ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2421/98

af Concepció Ferrer (PPE) til Kommissionen

(30. juli 1998)

Om: Parkinsons sygdom og det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling i Den Europaeiske Union

Paa nuvaerende tidspunkt er 650.000 familier i Europa beroert af Parkinsons sygdom, et antal, som i 2008 vil kunne naa op paa 1.200.000. Disse foruroligende tal vidner om, at der er behov for at oege midlerne til finansiering af forskning i Parkinsons sygdom.

Kan Kommissionen konkret oplyse, hvilke dele af det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, som kan stilles til raadighed for de organisationer, der beskaeftiger sig med Parkinsons sygdom? Hvor store budgetmidler vil Kommissionen stille til raadighed herfor? Paataenker Kommissionen at gennemfoere saerlige foranstaltninger uden for det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, som koncentrerer sig om forskning i Parkinsons sygdom?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson

(5. oktober 1998)

I forbindelse med udarbejdelsen af det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (FTU)(1) har Kommissionen foreslaaet, at der bliver givet prioritet til forskellige forskningsomraader, som vil goere det muligt at give direkte stoette til klinisk og epidemiologisk forskning vedroerende Parkinsons syge. Kommissionens forslag til et saerprogram for FTU(2) om "livskvalitet og bioressourcer", vedroerer Parkinsons syge, forebyggelse heraf og ny behandling ved under noegleaktionen "befolkningens stigende gennemsnitsalder", at fremme forskningen i aldersbetingede sygdomme og sundhedsproblemer med hoej doedelighed.

Bestraebelserne paa at faa bedre kendskab til Parkinsons syge vil ogsaa blive fremmet ved generisk FTU, hvor kroniske sygdomme behandles generelt, og der laegges vaegt paa neurovidenskab og neurologiske lidelser.

For saerprogrammet "Livskvalitet og bioressourcer" har Kommissionen foreslaaet, at der bliver afsat 2 635 mio. ECU, med en vejledende procentangivelse, som omfatter 7,6 % til noegleaktionen "befolkningens stigende gennemsnitsalder" og 20,6 % til generisk forskning. Paa baggrund af Raadets og Europa-Parlamentets forskellige holdning til de samlede bevillinger og fordelingen inden for det femte rammeprogram, vil bevillingernes stoerrelse blive fastlagt igennem koncilliationsproceduren. Kommissionen vil stoette alle bestraebelser paa at naa frem til et tilfredsstillende kompromis.

Der er ikke planlagt nogen faellesskabsstoette til videnskabelig forskning i Parkinsons syge ud over det femte rammeprogram.

(1) KOM(97) 142 endelig udg.

(2) EFT C 260 af 18.8.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2678/98

af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Miljoekriminalitet

Det nuvaerende formandskab har i sit arbejdsprogram erklaeret bekaempelsen af organiseret kriminalitet for et af sine prioriterede maal. Denne trussel skal bekaempes baade individuelt og i faellesskab.

Det blev i konklusionerne fra topmoedet i Cardiff fastslaaet, at miljoekriminalitet er et alvorligt problem, der ofte har graenseoverskridende konsekvenser, og at Raadet skal vedtage foranstaltninger til bekaempelse heraf.

1. Hvilke konkrete foranstaltninger paataenker Kommissionen for at foelge denne opfordring op?

2. Hvad indeholder disse foranstaltninger specifikt?

3. Hvordan vil disse foranstaltninger faa indvirkning paa spoergsmaal om retsforfoelgning i medlemsstaterne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin

(5. oktober 1998)

