ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3815/97 af Caroline Jackson (PPE) til Kommissionen (28. november 1997)

Om: Nettobidrag til EU-budgettet

I henhold til tidsskriftet The Economist af 18. oktober 1997 kunne Europa-Kommissionen paa et moede i Raadet (OEKOFIN) for nylig ikke forelaegge tallene for de enkelte medlemsstaters nettobidrag til EU-budgettet. Har Kommissionen paa baggrund af dette spoergsmaals betydning og den store offentlige interesse herfor til hensigt at benytte lejligheden til at offentliggoere en liste med de senest tilgaengelige data for de enkelte medlemsstaters nettobidrag til EU's budget?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (14. januar 1998)

I det dokument, der blev forelagt Raadet (OEKOFIN), og som der fremsendes en kopi af baade til det aerede medlem og til Parlamentets sekretariat, har Kommissionen forklaret, hvorfor den ikke fremlaegger overslag over de enkelte medlemsstaters budgetstilling.

Sammenfattende kan det siges, at Kommissionen ikke mener, at bevaegelser ind og ud af budgettet giver et korrekt billede af de fordele, der er forbundet med at vaere med i Faellesskabet. Medlemsskabet af Faellesskabet, der indebaerer baade finansielle og ikke-finansielle fordele saavel som forpligtelser, har en dimension ud over det rent budgetmaessige, som langt overskygger de rent finansielle aspekter. F.eks. kan de fordele, der er forbundet med faelles maalsaetninger som liberalisering af handelen og europaeisk oekonomisk integration, ikke evalueres udelukkende ud fra budgetmaessige kriterier. Bevaegelser paa faellesskabsbudgettet kommer til stadighed ikke alene modtagerlandet, men ogsaa andre medlemslande til gode i form af modsatrettede budgetbevaegelser. Typiske eksempler herpaa er strukturfondene og eksterne udgifter, hvor gennemfoerelsen af projekter ofte giver anledning til, at der indkoebes varer og tjenesteydelser i andre medlemsstater.

Desuden foreligger der ikke en entydig definition paa begrebet budgetbalance, hvilket naturligt nok giver mulighed for anvendelse af forskellige metoder ved beregningen af nettobudgetfordelene ved medlemskab af Faellesskabet, hvilket igen medfoerer, at den metode, der i et givet tilfaelde anvendes, ofte i hoej grad er udtryk for, at man oensker at fremhaeve et bestemt synspunkt eller at forsvare saerlige interesser. Af samme grund har Kommissionen ikke fremlagt (og oensker ikke at goere sig til talsmand for) nogen metode til beregning af medlemsstaternes budgetstilling.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3609/97 af Esko Seppaenen (GUE/NGL) til Kommissionen (13. november 1997)

Om: Forbedring af den almenlingvistiske forsknings stilling ved EU's finansiering af forskning

I fremtiden vil en stadig stoerre del af midlerne til den europaeiske sprogforskning komme direkte fra EU. I EU's forskningsprogrammer er sprogforskningen opdelt i fire hovedgrupper:

- informationssoegesystemer og programmer for udvikling og anvendelse af automatisk sproganalyse,

- programmer for den generelle kulturforskning,

- programmer, der isaer rettet mod forskning og teknologisk udvikling i det tidligere Sovjetunionen og de tidligere socialistiske lande og udviklingslande,

- programmer, der stoetter samarbejdet mellem forskere og uddannelsesinstitutioner.

For oejeblikket findes der imidlertid meget faa saadanne delomraader, der beskaeftiger sig med den saakaldte grundforskning og teoretiske forskning indenfor sprogforskning. Grundforskningens vanskeligheder skyldes frem for alt, at der ofte gaar lang tid, inden resultaterne kan udnyttes. Blandt de enkelte medlemslande har imidlertid Holland og Tyskland set det som en oekonomisk investering at stoette den teoretiske sprogforskning. I begge lande ligger forskningen paa omraadet paa et saerdeles hoejt niveau.

