ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3612/97 af María Izquierdo Rojo (PSE) til Raadet (7. november 1997)

Om: Europaeiske kulturbyer

Pressen i Granada (Spanien) offentliggjorde tirsdag den 28. oktober 1997 oplysningen om, at den spanske regering snart ville indgive ansoegninger fra fire spanske byer om at blive udpeget som europaeisk kulturby under henvisning til: » at denne regeringsbeslutning er fastlagt efter et moede den 23. oktober mellem den spanske undervisnings- og kulturminister Esperanza Aguirre og den luxembourgske kulturminister Erna Hennicot-Schoepges, der er formand for Raadet (audiovisuelle spoergsmaal og kultur) for Den Europaeiske Union«. Ifoelge pressen skulle der ogsaa vaere taget hensyn til Europa-Kommissionens holdning til de krav, der stilles til europaeiske kulturbyer.

Vil Raadet ud fra principperne om aabenhed, information og samarbejde mellem de europaeiske institutioner stille noejagtige og daekkende oplysninger til raadighed?

Svar (26. januar 1998)

Kommissionen har netop forelagt et forslag til Europa-Parlamentets og Raadets afgoerelse om et EF-initiativ til fordel for arrangementet »Den Europaeiske Kulturby«, men saa laenge dette forslag ikke er vedtaget og gennemfoert, vil arrangementet foregaa i mellemstatsligt regi, hvilket betyder, at Den Europaeiske Kulturby for 2001 skal udpeges efter den hidtidige praksis.

I oejeblikket er det saaledes ministrene, »forsamlet i Raadet«, som har fastlagt kriterierne for valget, og som derfor ogsaa har udpeget de europaeiske kulturbyer fra 1985 til 2000.

De spanske myndigheder har skriftligt forelagt Raadets formand ansoegningerne fra fire spanske byer (Valencia i 2001, Salamanca i 2002, Granada i 2003 og Barcelona i 2004) og har dermed fulgt den fremgangsmaade, der har konsolideret sig i aarenes loeb.

Ud fra oensket om aabenhed afholdt formandskabet et seminar i Bourglinster den 7. og 8. november 1997 med deltagelse af repraesentanter for Europa-Parlamentet (formanden for Europa-Parlamentets Kulturudvalg deltog i droeftelserne), repraesentanter for de byer, der er kandidater til arrangementet i 2001 samt repraesentanter for medlemsstaterne og Kommissionen.

Droeftelserne paa dette seminar skulle goere det lettere for ministrene at traeffe deres valg.

Europa-Parlamentet vil kunne spille sin rolle fuldt ud allerede under droeftelserne om det nye forslag til afgoerelse, som Kommissionen har fremsat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3965/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (5. december 1997)

Om: Registrering af graeske ejendomme i Istanbul

Det tyrkiske finansministerium er begyndt at registrere alle de gamle og historiske huse i Istanbul, hvis ejere anses for at vaere ukendte eller for at have »ubekendte opholdssteder«, med henblik paa at udnytte disse ejendomme.

Eftersom der i virkeligheden er tale om bestraebelser paa at fratage graekernes ejendomsrettigheder i Istanbul, og eftersom Kommissionen i sit svar af 5. marts 1996 paa en forespoergsel af Elpida Frangopoulou (305/94, PE 211.841/rev.) erklaerede, at den agtede at goere enhver mulig indsats for at faa bragt spoergsmaalet op paa det naeste moede i Associeringsraadet EU-Tyrkiet, bedes Kommissionen besvare foelgende:

1. Har Associeringsraadet EU-Tyrkiet beskaeftiget sig med spoergsmaalet om disse ejendomme, saadan som Kommissionen lovede det? Hvilke reaktioner har der vaeret fra tyrkisk side?

2. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at forhindre, at den nye afgoerelse fra det tyrkiske finansministerium paa bekostning af graekernes ejendomsrettigheder i Istanbul gennemfoeres?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans van den Broek (19. januar 1998)

Det moede, der var berammet i Faellesskabets/Tyrkiets Associeringsraad til den 25.-26. marts 1996, maatte aflyses nogle faa dage forinden, fordi de noedvendige politiske forudsaetninger ikke laengere var til stede.

