SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3429/97 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (31. oktober 1997)

Om: Vaeksthormoner

1. Med hvilke argumenter har EU gjort indsigelse imod WTO's afgoerelse?

2. Hvilken opgave har WTO's appelorgan (7 medlemmer)? Er det kun muligt at appellere retlige aspekter af panelrapporten? Hvilke erhvervsmaessige kvalifikationer skal disse 7 medlemmer have?

3. Er det overhovedet endnu muligt at forhandle i WTO?

4. Hvornaar afsiges den endelige afgoerelse fra WTO?

5. Hvad ville foelgerne blive, hvis den hidtidige WTO-afgoerelse ikke blev aendret, og EU fortsat fastholdt importforbudet imod koed fra hormonbehandlet kvaeg?

6. Er straftoldafgifter saa den eneste udvej?

7. Hvem fastlaegger saa stoerrelsen af disse straftoldafgifter? Hvilke stater kunne saa taenkes at ville anmode om disse? Med hvilken ret?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer paa skriftlige forespoergsler P-3248/97 og E-3429/97 (25. november 1997)

1. Faellesskabet appellerede alle konklusionerne fra hormonpanelrapporten og de fleste af de resultater, den bygger paa. EU har bl.a. fremfoert, at panelet har begaaet alvorlige fejltagelser i fortolkningen af foelgende:

- Artikel 5, stk. 1 og stk. 2, i Verdenshandelsorganisationens aftale om anvendelse af sundhedsmaessige og plantesundhedsmaesige foranstaltninger (SPS-aftalen) (begreberne risiko, risikovurdering og det hermed forbundne spoergsmaal om en rimelig grad af sundhedsbeskyttelse).

- SPS-aftalens artikel 3, stk. 3 (WTO-medlemmers ret til, naar der er videnskabeligt belaeg herfor, at vedtage en hoejere grad af sundhedsbeskyttelse end den, der opnaas ved at basere foranstaltningerne paa henstillingerne fra »Codex Alimentarius-kommissionen«).

- SPS-aftalens artikel 5, stk. 5, fortolkes som om den kraever overenstemmelse, hvad angaar graden af sundhedsbeskyttelse, med substanser, der ikke er toksiner eller forureningsstoffer, og med substanser, der ikke er de samme, selv om de indebaerer samme type sundhedsrisiko for dyr og mennesker som de vaeksthormoner, tvisten drejer sig om.

- en raekke vigtige bestemmelser i SPS-aftalen; der tages ikke tilboerligt hensyn til forsigtighedsprincippet, og panelets beslutning om kun at paalaegge Faellesskabet og ikke sagsoegerne bevisbyrden vedroerende vaeksthormonrisikoen foelges ikke.

- WTO's Forstaaelse vedroerende reglerne og procedurerne for tvistbilaeggelse (DSU) fortolkes, som om panelerne skulle kunne erstatte WTO-medlemmernes kontrolmyndigheder med panelernes bedoemmelse paa grundlag af foranstaltningerne og videnskabelig usikkerhed.

2. I artikel 17, stk. 6, af DSU og appeludvalgets fremgangsmaade for appelbehandling hedder det klart, at en appel er begraenset til de juridiske aspekter, der er omhandlet i panelrapporten, og panelets juridiske fortolkninger. Faellesskabet har ogsaa fremfoert, at man i tidligere sager tilsyneladende ogsaa har accepteret appel, naar den foerste panelrapport tydeligvis indeholdt fejlfortolkninger af kendsgerningerne eller ligefrem forvraengede disse og de beviser, der var blevet fremlagt, eller naar man gjorde sig skyldig i alvorlige overtraedelser af gaeldende procedurebestemmelser.

Appeludvalgets hoeringsgrupper bestaar i henhold til DSU's artikel 17, stk. 1, altid af tre medlemmer.

3. Normalt forhandles der ikke om spoergsmaal, der er gjort til genstand for saadanne appelsager, foerend disse er afgjort. Afhaengigt af den endelige dom maa hver part overveje, hvorledes denne handelstvist kan loeses; her kan der bl.a. blive tale om forhandlinger.

4. Det kan forventes, at appeludvalgets rapport udkommer mindst 60 dage og hoejst 90 dage efter den 25. september 1997 (DSU, artikel 17, stk. 5).

5.-7. Det er for tidligt at tage stilling til disse spoergsmaal, saa laenge man ikke har kendskab til den endelige afgoerelse i appelsagen.