Hvilke mulige foranstaltninger har Kommissionen overvejet at gennemfoere for at styrke den almenlingvistiske forsknings stilling? Er det f.eks. muligt at inddrage sprogforskning i Det Faelles Forskningscenters aktiviteter eller oprette et saerligt program for grundforskningen inden for sprog?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Édith Cresson (23. januar 1998)

Kommissionens forslag til det femte rammeprogram for forskning ((KOM(97) 142. )) laegger ikke op til et saerligt program for sproglig grundforskning. Men i saerprogrammet »Udvikling af et brugervenligt informationssamfund« er det tanken, at der skal arbejdes med ny sprogteknologi for at goere informations- og kommunikationssystemerne mere brugervenlige. Det skal isaer ske inden for noegleaktion III om multimediernes indhold. Herunder sigtes der bl.a. mod visse aspekter af grundforskning.

Det Faelles Forskningscenter har ingen sprogforskning i gang eller paa beddingen.

I oevrigt giver FFC's kommissorium ikke mulighed for, i hvert fald paa kort sigt, at saette aktiviteter i gang paa dette omraade.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4062/97 af Fernand Herman (PPE) til Kommissionen (14. januar 1998)

Om: Ret til ydelser

Forordning nr. 1408/71 ((EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2. )) om sociale sikringsordninger fastslaar, at retten til den mest effektive behandling i en anden medlemsstat ikke kan naegtes Unionens borgere, hvis en saadan behandling ikke tilbydes dem inden for en frist, der tager hoejde for deres alder og helbredstilstand. Domstolen bekraeftede i 1978 denne forpligtelse (sag 117/177).

Hvad goer Kommissionen for at faa de kompetente franske myndigheder til at opfylde deres forpligtelser i henhold til faellesskabsretten til at tilbyde deres statsborgere behandling i Belgien med henblik paa geriatrisk revalidering, som giver dem mulighed for at vende tilbage til deres hjemsted inden for en periode paa tre maaneder i stedet for at tilbyde dem en langt dyrere lappeloesning i Frankrig?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (17. februar 1998)

Kommissionen vil gerne henlede det aerede parlamentsmedlems opmaerksomhed paa den kendsgerning, at forordning (EOEF) 1408/71 ((En opdateret udgave af denne forordning blev vedtaget med Raadets forordning (EF) 118/97 af 2. december 1996, EFT L 28 af 30.1.1997. )), afsnit 2, stk. 2, andet afsnit blev aendret som foelge af Domstolens dom i sag 117/77 (Pierik) ved Raadets forordning 2793/81 af 17. september 1981 ((EFT L 275 af 29.9.1981. )) om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, samt forordning 574/72 (EOEF) om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) 1408/71.

I overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning skal en arbejdstager indhente tilladelse til at rejse til en anden medlemsstat for der at underkaste sig laegebehandling (som ikke er oejeblikkelig fornoeden behandling) (se artikel 22, stk. 2, litra c). Den kraevede tilladelse »kan ikke naegtes, naar den paagaeldende behandling er opfoert under de ydelser, der er fastsat i lovgivningen i den medlemsstat, hvor vedkommende er bosat, og saafremt denne behandling under hensyn til den paagaeldendes aktuelle helbredstilstand og udsigterne for sygdommens udvikling ikke kan ydes inden for den frist, der normalt er noedvendig for at opnaa denne behandling i den medlemsstat, hvor han er bosat« (artikel 22, stk. 2, sidste afsnit).

Kommissionen vil inden for rammerne af de gaeldende bestemmelser se naermere paa klagerne vedroerende de franske myndigheders forpligtelser til at tilbyde deres statsborgere behandling i Belgien med henblik paa geriatrisk revalidering. Det vil sige, at Kommissionen vil undersoege, om de paagaeldende behandlingsformer er omfattet af den franske lovgivning, og om den kan ydes inden for den tidsfrist, der normalt er gaeldende for denne behandling i Frankrig.

Hvad angaar spoergsmaalet om, hvorvidt denne form for forhaandstilladelse er i overensstemmelse med artikel 30 og 59 i EF-traktaten, er der p.t. verserende sager for Domstolen: Decker (C-120/95) og Kohll (C-160/96).

