ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1605/99

af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Kommissionen

(7. september 1999)

Om: Udvidelse af retsgrundlaget for fællesskabsstøtte

I Fællesskabets retsregler findes der i øjeblikket kun hjemmel for støtteforanstaltninger til bedrifter i krise, hvis årsagen til krisen skyldes veterinære eller fytosanitære sygdomme hos dyrene, således at produkterne fra disse dyr må tages ud af handlen for at hindre overførsel af sygdommene fra dyr til mennesker. De støtteforanstaltninger, der blev vedtaget under BSE-krisen, var baseret på dette retsgrundlag.

I forbindelse med dioxinkrisen blev det også på fællesskabsniveau vedtaget at tage dyr ud af handlen af hensyn til folkesundheden. Årsagen var imidlertid her ikke en virus- eller bakterieinfektion, men menneskelige fejl, der medførte sygdom. Men følgerne for de berørte bedrifter var de samme.

Mener Kommissionen ikke, at omfanget af dioxinkrisen i Belgien og det forhold, at sådanne menneskelige fejl også sker i andre medlemsstater, er af en sådan art, at en udvidelse af retsgrundlaget for fællesskabsstøtte er ønskværdigt, således at fremtidige, objektivt dokumenterbare sygdomme hos dyr, der medfører, at de berørte dyr og de derfra stammende produkter bliver uegnede til menneskelig føde og derfor tages ud af handlen, kan være tilstrækkeligt grundlag for fællesskabsstøtte til de berørte bedrifter?

Er Kommissionen rede til om nødvendigt at forelægge forslag til retsregler med sigte på at skabe et retsgrundlag for dette?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. oktober 1999)

Det er rigtigt, at EU ifølge gældende bestemmelser, dvs. Rådets beslutning 90/0424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet(1), kun kan yde tilskud til udryddelse og overvågning af de sygdomme, som er anført i listen i bilaget til beslutningen, der bl.a. omfatter bovin spongiform encephalopati (BSE).

Dioxinkrisen er ikke forårsaget af en af de sygdomme, der er anført på listen, men skyldes en menneskelig fejl, som har medført en forurening af fødevarekæden.

Kommissionen mener, at ansvarsreglerne i princippet bør anvendes, når der sker en menneskelig fejl. Den, der har forvoldt forureningen, kan under ingen omstændigheder modtage erstatning.

Hvad angår medlemsstaternes muligheder for at yde statsstøtte til landbrugere og virksomheder, som lider tab på grund af en sådan fejl, tillader Kommissionen sig at henvise til det svar, den afgav på det ærede medlems spørgsmål P-1609/99(2).

(1) EFT L 224 af 18.8.1990.

(2) EFT C 27 E af 29.1.2000, s. 147.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1508/99

af Wolfgang Kreissl-Dörfler (Verts/ALE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Støtte til de beskyttede naturområder Königsbrucker Heide og Am Spitzberg (i Sachsen, Tyskland) som led i fællesskabsinitiativet vedrørende omstilling af forsvarsafhængige områder

Som led i fællesskabsinitiativet KONVER er der afsat penge til de beskyttede naturområder Königsbrucker Heide og Am Spitzberg i Sachsen.

Kommissionen anmodes om følgende oplysninger:

1. I hvilket omfang og med hvilket formål er der ydet tilskud og lån, og hvilke konkrete foranstaltninger er blevet støttet med disse penge?

2. Har de iværksatte foranstaltninger bevirket tilsidesættelse af områdernes beskyttede status (f.eks. gennem ødelæggelse af biotoper, tilplantning af åbne arealer, anlæggelse af brandveje gennem skovområder)?

3. Har de iværksatte foranstaltninger bevirket, at områdernes potentielle status som levested for dyre- og plantearter (direktiv 92/0043/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter)(1) er bragt i fare?

4. Er de støttede foranstaltninger i strid med gældende miljø- og naturbeskyttelsesbestemmelser, eller tilsidesættes den i fællesskabsinitiativet KONVER indeholdte bestemmelse om, at støttede foranstaltninger skal tjene til forbedring af miljøet?