Kommissionen er enig i det, der blev fremfoert i konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Cardiff om behovet for et taettere samarbejde paa europaeisk plan om bekaempelse af miljoekriminalitet. Den vil i denne forbindelse med interesse se paa de forslag om tvaernational kriminalitet, som den danske justitsminister bebudede under den aabne debat paa ministrenes moede (retlige og indre anliggender - RIA) i maj 1998. Saadanne foranstaltninger ville lette det retlige samarbejde og forhindre visse virksomheder i paa bekostning af miljoeet at drage fordel af de nuvaerende forskelle mellem landenes straffelovgivninger. Hvad Kommissionen angaar, overvejer den at supplere dette initiativ gennem en meddelelse, der tager sigte paa at styrke bekaempelsen af miljoekriminalitet, og som bl.a. omhandler udveksling af oplysninger, uddannelse, efterforskning, forebyggelse samt juridiske spoergsmaal som f.eks. overholdelse af den eksisterende lovgivning. Hvad dette sidste angaar, agter Kommissionen som naevnt i dens meddelelse om gennemfoerelse af Faellesskabets miljoelovgivning(1) at lade alle forslag til retsakter paa miljoeomraadet omfatte specifikke bestemmelser, ifoelge hvilke medlemsstaterne ved gennemfoerelsen skal vedtage love om sanktioner (bl.a. strafferetlige sanktioner) i tilfaelde af overtraedelse af bestemmelserne.

(1) KOM(96) 500 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2743/98

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(3. september 1998)

Om: Trykning af eurosedler

Transport og sikring af valuta er kendt som et farligt og risikobetonet arbejde, hvilket de nylige faglige aktioner i Belgien som foelge af overfald paa sikkerhedsvagter ogsaa viser.

Disse problemer med sikkerheden i et relativt fredeligt land som Belgien og de meget store omkostninger, der er forbundet med transport af valuta, giver anledning til at spoerge, om Kommissionen deler det synspunkt, at eurosedler kun boer trykkes inden for Den Europaeiske Unions graenser, og om den i givet fald har truffet eller vil traeffe foranstaltninger til at sikre, at dette bliver tilfaeldet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(13. oktober 1998)

Ifoelge EF-traktaten (artikel 105 A, stk. 1) har Den Europaeiske Centralbank (ECB) og de nationale centralbanker befoejelse til at udstede eurosedler, idet ECB har eneret til at bemyndige udstedelse af saadanne pengesedler. Den tekniske forberedelse af eurosedlerne blev overvaaget af Det Europaeiske Monetaere Institut (EMI) indtil oprettelsen af ECB (den 1. juni 1998) og derefter af ECB.

Ifoelge oplysninger fra ECB har 13 medlemsstater deres egne seddeltrykkerier. De to medlemsstater, der ikke har deres egne trykkerier, koeber deres pengesedler hos private europaeiske trykkerier, der har de noedvendige sikkerhedsforanstaltninger. Som besluttet af ECB's styrelsesraad i 1998 skal produktionen af eurosedler i foerste omgang foregaa paa nationalt plan paa de samme trykkerier med mulighed for ekstraordinaere bilaterale arrangementer for faelles fremstilling af visse vaerdienheder, hvor den maengde, der er behov for, ville vaere meget lille.

Befoejelserne til at udstede moenter hoerer ind under medlemsstaterne (artikel 105 A, stk. 2). De nationale moentfabrikker har ansvaret for at praege euromoenterne.

Da stoerstedelen af produktionen vil finde sted paa nationalt plan, vil transport af eurosedler og -moenter, og saaledes de tilhoerende risici og omkostninger, derfor vaere begraensede.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 2984/98 af John McCARTIN til Kommissionen. Undtagelser for bilforsikringsmarkedet i Irland



EF-Tidende nr. C 135 af 14/05/1999 s. 0149



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2984/98 af John McCartin (PPE) til Kommissionen (8. oktober 1998) Om: Undtagelser for bilforsikringsmarkedet i Irland Kan Kommissionen oplyse, om der for det irske bilforsikringsmarked gaelder undtagelser fra EU's konkurrencepolitik eller anden lovgivning, og hvornaar vil saadanne undtagelser blive bragt til ophoer? Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti paa skriftlige forespoergsler E-2983/98 og E-2984/98 (4. december 1998) Kommssionen er i faerd med at indhente de oplysninger, der er noedvendige for at besvare spoergsmaalet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, saa snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2606/98

af David Hallam (PSE) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Gennemfoerelse af arbejdstidsdirektivet