Kommissionen afventer Domstolens domme i disse to sager, inden den traeffer eventuelle yderligere foranstaltninger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3689/97 af Jesús Cabezón Alonso (PSE) til Kommissionen (19. november 1997)

Om: Visse amerikanske loves ekstraterritoriale karakter

Hvilke konkrete foranstaltninger har Kommissionen overvejet at traeffe for at undgaa, at indholdet af de love, der gaar under betegnelsen Helms-Burton-loven og D'Amato-Kennedy-loven, kommer til at indgaa i OECD's multilaterale investeringsaftale, saa den derved faar ekstraterritorial karakter?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan paa skriftlige forespoergsler E-3686/97, E-3687/97, E-3688/97, E-3689/97 og E-3690/97 (19. december 1997)

Aftalen med USA er ikke uden balance. Kommissionen har indledt Verdenshandelsorganisationens (WTO) panelprocedure over for Helms-Burton-loven. Det er Kommissionens opfattelse, at denne lov er en overtraedelse af international ret, eftersom den tilsigter (eller har den virkning) at oeve indflydelse paa EU-virksomheders adfaerd paa grund af deres interesser i Cuba. Aftalen af 11. april 1997, der blev indgaaet mellem EU og USA om Helms-Burton-loven og D'Amato-loven, hvorved EU gik med til at stille WTO-sagen mod foerstnaevnte lov i bero, taler om at opstille discipliner, som skal hindre, at et stat, som har eksproprieret eller nationaliseret investeringer, i fremtiden skal kunne opnaa saadanne investeringer. Samtidig skal EU og USA ogsaa i henhold til aftalen paa grundlag af aftalte principper samarbejde om at finde en loesning paa spoergsmaalet om kompetencestridigheder og sekundaere boykotter. Det er vigtigt at bemaerke, at droeftelserne mellem EU og USA paa dette punkt er i symmetri med droeftelserne om investeringsdiscipliner. Disse droeftelser finder for tiden sted med henblik paa at finde frem til en acceptabel aftale, der kan medfoere en dispensation fra afsnit IV i Helms-Burton-loven, hvorved lovens ekstraterritoriale virkninger neutraliseres.

Desuden har EU gjort det klart, at der ikke vil kunne gennemfoeres en loesning paa uoverensstemmelserne om Helms-Burton-loven, medmindre USA ogsaa giver EU-virksomheder dispensation i henhold til D'Amato-loven.

EU har forbeholdt sig ret til at genoptage WTO-panelproceduren eller indlede nye procedurer, hvis der traeffes foranstaltninger over EU-virksomheder i henhold til Helms-Burton-loven eller D'Amato-loven som foelge af, at der ikke gives dispensationer, eller at dispensationerne ikke viderefoeres.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4027/97 af Glenys Kinnock (PSE) til Raadet (15. januar 1998)

Om: Landminer og EU-stoette

Bifalder Raadet Det Forenede Kongeriges afgoerelse om at tage omfanget af sin udviklingsstoette til modtagerlande, som ikke »tegner sig for« Ottawa-aftalen om landminer, op til fornyet behandling?

Vil det derfor ikke vaere passende, dersom Raadet foreslog, at EU vedtog at anvende en lignende diskriminering over for modtagerlande af EU-udviklingsstoette, som fortsaetter med at producere og eksportere landminer?

Svar (30. marts 1998)

Raadet er hidtil ikke blevet gjort bekendt med indholdet af den afgoerelse, det aerede parlamentsmedlem naevner i sin forespoergsel, og har derfor ikke droeftet spoergsmaalet.

Som det aerede medlem imidlertid vil vide, mindede Raadet i den faelles aktion af 28. november 1997 vedroerende personelminer om sin resolution af 22. november 1996 om bekaempelse af personelminer, hvori der er anfoert visse foranstaltninger, der vil kunne vedtages, samt redegjort for, hvilke kriterier der boer gaelde for tildelingen af midler til minerydningsoperationer.

Samtidig gav Den Europaeiske Union udtryk for tilfredshed med bestraebelserne paa at tilskynde til verdensomspaendende tiltraedelse af konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overfoersel af personelminer og om saadanne miners tilintetgoerelse, og oplyste, at den vil rette opmaerksomheden mod de tredjelande, som fortsaetter den uansvarlige levering og vilkaarlige anvendelse af personelminer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3588/97 af Brendan Donnelly (PPE) til Raadet (17. november 1997)

Om: Erklaering om statsborgerskab i Maastricht-traktaten

Har Raadet til hensigt at offentliggoere de erklaeringer, der er indgivet til formandskabet i henhold til den erklaering om statsborgerskab i en medlemsstat, som er indeholdt i Maastricht-traktaten, og som fastslaar, at »Medlemsstaterne kan til orientering afgive en erklaering om, hvem der i henseende til Faellesskabet skal anses for at vaere deres statsborgere, ved at indgive en erklaering til formandskabet, og de kan om fornoedent aendre denne erklaering.«?

