ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0530/98 af Ludivina García Arias (PSE) til Kommissionen (2. marts 1998)

Om: Personaleudvaelgelsesproever

Har Kommissionen undersoegt, om de psykologiske proever og intelligenstests, som personaleudvaelgelseskonsulenter saedvanligvis anvender, sikrer lige muligheder for maend og kvinder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (16. april 1998)

Undersoegelser, Kommissionen har gennemfoert vedroerende de psykologiske proever, der tidligere anvendtes under Kommissionens egne ansaettelsesprocedurer, har vist, at saadanne proever stiller kvinder klart ringere. Kommissionen har derfor afskaffet denne form for proever i forbindelse med sin egen ansaettelsespolitik.

I den naeste indkaldelse af forslag inden for rammerne af det fjerde handlingsprogram om lige muligheder for maend og kvinder (Raadets afgoerelse 95/593/EF af 22. december 1995 ((EFT L 335 af 30.12.1995. )) vil Kommissionen indkalde projekter til at styrke bevidstgoerelsen om mulig indirekte forskelsbehandling i forbindelse med ansaettelsesproever.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0946/98 af Jesús Cabezón Alonso (PSE) til Kommissionen (30. marts 1998)

Om: Investeringer i Nicaragua

Paa hvilken maade bidrager Kommissionen til at fremme nationale og udenlandske investeringer i Nicaraguas produktionssektorer for dermed at skabe grundlag for en baeredygtig udvikling i landet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín (23. april 1998)

Et af hovedformaalene med Kommissionens samarbejdsindsats i Nicaragua er ganske rigtigt at fremme investeringerne for derved at sikre en baeredygtig udvikling i landet.

For det foerste har Kommissionen via det finansielle og faglige samarbejde et ambitioest projekt i gang, som tager sigte paa at konsolidere retssikkerheden og ejendomsforholdene i landdistrikterne. Denne konsolidering anses for at vaere en fundamental forudsaetning for en indsats til fremme af investeringerne.

Mere generelt bidrager samarbejdet med henblik paa udvikling af landdistrikter, der har vaeret en sektor, hvor Faellesskabets samarbejdsindsats har vaeret staerkt koncentreret, til at skabe det minimumsgrundlag, som saetter investorerne i stand til at drage stoerre fordel af indsatsen, fordi det samfundsoekonomiske grundlag indrettes mere hensigtsmaessigt.

For det andet soeger Kommissionen via det oekonomiske samarbejde direkte at fremme de udenlandske investeringer. Oprettelsen af et Eurocenter for virksomhedssamarbejde, tilrettelaeggelsen af handelsudstillinger i Al-Invest-programmets regi og anvendelsen af de internationale faellesskabspartneres faciliteter paa investeringsomraadet (ECIP) er alle instrumenter, der staar til de internationale erhvervsfolks raadighed, naar det drejer sig om at fremme deres investeringer.

Endelig skal det understreges, at ogsaa FEPEX- (Fondo especial de promoción de las exportaciones) og FOEXCA-programmerne (Fomento de las exportaciones en Centroamérica), der tager sigte paa at fremme Nicaraguas eksport ved ydelse af lavtforrentede kreditter, har gjort det muligt at oege investeringerne maerkbart.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0421/98 af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen (24. februar 1998)

Om: Computerproblemet aar 2000

Vil Kommissionen regelmaessigt udsende en rapport om de fremskridt, der goeres af EU-regeringerne og industrien med henblik paa at loese aar 2000-problemet og de dermed forbundne udgifter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (1. april 1998)

Kommissionen har vedtaget en meddelelse om aar 2000-computerproblemet ((KOM(98) 102. )), hvori man skitserer hhv. virksomhedernes, sammenslutningernes og medlemsstaternes roller, ligesom det anfoeres, hvilke muligheder EU har for at gribe ind paa dette omraade. Blandt de foreslaaede aktiviteter kan naevnes regelmaessig offentliggoerelse af rapporter om udviklingen og medlemsstaternes bestraebelser. Et vigtigt grundlag for disse rapporter bliver de droeftelser, der finder sted i alle relevante raadssamlinger, om de fremskridt, der opnaas inden for EU med henblik paa at staa rustet til aar 2000, samt regelmaessig udveksling af oplysninger om dette anliggende blandt alle de initiativer vedroerende aar 2000, der tages af medlemsstaterne og de forskellige europaeiske sammenslutninger.