5. Er det Kommissionen bekendt, at der er indgivet anmodning om ophævelse af den beskyttede status for naturområdet Am Spitzberg med henblik på ansøgning om flere penge fra fællesskabsinitiativet KONVER?

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(6. oktober 1999)

I indeværende programmeringsperiode (1994-1999) modtager Sachsen strukturfondsmidler inden for rammerne af Fællesskabets Konver-initiativ.

I henhold til partnerskabs- og nærhedsprincipperne er det de nationale og regionale myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af de operationelle programmer og udvælgelsen af særlige projekter. I Sachsen er det økonomiministeriet, der har det øverste ansvar. Det har selvfølgelig pligt til at følge EU-lovgivningen, herunder lovgivningen om naturbeskyttelse.

Hvad angår Fællesskabets Konver-initiativ, er der på forhånd udstukket nogle prioriterede finansieringsretningslinjer; de særlige projekter udvælges under gennemførelsen af programmet. Det er således muligt at indsende projektansøgninger til de ansvarlige myndigheder i overensstemmelse med prioriteringerne.

Hvis bestemmelserne ifølge det ærede medlem er blevet overtrådt i sagen vedrørende Am Spitzberg eller i andre tilfælde, opfordres han til at fremlægge yderligere oplysninger, så Kommissionen kan tage problemet op med de tyske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0129/99

af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet

(3. februar 1999)

Om: Omkostningerne i forbindelse med indfoerelsen af euroen

1. Er Raadet bekendt med, at bankerne i anledning af indfoerelsen af euroen hos deres kunder opkraever et gebyr paa NLG 5,- ved brug af betalingskort i udlandet?

2. Er Raadet endvidere bekendt med, at bankerne ved indenlandsk brug af betalingskortet opkraever et gebyr paa NLG 0,50?

3. Er Raadet klar over, at bankkunderne navnlig paa grund af gebyret paa NLG 5,- per gang ved brug af kortet i udlandet foeler sig tvunget til at haeve stoerre beloeb for at spare omkostningerne? Haever man én gang femhundrede gylden, koster det fem gylden, mens fem gange hundrede gylden vil koste femogtyve gylden.

4. Deler Raadet den opfattelse, at ovenstaaende ikke fremmer den enkelte borgers sikkerhed i betragtning af, at der haeves stoerre beloeb i udlandet for at spare omkostninger?

5. Er Raadet rede til, i betragtning af at bankerne opkraever en identisk tarif, at undersoege, om der her er tale om karteldannelse, henholdsvis misbrug af monopolstilling fra bankernes side?

6. I bekraeftende fald hvilke foranstaltninger agter Raadet at traeffe for at imoedegaa dette?

Samlet svar paa skriftlige forespoergsler E-4027/98 og E-0129/99

(29. marts 1999)

Som det aerede medlem maaske er klar over, vedtog Kommissionen den 23. april 1998 en henstilling til medlemsstaterne og til bankerne og disses sammenslutninger om bankgebyrer for omregning til euroen.

Efter Kommissionens opfattelse, som anfoert i denne henstilling, er bankerne ikke retligt berettiget til at beregne

- gebyrer for omregning af indgaaende betalinger i euro-enheder eller i den nationale valutaenhed i overgangperioden

- gebyrer for omregning af konti fra den nationale valutaenhed til euro-enheden ved overgangsperiodens udloeb

- et andet gebyr for en tjenesteydelse i euro-enheden end for samme tjenesteydelse i den nationale valutaenhed.

For andre transaktioner er bankerne i princippet, ligesom for andre tjenesteydelser, berettiget til at opkraeve gebyrer, idet de selvfoelgelig skal overholde reglerne i traktaten, herunder ogsaa dennes konkurrenceregler.