Svar (19. januar 1998)

Ingen medlemsstat har indgivet erklaering til formandskabet i henhold til erklaering nr. 2 om statsborgerskab i en medlemsstat, som er knyttet til slutakten til traktaten om Den Europaeiske Union.

Det skal imidlertid bemaerkes, at der var knyttet en erklaering fra Forbundsrepublikken Tyskland vedroerende begrebet »tyske statsborgere« til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, og at en anden erklaering fra Det Forenede Kongerige om definitionen af udtrykket »statsborgere« var knyttet til tiltraedelsestraktaten fra 1972; under hensyntagen til »British Nationality Act 1981« (lov af 1981 om britisk nationalitet) afgav Det Forenede Kongerige en ny erklaering, som findes i De Europaeiske Faellesskabers Tidende C 23 af 28.1.1983, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3003/97 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (1. oktober 1997)

Om: Klage fra Assoedilizia over bortsalg af offentlige ejendomme

Den italienske presse har for nylig bragt oplysninger om, at Assoedilizia har henvendt sig til Kommissionen med anmodning om ophaevelse af det italienske lovdekret nr. 104 af 16. februar 1996 og af lov nr. 503 af 26. november 1995, der vedroerer bortsalg af offentlige ejendomme tilhoerende den italienske stat og socialforsikringsinstitutionerne samt ejendomsinvesteringsforeninger.

Assoedilizia mener, at de naevnte retsakter vil skade ejendommenes vaerdi og rentabilitet og dermed skabe et parallelt marked til det private, der vil antage karakter af et monopol, der forvaltes af den italienske stat, og som ikke vil vaere underlagt de regler for den frie konkurrence, der er beskyttet af det faelles marked.

Paa denne baggrund anmodes Kommissionen om at besvare foelgende:

1. Har Kommissionen kendskab til ovennaevnte klage?

2. Har Kommissionen kendskab til problemerne i forbindelse med bortsalget af de offentlige ejendomme?

3. Hvad er Kommissionens holdning til sagen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (11. november 1997)

Kommissionen maa konstatere, at den ikke har modtaget nogen henvendelse fra Assoedilizia. Den har derfor ikke tilstraekkelige oplysninger om sagen til at kunne undersoege det rejste problem og er ikke i stand til at besvare spoergsmaalet for oejeblikket. Det aerede medlem bedes indsende yderligere oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2230/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (2. juli 1997)

Om: Stoffet ephedrins foelger for folkesundheden

Det amerikanske »Drug and Food Administration« har bedt om en kontrol af alle de produkter, som indeholder ephedrin, da det har vist sig, at anvendelsen af dette stof har foraarsaget 17 menneskers doed i de sidste maaneder i USA, og alvorlige sundhedsproblemer hos andre 800. Den graeske medicinalorganisations kontrol har paavist, at der i Graekenland findes 31 produkter, som indeholder ephedrin i farlige maengder.

Kommissionen bedes oplyse:

1. I hvilke tilfaelde kan det tillades at indfoere og anvende laegemidler, som indeholder dette stof?

2. Eftersom videnskabsmaendene har forskellig opfattelse, i hvilke maengder er det da farligt at anvende ephedrin?

3. Hvorledes har Kommissionen til hensigt at imoedegaa problemet?

Supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (10. november 1997)

Ephedrin hoerer til amphetamin-familien og er et vegetabilsk alkaloid, der dels benyttes som supplement til visse diaeter, dels som laegemiddel i forbindelse med mange behandlinger. Ephedrin stimulerer nervesystemet og hjerte-/kar-systemet og vides at medfoere skadelige bivirkninger. Den kontrol, som det amerikanske Food and Drug Administration er ved at foretage af produkter indeholdende ephedrin efter en raekke helbredsskader efter indtagelse af saadanne produkter, vedroerer kun levnedsmidler og ikke laegemidler.