For saa vidt angaar omkostningsspoergsmaalet, minder Kommissionen her om, at der er foretaget en raekke skoen, som i vid udstraekning er blevet offentliggjort. Disse skoen er ligeledes anfoert i meddelelsen. Da der er generel enighed om, at det ikke er praktisk muligt at gennemfoere en detaljeret overvaagning af omkostningerne, er der ikke planer om at inddrage dette aspekt, men skoennene kan evt. revideres med jaevne mellemrum.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0577/98 af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen (4. marts 1998)

Om: Statsstoette til RAI-Radiotelevisione italiana

Inden for rammerne af det italienske radio- og tv-system modtager RAI-Radiotelevisione italiana ikke blot en aarlig licensafgift fra tv-seerne, men ogsaa pengeoverfoersler fra statens budget.

Denne stoette begrundes med, at RAI skulle have til opgave at varetage en »offentlig tjeneste«.

I oevrigt hersker der ikke klarhed omkring hverken rammerne eller den specifikke genstand for denne opgave og heller ikke om de faktiske offentlige midler, der overfoeres fra RAI-budgettet til finansiering heraf. I mangel heraf synes denne stoette at udgoere en kraenkelse af faellesskabsbestemmelserne om forbud mod statsstoette.

I virkeligheden opererer RAI paa et staerkt konkurrencepraeget marked og benytter en programlaegnings- og reklameindtaegtsmetode, der ligner virksomhedens naermeste konkurrenters. Derfor udgoer det faktum, at den ud over reklameindtaegter kan nyde godt af statsstoette, en alvorlig fordrejning af konkurrencen i denne sektor. I mangel af transparens og af regnskabsmaessig adskillelse mellem offentlig tjeneste og rent kommerciel aktivitet er det umuligt at lade abonnenten vide, hvor stor en del af vedkommendes penge der gaar til at finansiere kulturprogrammer eller programmer af almen interesse, og hvor stor en del der gaar til at finansiere programmer, hvormed formaalet er at oege reklameindtaegterne.

Saa vidt vi er underrettet, er der til Kommissionen indgivet en klage over kraenkelse af bestemmelserne om statsstoette, som endnu ikke er blevet behandlet formelt.

Kan Kommissionen kontrollere, om der er foretaget en undersoegelse af denne klage eller ej?

Kan Kommissionen i bekraeftende fald oplyse, hvorfor procedurerne er saa langvarige?

Kan Kommissionen desuden definere, hvad der kan betegnes som »offentlig tjeneste«, og paa denne maade kontrollere, om virksomheden udfoerer denne opgave eller ej?

Agter Kommissionen paa denne baggrund at undersoege, om der her faktisk er tale om statsstoette, og om denne anses for forenelig med faellesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 42, stk. 3, litra c)? Agter Kommissionen i bekraeftende fald at udoeve sine befoejelser som fastsat i naevnte Rom-traktats artikel 93 og at paalaegge den italienske stat at indstille denne stoette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (8. maj 1998)

Kommissionen er i oejeblikket ved at foretage en grundig undersoegelse af det af det aerede medlem naevnte problem og skal snarest muligt meddele ham udfaldet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0694/98 af Riccardo Nencini (PSE) til Kommissionen (2. marts 1998)

Om: Patientbeskyttelse

Direktiv 93/42 ((EFT L 169 af 12.7.1993, s. 1. )), der i Italien er blevet omsat med lovdekret nr. 46/1997, har til formaal at beskytte patienternes legitime interesser, sikre ydelsernes kvalitet og fastlaegge regler for tandproteser defineret som medicinske anordninger fremstillet efter maal, hvilket indebaerer, at den tandtekniker eller tandlaege, der bringer en protese i anvendelse, er direkte ansvarlig for den. I modstrid med direktivet naegter de italienske laeger imidlertid at give tandteknikerne oplysninger om patienter, paa hvis vegne der bestilles medicinske anordninger. Ifoelge bilag VIII til direktivet er fabrikanten forpligtet til at udfaerdige en overensstemmelseserklaering med oplysninger om patienten, saaledes at det er muligt at identificere hver eneste medicinske anordning. Tandlaegerne undlader imidlertid at give direkte oplysninger om prisen for medicinske anordninger og om fabrikantens navn, naar de udsteder regninger. Vil Kommissionen traeffe foranstaltninger for at tvinge de europaeiske laeger til at overholde de omtalte bestemmelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (31. marts 1998)

Det aerede medlems spoergsmaal drejer sig om de forpligtelser, som paahviler fabrikanterne af anordninger fremstillet efter maal, i henhold til Raadets direktiv 93/42/EOEF om medicinske anordninger.