Ad punkt 5 og 6: Ifoelge traktatens artikel 89 skal Kommissionen paase, at traktatens principper om fri konkurrence i artikel 85 og 86 overholdes (forbud mod aftaler eller samordnet praksis, der kan hindre eller fordreje konkurrencen, eller mod misbrug af en dominerende stilling).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0031/99

af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen

(20. januar 1999)

Om: Saerlig statsstoette til amerikanske landmaend

Den amerikanske regering stoetter USA's landmaend ved at yde dem "en saerlig stoette" for at afboede prisfaldet paa landbrugsprodukter paa verdensmarkedet.

EU derimod er engageret i et ikke tidligere set forsoeg paa at nedskaere landbrugsudgifterne paa faellesskabsbudgettet med saerlig vaegt paa en reducering af stoetten til de europaeiske landmaend, hvilket medfoerer enorme indkomsttab saerlig for landmaendene med lav indkomst i Unionens sydlige lande.

Mener Kommissionen, at den amerikanske regerings ydelse af en "saerlig stoette" til USA's landmaend er forenelig med Verdenshandelsorganisationens bestemmelser, og hvorledes har Kommissionen til hensigt at reagere, for at der ikke skal ske en yderligere forringelse af de europaeiske landmaends konkurrenceevne og indtaegt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. marts 1999)

Medlemmerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO) har forpligtet sig til at mindske den indenlandske stoette i overensstemmelse med de kvantitative forpligtelser. Stoette, som opfylder de specifikke kriterier i aftalen om landbrug(den saakaldte "groenne kasse" og "blaa kasse"), er dog ikke underlagt disse krav om krav om nedskaeringer. USA's foranstaltninger, som det aerede medlem omtaler, skal meddeles WTO, som herefter soerger for en gennemgribende undersoegelse paa baggrund af foranstaltningernes art og USA's forpligtelse til at nedsaette stoetten.

De nuvaerende landbrugsmarkedsordninger i EU giver rimelige muligheder for at reagere over for udviklingen paa verdensmarkedet. Agenda 2000 udgoer en samlet strategi til at oege konkurrenceevnen baade inden og uden for EU, saaledes at producenterne i EU kan drage fuld fordel af markedsudviklingen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0788/99

af Graham Mather (PPE) til Kommissionen

(6. april 1999)

Om: Kommissionens kritik af laegemiddelagenturet i Det Forenede Kongerige

Kommissionen har efter sigende kritiseret laegemiddelagenturet efter en klage fra en del af industrien i Det Forenede Kongerige for, hvad der opfattes som undladelse af i tilstraekkelig grad at have gennemfoert laegemiddellovgivningen i "graenseomraader" af produktklassificering mellem foedevarer, kosmetik, medicinske anordninger og medicinalprodukter. Det Forenede Kongerige har nu fremsat nye lovforslag inden for omraadet.

1. Hvad gik Kommissionens kritik af laegemiddelagenturet helt praecist paa?

2. Vil de nye lovforslag fra Det Forenede Kongerige efter Kommissionens mening imoedekomme kritikken?

3. Er Kommissionen overbevist om, at de nye forslag ikke i urimelig grad vil begraense tilgaengeligheden af visse produkter i Storbritannien og dermed hindre det indre marked i at fungere korrekt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(7. maj 1999)

I henhold til artikel 1 i Raadets direktiv 65/65/EOEF af 26. januar 1965 om tilnaermelse af lovgivning om medicinske specialiteter(1) forstaas der ved laegemiddel, ethvert stof eller enhver sammensaetning af stoffer, der betegnes som middel til helbredelse eller forebyggelse af sygdomme hos mennesker eller dyr. Ethvert stof eller enhver sammensaetning af stoffer, der er bestemt til at anvendes i eller paa menneskers eller dyrs legemer med henblik paa at stille en medicinsk diagnose eller at genoprette, forbedre eller paavirke legemsfunktioner hos mennesker eller dyr, anses ligeledes som laegemiddel. Som generelt princip kan faerdigtfremstillede laegemidler kun markedsfoeres i en medlemsstat, saafremt deres kvalitet, sikkerhed og effekt er blevet bevist som led i en procedure vedroerende markedsfoeringstilladelse.

