SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1462/02

af Hans Karlsson (PSE) til Kommissionen

(22. maj 2002)

Om: Fortolkning af direktiverne om motorcykler

I Sverige er der opstået problemer i forbindelse med fortolkningen af de direktiver, som vedrører motorcykler. Her kan nævnes 92/61(1) og 97/24(2).

Det er rimeligt, at den som køber en motorcykel, skal kunne foretage visse ændringer, forudsat at det ikke har negative følger for sikkerheden og miljøet. Der kan være tale om ændringer, så motorcyklen passer til en persons højde eller individuelle ønsker om egenskaber, udseende og udstyr.

I Sverige har vejdirektoratet udarbejdet bestemmelser, ifølge hvilke køretøjet til enhver tid helt og holdent skal opfylde direktivets bestemmelser. Til gengæld hedder det i direktivet, at begrænsningerne udelukkende (må) gælde indgreb, der i væsentlig grad ændrer køretøjets præstationer samt dets støjniveau og forurenende emissioner. Den svenske bilinspektion har også udarbejdet sin egen fortolkning. Det hedder i breve til inspektionens egne prøvestationer, at det på grund af direktivet bliver næsten umuligt for privatpersoner at foretage større ændringer af køretøjet og derefter kunne påvise, at bestemmelserne i direktivet er opfyldt.

På denne baggrund vil jeg gerne spørge Kommissionen, hvad den mener med formuleringen der i væsentlig grad ændrer køretøjets præstationer?

Skal man, hvis man foretager ændringer af sit køretøj, da opnå en ny typegodkendelse?

Hvis man ændrer sit køretøj ved at skifte dele og komponenter ud, skal disse da være EF-godkendte, eller er det tilstrækkeligt, at kravene i direktivet er opfyldt?

(1) EFT L 225 af 10.8.1992, s. 72.

(2) EFT L 226 af 18.8.1997, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(10. juni 2002)

Rammedirektiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer og de tilhørende særdirektiver, herunder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/24/EF af 17. juni 1997 om dele af og kendetegn ved to- og trehjulede motordrevne køretøjer, indeholder forskrifter om konstruktion og fremstilling af to- og trehjulede motorkøretøjer og dele heraf. Formålet er at sikre, at det indre marked fungerer gnidningsløst, og at færdselssikkerheden, miljøbeskyttelsen og forbrugerbeskyttelsen ligger på et højt niveau.

For at sikre, at alle typer af de nævnte køretøjer og dele heraf, som markedsføres i EU, opfylder kravene i de relevante direktiver, skal de være typegodkendt af en kompetent myndighed i en af medlemsstaterne.

Ændres et køretøj af en type, der er godkendt, efterfølgende af ejeren eller på ejerens foranledning, er det op til de nationale myndigheder at afgøre, om den oprindelige standardtypegodkendelsesattest stadig er gyldig, eller om køretøjet skal godkendes individuelt.

Alle køretøjer, der er omfattet af nævnte direktiver, og som tages i brug i EU, skal standardtypegodkendes efter de harmoniserede fællesskabsbestemmelser eller de nationale forskrifter om godkendelse af enkeltkøretøjer eller små serier af køretøjer.

Kapitel 7 i direktiv 97/24/EF indeholder en række foranstaltninger mod ulovlige indgreb på tohjulede knallerter og motorcykler, som har til formål så vidt muligt at hindre ulovlige ændringer, der kan påvirke sikkerheden og miljøet, f.eks. ved at køretøjets præstationer øges. Disse bestemmelser skal begrænse forbrugernes mulighed for indgreb på deres køretøjer og øge ordensmagtens mulighed for at afsløre køretøjer, der er ændret uretmæssigt. I direktivet tales der om foranstaltninger som f.eks. at begrænse muligheden for at ombytte ikke-identiske dele mellem køretøjer og foretage ændringer i indsugnings- eller udstødningssystemet, motoren og/eller motorstyringen. Det er således f.eks. forbudt at foretage ændringer, der kan øge en motorcykels maksimale effekt med mere end 10 %, eller som kan øge en knallerts maksimale hastighed med mere end 5 km/h. Desuden må den konstruktivt bestemte maksimale hastighed og den maksimale nettoeffekt for den pågældende klasse ikke overskrides overhovedet.