Ifoelge direktivets bilag VIII er fabrikanter af anordninger fremstillet efter maal forpligtede til at udstede en erklaering med en bekraeftelse paa, at anordningen er beregnet til udelukkende at blive anvendt af en bestemt patient, samt dennes navn. Paa den anden side fastsaetter direktivet, at alle involverede parter, herunder laeger der udsteder recepter, har tavshedspligt.

Meningen med fabrikanternes forpligtelser er at kunne spore disse anordninger fra bruger til fabrikant. For at opnaa dette er det ikke noedvendigt, at fabrikanten kender patientens fulde navn. Derimod er det noedvendigt og tilstraekkeligt, at laegen, der udsteder recepten, giver fabrikanten de oplysninger, som er noedvendige for at identificere patienten (f.eks. ved hjaelp af en kode), saaledes at dennes navn kan findes i den database, som laegen har adgang til.

Kommissionen mener, at denne fortolkning er berettiget, da den baade tager hensyn til kravet om patientbeskyttelse og laegernes tavshedspligt.

Eftersom dette spoergsmaal har saa stor praktisk betydning for gennemfoerelsen af direktivet, overvejer Kommissionen at tage det op med medlemsstaterne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0236/98 af José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE) til Kommissionen (13. februar 1998)

Om: Helms-Burton loven

Den 15. januar 1998 fandt der et moede sted paa ministerplan mellem Den Europaeiske Union og USA.

Blandt emnerne var utvivlsomt Helms-Burton loven om Cuba.

Kan Kommissionen goere rede for de fremskridt, der er gjort under forhandlingerne siden den 15. oktober 1997?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (13. marts 1998)

I forbindelse med aftalen i april 1997 mellem Faellesskabet og De Forenede Stater vedroerende den saakaldte Helms-Burton- og D'Amato-lovgivning, bestraeber Faellesskabet og De Forenede Stater sig paa at fastlaegge faelles regler for investeringer i ulovligt eksproprieret ejendom og principper for anvendelsen af eksterritorial lovgivning.

De nylige kontakter mellem Faellesskabet og De Forenede Stater, der har vaeret efter moedet den 15. januar paa ministerplan, har vaeret konstruktive. Faellesskabet argumenterer fortsat, at positive fremskridt vedroerende alle aspekter i aftalen, for saavel Helms-Burton- som D'Amato-loven, er en forudsaetning hvis aftalen skal ivaerksaettes. Kommissionen vil fortsat presse paa for at faa De Forenede Stater til at finde en hurtig loesning paa alle disse spoergsmaal, saaledes at europaeiske interesser, beskyttes og De Forenede Stater afholder sig fra paa ny at anvende ulovlig ekstraterritorial lovgivning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0857/98 af Ursula Schleicher (PPE) til Raadet (31. marts 1998)

Om: Virkninger af forbuddet mod tobaksreklame

Direktivet forbyder efter en vis overgangsperiode, at nye cigaretmaerker opkaldes efter andre produkter eller tjenesteydelser. Medfoerer dette forbud, at det fremover, inden indfoerelsen af et nyt cigaretmaerke, skal undersoeges, om det valgte navn et eller andet sted i verden anvendes til et eller andet produkt (hhv. en eller anden tjenesteydelse)?

Enhver gratisdistribution, der direkte eller indirekte har reklamevirkning for et tobaksprodukt, forbydes ligeledes.

1. Gaelder dette ogsaa for saedvanlig distribution af vareproever i forbindelse med ikke-tobaksprodukter (f.eks. kosmetiske artikler som Davidoff-Aftershave)?