Associeringsraadet samledes derefter foerst den 29. april 1997. Paa dette seneste moede var raadet ikke i stand til at behandle spoergsmaalet om graeskejet ejendom i Tyrkiet.

Kommissionen har ikke vaeret i stand til at bekraefte det aerede medlems oplysninger om, at det tyrkiske finansministerium for tiden skulle vaere i gang med at registrere huse i Istanbul, hvis ejere er ukendte eller har ukendt bopael.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3435/97 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (31. oktober 1997)

Om: Laegemidler til bekaempelse af Aids

Forskningsindsatsen for at bekaempe Aids har opnaaet betydelige fremskridt, og senest er det lykkedes en forsker ved universitet i Napoli sammen med et hold tyske forskere at kopiere det Hiv-virus, der kan stimulere dannelsen af antistoffer, hvilket er foerste skridt mod udviklingen af en vaccine. Ikke desto mindre blokerer bureaukratiet for den nye generation af laegemidler og forsinker derved tilladelsen til at gennemfoere forsoeg, saaledes at kontoret for forsoeg med laegemidler i oejeblikket ligger inde med over 40.000 anmodninger, der venter paa tilladelse

Vil Kommissionen udarbejde et direktiv, der centraliserer forsoegene med de nye laegemidler til bekaempelse af Aids ved hjaelp af et saerligt agentur for forsoeg, der skal koordinere medlemsstaternes forsoegsordninger?

Vil Kommissionen udarbejde et direktiv, der kan begraense ventetiden for opnaaelse af tilladelse til at gennemfoere forsoeg?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (16. december 1997)

Siden fremkomsten af denne sygdom har der i forbindelse med udviklingen af laegemidler til behandling af AIDS, isaer hvad angaar effektivitet og sikkerhed, som oftest vaeret tale om et internationalt samarbejde, isaer takket vaere gennemfoerelse af kliniske afproevninger, som nogle gange omfatter hospitaler i flere forskellige medlemsstater. Disse kliniske afproevninger gennemfoeres i henhold til retningslinjer, der er vedtaget paa internationalt plan i et saerlige forum, der kaldes den Internationale Harmoniseringskonference (ICH), som afholdes siden 1990. De fastlaegger de betingelser, der gaelder for afproevning af fremtidige laegemidler. For baade at tilgodese de krav, der stilles m.h.t. folkesundheden og den frie bevaegelighed for laegemidler, og for at forbedre hele faellesskabslovgivningen om markedsfoeringstilladelse for laegemidler har Kommissionen netop udarbejdet et udkast til Raadets direktiv ((EFT C 306 af 8.10.1997. )), som behandles for tiden. Formaalet med forslaget er at styre gennemfoerelsen af kliniske afproevninger paa faellesskabsplan, og gaar i hovedsagen ud paa at gentage disse retningslinjer, som medlemsstaterne skal overholde, samtidig med at der tilfoejes et etisk afsnit, hvori der fastsaettes frister for de forsoegsansvarlige. Dette udkast til direktiv supplerer bilaget til Raadets direktiv 75/318/EOEF, aendret ved Kommissionens direktiv 91/507/EOEF ((EFT L 270 af 26.9.1991. )), idet der fastsaettes bestemmelser om, hvordan indholdet og udform-ingen af de kliniske resultater, der vedlaegges til stoette for ansoegningen om markedsfoeringstilladelse, skal vaere. Det skal endelig understreges, at de fleste laegemidler mod AIDS i kraft af deres innoverende karakter er blevet eller bliver tilladt i henhold til den centraliserede faellesskabsprocedure, der er fastsat i forordning (EOEF) 2309/93, som nedsatte fristerne for udstedelse af markedsfoeringstilladelse til hoejst 210 dage.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3433/97 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (31. oktober 1997)

Om: OEdelaeggelser af kunstskatte foraarsaget af jordskaelvet i Umbrien

Kommissionen har for nylig meddelt, at den vil bevilge 100.000 ecu til afhjaelpning af de oedelaeggelser, der er foraarsaget af jordskaelvet i Umbrien. Midlerne vil blive skaffet fra Raphael-programmet til stoette for kulturarven, hvorunder der er indkaldt stoetteansoegninger, for hvilke fristerne netop udloeber i disse dage.

Finder Kommissionen ikke, at denne bevilling er temmelig utilstraekkelig i forhold til skadernes omfang, der skyldes jordskaelvets voldsomhed og isaer den omstaendighed, at det strakte sig over adskillige dage?

