterne svarer til mere end 12 mio. borgere. Dette tal er selvfølgelig ikke højt i forhold til medlemsstaternes samlede befolkningstal. Men det repræsenterer dog et betragteligt antal borgere, som erklærer, at de er villige til at søge efter oplysninger, og som kender de etablerede strukturer, der kan bruges til dette formål. Hvis man desuden undersøger resultaterne i de enkelt medlemsstater, kan man konstatere, at den procentdel af befolkningen i visse tilfælde, især i de nordiske lande, hvor man er vant til at have en aktiv holdning til information der henvender sig til Kommissionens repræsentation, Parlamentets Informationskontor og oplysningscentrene, ligger mellem 7 og 9 % af den adspurgte befolkningsgruppe, hvilket er et særdeles tilfredsstillende resultat.

Det skal endvidere bemærkes, at ikke alle de eksisterende informationsorganer nævnes udtrykkeligt i spørgsmålet dette gælder f.eks. for informationscentrene på landet og dokumentationscentrene på universiteter og andre organer i byerne og at de adspurgte personer måske derfor ikke har tænkt på at nævne dem.

Det synes ikke at være muligt at fastslå et direkte forhold mellem antallet af borgere, der har kendskab til repræsentationskontorernes eller de andre oplysningsorganers eksistens og de omkostninger, etableringen af disse strukturer kan medføre. Fællesskabets repræsentationskontorer og andre oplysningsorganer informerer således borgerne, men gør det ofte gennem mellemled som f.eks. fjernsyn, den trykte presse, andre medier og de politiske partier, som så for deres vedkommende ved hjælp af den modtagne information bringer viden ud til den bredere offentlighed, uden at det bliver klart for borgerne, hvilke mellemled informationerne passerer på vejen.

Kommissionen er overbevist om, at det er nødvendigt at styrke de lokale informationsstrukturer, så de fuldt ud kan spille deres rolle som nærhedscentre og få den størst mulige effektivitet i forhold til den brede offentlighed. Den er ligeledes klar over, at det er nødvendigt at gøre disse strukturers eksistens tydeligere og sikre, at deres aktiviteter i samfundet fremmes. Bestræbelserne går allerede i denne retning, men der er lang vej igen. På serveren Europa er der nu etableret en hjemmeside, der repræsenterer informationsorganerne. Der gives her i en rubrik om det borgernære Europa adresser på de informationsorganer, der er oprettet på det lokale plan. Det er meningen, at der skal etableres links til informationsorganernes egne hjemmesider. Tjenesten Europe Direct som modtager forespørgsler fra borgerne i alle medlemsstaterne, oplyser systematisk i alle sine svar spørgerne om adressen på det nærmeste informationscenter. Også Kommissionens repræsentationskontorer bruger denne metode. Der kunne også bruges andre metoder, f.eks. oplysningskampagner i de lokale medier, men dette ville kræve betydelige investeringer, både af finansiel karakter og af menneskelige ressourcer.