2. Kan medlemsstaterne godkende dokumentation for, at gratisdistribution af ikke-tobaksprodukter i enkelttilfaelde ikke medfoerer salgsfremme for tobaksprodukter?

Samlet svar paa skriftlige forespoergsler E-0856/98, E-0857/98, E-0858/98, E-0859/98, E-0860/98, E-0861/98 og E-0862/98 (13.-14. juli 1998)

Som det er det aerede medlem bekendt, godkendte Europa-Parlamentet efter en indgaaende droeftelse ved andenbehandlingen den 13. maj 1998 Raadets faelles holdning vedroerende Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse uden at fremsaette aendringsforslag hertil. Raadet vedtog derfor direktivet paa samlingen den 22. juni 1998.

Hvad navnlig angaar de spoergsmaal, som det aerede medlem rejser, skal det anfoeres, at Raadet under behandlingen af Kommissionens forslag har bestraebt sig paa at naa frem til en lovtekst, hvormed der baade tages hensyn til, at det indre marked skal kunne fungere effektivt, og noedvendigheden af at sikre et hoejt sundhedsbeskyttelsesniveau.

Der er i betragtningerne og i den begrundelse, som blev forelagt Parlamentet forud for andenbehandlingen, gjort detaljeret rede for de overvejelser, der har ligget til grund for Raadets droeftelser af dette direktivforslag. Det paahviler medlemsstaterne at traeffe passende foranstaltninger med henblik paa at sikre, at direktivet gennemfoeres paa en saadan maade, at det bliver muligt at opfylde de tilstraebte maal.

Raadet goer det aerede medlem opmaerksom paa, at det paahviler Kommissionen at overvaage gennemfoerelsen af de forskrifter, som institutionerne vedtager i medfoer af traktaten, og at Domstolen har kompetence til dels at fortolke forskrifterne, dels at sikre, at de er i overensstemmelse med traktatens bestemmelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 807/98 af Hedy d'ANCONA til Kommissionen. Forskningsrapporten "An appraisal of technologies of political control - interim study", udarbejdet som led i Europa-Parlamentets STOA-program (Vurdering af Videnskabelige og Teknologiske Projekter (PE 166.499/Int. St.)



EF-Tidende nr. C 323 af 21/10/1998 s. 0077



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0807/98 af Hedy d'Ancona (PSE) til Kommissionen (26. marts 1998) Om: Forskningsrapporten »An appraisal of technologies of political control - interim study«, udarbejdet som led i Europa-Parlamentets STOA-program (Vurdering af Videnskabelige og Teknologiske Projekter (PE 166.499/Int. St.) Har Kommissionen kendskab til forskningsrapporten »An appraisal of technologies og political control - interim study«, udarbejdet som led i Europa-Parlamentets STOA-program (Vurdering af Videnskabelige og Teknologiske Projekter (PE 166.499/Int. St.)? Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer paa skriftlige forespoergsler E-0807/98, E-0808/98 og E-0809/98 (7. maj 1998) Det er Kommissionens opfattelse, at sagen ligger uden for dens kompetence.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0882/98 af Bill Miller (PSE) til Kommissionen (26. marts 1998)

Om: Rykkere

Skal man sende et gennemsnitligt antal rykkere til en tjenestemand i Kommissionen, foer der kommer et svar paa en forespoergsel fra et af Europa-Parlamentets medlemmer?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer paa skriftlige forespoergsler E-0882/98, E-0883/98 og E-0884/98 (14. april 1998)

Kommissionen bestraeber sig paa at svare paa alle henvendelser saa hurtigt som muligt. Hvor hurtigt der kan svares, afhaenger imidlertid i vidt omfang af, om det er noedvendigt at oversaette svaret eller at koordinere det mellem forskellige tjenestegrene. Endvidere spiller de behandlede emners tekniske karakter ogsaa en rolle.

For at opnaa det bedste samarbejde mellem institutionerne er den normale frist for et normalt svar paa en henvendelse fra et parlamentsmedlem imidlertid fastsat til tre uger. Hvis kontoret for »Kommissionens Post« har registreret en henvendelse fra et parlamentsmedlem, foelger det sagen op ved at sende en rykker til de beroerte tjenestegrene, saafremt der ikke er afgivet et svar inden denne frist. Denne procedure er ikke beroert af problemet med aar 2000.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0859/98 af Ursula Schleicher (PPE) til Raadet (31. marts 1998)

Om: Virkninger af forbuddet mod tobaksreklame

Det er almindeligt anerkendt, at direktivet har et vigtigt sundhedspolitisk sigte.