Vil det vaere en overtraedelse af arbejdstidsdirektivet, hvis Det Forenede Kongerige gennemfoerer det med en referenceperiode paa 14 i stedet for 7 dage, hvilket betyder, at arbejdstagere kan blive bedt om at arbejde 12 dage i traek uden at have fri en soendag eller en anden dag til at dyrke deres religion, og vil det vaere en afvigelse fra den maade, hvorpaa andre EU-medlemsstater har gennemfoert direktivet? Hvilke referenceperioder har andre medlemsstater hidtil valgt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(9. oktober 1998)

I henhold til artikel 16, stk. 1, i Raadets direktiv 93/104/EF(1) om visse aspekter i forbindelse med tilrettelaeggelse af arbejdstiden kan medlemsstaterne fastsaette en referenceperiode paa ikke over 14 dage for gennemfoerelsen af artikel 5 (ugentlig hviletid). Da Domstolen i sag C-84/94(2) annullerede andet afsnit i artikel 5 om soendagen som hviletid, er der intet til hinder for, at medlemsstaterne kan vedtage en referenceperiode paa 14 dage i spoergsmaalet om ugentlig hviletid.

Situationen i medlemsstaterne udviser store forskelle og er meget kompleks. I nogle medlemsstater anses soendagen i princippet for at vaere den ugentlige hviletid. I en raekke sektorer og aktiviteter er soendagsarbejde imidlertid tilladt, selv i medlemsstater, som har bestemmelser om arbejde om soendagen. Kommissionen foretager i oejeblikket en grundig undersoegelse af medlemsstaternes gennemfoerelsesforanstaltninger med henblik paa at forelaegge en rapport om arbejdstidsdirektivets gennemfoerelse. Spoergsmaalet om referenceperioder vil ogsaa blive behandlet i denne rapport.

(1) EFT L 307 af 13.12.1993.

(2) Sml. 1996, s. I-5755.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2156/98

af Heidi Hautala (V) til Kommissionen

(13. juli 1998)

Om: Betaling fra EU-projekter

Mange mindre ngo'er er kommet i likviditetsproblemer som foelge af den langsommelige betaling fra EU-projekter. Selvom projekternes selvfinansieringsgrad er paa f.eks. 40 %, bliver organisationen noedt til at binde vaesentlig flere af sine egne midler under projektperioden, da EU udbetaler sin stoette i tre rater. Den foerste rate (30 %) udbetales inden for 60 dage efter projektets begyndelse, den anden rate (40 %) inden for 60 dage efter godkendelsen af den foreloebige rapport og den tredje rate (30 %) inden for 60 dage efter godkendelsen af den endelige rapport. Selvom rapporterne er indsendt, kan der gaa maaneder, inden den endelige rapport bliver behandlet foer betalingen af den sidste rate.

Skal der ogsaa soeges om finansiering for kun ét aar ad gangen, selvom der for flere projekter er blevet planlagt og godkendt et laengere forloeb?

Kunne EU-betalingerne fremskyndes f.eks. ved at udbetale 50 % ved projektets begyndelse og 40 % efter godkendelse af den foreloebige rapport, (hvor der i praksis er gaaet 10 maaneder af det etaarige projekt), og de resterende 10 % efter godkendelse af den endelige rapport?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne Af Erkki Liikanen

(10. september 1998)

Stoette fra faellesskabet udbetales paa grundlag af projekternes specifikke juridiske grundlag, finansforordningen(1) og endelig de generelle instrukser og retningslinjer, Kommissionen har udarbejdet.

