ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0356/99

af Luigi Florio (PPE) til Kommissionen

(12. februar 1999)

Om: Kraenkelse af selskabers afgiftsfritagelse i Italien

Handelskammeret i Treviso naegtede for nyligt at give en raekke selskaber i regionen det noedvendige finanscertifikat med den begrundelse, at de ikke havde betalt den aarlige afgift. I lov nr. 449/97 bestemmes det, at der med virkning fra den 1. januar 1999 skal betales en afgift for at opnaa et certifikat fra selskabsregistret.

Mener Kommissionen ikke, at denne bestemmelse og de paagaeldende myndigheders adfaerd er i modstrid med princippet om afgiftsfritagelse for selskaber, som er nedfaeldet i faellesskabsbestemmelserne og navnlig i artikel 10 i direktiv 69/335//EOEF(1)?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(16. marts 1999)

I henhold til artikel 24, stk. 35, i lov nr. 449 (misure per la stabilizzazione della finanza publica) af 27. december 1997 kan selskabsregistret kun udstede certifikater til selskaberne, saafremt de har betalt de aarlige afgifter til finansieringen af handelskamre, der er fastlagt i artikel 18 i lov nr. 580 (Riordinamento delle camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura) af 29. december 1993.

Hvad angaar disse afgifters eventuelle uforenelighed med artikel 10, litra c), i direktiv 69/335/EOEF om kapitaltilfoerselsafgifter, som fastsaetter, at medlemsstaterne bortset fra kapitaltilfoerselsafgiften ikke maa opkraeve skatter eller afgifter af nogen art paa indregistrering af kapitalselskaber, henviser Kommissionen til Domstolens dom af 20. april 1993 (sag C-71/91 og C-178/91 Ponente Carni og Cispadana Costruzioni) og dom af 11. juni 1996 (sag C-2/94 Denkavit). I sidstnaevnte dom fortolker Domstolen artikel 10, litra c), i naevnte direktiv saaledes, at det ikke forbyder en afgift, som staar i forhold til visse elementer i en virksomheds formue.

Registreringen af selskaber i henhold til artikel 2188 i den italienske civillovbog synes at omfatte samtlige virksomheder, uden at der sondres mellem deres juridiske status.

I betragtning af, at lovgiveren har overdraget det til de forskellige handelskamre at fastlaegge visse parametre, der anvendes til beregningen af denne afgift, vil Kommissionen kun kunne udtale sig om, hvorvidt beskatningen er forenelig med artikel 10 i naevnte direktiv, saafremt den faar stillet oplysninger til raadighed vedroerende de parametre, de enkelte handelskamre har valgt at anvende.

(1) EFT L 249 af 3.10.1969, s. 25.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0247/99

af ( Hanja) Maij-Weggen (PPE) til Kommissionen

(5. februar 1999)

Om: Interpol-konference om narkotika i Burma

1. Er Kommissionen klar over, at Interpols generalsekretariat fra den 23. til den 26. februar 1999 afholder den fjerde internationale konference om heroin i Yangon i Burma i samarbejde med militaerdiktaturet i Burma?

2. Finder Kommissionen det ikke absurd, at Interpol afholder en saadan konference i et land, som generelt betragtes som et af de stoerste eksportlande for narkotika i verden, og i samarbejde med et militaerdiktatur, som holder sig ved magten ved hjaelp af bl.a. denne narkotikahandel?

3. Mener Kommissionen ikke, at et saadant samarbejde i alvorlig grad skader Interpols gode omdoemme og svaekker tilliden til Interpol?

4. Kan Kommissionen oplyse, hvem der finansierer Interpol, hvilke europaeiske lande der er tilknyttet organisationen, og hvem der foerer politisk tilsyn med Interpols virksomhed?

5. Har Kommissionen kendskab til, om Europol er involveret i denne konference, og i bekraeftende fald paa hvilken maade?

6. Kan Kommissionen oplyse, hvem der er politisk ansvarlig for Europols deltagelse i saadanne konferencer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín

(4. marts 1999)

Kommissionen er bekendt med, at Interpol afholder sin fjerde konference om narkotika i Rangoon fra 23. til 26. februar 1999.