Skaderne som foelge af jordskaelvet har ikke blot ramt private boliger, men ogsaa haandvaerksvirksomheder og navnlig religioese bygninger, hvoriblandt San Francesco-basilikaen i Assisi. Formaalet med Raphael-programmet er at stoette og bevare kulturarven, men den annoncerede bevilling tyder ikke paa, at Kommissionen helt har forstaaet, hvilken kunsthistorisk vaerdi de paagaeldende bygninger repraesenterer - bygninger, der ikke blot har en uvurderlig vaerdi for Italien, men for hele verden, og som derfor boer beskyttes af Den Europaeiske Union.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja (16. december 1997)

Som svar paa det aerede medlems spoergsmaal bekraefter Kommissionen at have bevilget en katastrofehjaelp paa 100 000 ECU over sine kulturbevillinger. Selvfoelgelig svarer dette beloeb ikke til omfanget af behovene, men er - efter hoering af de italienske myndigheder - blevet bevilget til katalogisering af fragmenterne af de beskadigede freskomalerier i San Francesco-basilikaen i Assissi. Der er her tale om en foranstaltning af stor videnskabelig interesse, som kan danne grundlag for udarbejdelse for, hvordan andre eventuelle tilsvarende interventioner paa europaeisk plan gribes an. Inddragelsen af andre europaeiske lande kan medfoere andre former for samarbejde med Kommissionen paa kulturomraadet og saerlig i forbindelse med Raphaël-programmet, idet der dog maa tages hoejde for de meget begraensede ressourcer, der er bevilget til dette program.

Der kan i oevrigt gives vaesentlig stoette i form af strukturstoette. Jordskaelvene har rent faktisk beroert omraader med stor landbrugsvirksomhed, som har Kommissionens fulde opmaerksomhed, og som naesten helt falder ind under maal 5b.

De to ramte regioner har anmodet Kommissionen om at tilpasse programmeringen af maal 5b til de nye prioriteter og de nye behov, som er opstaaet efter det alvorlige jordskaelv.

Kommissionen bekraefter, at den er parat til indenfor rammerne af et partnerskab at igangsaette de noedvendige procedurer for at kunne supplere de samlede programmeringsdokumenter for maal 5b med saerlige genopbygningsforanstaltninger. Det vil derefter kunne vurderes, om det er hensigtsmaessigt at intervenere til fordel for kulturmindesmaerker og kunstvaerker og for landsbyernes produktionspotentiale og genopbygning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3602/97 af Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) til Raadet (7. november 1997)

Om: Timorensiske flygtninge i den oestrigske ambassade i Jakarta

Siden midten af september 1997 har en gruppe timorensere, herunder en familie paa fire, soegt tilflugt i den oestrigske ambassade i Jakarta. Den portugisiske regering har allerede erklaeret sig villig til at modtage dem paa portugisisk omraade, saadan som de har bedt om, men de indonesiske myndigheder har naegtet dem udrejsevisum under henvisning til, at de er mistaenkt for strafbare handlinger. Saadanne handlinger har allerede foert til faengsling af 12 andre timorensere, der, som det tilsyneladende er almindeligt hos det indonesiske politi, hvilket bekraeftes af adskillige beretninger, er udsat for tortur. Det er denne faengsling og tortur, som flygtningene i den oestrigske ambassade forsoeger at beskytte sig imod. Den oestrigske regering skal vaere under pres fra de indonesiske myndigheder, og eftersom den har vaeret vaert for det inter-timorensiske moede, frygtes det, at dette pres vil blive forstaerket, naar moedet er afsluttet.

Raadet bedes oplyse, om det i betragtning af, at den oestrigske og den portugisiske regering udgoer en del af Raadet, ikke ville vaere muligt at stoette den oestrigske regering i dens berettigede modstand mod dette pres og udfolde bestraebelser for over for den indonesiske regering at udvirke, at flygtningene kan forlade den oestrigske ambassade og rejse til Portugal.

Svar (12. februar 1998)

Raadet foelger situationen i OEsttimor meget omhyggeligt og med stor bekymring. Det har opmaerksomheden rettet mod situationen for de personer, der har soegt tilflugt i den oestrigske ambassade, og som har bedt om at blive overfoert til Portugal.

