DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/184

(2004/C 88 E/0191)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0419/04

af Anna Karamanou (PSE) til Kommissionen

(17. februar 2004)

Om: Kvindebrændinger i Pakistan

For nylig er der igen blevet rapporteret om den afskyelige praksis med kvindebrændinger, som stadig er almindelig i Pakistan, Indien og Bangladesh. Det drejer sig om en form for vold inden for familien, hvor kvinder brændes af deres egne ægtemænd eller svigerforældre. Grundene til disse forbrydelser rækker fra økonomiske uoverensstemmelser til berusede ægtemænd. Gerningsmændene overhælder kvinderne med benzin, stikker ild til dem eller kaster simpelthen syre på dem. Officielt forklares ulykkerne med, at der er sket et uheld under madlavningen. Resultatet er i hvert fald som regel, at ofret omkommer, enten omgående eller i tiden derefter på grund af utilstrækkelig behandling. Ulykkerne anmeldes sjældent, fordi kvinderne er bange.

På hvilken måde agter Kommissionen at lægge pres på Pakistans, Indiens og Bangladesh' regeringer for at sætte en stopper for den ligegyldige holdning og manglende politiske vilje til at bekæmpe dette kvindehad samt sikre eksemplarisk afstraffelse af de skyldige i disse forbrydelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(23. marts 2004)

Kommissionen er klar over, hvilken praksis der finder sted i de tre lande, som det ærede medlem omtaler.

Brændinger, især syreangreb, er nogle af de mange former for vold, der udøves mod kvinder i Pakistan. Ifølge Menneskerettighedskommissionen i Pakistan blev der registreret 55 tilfælde i 2000, 63 i 2001 og 88 i 2002. Tilfældene rapporteres i stigende grad af medierne, hvilket har tvunget myndighederne til at anerkende problemet. Mediernes omtale har imidlertid også haft den utilsigtede virkning at udbrede denne praksis.

Der er tale om en meget vanskelig situation, fordi æresdrab har rod i hemmelige traditioner, som stadig regerer i de mere fjerntliggende områder i Pakistan. Ofte hersker der også forvirring mellem islamiske påbud og stammetraditioner. I Pakistan hører manddrab til privatsfæren, hvilket betyder, at staten ikke kan gribe ind, med mindre ofret og/eller hans eller hendes familie anlægger sag. Dette betyder, at der ofte lægges pres på ofret, eller at ofret og endda politiet bliver tilbudt penge for ikke at anlægge sag, hvilket igen betyder, at mange voldsmænd går fri, og at den normale retsproces tilsidesættes.

En effektiv løsning på problemet forudsætter en revision af strafferetten, uddannelse af politiet og massive oplysningskampagner. Der er registreret en vis positiv udvikling i de seneste seks måneder med en åben debat med regeringen og parlamentet om hustruvold, æresdrab og det specielle problem med syreangreb. Provinsernes lovgivende forsamlinger har vedtaget resolutioner om spørgsmålene, og selv præsident Pervez Musharraf har taget stilling i en bestemt sag. Men der er lang vej igen, før man når frem til et system, hvor ofrene beskyttes mod unødvendigt pres.

EU har gentagne gange rejst spørgsmålet om vold mod kvinder i forskellige diplomatiske demarcher til Pakistans justits- og menneskerettighedsministerium. Det er endvidere hensigten specifikt at nævne det stigende antal syreangreb i en ny diplomatisk demarche fra EU's side i løbet af de kommende uger.

Herudover lancerede Kommissionens delegation i Pakistan i slutningen af 2003 den første indkaldelse af forslag under programmet »det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder«, som yder støtte til mikroprojekter, der har til formål at stoppe volden mod kvinder. Man regner med at yde støtte til 12 projekter, som handler om forskellige former for vold i hjemmet og gennemføres af lokale ngo'er i hele landet. Projektaktiviteterne kan omfatte oplysningskampagner, juridisk og medicinsk bistand til ofrene samt inddragelse og uddannelse af lokale myndigheder.

Ligesom i Pakistan hænger kvindebrændinger og syreangreb i Bangladesh ofte sammen med medgiftens størrelse eller afvisning af et ægteskabstilbud. Den nuværende regering under ledelse af det nationale parti (Bangladesh National Party) har givet udtryk for, at den er fast besluttet på at bekæmpe denne særlig modbydelige form for kriminalitet, som ifølge »Acid Survivors« Foundation' steg til det dobbelte i 2002 med over 350 anmeldte angreb. Parlamentet gav i marts 2003 sin tilslutning til en lov om bekæmpelse af trusler om syreangreb og straffer nu de mest grusomme tilfælde med dødsstraf.

Kommissionen har gennem det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder ydet støtte dels til voldsofre, dels til at forbedre situationen for udsatte kvinder og børn. Samtidig er det Kommissionens hensigt at øge støtten til specifikke menneskerettighedsaktiviteter i 2005 og 2006 i forbindelse med revisionen af det nationale vejledende program for Bangladesh. Det kunne f.eks. være støtte til et program til fordel for sårbare unge, herunder også eventuelle ofre for syreangreb, under FN's børnefond (unicef). Spørgsmålet har også været rejst som led i Kommissionens formelle dialog med regeringen om menneskerettigheder og regeringsførelse.

I Indien brændes den kommende brud, hvis hun eller hendes familie ikke kan opfylde den kommende ægtemands eller hans families stadigt stigende krav til medgift. Kvindeafbrænding skal ses i lyset af kvindens underordnede stilling i det indiske samfund.

Kommissionen forsøger ved hjælp af udviklingsprogrammer i sundheds- og uddannelsessektoren at styrke kvinders stilling i Indien. Kommissionen har indgået forpligtelser for næsten en halv milliard EUR til sektorprogrammer for reproduktiv sundhed, som primært er til gavn for kvinder, og sektorprogrammer for grundlæggende uddannelse med særlig fokus på områder, hvor antallet af kvindelige analfabeter er stort.

I Indien har Kommissionen også ydet støtte til en række civilsamfundsprogrammer og ngo-programmer, som decideret handler om kønsrelaterede problemer. Som eksempel kan nævnes et uddannelsesinstitut for styrkelse af kvinders stilling (Training Institute for Women's Empowerment), der blev oprettet i New Delhi med EU-midler. Instituttet har blandt andet tilbudt uddannelse om kønsrelaterede problemer til indiske politimænd i håb om at gøre dem mere bevidste om en række problemer, herunder kvindebrændinger.

I alle tre lande lægger Kommissionen i udviklingssamarbejdet vægt på at forbedre adgangen til og kvaliteten af den grundlæggende uddannelse, som på mellemlang sigt forventes at føre til en holdningsændring.