I betragtning af det burmesiske styres udemokratiske natur og den rolle, det nylig har spillet i forbindelse med aflysningen af det 13. moede i Den Blandede Samarbejdskommission (ASEAN), der skulle have vaeret afholdt i Bangkok den 24.-27. januar 1999, er Kommissionen enig med Parlamentet i, at det er uheldigt at have valgt Rangoon til denne konference. Kommissionen deltager ikke.

Flere medlemsstater har i de seneste dage meddelt, at de ikke oenskede at sende repraesentanter til konferencen.

Interpol er en mellemstatslig organisation, som alle landene i EU er medlemmer af. Organisationen finansieres af aarlige bidrag, der betales af medlemsstaternes regeringer. Interpols generalsekretaer, der i samraad med regnskabschefen staar for gennemfoerelsen af budgettet, er ansvarlig over for forretningsudvalget og generalforsamlingen.

Europols direktoer traeffer afgoerelser om forvaltningen af de opgaver, som Europol faar tildelt, og er ansvarlig over for styrelsesraadet, som bestaar af repraesentanter fra de 15 medlemsstater og Kommissionen. Europol deltager ikke i denne konference.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1000/99 af Ian WHITE Artikel 9 i Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 af 18. januar 1993



EF-Tidende nr. C 370 af 21/12/1999 s. 0151



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1000/99 af Ian White (PSE) til Kommissionen (20. april 1999) Om: Artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) 95/93 af 18. januar 1993 Vil Kommissionen oplyse, hvilke forpligtelser til offentlig tjeneste der er tilladt ifoelge artikel 9 i Raadets forordning (EOEF) 95/93(1) af 18. januar 1993, og om den sydvestlige del af Det Forenede Kongerige paa nuvaerende tidspunkt opfylder betingelserne? I modsat fald, er Kommissionen saa i stand til at komme med en begrundelse for dette, eftersom disse forpligtelser er noedvendige, for at lufthavnene i omraadet kan faa tildelt ankomst- og afgangstidspunkter og dermed overleve. (1) EFT L 14 af 22.1.1993, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0516/99

af Jens-Peter Bonde (I-EDN) til Kommissionen

(8. marts 1999)

Om: Svindel

Er det efter Kommissionens opfattelse fyringsgrund, naar en ansat i Kommissionen gaar til en folkevalgt med informationer om svindel, og vil Kommissionen sikre, at Ekspertudvalget og Budgetkontroludvalget har adgang til samtlige bilag uden undtagelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer

(23. april 1999)

Det aerede medlem synes at henvise til sagen om Van Buitenen. Som Kommissionen allerede har paapeget i sine svar paa andre forespoergsler fra parlamentarikerne (skriftlig forespoergsel E-30/99 af Kaklamanis og E-42/99 af Piha(1) og E-58/99 af Manisco(2)), er beslutningen om at suspenderere Van Buitenen fra tjenesten en retsbevarende foranstaltning truffet i medfoer af vedtaegtens artikel 88, stk. 1. Beslutningen skyldes, at vedkommende ikke har opfyldt den pligt til fortrolighed og diskretion, som gaelder for alle offentlige tjenestemaend.

Hvad angaar Ekspertudvalgets adgang til Kommissionens dokumenter, bekraefter Kommissionen, at den har givet Udvalget alle de dokumenter, det har anmodet om. Med hensyn til oplysninger fra Kommissionen til Budgetkontroludvalget henviser Kommissionen det aerede medlem til den interinstitutionelle aftale om afgivelse af fortrolige oplysninger til Parlamentet i forbindelse med dechargeproceduren eller i enhver anden forbindelse som led i kontrollen med Kommissionens udoevelse af sine budgetmaessige, forvaltningsmaessige og administrative befoejelser, som Parlamentet skal godkende.

(1) Se side 13.

