SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2603/01

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(26. september 2001)

Om: Forordning om emballage handelshindringer for importører af drikkevarer

Den gældende tyske forordning om emballage indeholder bestemmelser om en obligatorisk pant for emballage til bestemte drikkevarer. Denne skal træde i kraft, når den gennemsnitlige genanvendelighedsprocent beregnet i 1991 ikke når op på 72 %.

Først i januar 2001 vedtog Kommissionen på grund af denne genanvendelighedsprocent og den obligatoriske pant og efter i årevis at have behandlet spørgsmålet og indført visse midlertidige procedurer, at indgive en klage til Domstolen mod Tyskland. Forordningen udgør en handelshindring for alle de berørte drikkevarer. Obligatorisk pant har i øvrigt ingen forbindelse med målet at beskytte miljøet. Målet skulle være at fremme genanvendelse. Dette medfører enorme og uforholdsmæssige store udgifter, som forbrugeren i sidste enden skal afholde. Det fremgår af flere undersøgelser, at dette mål snarere bringes i fare end fremmes. Trods forbeholdet fra 1991 mod den tyske forordning agter den tyske miljøminister at indføre obligatorisk pant og offentliggøre, hvilke drikkevareemballager, der ikke opfylder den genanvendelighedsprocent for drikkevarer, der blev fastsat i 1991 (mælk 20 %, mineralvand 91 %, øl 82 % og vin 28 %).

1. Hvad agter Kommissionen at gøre, såfremt den obligatoriske pant træder i kraft efter offentliggørelsen af disse minimale genanvendelsesprocenter?

2. Hvad agter den at gøre for hurtigt og effektivt at sikre fri bevægelighed for varer, hvis de minimale genanvendelsesprocenter offentliggøres?

3. Hvilke muligheder råder Kommissionen over?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(21. december 2001)

Offentliggørelsen af genanvendelsesprocenterne, som er en bombe under den nugældende tyske emballageforordning, har endnu ikke fundet sted. Således er det stadig ikke klart, hvorvidt, hvornår og for hvilke drikkevarekategorier den obligatoriske pant kommer til at gælde. Derfor kan Kommissionen ikke tage stilling i denne sag på indeværende tidspunkt.

Kommissionen har allerede grundigt vurderet den nuværende tyske emballageforordning med henblik på at undersøge dens forenelighed med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om emballager og emballageaffald(1) og med reglerne for det indre marked. I marts 2001 besluttede Kommissionen at anlægge sag for Domstolen imod Tyskland, da den er af den opfattelse, at den genanvendelseskvoteordning, der er indført ved den tyske emballageforordning, er en overtrædelse af EU-lovgivningen, for så vidt angår mineralvand, som skal påfyldes ved kilden(2).

I sin egenskab af traktaternes vogter (artikel 211 (tidl. artikel 155) i EF-traktaten) skal Kommissionen drage omsorg for, at medlemsstaterne overholder fællesskabslovgivningen. I henhold til artikel 226 (tidl. artikel 169) indleder Kommissionen en overtrædelsesprocedure, såfremt en medlemsstat ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til traktaten.

(1) EFT L 365 af 31.12.1994.

(2) Kommissionen har forbeholdt sig ret til på et senere stadium at overveje spørgsmålet om, hvorvidt den tyske emballageforordning af 1998 er forenelig med fællesskabsbestemmelserne, specielt ud fra miljømæssige betragtninger og andre fællesskabskrav vedrørende andre drikkevarer end naturligt mineralvand (f. eks. vin).