SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3362/00

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(27. oktober 2000)

Om: Slavearbejde i Indien, Nepal og Pakistan

Gældsslaveri, hvor folk bliver slavebundne arbejdere, når de tager et lån, og derefter tvinges til hårdt arbejde for en meget lav eller slet ingen løn, er almindelig praksis i Indien, Nepal og Pakistan

Agter Kommissionen at lægge pres på disse landes regeringer for at stoppe denne praksis? Er dette spørgsmål blevet drøftet under multilaterale forhandlinger med Indien, Nepal og Pakistan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(5. december 2000)

Kommissionen er klar over, at det er socialt dårligt stillede eller marginalgrupper, navnlig piger og kvinder, der har størst risiko for at blive udsat for den form for slavearbejde, som det ærede medlem omtaler.

Denne form for misbrug har ofte rod i den altoverskyggende fattigdom, som forstærker de sociale barrierer og den diskrimination, der udøves på baggrund af tilhørsforholdet til etniske grupper eller sekter. Det gælder ikke kun i de lande, det ærede medlem nævner, men også i mange andre lande, herunder europæiske, med dårlige sociale indikatorer.

Formålet med Kommissionens samarbejdsstrategi, særlig inden for udvikling, er derfor først og fremmest at mindske fattigdomsbyrden og derved skabe mulighed for at styrke de grupper, der har størst risiko for at blive offer for det misbrug, det ærede medlem omtaler. Kommissionen fører løbende en dialog med de tre lande, det ærede medlem nævner, om udvikling og økonomisk samarbejde med henblik på at begrænse fattigdommen, modernisere de økonomiske institutioner og sikre de rette forhold for ordentlige job.

I Indien har Kommissionen givet tilsagn om at anvende den største del af udviklingsbistanden på støtte til et omfattende statsligt program, der har til formål at sikre, at alle børn i den skolesøgende alder, selv i de fjernest liggende landsbyer, har adgang til en ordentlig grundskole inden for de første 10 år af det nye årtusind. Det er af afgørende betydning at have en grundskole for alle, hvis man vil gøre noget ved de vilkår, der medfører børne-, slave- og tvangsarbejde. Kommissionen samfinansierer desuden dusinvis af NGO'er, som driver sociale handlingsprogrammer, der bidrager til at skabe bedre økonomiske og sociale vilkår for de allerfattigste.

Kommissionen vil fortsat rejse spørgsmålet om børne-, slave- og tvangsarbejde for den pakistanske stat. Kommissionen er en vigtig deltager i Den Internationale Arbejdsorganisations program til afskaffelse af børnearbejde (IPEC), der skal bekæmpe børne-, slave- og tvangsarbejde gennem foranstaltninger, der forebygger og fjerner misbrug og rehabiliterer de misbrugte. På menneskerettighedskonventionen i april 2000 skitserede den pakistanske stat et handlingsforløb, der havde til formål at imødegå problemet med slave- og tvangsarbejde. Den oprettede for nylig en særlig fond til uddannelse af arbejdende børn og rehabilitering af frigjorte slave- og tvangsarbejdere, hvilket der længe har været slået til lyd for under vores drøftelser og i samarbejdsprogrammerne.

Kommissionen fører i øjeblikket en tæt dialog med de nepalesiske myndigheder for at få fastlagt et effektivt program, der understøtter statens dekret af 17. juli 2000 om forbud mod anvendelsen af slave- og tvangsarbejde.