Ifoelge sidstnaevnte er der mulighed for at udbetale et stoerre beloeb i forskud paa betingelse af, at et pengeinstitut stiller garanti for forskuddet, der kan udgoere 100 % af stoetten.

For at loese de problemer, der omtales i forespoergslen, kan stoettemodtagerne faa en aftale med den paagaeldende betalingsanvisende tjenestegren under overholdelse af de bestemmelser, der gaelder i disse saerlige tilfaelde.

(1) EFT L 356 af 31.12.1977.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2367/98

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(27. juli 1998)

Om: Udenlandske indsatte, der opholder sig i franske faengsler i henhold til artikel 752

Frankrig har den politik, at illegale narkotikahandlere skal betale den frie markedspris for den narkotika, de er i besiddelse af, eller - hvis boeden er over 500.000 FRF - at de skal afsone yderligere to aar ud over deres dom. I dette tidsrum kan udlaendinge hverken overfoeres til deres hjemland eller proeveloeslades.

Vil Kommissionen stoette forslag, som tillader indsatte fra EU til at afsone disse sidste to aar af deres dom i deres hjemland?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin

(16. september 1998)

Ordninger vedroerende overfoersel af domfaeldte mellem medlemsstaterne henhoerer foerst og fremmest under Europaraadets konvention om overfoersel af domfaeldte af 21. marts 1983.

En domfaeldt persons overfoersel i henhold til denne konvention er undergivet en raekke betingelser; blandt andet skal den paagaeldende selv have givet sit samtykke til overfoerslen, og den stat, hvori dommen er afsagt, og staten, som den domfaeldte skal overfoeres til, skal vaere enige herom. Ifoelge konventionen skal den domfaeldte informeres om konventionens eksistens af den domfaeldende stat, ligesom den domfaeldte gives mulighed for at oplyse begge stater om sit eventuelle oenske om at blive overfoert. Begge stater kan anmode om overfoersel.

Retsligt samarbejde inden for Unionen er ifoelge afsnit VI i traktaten om Den Europaeiske Union et spoergsmaal af faelles interesse. Som disse bestemmelser er formuleret i oejeblikket, er Kommissionen ikke i stand til at goere noget paa dette omraade, idet det er medlemsstaterne, der skal tage et saadant initiativ.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2604/98

af Doeke Eisma (ELDR) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Gas- og elektricitetsdirektiver - vurdering af virkningerne paa miljoeet

Kommissionen har for nylig forelagt gas- og elektricitetsdirektiver som led i bestraebelserne hen imod stoerre liberalisering.

Hvorfor er disse direktiver ikke allerede blevet underkastet en vurdering af virkningerne paa miljoeet, og hvornaar vil det ske?

Hvad vil Kommissionen goere for at sikre, at effektivitetskravene til energisektoren, som er den sektor, der har de stoerste forpligtelser som foelge af klimaaendringen, ikke modarbejdes af liberaliseringsbestraebelserne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(26. oktober 1998)

Kommissionen forpligtede sig i 1993(1) til at lade nye lovforslag underkaste miljoekonsekvensvurderinger. Da forslagene til direktiver om liberalisering af markederne for elektricitet og naturgas imidlertid er fra den 21. februar 1992, har Kommissionen ikke ladet disse direktiver underkaste miljoekonsekvensvurderinger.

Kommissionen er generelt af den opfattelse, at de eventuelle risici ved liberalisering (f.eks. stoerre energiforbrug paa grund af lavere priser) saa rigeligt vil blive opvejet af de positive virkninger, liberaliseringen vil faa for miljoeet, idet den indbyrdes sammenknytning af systmer fremmes, naar der skabes et liberaliseret, faelles marked, hvilket betyder, at reservekapaciteten pr. land kan reduceres med et mindre spild af naturressourcer til foelge. Indfoerelse af konkurrence vil ogsaa foere til oeget effektivitet i energisektoren, fordi ressourcespild vil betyde hoejere priser, hvilket i en konkurrencesituation medfoerer tab af kunder. Endvidere vil yderligere liberalisering og priskonkurrence foere til en hurtigere overgang til den billigere og, hvilket er mest vigtigt, renere naturgasressource som braendstof for elektricitetsproduktion.

