SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3728/97 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen (21. november 1997)

Om: Generelle toldpraeferencer - Andesgruppen og Det Mellemamerikanske Faellesmarked - Svindel med oprindelsescertifikater og garantier

Det er konstateret, at EU-virksomheder svindler med oprindelsescertifikater i forbindelse med import af tun fra tredjelande som f.eks. Colombia og Costa Rica.

Hvis myndighederne i de eksporterende lande skal forestille at handle paa Kommissionens vegne, og det er dem, der udsteder disse certifikater, som endog baerer officielt stempel, hvorfor er det saa de importerende virksomheder, der lastes for disse ulovligheder? Disse handler i god tro, idet de gaar ud fra, at de certifikater, der udstedes af en officiel myndighed i et autoriseret land, er korrekte.

Finder Kommissionen dette rimeligt?

Hvorfor reagerer ikke alle EU-landenes regeringer ens i denne sag i betragtning af, at det er disse landes virksomheder, som rammes? Nogle lande kraever ikke garanti i forbindelse med denne import, saa laenge undersoegelserne staar paa, medens der er andre, der goer det, hvorved de stiller deres virksomheder i en klart ufordelagtig situation i forhold til konkurrenterne.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (18. februar 1998)

Det spoergsmaal, som er rejst af det aerede parlamentsmedlem, vedroerer et omfattende problem med toldpraeferenceordningerne. I den forbindelse kan Kommissionen henvise til, at den i slutningen af juli 1997 vedtog en meddelelse ((KOM(97) 402 endelig udg. )) til Raadet og Europa-Parlamentet.

Det saerlige problem med, at virksomhederne handler i god tro, og at medlemstaterne boer reagere ens i denne sag, gives der en praecis loesning paa i denne meddelelse. For saa vidt angaar spoergsmaalet om »god tro« maa Kommissionen naturligvis rette sig efter de konklusioner, som Domstolen har afsagt, dvs. at tilliden til et oprindelsescertifikats gyldighed ikke er beskyttet. Det vil sige, at gyldigheden for eksempel kan bestrides, hvis varen, som oprindelsescertifikatet er udstedt til, ikke er erhvervet i overensstemmelse med oprindelsesreglerne. Paa samme maade skal gyldigheden af oprindelsescertifikatet kunne bestrides, uanset hvor paalidelige de myndigheder i tredjelandet er, der udsteder oprindelsescertifikatet, hvis der senere skulle vise sig at vaere foregaaet svig i forbindelse med udleveringen af et certifikat (f.eks. frembydelse af en anden vare ved indfoerslen i Faellesskabet end den vare, der er udfoert). Alle disse elementer er ud fra Domstolens betragtning en almindelig kommerciel risiko ((Sagen Van Gend & Loos NV; forenede sager 98 og 230/83; Domstolens dom af 13.11.1984. Jf. dog ogsaa Faroe Seafood - forenede sager C 153/94 og C 204/94 - Dom af 14.5.1997. )).

Med hensyn til spoergsmaalet om, hvorfor EU-landene ikke reagere ens i denne sag, saa skyldes det, at Faellesskabet ikke har en faelles toldadministration. Kommissionen vil forsoege at forbedre situationen enten gennem en horisontal retsakt eller inden for rammerne af Europa-Parlamentets og Raadets afgoerelse nr. 210/97/EF af 19. december 1996 om vedtagelse af et handlingsprogram for toldvaesenet i EF (»Told 2000«) ((EFT L 33 af 4.2.1997. )).