Disse grundlaeggende bestemmelser burde medlemsstaterne have gennemfoert i deres respektive nationale lovgivninger for mange aar siden. I forbindelse med en klage over en specifik gruppe af produkter, har Kommissionen imidlertid faaet kendskab til, at britisk lovgivning ikke konsekvent implementerer ovenstaaende regler for alle produkter (isaer visse "helseprodukter") paa det britiske marked. Kommissionen var derfor forpligtet til, i sin rolle som vogter af faellesskabsretten, at bede Det Forenede Kongerige om at tilpasse den nationale lovgivning med hensyn til klassificering af laegemidler til Faellesskabets lovgivning.

Det Forenede Kongeriges myndigheder har oplyst, at de har til hensigt at opnaa fuldstaendig overensstemmelse med Faellesskabets lovgivning ved en hurtig vedtagelse af forslag til nye bestemmelser for klassificering af laegemidler. Kommissionen forventer at dette maal vil blive naaet med vedtagelsen af de nye forslag og haaber, at den fulde implementering i Det Forenede Kongerige af faellesskabsbestemmelserne vedroerende laegemidler vil bidrage til et et velfungerende indre marked.

(1) EFT 22 af 9.2.1965.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0065/99

af Carlos Robles Piquer (PPE) til Kommissionen

(27. januar 1999)

Om: Valg i Den Centralafrikanske Republik

Den 22. november og den 13. december 1998 afholdtes der almindelige valg i Den Centralafrikanske Republik.

Kan Kommissionen supplere de sparsomme oplysninger, der er offentliggjort om disse valg, og samtidig redegoere for forbindelserne mellem dette land og Den Europaeiske Union, navnlig paa samarbejdsomraadet og inden for rammerne af Lomé-konventionen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(8. marts 1999)

Ved parlamentsvalget den 22. november og 13. december 1998 blev der valgt 109 deputerede. Opositionspartierne fik flertal med 55 mandater, mens de partier, der stoettede praesidenten (MLPC, PLD og UPR), fik 51 mandater.

Valget forloeb fredeligt og blev noeje fulgt og stoettet af det internationale samfund. Kommissionen bidrog til finansieringen af afholdelsen af valget med 520 000 [fmxeuro]. Heraf var ca. 120 000 [fmxeuro] afsat til ansaettelsen af tekniske observatoerer, der var udvalgt og ansat af Kommissionen. Observationsmissionernes arbejde blev koordineret af FN's mission i Den Centralafrikanske Republik (Minurca). De tre internationale observationsmissioner ved valget, Minurca, Francophonie og EU, var enige om, at de faa uregelmaessigheder, der var konstateret under valghandlingen, var for ubetydelige til at kunne have negativ indflydelse paa valgets gyldighed.

Med henblik paa praesidentvalget, som skal finde sted senest i december 1999, har regeringen endvidere officielt anmodet FN om at forlaenge Minurcas mandat indtil valgdatoen, dels for at mindske risikoen for nye vaebnede konflikter, dels for at faa det internationale samfund til ogsaa at borge for gyldigheden af dette nye valg.

Samarbejdet mellem EU og Den Centralafrikanske Republik gaar helt tilbage til begyndelsen af Faellesskabets samarbejde med udviklingslandene, og er blevet yderligere styrket i takt med de efterfoelgende Lomé-konventioner. Samarbejdet har isaer vaeret koncentreret om de traditionelle omraader saasom udvikling af landdistrikterne, forbedring af levevilkaarene for befolkningerne i det indre af landet og den oekonomiske og sociale infrastruktur. EU er paa nuvaerende tidspunkt en af de vigtigste donorer til Den Centralafrikanske Republik.

Der er blevet disponeret over hele tildelingen fra det nationale indikativprogram under 7. Europaeiske Udviklingsfond (EUF) paa 75 mio. [fmxeuro], og 90 % heraf er blevet brugt. Stoetten har specielt vaeret rettet mod transport- og sundhedssektoren, samt mod foranstaltninger til ledsagelse eller forlaengelse af de programmer, der blev finansieret under 6. EUF.

