SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3781/02

af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen

(6. januar 2003)

Om: Adfærdskodeks for multinationale virksomheder, som indfører fødevarer

EU anvender andre målestokke for fremstilling af fødevarer end lande i den øvrige verden. Der findes i EU andre bestemmelser for miljø, dyrevelfærd og fødevaresikkerhed. F.eks. er kød- og benmel som bestanddel i foderstoffer forbudt. Som følge af disse bestemmelser er landmænd i EU i almindelighed ringere stillet i konkurrencen med landmænd i den øvrige verden.

I henhold til de nugældende WTO-bestemmelser kan indførslen af ikke bare fødevarer, men også af rå- og hjælpestoffer begrænses, hvis der er åbenlyse risici for menneskers og dyrs sundhed.

En mulighed for at afhjælpe problemet med de konkurrencemæssige ulemper består i sammen med de virksomheder, der indfører fødevarer, at forhandle om en adfærdskodeks, hvormed de forpligter sig til kun at indføre de varer, som er fremstillet i overensstemmelse med produktionsmetoder, som svarer til de i Den Europæiske Union gældende.

1. Hvilke muligheder er der efter Kommissionens opfattelse for at udarbejde en sådan adfærdskodeks?

2. Hvilke andre muligheder er der efter Kommissionens opfattelse for på kort sigt, dvs. inden WTO-forhandlingernes afslutning, at træffe foranstaltninger, der skal begrænse de europæiske landmænds konkurrencemæssige ulemper?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. februar 2003)

Fødevarer og foder, der importeres til Fællesskabet med henblik på markedsføring i Fællesskabet, skal opfylde de relevante krav i fællesskabslovgivningen eller overholde andre forskrifter, der af Fællesskabet betragtes som værende på mindst samme niveau. Der findes derfor allerede en betydelig mængde lovgivning og kontrolforanstaltninger til sikring af importerede fødevarers og importeret foders sikkerhed, især for så vidt angår produkter af animalsk oprindelse. Dette er blevet omfattende ajourført og forbedret gennem de foranstaltninger, der blev varslet i Kommissionens hvidbog om fødevaresikkerhed(1) af januar 2000.

Der er efter hvidbogens offentliggørelse allerede taget en række større lovgivningsinitiativer. Som eksempel kan nævnes Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed(2), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 af 22. maj 2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier(3) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum(4). Andre vigtige forslag til forordninger om fødevarehygiejne og zoonoser drøftes stadig i Rådet og Parlamentet, mens der om kort tid vil blive forelagt forslag om fødevare- og foderkontrol og foderstofhygiejne.

Denne lovgivning omfatter vigtige forskrifter til sikring af, at importerede varer er på samme sikkerhedsniveau som produkter produceret i Fællesskabet. Hvis Kommissionen er overbevist om, at disse forskrifter ikke er overholdt, træffes der passende foranstaltninger, bl.a. om nødvendigt restriktioner eller forbud mod de pågældende fødevare- eller foderprodukter. Kommissionen mener således ikke, at fødevaresikkerheden i forbindelse med importerede varer er ringere end for varer produceret i Fællesskabet.

Lovgivningen er også forenelig med Fællesskabets internationale forpligtelser, herunder WTO-forpligtelserne. Disse internationale rammer sikrer, at de interesser, som ekportørerne af fødevarer fra Fællesskabet har, er beskyttet mod foranstaltninger, der er uforholdsmæssige, diskriminerende eller ikke er bakket op af et videnskabeligt belæg. På visse områder som f.eks. dyrevelfærd er bestemmelserne på internationalt plan ikke særligt omfattende, heller ikke i WTO. Kommissionen vil fortsat argumentere for, at det er legitimt at arbejde for større anerkendelse af dyrevelfærd. Der er i Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om lovgivningen om dyrevelfærd for opdrættede dyr i tredjelande og følgerne for EU(5) givet en fuld redegørelse for denne indsats.

Kommissionen har ikke planer om at gå ind i forhandlinger om en adfærdskodeks med virksomheder, der importerer fødevarer. Bestemmelserne om fødevaresikkerhed bør være bindende og bør kunne håndhæves. Det ville ikke være tilfældet med en adfærdskodeks, der ikke er retskraftig. Kommissionen opfordrer dog til, at der udarbejdes adfærdskodekser mellem de relevante parter, da de kan udgøre en ekstra sikkerhed og indeholde ekstra oplysninger til både producenter og forbrugere, når der ikke findes de nødvendige lovrammer.

Europæiske landmænds konkurrencemæssige stilling i forhold til tredjelande skal ses i sammenhæng med reformen af den fælles landbrugspolitik og langtidsperspektivet for et bæredygtigt landbrug og i lyset af de igangværende drøftelser om Doha-udviklingsrunden. Det er i begge tilfælde målet at skabe et mere konkurrencedygtigt og bæredygtigt europæisk landbrugssystem og samtidig give landmændene økonomisk støtte, der ikke er forbundet med produktionen, træffe andre støtteforanstaltninger, der er i overensstemmelse med WTO-reglerne, samt sikre, at der gives udførlige oplysninger til forbrugerne.

(1) KOM(1999) 719 endelig udg.

(2) EFT L 31 af 1.2.2002.

(3) EFT L 147 af 31.5.2001.

(4) EFT L 273 af 10.10.2002.

(5) KOM(2002) 626 endelig udg.