(2) EFT C 341 af 29.11.1999, s. 41.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 318/99 af John McCARTIN Prisen på okse- og kalvekød



EF-Tidende nr. C 289 af 11/10/1999 s. 0145



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0318/99 af John McCartin (PPE) til Kommissionen (19. februar 1999) Om: Prisen paa okse- og kalvekoed Vil Kommissionen oplyse den gennemsnitspris paa okse- og kalvekoed, som landbrugerne i hver medlemsstat faar, for den seneste uge eller maaned, der foreligger oplysninger om? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (10. marts 1999) Et skema med de oenskede oplysninger sendes direkte til det aerede medlem og Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0490/99

af Joaquín Sisó Cruellas (PPE) til Kommissionen

(5. marts 1999)

Om: Forebyggelse af arbejdsskader

Betydningen af forebyggelse for at forbedre sundheden og sikkerheden paa arbejdspladsen er almindeligt anerkendt og indgaar da ogsaa i Kommissionens fjerde program for sikkerhed, hygiejne og sundhed paa arbejdspladsen.

Kan Kommissionen paa baggrund af betydningen af, at man bliver bevidst herom i en tidlig alder, oplyse, om den har overvejet at informere om programmets eksistens og formaal i skolerne, isaer i erhvervsskolerne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(19. april 1999)

Kommissionen er enig med det aerede medlem i, at det er vigtigt at paavirke de unge til at vaere aabne over for spoergsmaalet om forebyggelse for at forbedre sundhed og sikkerhed under arbejdet.

I denne sammenhaeng henleder Kommissionen det aerede medlems opmaerksomhed paa, at fagskolernes vaerksteder daekkes af bestemmelserne i Raadets rammedirektiv 89/391/EOEF af 12. juni 1989 om ivaerksaettelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagenes sikkerhed og sundhed under arbejdet(1), eftersom dette direktiv gaelder for alle former for private og offentlige aktiviteter (artikel 2, stk. 1), og i artikel 3, litra a), fastslaas det, at praktikanter og laerlinge indgaar i definitionen for arbejdstagere. Derfor gaelder direktivets bestemmelser om underretning af arbejdstagerne (artikel 10) og oplaering af arbejdstagerne (artikel 12) fuldt ud for laerlinge.

Derudover indeholder Raadets direktiv 94/33/EF af 22. juni 1994 om beskyttelse af unge paa arbejdspladsen(2) ligeledes bestemmelser, der tager sigte paa at beskytte unge i forskellige aldersgrupper mod specifikke risici som foelge af manglende erfaring og manglende bevidsthed om de risici, der kan vaere forbundet med arbejdspladsen.

(1) EFT L 183 af 29.6.1989.

(2) EFT L 216 af 20.8.1994.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0119/99

af John Iversen (PSE) og Freddy Blak (PSE) til Kommissionen

(2. februar 1999)

Om: Slavekontrakter til ynglingespillere i Danmark

I Danmark har der desvaerre vaeret eksempler paa, at unge fodboldspillere under 18 aar indgaar slavelignende kontrakter med fodboldklubber. Antallet af junior- og ynglingekontrakter er steget de seneste aar. I dag skal en spiller vaere fyldt 16 aar, men aldersgraensen bliver saenket til 15 aar til sommer. Saa alt tyder paa, at vi kommer til at se flere ulykkelige tilfaelde af stavnsbundne unge mennesker.

De unge mennesker, som bryder kontrakten foer tid, ender i nogle tilfaelde med en stor personlig gaeld, samtidig med at de store transferbeloeb forhindrer dem i at komme videre med deres fodboldkarrierer.

Mener Kommissionen, at saadanne slavelignende ynglingekontrakter er i overensstemmelse med europaeisk retspraksis paa omraadet efter Bosmann-dommen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(26. marts 1999)

De to aerede medlemmers forespoergsler synes snarere at vedroere dansk ret. Disse kontrakter falder saaledes ikke ind under faellesskabsretten. Det er derfor de danske myndigheders opgave at undersoege, om disse kontrakter overholder dansk lov, der skal vaere i overensstemmelse med Raadets direktiv 94/33/CE af 22. juni 1994 om beskyttelse af arbejdspladsen(1).

Domstolens Bosma-dom(2) gaelder kun i forbindelse med overfoersler mellem medlemsstaterne. Kontrakterne kan i dette tilfaelde ikke indeholde bestemmelser, der begraenser den frie bevaegelighed.

(1) EFT L 216 af 20.8.1994.