I henhold til den anden finansprotokol til Lomé IV-konventionen er der bevilget 102 mio. [fmxeuro] til det nationale indikativprogram i Den Centralafrikanske Republik, og resultatet af programmeringen er, at der er udpeget et enkelt maalomraade, transportsektoren, som vil tegne sig for ca. 80 % af de disponible midler. De resterende midler skal fortrinsvis anvendes til sundhedssektoren.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0637/99

af Hanja Maij-Weggen (PPE) til Kommissionen

(16. marts 1999)

Om: Tortur i Zimbabwe

Er Kommissionen klar over, at to journalister fra "Zimbabwe Standard" er blevet arresteret af militaerpolitiet, og at disse journalister er blevet udsat for tortur?

Kan Kommissionen bekraefte, at EU den 29. januar rettede henvendelse til fungerende udenrigsminister Shamuyari?

Kan Kommissionen oplyse, hvad denne henvendelse har foert til?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(15. april 1999)

Kommissionen er bekendt med, at to journalister fra ugeskriftet "The Standard" er blevet arresteret og tortureret af Zimbabwes militaer og kan meddele, at der blev rettet en faelles diplomatisk henvendelse fra EU, USA, Canada, Australien, New Zealand, Japan og Norge den 29. januar 1999 til den fungerende udenrigsminister Shamayarira. Kommissionen deltog ogsaa i denne henvendelse.

I et fjernsynsinterview den 20. februar 1999 gav praesident Mugave udtryk for billigelse over militaerets opfoersel og forklarede, at det havde handlet til forsvar for Zimbabwes nationale interesser. Han kritiserede endvidere den uafhaengige presse og visse sektorer af civilsamfundet. Som reaktion herpaa indkaldte medlemsstaterne og Kommissionen den 24. februar 1999 Zimbabwes ambassadoerer i de europaeiske hovedstaeder. Kommissionen gentog ved denne lejlighed de bekymringer, som den havde fremsat i den diplomatiske henvendelse den 29. januar 1999, gav udtryk for sin skuffelse over indholdet af praesident Mugabes fjernsynstale og beklagede, at den endnu ikke havde modtaget noget officielt svar paa sin henvendelse.

Udenrigsminister Mudenge svarede den 5. marts 1999 paa EU's henvendelse paa et moede med EU's ambassadoerer og lederen af Kommissionens delegation i Harare. Ministeren gentog her den officielle holdning, nemlig at militaeret havde handlet til landets forsvar. Han understregede imidlertid ogsaa Zimbabwes respekt for menneskerettighederne og udtrykte den overbevisning, at haendelsen ville forblive et "isoleret tilfaelde". Som bekraeftelse herpaa fremhaevede ministeren, at regeringen havde vist sig fuldt samarbejdsvillig i de retlige hoeringer, der havde fundet sted, angaaende tilbageholdelsen og den paastaaede tortur af de to journalister.

Kommissionen betragter det som lovende, at det zimbabwiske retsvaesen stadig fungerer og er uafhaengigt, men vil fortsaette med noeje at foelge udviklingen i landet. Paa opfordring fra Kommissionen vil Raadets arbejdsgruppe om Afrika afholde et saerligt moede om Zimbabwe den 29. april 1999.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0593/99

af Nuala Ahern (V) til Kommissionen

(12. marts 1999)

Om: Anden rapport om gennemfoerelsen i medlemsstaterne af direktiv 92/3/Euratom af 3. februar 1992

Hvorfor var Kommissionen saa lang tid om at offentliggoere, den 22. december 1998, den anden rapport om gennemfoerelsen i medlemsstaterne af direktiv 92/3/Euratom(1) om overvaagning og kontrol med overfoersel af radioaktivt affald mellem medlemsstaterne samt ind i og ud af Faellesskabet (KOM(98) 778), som kun daekker 1994-95? Hvad vil Kommissionen goere for at sikre, at rapporten offentliggoeres i rette tid fremover?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(8. april 1999)

Som allerede anfoert i svaret paa det aerede medlems skriftlige forespoergsel nr. E-371/98(2) var samtlige data fra medlemsstaterne foerst modtaget midt paa aaret 1997. Den deraf foelgende forsinkelse i rapportens udarbejdelse skyldtes, at der ogsaa paahvilede Kommissionen en raekke andre forpligtelser.