Endelig forventes det at skabe nye muligheder for, at miljoevenlige, vedvarende energier faar en stoerre markedsandel, naar markedet aabnes, og der ivaerksaettes de planlagte ledsageforanstaltninger til at fremme adgangen til det elektricitetsnet, der produceres af vedvarende energikilder.

(1) SEK(93) 785 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2816/98

af Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) til Kommissionen

(17. september 1998)

Om: Solbeskyttelsesmidler

I forbindelse med de forskellige rapporter, der i august er blevet offentliggjort i forskellige kommunikationsmidler om solbeskyttelsesmidlers ineffektivitet i forbindelse med melanom, bedes Kommissionen oplyse foelgende:

1. Ligger Kommissionen inde med oplysninger om, hvorvidt disse produkter er effektive eller ej?

2. Hvis dette ikke er tilfaeldet, hvilke skridt den agter at tage for at faa klarhed over dette spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(16. oktober 1998)

Sikkerheden ved kosmetiske midler, der markedsfoeres i Faellesskabet, er omfattet af bestemmelserne i Raadets direktiv 76/768/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler, ogsaa kendt som kosmetik-direktivet. Solbeskyttelsesmidlers sikkerhed overvaages noeje og reguleres gennem bestemmelserne i bilag VII, der indeholder en liste over de ultraviolette (UV) filtre, der kan anvendes i kosmetiske midler i Faellesskabet.

I artikel 7, litra a) i direktivet hedder det, at en fabrikant skal stille oplysninger om produktets effektivitet til raadighed for myndighederne. Solbeskyttelsesmidlers effektivitet paavises ved at fastslaa solbeskyttelsesfaktoren for et materiale eller produkt. Dette er den almindelige maade, hvorpaa et solbeskyttelsesmiddels effektivitet vurderes. Man sammenligner den UV-dosis, der kraeves for at opnaa hudreaktion med og uden det beskyttelsesprodukt, der undersoeges. Denne metode (for hvilken der foreligger en standardprotokol) er almindeligt accepteret af dermatologer og sundhedsmedarbejdere og har vist, hvilke fordele UV-filtrene giver i form af beskyttelse.

Imidlertid er Kommissionen lydhoer over for de bekymringer om solbeskyttelsesmidlers sikkerhed og effektivitet, der for nylig er rapporteret om. Kommissionen har inden for rammerne af arbejdet i den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og Non-Food Produkter til forbrugere sammensat et ekspertpanel om solbeskyttelsesmidlers sikkerhed. Ekspertpanelet samles til sit foerste moede i begyndelsen af 1999 og vil raadgive Kommissionen om foelger for forbrugernes sikkerhed ved brug af solbeskyttelsesmidler og UV-beskyttelsesmidler. Den Videnskabelige Komité vil undersoege solbeskyttelsesmidler og i den forbindelse se paa forbrugervaner og sikkerhed, og paa hvor gode de er til at blokere for skadelige virkninger ved udsaettelse for UV-straaler samt vurdere, hvorvidt det er formaalstjensligt at bruge solbeskyttelsesfaktoren som grundlag for oplysninger til forbrugerne. Kommissionen gennemgaar herefter ekspertpanelets udtalelser og foreslaar lovgivningsmaessige eller tekniske foranstaltninger alt efter, hvad der er relevant.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2753/98

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(10. september 1998)