(2) Sag C/415/93, Saml.1995, s. I 4921.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0061/99

af Ursula Stenzel (PPE) til Kommissionen

(27. januar 1999)

Om: Byproblematik

I maj 1997 udsendte Europa-Kommissionen en meddelelse med titlen "En dagsorden for byerne i Den Europaeiske Union" (KOM(97) 0197). Denne meddelelse er et godt udgangspunkt for en generel analyse af den maade, hvorpaa byproblematik behandles som led i de forskellige faellesskabspolitikker paa de lokale myndigheders niveau.

I beslutningen af 2. juli 1998 (A4-0172/98)(1) giver Europa-Parlamentet udtryk for den naere sammenhaeng mellem byproblematik og opretholdelse og styrkelse af oekonomisk og social samhoerighed og understreger, at det er vigtigt at gennemfoere en reform af strukturfondsforordningerne i foerste fase af den europaeiske dagsorden for byerne. I de forslag, som Europa-Kommissionen fremsaetter, foregaar diskussionen om byproblematikken i forbindelse med stoettekriterierne under maal 2. Kommissionen har ved flere lejligheder bekraeftet, at byproblematik kan behandles horisontalt som led i de tilsvarende politikker og programmer inden for faellesskabsstoetterammen og det samlede programmeringsdokument under maal 1 og 2. Hvorledes agter Kommissionen at gennemfoere denne strategi?

Byproblematikkens horisontale dimension indebaerer samtidig en naer koordinering og synergi mellem de forskellige faellesskabspolitikker, navnlig regionalpolitikker, saafremt de skal have nogen virkning paa byniveau. Har Kommissionen fundet frem til, hvilke gennemfoerelsesforanstaltninger og finansielle mekanismer der er brug for for at sikre en saadan koordinering og synergi?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(10. marts 1999)

Den 3. februar 1999 vedtog Kommissionen et arbejdsdokument med titlen "Strukturfondene og samordningen med Samhoerighedsfonden - Udkast til retningslinjer for programmer for perioden 2000-2006"(2).

Dette dokument gjorde det klart, at i baade maal 1- og maal 2-regioner boer de forskellige programmeringsdokumenter under strukturfondene indeholde integrerede foranstaltninger til byudvikling. Genopbygning af ugunstigt stillede byomraader, hvortil der kunne ydes saerlig stoette under maal 2, gennem en integreret regional fremgangsmaade svarende til den, som er udviklet ved byinitiativet, vil derfor repraesentere én, men bestemt ikke den eneste maade at loese bymaessige problemer paa i den nye programmeringsperiode.

Alle disse foranstaltninger vil tilsammen udgoere et vigtigt bidrag til en integreret tilgang til regional udvikling og omstilling.

Med hensyn til den horisontale dimension og en taettere koordinering af byspoergsmaal har Kommissionen for nylig vedtaget dokumentet "Baeredygtig byudvikling i Den Europaeiske Union: Indsatsprincipper"(3). I dette dokument anfoeres det, at en koordineringsgruppe i Kommissionen fortsat vil undersoege de bymaessige foelger af faellesskabspolitikkerne og -instrumenterne med henblik paa at styrke deres bymaessige foelsomhed og integration. Gruppen vil i saerdeleshed overvaage udviklingen i gennemfoerelsen af indsatsprincipperne.

(1) EFT C 226 af 20.7.1998, s. 36.

(2) SEK(99) 103.

(3) KOM(98) 605 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0443/99

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen

(4. marts 1999)

Om: Fiskeriaftale og samarbejdsforbindelser med Marokko

Eftersom den gaeldende fiskeriaftale mellem EU og Marokko snart udloeber og i betragtning af dennes betydning for Faellesskabets fiskerisektor, ikke mindst paa beskaeftigelsesomraadet, samt med henblik paa en vurdering af de bilaterale samarbejdsrammer, inden for hvilke den nye fiskeriaftale skal forhandles, bedes Kommissionen fremkomme med praecise oplysninger om foelgende:

Hvad er den aktuelle status samt fremtidsperspektiverne for samarbejdsforbindelserne mellem EU og Marokko, hvilke fordele indroemmer EU landet, og hvilken stoette modtager det?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(1. april 1999)

Aftalen om samarbejde mellem Faellesskabet og Marokko inden for havfiskeri traadte i kraft den 1. december 1995 for fire aar. Den udloeber saaledes den 30. november 1999.