Den Europaeiske Union benytter enhver lejlighed til at goere den indonesiske regering opmaerksom paa dens holdning med hensyn til OEsttimor. Den stoetter fremdeles aktioner og foranstaltninger, der tager sigte paa at loese problemet omkring OEsttimor. Kun hvis dette problem loeses, vil man kunne undgaa episoder med folk, der soeger tilflugt i udenlandske ambassader i Jakarta. EU har ogsaa gjort den indonesiske regering specifikt opmaerksom paa, at den ser med bekymring paa situationen for de oesttimorere, der stadig opholder sig i den oestrigske ambassade i Jakarta.

EU ser meget gerne, at der findes en hurtig loesning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3510/97 af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet (14. november 1997)

Om: De europaeiske (lokale) myndigheders forskelsbehandling af aeldre og handicappede

1. I »Hofkwartier« i Haag i Nederlandene paa hjoernet af Molenstraat og Prinsestraat registreres al trafik, ogsaa af fodgaengere, af kommunen via videokameraer i forbindelse med lukningen af en del af byen for den motoriserede trafik. Tilsyneladende overvaages videooptagelserne ogsaa af privatpersoner, dvs. medarbejdere paa Parkhotel i Haag, som har givet visse udvalgte motorkoeretoejer tilladelse til at benytte de lukkede gader mellem kl. 11.30 og 17.30. Resultatet er, at kun kunder i Parkhotel og Paleishotel kan faa fat i taxaer. Mener Raadet ikke, at der her er tale om en grov forskelsbehandling fra de lokale myndigheders side i Haag af borgerne i almindelighed og af handicappede og aeldre besoegende fra andre faciliteter end Parkhotel og Paleishotel i saerdeleshed?

2. Er Raadet rede til at anmode Kommissionen om udarbejdelse af direktiver med det formaal, at privatpersoner ikke mere faar tilladelse til paa offentlig vej at gribe ind i borgernes mobilitet i almindelighed og aeldre og handicappedes i saerdeleshed som ovenfor beskrevet?

Svar (26. januar 1998)

Det aerede parlamentsmedlem vil forstaa, at Raadet ikke kan vaere orienteret om de saerlige forhold, der beskrives i forespoergslen, og som aabenbart vedroerer en lokal situation, som det er vanskeligt at drage generelle foelger af for hele EU-omraadet.

Hvad naermere angaar problemerne med handicappedes mobilitet understreger Raadet, at det tillaegger dette problem stor betydning; det aerede parlamentsmedlems opmaerksomhed henledes paa to tekster, nemlig resolutionen om lige muligheder for mennesker med handicap (EFT C 12/97 af 20.12.96) og henstillingen om parkeringskort for mennesker med handicap, som Raadet formentlig snart vil vedtage.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2503/97 af Anne McIntosh (PPE) til Kommissionen (18. juli 1997)

Om: Lovligheden af det uventede forslag om store skatter paa privatiserede forsyningsselskaber i Det Forenede Kongerige

Er Kommissionen enig i, at denne skat paa privatiserede forsyningsselskaber i Det Forenede Kongerige er ulovlig i henhold til EF-rettens bestemmelser?

Hvis dette er tilfaeldet, hvad vil Kommissionen goere for at hindre gennemfoerelsen af denne oedelaeggende skatteopkraevning i Det Forenede Kongerige?

I lyset af, at denne uventede skat ogsaa vil blive paalignet British Airports Authority, (de britiske lufthavnsmyndigheder) er Kommissionen af den opfattelse, at den foreslaaede skat er i strid med aand eller bogstav i traktatens artikel 129 C om transeuropaeiske net?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (10. november 1997)

Kommissionen er bekendt med, at Det Forenede Kongerige for nyligt har vedtaget en saerlig skat (den saakaldte »windfall tax«) paa excessivt overskud, der er opnaaet i forbindelse med privatiserede selskabers introduktion paa boersen.

Kommissionen skal goere det aerede medlem opmaerksom paa, at ifoelge den nuvaerende EF-lovgivning staar det i princippet medlemsstaterne frit for at fastsaette selskabsskatten og de naermere regler i forbindelse hermed, forudsat at man overholder principperne om ligebehandling og ikke-diskrimination i overensstemmelse med traktatens grundlaeggende frihedsrettigheder.

