DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/380

(2004/C 78 E/0402)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1661/03

af Luigi Vinci (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. maj 2003)

Om: Retssagen mod Leyla Zana

— Jeg har overværet de to retsmøder, der hidtil er afholdt i retssagen i Ankara mod Leyla Zana og hendes tre kolleger, som har været fængslet i ca. ti år for en dom afsagt af en domstol, der er blevet afvist som uretfærdig både af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg og af Europa-Parlamentet. Jeg overværede det andet retsmøde i sagen i min egenskab af ad hoc-medlem af Europa-Parlamentets delegation.

— Bortset fra at der ikke var nogen militærdommer i dommerpanelet, er der ingen forskel mellem denne retssag og retssagen fra 1994.

— Der sker fortsat åbenlyse krænkelser af forsvarets rettigheder: dommerpanelet afviste forsvarets anmodning om at fremstille nye vidner, dvs. vidner for forsvaret, hvoraf ingen fik tilladelse til at vidne i retssagen i 1994; desuden har forsvaret ikke ret til at udspørge vidnerne direkte, vidner som alle synes at være anklagerens vidner, men skal forelægge spørgsmålene for dommerpanelets formand, som dernæst stiller dem til vidnerne med sine egne ændringer.

— Domstolens formand har nægtet at lade vidneerklæringer fra 1994 blive læst op i retten.

— Dommerpanelets møder finder sted i nærværelse af repræsentanter for anklagemyndigheden.

— I salen står væbnet politi med rifler over for tilhørerne og de anklagede, og i tilhørerlogerne er der placeret væbnet politi med pistoler.

— Retssagen er ikke åben for offentligheden, da det er overladt til de tjenestemænd, der er ansvarlige for det politikorps, der er opstillet ved domstolens indgange, at give eller nægte adgang. Endelig nægtede domstolen ved afslutningen af både det første og det andet retsmøde at lade de anklagede blive løsladt, selv om den kendsgerning, at der skal gennemføres en ny retssag, er en anerkendelse af, at retssagen fra 1994 var uretfærdig.

Kommissionen bedes oplyse, hvorledes den vurderer disse forhold, som de fællesskabsinstitutioner, der var repræsenteret ved retssagen, også kan bevidne. Mener Kommissionen ikke, at den i kraftige vendinger burde gøre den tyrkiske regering opmærksom på, at det der sker i denne retssag, i højeste grad forringer Tyrkiets eventuelle mulighed for at blive medlem af Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(5. juni 2003)

Kommissionen følger nøje rettergangen i den genoptagne retssag mod Sadak, Zana, Dicle og Dogan. Embedsmænd fra Kommissionen har overværet de to retsmøder, der indtil nu har været afholdt i Ankaras statssikkerhedsdomstol nr.1.

Kommissionen har taget de synspunkter, som det ærede medlem har givet udtryk for vedrørende retsplejen og de påståede brister i denne retssag, til efterretning. Kommissionen er opmærksom på, at en række af disse synspunkter vedrører aspekter af retsplejen, der forekommer at være generelle for alle retssager ved statssikkerhedsdomstolene i Tyrkiet.

I det nyligt reviderede tiltrædelsespartnerskab med Tyrkiet har Den Europæiske Union understreget nødvendigheden af, at Tyrkiet styrker domstolenes uafhængighed og effektivitet, og slået til lyd for, at statssikkerhedsdomstolenes virksomhed tilpasses europæiske normer.

Kommissionen vil fortsat følge retssagen nøje på baggrund af ovennævnte krav og dernæst gennemføre en samlet vurdering af retssagens forløb. Kommissionen vil endvidere rejse spørgsmålet over for de tyrkiske myndigheder som led i den regelmæssige dialog med Tyrkiet.