Om: Mangel paa foedevarer i Nordkorea

Vil Kommissionen i betragtning af den fortsatte mangel paa foedevarer i Nordkorea og de heraf foelgende problemer med fejlernaering navnlig blandt boern efterkomme henstillingerne fra FAO om, at mere udbredt anvendelse af driftsformer med dobbelte afgroeder vil frembyde en delvis loesning, og vil Kommissionen navnlig imoedekomme anmodningen fra Nordkoreas regering om 8.000 t hvedesaasaed og 4.500 t bygsaasaed samt en yderligere anmodning om levering af kunstgoedning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan

(9. oktober 1998)

Kommissionen har foert noeje tilsyn med situationen med hensyn til foedevaresikkerhed i Nordkorea siden 1995. Der er i perioden 1995-98 leveret en vaesentlig EF-bistand til ca. 120 mio. ECU.

Skoent naturkatastrofer, saerlig i 1995 og 1996, har bidraget til at forvaerre situationen, er den grundlaeggende aarsag til foedevareknapheden i Nordkorea strukturbetinget og har rod i landets manglende evne til at tilpasse sit landbrug og oekonomi i almindelighed til de aendrede internationale omstaendigheder (bortfaldet af handelssubsidier i tidligere tid fra Kina og det tidligere Sovjetunionen).

Fordi problemerne er strukturbetinget har Kommissionen allerede i 1998 foretaget en omlaegning af Faellesskabets bistand fra foedevarehjaelp til foranstaltninger til at forbedre foedevaresikkerheden. Der er i oejeblikket en integreret pakke til 30 mio. ECU under gennemfoerelse, som omfatter baade foedevarehjaelp (86 000 tons forskellige produkter) og stoette til rehabiliteringen af landbruget (30 000 tons goedningsstoffer, faglig bistand og pilotprojekter). Faellesskabet har ogsaa tidligere stoettet initiativer med dobbelte afgroeder i Nordkorea for at oege produktiviteten i landbruget.

Der er endnu ikke truffet beslutning om eventuel foedevarehjaelp eller foedevaresikkerhedsforanstaltninger fra Faellesskabets side i Nordkorea i 1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 2910/98 af Edward KELLETT-BOWMAN til Kommissionen. Sikkerhed på arbejdspladsen i forbindelse med loddearbejde



EF-Tidende nr. C 118 af 29/04/1999 s. 0163



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2910/98 af Edward Kellett-Bowman (PPE) til Kommissionen (2. oktober 1998) Om: Sikkerhed paa arbejdspladsen i forbindelse med loddearbejde Er Kommissionen klar over, at mange arbejdstagere har problemer paa grund af den giftige roeg, som opstaar i forbindelse med loddeprocessen, navnlig folk, der er beskaeftigede med elektronisk montagearbejde, og er der planer af nogen art om at udarbejde forslag vedroerende denne giftige forurening? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (5. november 1998) Kommissionen er vidende om de sundhedsrisici, der opstaar for arbejdstagere, der udsaettes for svejseroeg. Arbejdstagere, der udsaettes for svejseroeg, er allerede omfattet af de foranstaltninger, der er truffet paa baggrund af Faellesskabets lovgivning om sikkerhed og sundhed paa arbejdspladsen, saasom Raadets direktiver 80/1107/EOEF(1), 89/391/EOEF(2), 89/654/EOEF(3), 89/655/EOEF3, 89/656/EOEF3, 90/394/EOEF(4) og 98/24/EF(5). I disse direktiver fastsaettes der med henvisning til EF-traktatens artikel 118A minimumsforskrifter, som finder anvendelse paa arbejdspladser, og som skal sikre, at der traeffes alle noedvendige forholdsregler for enten at forhindre, at arbejdstagere udsaettes for svejseroeg eller paa tilstraekkelig vis kontrollere omfanget heraf. (1) EFT L 327 af 3.12.1980. (2) EFT L 183 af 29.6.1989. (3) EFT L 393 af 30.12.1989. (4) EFT L 196 af 26.7.1990. (5) EFT L 131 af 5.5.1998.