Kommissionen har indledt udarbejdelsen af den tredje rapport, som kommer til at omfatte aarene 1996-1997 og forventes offentliggjort inden udgangen af 1999 med stoette fra det raadgivende udvalg, der er nedsat i medfoer af direktivets artikel 19.

(1) EFT L 35 af 12.2.1992, s. 24.

(2) EFT C 304 af 20.10.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0234/99

af Antonio Tajani (PPE) til Kommissionen

(12. februar 1999)

Om: Beskyttelse af naturomraadet Macchia Tonda (Rom)

Har Kommissionen kendskab til den mulige sloejfning af naturomraadet Macchia Tonda i Provinsen Rom som foelge af den italienske regerings planer om at ophaeve den militaerservitut, som S. Severa-omraadet er belagt med, og som ellers er en garanti for naevnte naturomraades bevarelse?

Hvilke initiativer agter Kommissionen at tage for at beskytte miljoeet i et af de omraader paa Lazios kyst, hvor forureningsniveauet endnu er meget lavt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(15. marts 1999)

Lokaliteten Macchia Tonda er af de italienske myndigheder blevet udpeget som et saerligt beskyttet omraade, for saa vidt angaar beskyttelse af fugle, i medfoer af artikel 4 i Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1). Omraadet er desuden ogsaa blevet foreslaaet udnaevnt til lokalitet af vigtighed for Faellesskabet for saa vidt angaar beskyttelse af vilde dyr og planter i henhold til artikel 4 i Raadets direktiv 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturlige levesteder samt vilde dyr og planter(2).

Lokaliteten er dermed fuldt ud omfattet af faellesskabslovgivningen paa miljoeomraadet, for saa vidt angaar naturbevarelse.

Endelig er lokaliteten derudover beskyttet af den regional lov nr. 54 af 23. juli 1983 i egenskab af naturreservat.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0279/99

af Riccardo Nencini (PSE) til Kommissionen

(17. februar 1999)

Om: Administrative sanktioner paa skatteomraadet

Lovdekret nr. 472/97 indeholder bestemmelser om administrative sanktioner paa skatteomraadet.

I henhold til disse bestemmelser paahviler ansvaret for betalingen af den boede, der idoemmes for overtraedelser af skattereglerne begaaet af en juridisk person, den involverede fysiske person.

I kraft af denne nye sanktionsordning, der har vaeret gaeldende siden den 1.4.1998, er det den fysiske person, der har medvirket ved overtraedelsen af skattereglerne, der idoemmes skatteboeden, uanset om vedkommende person har handlet i sin egenskab af administrator eller ansat i en virksomhed.

Princippet om, at ansvaret paahviler administratorer og/eller ansatte, synes ikke at vaere indfoert i nogen anden EU-medlemsstat.

Agter Kommissionen paa baggrund af gaeldende EU-retsakter at undersoege korrektheden af den ovenfor beskrevne fremgangsmaade?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(1. april 1999)

Da der ikke findes nogen EF-harmonisering af sanktioner paa skatteomraadet, staar det medlemsstaterne frit for at fastsaette de skattemaessige sanktioner, skatteyderne kan idoemmes, dog under forbehold af, at EF-traktatens almindelige principper, bl.a. princippet om, at der ikke maa udoeves forskelsbehandling, overholdes.

Eftersom artikel5 og11 i lovdekret nr.472/97 af 18. december 1997 ikke synes at indeholde foranstaltninger, der giver anledning til forskelsbehandling, er EF-retten saaledes ikke til hinder for, at disse artikler giver mulighed for at idoemme juridiske personers ledere eller ansatte skatteboeder som foelge af deres handlinger som led i den juridiske persons virke.

I oevrigt agter Kommissionen ikke at fremsaette forslag om harmonisering af skattesanktioner i EF.