Kommissionen kan paa dette punkt ikke paa grundlag af de foreliggende oplysninger konstatere, om der er sket overtraedelse af denne ret.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3355/97 af Fernando Fernández Martín (PPE) til Kommissionen (15. oktober 1997)

Om: Boern som slaver i Afrika

Menneskerettighedsgrupper i Togo og Nigeria, Amnesty International og Anti-Slavery International har for nylig udsendt rapporter, hvoraf det fremgaar, at boerns slavearbejde i Afrika blomstrer som aldrig foer. Boern fra landsbyerne i de fattigste omraader bliver kidnappet eller koebt af deres foraeldre til at blive solgt som slaver; de anvendes normalt som tjenere, faarehyrder, soldater eller prostituerede. Deres livsvilkaar er ofte aldeles umenneskelige.

Hvad mener Kommissionen om denne situation? Har den eller overvejer den i samarbejde med regeringerne i de beroerte lande at traeffe foranstaltninger for at forbedre situationen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (26. november 1997)

1. Kommissionen er staerkt bekymret over de forhold som boern i verdens tredjelande lever under, baade helt generelt og mere specifikt over de mange former for udnyttelse af boern, herunder som tvungen arbejdskraft og saagar som slaver. Den gaar fuldt ind for Faellesskabets standpunkt som dette blev udtrykt over for De Forenede Nationers Menneskerettighedskommission. Heri fordoemmer man de alvorlige forbrydelser der begaas mod boern, og appellerer indtraengende til alle de lande der har undertegnet konventionen om boerns rettigheder, om hurtigst muligt at ratificere denne konvention og ivaerksaette den overalt og uden forbehold. Kommissionen slaar igen fast at det maa vaere hoejeste maal for alle at faa sat en stopper for udnyttelse af boern som slaver eller til sexuelle formaal.

2. Specifikt hvad angaar situationen i Afrika skal Kommissionen goere opmaerksom paa at et af de fundamentale elementer i den reviderede fjerde Lomé-konvention er kravet om at menneskerettighederne og demokratiets og retsstatens principper skal overholdes. I denne sammenhaeng indgaar udnyttelse af boern som slaver.

3. Kommissionen skoenner at det i denne forbindelse er af allerstoerste vigtighed at faa ivaerksat positive foranstaltninger, blandt andet paa uddannelsesomraadet. Kommissionen finansierer allerede som led i udviklingsprogrammerne forskellige projekter der tager sigte paa at give boern bedre levevilkaar i de forskellige lande, og den agter at fortsaette ad samme spor i samarbejdet med de internationale organisationer og NGO'erne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2920/97 af Bertel Haarder (ELDR) til Kommissionen (17. september 1997)

Om: Etablering af sikre omraader

Det har vist sig naesten umuligt for en raekke EU-lande at tilbagesende asylansoegere fra isaer afrikanske lande, fordi der mangler sikre omraader i hjemlandet eller i nabolandene, hvor de kan faa beskyttelse og hjaelp.

Vil Kommissionen serioest overveje at benytte udviklings- og katastrofemidler eller soege nye bevillinger til etablering af saadanne sikre omraader?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (17. november 1997)

Kommissionen er ved at gennemfoere Raadets resolution af 5 juni om kohaerens indenfor udviklingsbistand. Den vil derfor indkalde til moeder mellem eksperter fra medlemsstaterne, hvor overordnede spoergsmaal om sammenhaengen mellem indvandringen fra og udviklingen i de beroerte lande skal behandles. Kommissionen overvejer ikke paa nuvaerende tidspunkt den strategi, som det aerede medlem foreslaar.