I forbindelse med denne aftale erhvervede Faellesskabet fiskerirettigheder i de marokkanske farvande til gengaeld mod en finansiel modydelse paa i alt 500 mio. euro for de fire aar. Modydelsen er fordelt paa en finansiel godtgoerelse (355 mio. euro), fiskerisamarbejde (121 mio. euro), stoette til videnskabelig forskning i fiskeressourcer (16 mio. euro) og soefartsuddannelse (8 mio. euro).

Ifoelge bestemmelserne i aftalen overfoerte Faellesskabet 126 mio. euro til Marokko for perioden fra den 1. december 1998 til den 30. november 1999 (finansiel godtgoerelse (80 mio. euro), fiskerisamarbejde (40 mio. euro), stoette til videnskabelig forskning i fiskeressourcer (4 mio. euro) og soefartsuddannelse (2 mio. euro). Desuden betaler de redere, der er bemyndiget til at udoeve deres fiskeriaktivitet i forbindelse med aftalen, afgifter, hvis niveau fastsaettes i relation til maalarternes vaerdi og deres fartoejers dimension.

Faellesskabet og Marokko undertegnede den 26. februar 1996 en Euro-Middelhavsassocieringsaftale.

Paa det handelsmaessige plan accepterer Faellesskabet indfoersel af industriprodukter fra Marokko uden told eller afgifter med tilsvarende virkning og uden importrestriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning. I oevrigt kan mange marokkanske landbrugsprodukter, herunder fiskerivarer, indfoeres til Faellesskabet uden told eller til nedsat told.

Med hensyn til finansielt samarbejde er Marokko omfattet af MEDA-programmet, der fremmer Marokkos integration i det oekonomiske Euro-Middelhavsomraade ved stoette til den oekonomiske overgang og muliggoer en harmonisk udvikling af landet ved at bidrage til en bedre sociooekonomisk ligevaegt. I denne forbindelse blev der afsat 454 mio. euro som budgetmidler fra 1996 til 1998 til Marokko.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0013/99

af María Izquierdo Rojo (PSE) til Kommissionen

(12. januar 1999)

Om: Vildledende oplysninger i officiel EF-publikation vedroerende pilotprojekter for byudvikling

I den officielle EF-publikation vedroerende 2. fase af pilotprojekterne for byudvikling, som finansieres i henhold til artikel 10 i EFRU-forordningen, vises der i forbindelse med omtalen af Granada-Albayzín-projektet (side 31) et foto af en lokal haandvaerksvirksomhed, som hverken har modtaget eller ansoegt om finansiel stoette i forbindelse med det naevnte projekt.

Saavel selve billedet som teksten dertil giver indtryk af, at virksomheden har forbindelse til dette EF-projekt, hvilket dens ejer afviser. Hvordan vil Kommissionen soerge for at faa korrigeret disse vildledende oplysninger? Har den kendskab til andre uregelmaessigheder i samme forbindelse?

Avar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(8. marts 1999)

Publikationen "Artikel 10 i forordningen for Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling, Bypilotprojekter, Fase II 1997-99, Projektbeskrivelser"(1) er udarbejdet med det formaal at give en orienterende oversigt over de 26 bypilotprojekter i de byer, som blev udvalgt i 1997. Den er netop nu ved at blive oversat til alle officielle EU-sprog, og har til formaal at informere den brede offentlighed om de nyskabende foranstaltninger som foregaar i de europaeiske byer med stoette fra EU.

Da publikationen blev udarbejdet og udgivet, var pilotprojekterne endnu kun i den indledende fase; publikationen fokuserer derfor paa maalene og de foreslaaede foranstaltninger frem for projekternes resultater. Al materiale er stillet til raadighed af projektlederne for at give et indblik i den type aktiviteter, som skal gennemfoeres. I det naevnte tilfaelde har projektlederen bekraeftet, at hensigten med billedet er at give et generelt eksempel paa det traditionsrige haandvaerk, der udfoeres i omraadet, som det ogsaa udtrykkes af overskriften "Keramik er et af de traditionsrige haandvaerk i Grenada", frem for en mere direkte reference til specifikke foranstaltninger. Kommissionen mener, at dokumentet er vejledende og ikke vildledende.

Ud over denne generelle publikation med beskrivelse af projekterne udgiver Kommissionen ogsaa aarlige rapporter om pilotprojekterne, som giver yderligere oplysninger om projekternes udvikling og de erfaringer og ideer, som er opstaaet paa baggrund af det samlede program.

