SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2220/01

af Mogens Camre (UEN) til Kommissionen

(24. juli 2001)

Om: Forbud imod betaling af advokaters rejsetid

Retstilstanden i DK er således, at en advokat kan beskikkes til at varetage en straffesag. Dette betyder, at statskassen afregner med advokaten, således at advokaten af statskassen får betaling for de timer, som advokaten har anvendt på sin arbejdsindsats. Hvorvidt statskassen slutteligt skal betale advokatens arbejdsvederlag (salær), afhænger af sagens udfald.

Ofte dækker staten også rejseudgifter og tabt arbejdsfortjeneste som følge af advokatens rejse. I nogle tilfælde bestemmer retten, at den ikke vil betale for den tid, advokaten har brugt på rejser, jf. retsplejelovens § 336c, stk. 3. I disse tilfælde stilles en lokal advokat konkurrencemæssigt bedre end den udenbys/udenlandske advokat.

Denne forskel kunne udlignes ved en aftale mellem klienten og hans udefra kommende advokat. F.eks.: En dansk advokat har kontor i London og bruger 12 rejser, svarende til 100 rejsetimer af 2500 kr. på at føre en sag ved Østre Landsret i København. Det aftales, at den sigtede eller dennes familie betaler 250 000 kr. for hans rejser til Østre Landsret, idet retten på forhånd har nægtet at betale nævnte 250 000 kr.

Retsplejelovens § 336c, stk. 5 indeholder imidlertid bestemmelser, der kan tolkes som et forbud imod, at den sigtede/tiltalte ved aftale dækker udgiften til advokatens rejsetid, uagtet statskassen nægter at betale, og uagtet, at sigtede/tiltalte ikke på noget tidspunkt forsøger at opnå dækning for dette beløb fra det offentlige.

Advokaten vil herefter være væsentligt ringere stillet end en lokal advokat.

Den sigtede bliver også væsentligt ringere stillet, idet hans frie advokatvalg herved reelt ophæves, såfremt han ikke selv må betale udgifterne for rejsetid for den advokat, som han ønsker at få beskikket til at varetage sin straffesag.

Kan dette forbud imod, at den sigtede/tiltalte aftaler med sin advokat, at han dækker udgifterne til advokatens rejsetid, antages at være i overensstemmelse med sædvanlig konkurrenceret og i særlig grad fællesskabets konkurrenceret og fællesskabets aftaleret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(24. september 2001)

Kommissionen finder, at et generelt forbud som kort beskrevet af det ærede parlamentsmedlem, faktisk vil kunne hindre advokaters frie udveksling af tjenesteydelser som sikret ved EF-traktatens artikel 49-55 eller gøre den mere byrdefuld.

Som led i opfølgningen af meddelelsen om en strategi for tjenester i det indre marked(1) er Kommissionen for øjeblikket i gang med første fase af denne strategi, som består i at finde frem til og gennemgribende at analysere de nuværende hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser på tværs af de nationale grænser. Herefter vil følge en anden fase, hvor der vil blive foreslået de mest hensigtsmæssige løsninger på problemerne. Kommissionen vil i denne forbindelse gennemgå de bestemmelser i den danske retsplejelov, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, for at kunne afgøre, om bestemmelserne er i strid med traktatens bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser, og den vil eventuelt på baggrund heraf foreslå hensigtsmæssige foranstaltninger for at løse problemet.

(1) KOM(2000) 888.