Alle de laegemidler indeholdende ephedrin, der paa nuvaerende tidspunkt forhandles i Faellesskabet, har kun national markedsfoeringstilladelse i henhold til bestemmelserne om laegemidlers kvalitet, sikkerhed og effektivitet i Raadets direktiv 65/65/EOEF, aendret den 26. januar 1965 om tilnaermelse af lovgivningen om medicinske specialiteter ((EFT 22 af 9.2.1965, s. 369 (Den danske specialudgave: 1. serie (65-66), s. 17). )). Den obligatoriske tilladelse til markedsfoering af laegemidler indeholdende ephedrin gives med henblik paa recepter, som skal opfylde princippet for humanmedicin, dvs., at fordelene ved forbedring af sundhedstilstanden afvejes mod farerne for helbredet ved indtagelse af stoffet.

Import af laegemidler fra tredjelande til Faellesskabets territorium skal opfylde kravene i kapitel IV i Raadets andet direktiv 75/319/EOEF, aendret den 20. maj 1975 om tilnaermelse af lovgivning om medicinske specialiteter ((EFT L 147 af 9.6.1975, s. 13. )). Laegemidlerne anvendes i overensstemmelse med bestemmelserne om overvaagning og laegemiddelkontrol i samme raadsdirektiv.

Ibetragtning af, at der endnu ikke er udstedt tilladelse til laegemidler indeholdende ephedrin i henhold til Faellesskabets nye procedurer, paa hverken centralt eller andet niveau, har Kommissionen endnu ikke skullet tage stilling til stoerrelsen af den dosis ephedrin, der maa betegnes som sundhedsfarlig.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3617/97 af Konstantinos Hatzidakis (PPE) til Kommissionen (10. november 1997)

Om: Indfoerelse af et graesk matrikelkort

I betragtning af, at Graekenland er et af de faa lande i Europa, som endnu ikke har noget nationalt matrikelkort, forstaar man, hvor stor betydning det har at faa indfoert et saadant i dette land. Kan Kommissionen paa grund af de oplysninger, den har til raadighed, oplyse, hvor store bevillinger der er blevet afsat til finansiering af dette matrikelkort for Graekenland? Hvor store beloeb er allerede udbetalt? Hvilke resultater er opnaaet i forhold til projektets samlede omfang? Hvornaar forventes projektet at vaere afsluttet udfra den udvikling, der hidtil er sket?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (5. december 1997)

Det operationelle miljoeprogram, der blev godkendt den 29. juli 1994, fastsaetter et beloeb paa 172 mio. ECU i offentlige udgifter til etablering af et matrikelkort i Graekenland, hvilket udgoer en tredjedel af budgettet til naevnte program. Efter de seneste droeftelser om aendring af EF-stoetterammen (EFSR) er det i princippet fastsat, at matrikelkortbudgettet nedsaettes med 33,3 mio. ECU (offentlige udgifter).

Den nuvaerende udnyttelsesgrad for dette projekt er for oejeblikket paa 11%, der forventes fordoblet (22%) ved udgangen af 1997, paa hvilket tidspunkt de undertegnede kontrakter vil omfatte et beloeb paa 120 mio. ECU. Kommissionen finder, at indfoerelsen af et nationalt matrikelkort kraever en god forberedelse saavel lovgivningsmaessigt som organisatorisk, hvilket noedvendigvis kraever tid, og at den egentlige bevillingsudnyttelse foerst har kunnet paabegyndes fra og med i aar. Den mener endvidere, at der ikke er noget til hinder for, at bevillingsudnyttelsen kan ske inden for de tidsfrister, der er fastsat i EFSR.

Udarbejdelsen af matrikelkortet for hele det graeske omraade vil efter de graeske myndigheders beregninger kraeve 15 aar.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3399/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Raadet (28. oktober 1997)

Om: Menneskerettigheder i Nordkorea

Det forlyder, at op til en million mennesker er doede af sult i Nord Korea. Dette skraemmende tal skulle fremgaa af et hemmeligt dokument fra det nordkoreanske kommunistparti. Men en ting er sikkert, nemlig at Nordkorea har saa store problemer paa landbrugsomraadet, at boernene er fejlernaerede og ligefrem efterlades paa gaderne. Landbrugerne skulle vaere saa svage og udhungrede, at de ikke laengere kan dyrke jorden med henblik paa at daekke deres egne behov.