(1) ISBN: 92-828-3940-0.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0504/99

af Ursula Stenzel (PPE) til Kommissionen

(8. marts 1999)

Om: Leonardo

Kontrakten med firmaet AGENOR om teknisk bistand til Leonardo-programmet er ikke blevet forlaenget.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvorfor alle anklager og eventuel saetten-spoergsmaalstegn i forbindelse med forvaltningen af Leonardo-programmet staedigt er blevet tilbagevist af Kommissionen?

2. Kan Kommissionen forklare, hvordan den er naaet frem til den manglende strafferetlige relevans i forbindelse med uregelmaessighederne i forvaltningen af Leonardo-programmet, naar UCLAF dog har konstateret en betragtelig skade for Faellesskaberne?

3. Hvordan forholder Kommissionen sig til det indtryk, der er opstaaet af, at Kommissionen ikke har gjort nok og handlet samvittighedsfuldt ved kontrollen med det for Leonardo ansvarlige kontor for teknisk bistand (AGENOR)?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson

(7. maj 1999)

1. Kontoret for teknisk bistand (BAT) til Leonardo har vaeret gjort til genstand for en aarlig revision af det ordregivende generaldirektorat, og dette har foert til, at udgifter, der ikke ansaas for stoetteberettigede, ikke er blevet godtgjort. Det har ligeledes vaeret gjort til genstand for en revision i Kommissionens finanskontrol, efter hvilken finanskontrollen har anbefalet, at kontrakten med selskabet Agenor ikke fornyes uden en radikal og global aendring og forbedring af kontorets forvaltning (herunder udskiftning af direktoeren). I mellemtiden var kontrakten med selskabet kun blevet forlaenget, med tilfoejelse af styrkede klausuler, i to paa hinanden efterfoelgende perioder paa fire maaneder, hvoraf den sidste udloeb den 31. januar 1999. Den paagaeldende revision stillede ikke spoergsmaalstegn ved programmet som saadan, men stort set kun ved den interne drift i det kontor, der bistod Kommissionen.

2. Afslutningen af finanskontrollens revisionsrapport med det ordregivende generaldirektorats svar skete i december 1998. Kommissionen konkluderede ikke paa den maade, som det aerede medlem angiver. Den henvendte sig saaledes til justitsmyndighederne den 10. februar 1999 (retten i Bruxelles) for at meddele den fire tilfaelde, som muligvis kan retsforfoelges (i to af disse tilfaelde havde det ordregivende generaldirektorat naegtet at udbetale godtgoerelsen efter sin egen revision).

3. Det ordregivende generaldirektorat foretog efter hvert af de foerste to aar en revision, efter hvilken de udgifter, der ikke ansaas for berettigede, ikke blev godtgjort til selskabet Agenor. Der fandt ligeledes i finanskontrollen en revision sted af det tredje aar. Efter disse efterfoelgende revisioner havde Kommissionen under den foerste midlertidige forlaengelse af kontrakten strammet forskellige bestemmelser over for Agenor. Derefter undlod den at forny kontrakten for et fjerde aar og ville ikke have fornyet den kontrakt, der udloeb den 31. januar 1999, hvis ikke en omstrukturering af Agenors kontor, som den havde forlangt, havde sikret, at de konstaterede mangler ikke ville fortsaette.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0721/99

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(29. marts 1999)

Om: Strukturfondene

Regioner, hvis koebekraftstandarder er lavere end 75 % af EF-gennemsnittet, klassificeres som "maal 1-regioner" og modtager betydelige EF-stoettemidler.

Beregningen af, hvorvidt dette loft er overskredet eller ej, foretages som fastsat i forslag til Raadets forordning (EF) om generelle bestemmelser om strukturfondene, KOM(98) 0131(1) paa grundlag af EUROSTATs statistiske oplysninger for de seneste tre aar.

I oejeblikket foreligger der kun tal for regnskabsaarene 1994, 1995 og 1996.

Hvilke regioner i Belgien mener Kommissionen ikke vil opfylde kriterierne for maal 1-regioner i denne periode?

(1) EFT C 176 af 9.6.1998, s. 1.