SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0652/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(5. marts 2003)

Om: Modsætning mellem kraftig forhøjelse af gebyrerne for opholdstilladelser i Nederlandene og fremme af den frie bevægelighed i EU

1. Er Kommissionen klar over, at indvandrings- og naturalisationsstyrelsen (IND) i Nederlandene har forhøjet gebyrerne i forbindelse med ansøgning om opholdstilladelser både i august 2000 og i begyndelsen af 2003 med i hundredevis af euro, hvorved indvandrere, som er bosiddende i Nederlandene, og som er statsborgere i et EU-land eller et tredjeland, for en opholdstilladelse på ubestemt tid inden for et år i stedet for først 227 EUR og derpå 539 EUR nu skal betale 890 EUR, mens midlertidige opholdstilladelser til studerende, arbejdstagere og nytilflyttere fra et tredjeland er steget i pris fra 56 EUR til 430 EUR, og disse opholdstilladelser for unionsborgere koster 28 euro?

2. Er Kommissionen også klar over, at denne stigning er så meget mere drastisk, som forlængelse af en tilladelse, der løber fra den 1. marts 2003, ikke længere er gratis, men koster 285 EUR, og fordi personer, som ikke kan betale de nye høje takster, udvises af landet, mens der ikke findes nogen ordning for at imødegå nøden hos personer med en lav indkomst og med store familier, og fordi indvandrere, hvis ansøgning om opholdstilladelse afvises, mister deres penge?

3. Hvordan forholder de i spørgsmål 1 nævnte beløb sig til de beløb, som personer i en tilsvarende situation skal betale for lignende tilladelser i andre af EU's medlemsstater? Hvilke medlemsstater udsteder sådanne tilladelser gratis?

4. Hvilke følger vil den nederlandske forholdsregel efter Kommissionens opfattelse få for udlændinges mulighed for at arbejde eller studere i Nederlandene?

5. Er disse økonomiske tærskler i overensstemmelse med EU-politikken, som tager sigte på at fremme borgernes ret til frit at slå sig ned i en anden medlemsstat, og som desuden i stigende grad tager hensyn til, at personer fra tredjelande i længere tid har haft ophold i EU? Hvilke muligheder er der efter Kommissionens opfattelse for at få fjernet eller nedsat disse tærskler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(9. april 2003)

Det ærede medlems spørgsmål vedrører forhøjelsen af prisen for opholdstilladelser i Nederlandene.

Kommissionen er blevet informeret om stigningen i omkostningerne ved udstedelse og fornyelse af opholdstilladelser for tredjelandsstatsborgere.

Ifølge de oplysninger, som Kommissionen råder over, er prisen for udstedelse og fornyelse af opholdstilladelser for tredjelandsstatsborgere ikke lige så høj i de andre medlemsstater, uanset hvad formålet med opholdet er.

Med hensyn til unionsborgere kan Kommissionen efter at have kontaktet de nederlandske myndigheder bekræfte, at det nederlandske cirkulære om udlændingeloven fra 2000 er blevet ændret, således at omkostningerne ved midlertidige opholdskort (under ét år eller under fem år) for unionsborgere er blevet forhøjet fra 15,88 EUR til 28 EUR. Det er frivilligt, om unionsborgere vil ansøge om et opholdskort med ubegrænset varighed.

Ifølge fællesskabslovgivningen om fri bevægelighed og ophold for statsborgere i en medlemsstat udstedes opholdskort gratis eller mod betaling af et beløb, der ikke må overstige de gebyrer og afgifter, som betales af indenlandske statsborger for udstedelse af identitetskort. Kommissionen har kontrolleret, at stigningen i prisen på opholdskort for unionsborgere og deres familiemedlemmer stort set svarer til stigningen i prisen for identitetskort for nederlandske statsborgere, der koster 28,77 EUR. Stigningen er således ikke diskriminerende i forhold til identitetskort for indenlandske statsborgere, men er i overensstemmelse med fællesskabsretten.

Hvad angår den fælles indvandringspolitik præciseres det i forslaget om ret til familiesammenføring, som man for nylig er nået til politisk enighed om i Rådet, med forbehold af Parlamentets udtalelse, ikke, hvor meget en opholdstilladelse for familiemedlemmer, der er tredjelandsstatsborgere, skal koste. Forslaget indeholder dog en udtømmende liste over grundene til inddragelse eller nægtelse af fornyelse af familiemedlemmers opholdstilladelser. I den forbindelse betragtes det forhold, at en person ikke er i stand til at betale omkostningerne ved sin opholdstilladelse, ikke som tilstrækkelig grund til at fratage ham hans opholdsret.

I de andre forslag til direktiver, som Kommissionen har fremsat vedrørende tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på udøvelse af beskæftigelse som lønmodtagere og udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed(1) og med henblik på studier, faglig uddannelse eller volontørtjeneste(2), samt forslaget om status som fastboende udlænding(3) er der indført specifikke bestemmelser om omkostningerne ved opholdstilladelser. Det foreslås bl.a., at opholdstilladelser udstedes gratis eller mod betaling af et beløb, der ikke overstiger de gebyrer og afgifter, som medlemsstatens egne statsborgere betaler for udstedelse af identitetskort, eller eventuelt at størrelsen af de gebyrer, der skal betales, ikke overstiger de faktiske administrationsomkostninger. Disse forslag er dog stadig til behandling i Rådet og er derfor endnu ikke en del af gældende ret.

(1) EFT C 332 E af 27.11.2001.

(2) EFT C 45 E af 25.2.2003.

(3) EFT C 240 E af 28.8.2001.