1. Hvorfor er EF-traktatens artikel 129 da ikke anfoert som retsgrundlag?

2. Hvorfor sigtes der i betragtningerne i den faelles holdning i langt ringere udstraekning mod sundhedsbeskyttelse, end dette er tilfaeldet i Kommissionens forslag?

Samlet svar paa skriftlige forespoergsler E-0856/98, E-0857/98, E-0858/98, E-0859/98, E-0860/98, E-0861/98 og E-0862/98 (13.-14. juli 1998)

Som det er det aerede medlem bekendt, godkendte Europa-Parlamentet efter en indgaaende droeftelse ved andenbehandlingen den 13. maj 1998 Raadets faelles holdning vedroerende Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse uden at fremsaette aendringsforslag hertil. Raadet vedtog derfor direktivet paa samlingen den 22. juni 1998.

Hvad navnlig angaar de spoergsmaal, som det aerede medlem rejser, skal det anfoeres, at Raadet under behandlingen af Kommissionens forslag har bestraebt sig paa at naa frem til en lovtekst, hvormed der baade tages hensyn til, at det indre marked skal kunne fungere effektivt, og noedvendigheden af at sikre et hoejt sundhedsbeskyttelsesniveau.

Der er i betragtningerne og i den begrundelse, som blev forelagt Parlamentet forud for andenbehandlingen, gjort detaljeret rede for de overvejelser, der har ligget til grund for Raadets droeftelser af dette direktivforslag. Det paahviler medlemsstaterne at traeffe passende foranstaltninger med henblik paa at sikre, at direktivet gennemfoeres paa en saadan maade, at det bliver muligt at opfylde de tilstraebte maal.

Raadet goer det aerede medlem opmaerksom paa, at det paahviler Kommissionen at overvaage gennemfoerelsen af de forskrifter, som institutionerne vedtager i medfoer af traktaten, og at Domstolen har kompetence til dels at fortolke forskrifterne, dels at sikre, at de er i overensstemmelse med traktatens bestemmelser.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0358/98 af Herbert Boesch (PSE) til Kommissionen (17. februar 1998)

Om: Budgetkonto A-7001: Midlertidigt personale

I budgettet 1998 er der under budgetkonto A-7001: Midlertidigt personale afsat 12,2 mio ecu. Gennemsnitligt har virksomheder, der formidler midlertidigt personale, daarligere arbejdsforhold og yder kvindelige ansatte utilstraekkelig socialbeskyttelse. Derfor oensker jeg at spoerge om foelgende:

1. Inden for hvilke omraader benyttes midlertidigt personale?

2. Hvor mange personer er der tale om inden for de enkelte omraader?

3. Med hvilke virksomheder er der indgaaet arbejdskontrakter vedroerende midlertidigt personale?

4. Hvem tager sig af disse arbejdstageres sociale rettigheder og socialsikring?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Errki Liikanen (2. april 1998)

1. Det midlertidigt ansatte personale i Kommissionen (i Bruxelles og i Luxembourg) arbejder foerst og fremmest med administrative opgaver. Det drejer sig om sekretaerer, maskinskrivere og sekretaerer med stenografi/maskinskrivning og sprog, regnskabsassistenter, kontorister, IT-medarbejdere, personale til tele-fonomstillingen, indkodere, konferencemedarbejdere, korrekturlaesere. Et mindre antal arbejder inden for sundhedsomraadet (sygeplejesker og laboranter), eller undervisning (vuggestue- eller boernehavepaedagoger). Endelig er der ogsaa midlertidigt ansatte, der arbejder som chauffoerer, vagter, lagermedarbejdere og koekkenpersonale.

2. Antallet af midlertidigt ansatte, som arbejder i Kommissionens tjenestegrene, ligger konstant paa omkring 700 personer i Bruxelles og Luxembourg (heraf 75% sekretaerer med sprog, 20% med andre administrative opgaver og 5% inden for andre fagomraader).