Det Europaeiske Faellesskabs Kontor for Humanitaer Bistand stoetter aktioner, der afhjaelper konsekvenserne af folkevandringer (flygtninge, tvangsfordrevne og repatrierede), der skyldes natur- og menneskeskabte katastrofer, ligesom det stoetter repatriering til oprindelseslandet og genhusning, hvor internationale aftaler fastsaetter bestemmelser herom. Kontoret stoetter i taet samarbejde med lokale organisationer ogsaa kortfristede restaurerings- og genopbygningsarbejder af isaer infrastrukturer og udstyr med det formaal at fremme bistandens formidling til bestemmelsesstedet for at hindre en forvaerring af krisens virkninger og bistaa de ramte befolkninger med at genetablere en minimal selvforsyning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 2563/97 af Cristiana MUSCARDINI til Rådet. Fri bevægelighed for alle borgere i Den Europæiske Union



EF-Tidende nr. C 158 af 25/05/1998 s. 0010



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2563/97 af Cristiana Muscardini (NI) til Raadet (28. juli 1997) Om: Fri bevaegelighed for alle borgere i Den Europaeiske Union Finder Kommissionen ikke, at den eventuelt gennem sin formand boer goere den italienske ministerpraesident opmaerksom paa, at den italienske forfatning som foelge af en bestemmelse, der har vaeret permanent provisorisk i naesten 50 aar, er i strid med verdenserklaeringen om menneskerettigheder og Maastricht-traktatens bestemmelser om fri bevaegelighed for personer i EU, der begge er undertegnet af Italien? Forfatningen strider ogsaa imod almindelig sund fornuft, idet den paagaeldende bestemmelse tvinger det statslige TV-selskab Rai til at afholde store udgifter, naar det hver uge maa sende udstyr og personale til Genève, for at dets medarbejder, hr. Savoia Emanuele Filiberto, der er en kendt sportskommentator, kan udfoere sit arbejde der, fordi den paagaeldende bestemmelse forbyder ham saavel som hans fader, hr. Savoia Vittorio Emanuele, der er forretningsmand og maegler, adgang til Italien. Svar (26. januar 1998) Det tilkommer ikke Raadet at udtale sig om en medlemsstats forfatningsmaessige forhold.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3570/97 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (13. november 1997)

Om: Alvorligt tilfaelde af racistisk forskelsbehandling begaaet af belgiske idraetsmyndigheder mod to italienske statsborgere

Det vallonske judo-forbund i Belgien har besluttet at ekskludere unionsborgere fra judomesterskaberne. Beslutningen vaekker isaer bekymring, fordi den ogsaa forbyder fremmede statsborgere at dyrke judo i de forskellige klubber, som de ikke laengere maa vaere medlemmer af.

To unge italienere, broedrene Ermanno og Emanuele Agostini, der flere gange har vundet de belgiske mesterskaber i perioden 1984-1994, oplever det belgiske judo-forbunds udelukkelse af fremmede statsborgere paa deres egen krop.

Vil Kommissionen traeffe foranstaltninger over for de belgiske myndigheder for at haandhaeve unionsborgernes rettigheder og beskytte de demokratiske lighedsprincipper?

Vil Kommissionen udarbejde et direktiv, der fordoemmer de belgiske sportsmyndigheders racistiske bortvisning af fremmede statsborgere baade fra idraetsstaevner og fra udoevelse af judo-sporten?

Vil Kommissionen udarbejde et direktiv, der kan beskytte karrieren for Agostini-broedrene, der flere gange har vaeret belgiske mestre, og vil den sikre dem adgang til sportsudoevelse i det land, de har taget ophold i?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Padraig Flynn (15. december 1997)

Udelukkelse af EU-borgere fra den fransktalende judo-liga kan af flere grunde anses for at vaere i strid med faellesskabsretten. For EU-arbejdstagere, som har loennet erhvervsarbejde paa den belgiske stats omraade, er adgang til judo-klubber og judo-ligaen at betragte som en social fordel i henhold til artikel 7, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet ((EFT L 257 af 19.10.1968. )). Denne fordel tilfalder ikke blot arbejdstagerne, men ogsaa deres familiemedlemmer.

Hvis der med deltagelse i den fransktalende judo-liga er tale om en oekonomisk aktivitet, saa er udelukkelse af EU-borgere i forbindelse med judo-klubber og dermed ligaen i strid med retten til at etablere sig frit.

Den forskelsbehandling, som det aerede parlamentsmedlem paataler, har oprindelse i en beslutning, som er truffet af den fransktalende liga, der er en privat enhed, og derfor har Kommissionen ikke ret til at intervenere. Kommissionen skal dog bemaerke, at EF-traktatens artikel 48 og 52 samt forordning (EOEF) nr. 1612/68 finder direkte anvendelse ved de nationale domstole og kan goeres gaeldende til forsvar for rettigheder, som traktaten giver enkeltpersoner.