SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3605/00

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(22. november 2000)

Om: Genplantning af vin i områder med kvalitetsbetegnelserne DOC eller IGT

Ejere af vinarealer i Italien har ryddet deres marker med henblik på endelig nedlæggelse, jf. forordning (EØF) nr. 1442/1988(1).

De har således modtaget den fastsatte præmie, men har samtidig givet Fællesskabet mulighed for at spare betydelige beløb, da der dermed er mindre behov for destillationsstøtte.

Forordning (EF) nr. 1493/1999(2) af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin og forordning (EF) nr. 1227/2000(3) af 31. maj 2000 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 1493/1999 har til formål at opretholde ligevægten mellem udbud og efterspørgsel efter vinprodukter og gøre det muligt for producenterne at udnytte fordelene på markedet og på længere sigt gøre sektoren mere konkurrencedygtig.

Ejendomsrettens ukrænkelighed og det frie erhvervsvalg er rettigheder, der er forankret i den italienske forfatning og deles af de øvrige medlemsstater.

Vinsektoren rummer et stort potentiale med hensyn til afkast og jobskabelse.

Er det på denne baggrund efter Kommissionens opfattelse muligt at ændre forordning (EØF) nr. 1442/88, således at der kan gives tilladelse til genplantning på særligt velegnede arealer, såfremt ejeren under forudsætning af, at der er gået mindst 10 år siden modtagelsen af præmien for nedlæggelse af et vinareal forpligter sig til at plante de kvalitetsdruer, der efterspørges af markedet, og som der stilles krav om ifølge de lokale DOC- og IGT-bestemmelserne, og således at der ydes et mindre støttebeløb end normalt, da der allerede tidligere er modtaget offentlig støtte?

(1) EFT L 132 af 28.5.1988, s. 3.

(2) EFT L 179 af 14.7.1999, s. 1.

(3) EFT L 143 af 16.6.2000, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. januar 2001)

Rådets forordning (EØF) nr. 1442/88 af 24. maj 1988 er ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin. Støttemodtagerens forpligtelse til at give afkald på genplantning gælder dog stadig.

Sidstnævnte forordning indebærer en betydelig ændring af den fælles markedsordning for vin, for så vidt som den støtter alle initiativer i retning af at tilpasse produktionen til de nye kvalitetskrav på markedet.

I forbindelse med denne nye politik skal sektoren finde en bedre rentabilitet og, som det hedder i forordningen, give producenterne mulighed for at udnytte ekspanderende markeder. Derfor har Rådet vedtaget tre vigtige former for foranstaltninger i relation til vinproduktion: En støtteordning til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer. Denne ordning gør det muligt at udskifte de vindyrkningsarealer, som ikke kan opfylde markedets krav, med nye vindyrkningsarealer med en moderne struktur og tilplantet med de sorter, som efterspørges af forbrugerne. En støtteordning til endelig nedlæggelse af vindyrkningsarealer, som har til formål fuldstændigt at fjerne vindyrkningsområder, som ligger i regioner, der har store markedsproblemer. Staten har kompetence til at definere disse områder og definere betingelserne for ordningens anvendelse. Kommissionen er overbevist om, at denne ordning vil blive anvendt meget restriktivt af medlemsstaterne. Tildeling til medlemsstaterne af et vist antal hektarer behæftet med ret til nyplantning for arealer, hvor der skal dyrkes kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder (kvbd) eller bordvin med en geografisk betegnelse, hvor det er almindelig anerkendt, at den pågældende vinproduktion på grund af sin kvalitet slet ikke kan følge med efterspørgslen.

Det ærede medlems ønske om at tillade nyplantning med druer, der efterspørges på markedet, i områder med kvalitetsbetegnelserne DOC eller IGT, er opfyldt med Rådets forordning. Selv hvis producenterne tidligere har nydt godt af en præmie til endelig nedlæggelse af et vinareal, kan de atter få disse rettigheder, hvis de betingelser, som stilles af den kompetente myndighed, er opfyldt.