3. Efter vedtagelsen af de sidste udbudsbekendtgoerelser (offentligt udbud nr. 97/15/IX.C.1, offentliggjort den 24. juli 1997 for tjenestegrenene i Bruxelles, og offentligt udbud nr. 14/97/IX PIM, offentliggjort den 8. august 1997, for tjenestegrenene i Luxembourg), har Kommissionen underskrevet en rammeaftale med foelgende vikarbureauer for de tre kommende aar (1998, 1999 og 2000)med mulighed for fornyelse:

>TABLE>

4. Disse virksomheder er ansvarlige for betaling og daekning af faglige og sociale rettigheder for det personale, som de stiller til raadighed for Kommissionen. Kommissionen, vikarbureauerne og de midlertidigt ansatte personer er underlagt gaeldende national lovgivning, saerlig loven af 24. juli 1987 om midlertidigt arbejde, vikararbejde og formidling af arbejdskraft (offentliggjort den 20. august 1987 i det belgiske lovtidende Moniteur Belge), og loven af 19. maj 1994 om regler for vikararbejde og midlertidig brug af arbejdskraft (offentliggjort den 31. maj 1994 i det Luxembourgske lovtidende le Mémorial). Disse to medlemsstater har det mest komplette regelsaet i Europa paa dette omraade.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0372/98 af Nuala Ahern (V) til Raadet (19. februar 1998)

Om: Overfoersel af hoejradioaktivt affald fra COGEMA-anlaegget i La Hague.

Har formandskabet modtaget henvendelser, hvori der gives udtryk for foruroligelse med hensyn til sikkerheden ved den overfoersel af hoejradioaktivt affald fra COGEMA-anlaegget i La Hague til Japan, som siden januar 1998 har foregaaet fra Cherbourg og gennem Panamakanalen?

Svar (18. maj 1998)

1. Raadet har ikke kendskab til specifikke henvendelser, hvori der gives udtryk for foruroligelse med hensyn til sikkerheden ved overfoersel af radioaktivt affald fra atomkraftvaerket i La Hague.

2. Raadet oensker at minde det aerede parlamentsmedlem om, at sikkerhedsproblemer i forbindelse med overfoersel af radioaktivt affald er behandlet i forskellige faellesskabsretsakter.

3. Direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsaettelse af grundlaeggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende straaling ((EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1. )), udgoer en bindende retlig ramme for sundhedsbeskyttelse, idet der heri fastsaettes strenge bestemmelser om maksimalt tilladte niveauer for bestraaling for hele befolkningen.

4. Direktiv 92/3/Euratom af 3. februar 1992 om overvaagning af og kontrol med overfoersel af radioaktivt affald mellem medlemsstaterne samt ind i og ud af Faellesskabet ((EFT L 35 af 12.2.1992, s. 24. )) vedroerer specielt overfoersel af radioaktivt affald og indfoerer en streng overvaagningsordning.

5. Endvidere skal den beroerte medlemsstat anvende de bestemmelser vedroerende transport af nukleare materialer, der er vedtaget inden for rammerne af Den Internationale Atomenergiorganisation.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0309/98 af Doeke Eisma (ELDR) til Kommissionen (10. februar 1998)

Om: Afgift paa flybraendstof

Paa Raadets samling (transport) den 11. Marts 1997 blev Kommissionen anmodet om at foretage en undersoegelse af konsekvenserne af en eventuel indfoerelse af afgifter paa flybraendstof.

Kan Kommissionen oplyse, hvornaar resultaterne af denne undersoegelse kan forventes?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (10. marts 1998)

Paa baggrund af den rapport ((KOM(96) 549 endelig udg. )) Kommissionen har fremlagt i henhold til artikel 8, stk. 6, i direktiv 92/81/EOEF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier ((EFT L 316 af 31.10.1992. )), vedtog Raadet (oekonomi og finans) i maj 1997 en resolution, som paalaegger Kommissionen at tilvejebringe yderligere oplysninger om samtlige aspekter vedroerende indfoerelsen af afgifter paa motorbraendstof til luftfartoejer. Kommissionen har i denne henseende ivaerksat en undersoegelse af de forskellige virkninger af indfoerelsen af saadanne afgifter i EU. Den gruppe af virksomheder, som udfoerer undersoegelsen, skal forelaegge en endelig rapport inden sommerens afslutning 1998.