For oejeblikket anslaas foedevareunderskuddet til mellem 1 og 2 mio tons. Men den anmodning om hjaelp, som De Forenede Nationer modtog i april, var kun paa 200.000 tons. AArsagen til, at Nordkorea er saa tilbageholdende med at anmode om tilstraekkelig international hjaelp, kan foeres tilbage til den nordkoreanske leder Kim-Jong II's frygt for, at et omfattende foedevarehjaelpeprogram resulterer i en udbredt tilstedevaerelse af internationale agenturer, der kan bringe hans lederposition i fare.

Men rent bortset fra de politiske spil er og bliver situationen i Nordkorea alvorlig. Den nordkoreanske civilbefolkning kan regne med at faa 750-1000 kalorier om dagen sammenlignet med de 2500 kalorier, som er noedvendige i en normal ernaering.

Vil Raadet paa baggrund heraf fremskaffe officielle oplysninger og tage kontakt med den nordkoreanske regering for at anmode den om at gribe ind i den alvorlige krise.

Svar (16. februar 1998)

Den Europaeiske Union er fortsat bekymret over foedevaresituationen i Nordkorea. Det har vaeret vanskeligt at vurdere krisens alvor, ikke mindst paa grund af den manglende aabenhed herom fra den nordkoreanske regerings side. Der er dog tungtvejende grunde til at mene, at situationen er alvorlig. Derfor vedtog Europa-Kommissionen for nylig en bistandspakke paa 55 mio. ECU (ca. 65 mio. USD). Disse midler fordeles navnlig i taet samarbejde med Verdensfoedevareprogrammet (WFP). Kommissionen har ogsaa udsendt uafhaengige feltarbejdere som led i programmerne under WFP og UNESCO.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3534/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Arbejderbankens deltagelse i socialfondsprogrammer

I svaret paa skriftlig forespoergsel P-3140/97 ((EFT C 102 af 3.4.1998, s. 166. )) oplyste Kommissionen ikke, om Arbejderbanken deltager i faellesskabsprogrammer og navnlig uddannelses- og specialiseringsprogrammer for sit personale, som finansieres over Socialfonden? Kan Kommissionen give de oenskede oplysninger og desuden oplyse, hvor mange maend og kvinder der, saafremt banken gennemfoerte saadanne programmer, deltog i de seneste tre aar?

Endelig har Kommissionen i sit svar anfoert, at selv om der er tale om en overtraedelse, saa er overtraedelsen foretaget af et privat selskab, hvilket ikke begrunder et direkte indgreb fra Kommissionens side. Hvis det er tilfaeldet, hvilken fremgangsmaade anvender Kommissionen saa i forbindelse med indgreb i den private sektor (Arbejderbanken) paa grund af overtraedelser af faellesskabsretten i de tilfaelde, hvor overtraederen gennemfoerer programmer, som finansieres af Den Europaeiske Union? Er den private virksomhed i dette tilfaelde ikke forpligtet til at overholde bestemmelserne i Den Europaeiske Union, som tilvejebringer finansieringen af dens programmer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (12. december 1997)

Kommissionen skal oplyse det aerede medlem om, at i Den Europaeisk Socialfonds (ESF) programmer ligger ansvaret for styringen af de enkelte projekter hos den nationale administration i det enkelte medlemsland.

Kommissionen har bedt det graeske arbejdsministerium om at fremskaffe de relevante oplysninger. Ifoelge de fremsendte oplysninger blev der finansieret en uddannelsesaktion i 1995 for 28 personer fra det ledende personale i »Arbejderbanken«, heraf 3 kvinder. De samlede udgifter laa paa 20 400 000 GRD (ca. 60 000 ECU), og ESF's andel udgjorde 7 650 000 GRD (ca. 25 000 ECU).

Der foreligger ingen beviser for uregelmaessigheder i forbindelse med gennemfoerelsen af denne aktion eller for overtraedelser af faellesskabslovgivningen.