SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1742/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(26. maj 2003)

Om: Program til fordel for ældre

Den stigende befolkningsældning i EU vil i de kommende år navnlig ramme Italien, der har en af de laveste fødselsrater i verden, hvilket også får alvorlige følger for landets økonomi. Ifølge beregninger vil 37 % af den samlede EU-befolkning inden 2020 være over 60 år.

Det er derfor vigtigt målrettet at sørge for at integrere de ældre i samfundet for at forlænge deres arbejdsdygtige alder ved hjælp af uddannelsesforanstaltninger gennem hele det aktive liv.

Selv om fællesskabsinstitutionerne gennem længere tid har engageret sig i kampen mod diskrimination og udstødelse af ældre og handicappede, er der imidlertid stadig ikke iværksat konkrete programmer til bekæmpelse af disse fænomener.

Samtidig hedder det i artikel 25 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og EF-traktatens artikel 13, 136 og 137, at foranstaltninger til støtte af disse grupper, således at de kan deltage fuldt ud i det sociale og kulturelle liv, skal prioriteres.

Kan Kommissionen i betragtning heraf oplyse,

1. hvilke foranstaltninger der er truffet til fordel for de ældre?

2. om der er eksempler på bedste praksis i de enkelte EU-medlemsstater?

3. om den kan give et generelt overblik over situationen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(10. juli 2003)

Medlemsstaterne har forpligtet sig til at samarbejde om aldringsspørgsmål i forbindelse med sunde offentlige finanser, beskæftigelse, social beskyttelse og sundhed, så længe disse politikker er nationale politikker. Den Europæiske Unions indfaldsvinkel til aldring(1) er blevet til som led i den overordnede strategi om gensidig styrkelse af de politikker, der blev lanceret i Lissabon og fornyet på efterfølgende møder i Det Europæiske Råd. Unionens strategi sigter mod at mobilisere det fulde potentiale hos mennesker i alle aldre. Dette indebærer, at fokus skal rettes mod aktive aldringspolitikker. Den centrale praksis, for så vidt angår aktiv aldring, omfatter livslang læring, et længere arbejdsliv, senere pensionering, en aktiv alderdom og deltagelse i kapacitetsforøgende og sundhedsfremmende aktiviteter. Formålet med disse praksiser er at øge den gennemsnitlige livskvalitet for den enkelte og samtidig på samfundsniveau bidrage til øget vækst, lavere afhængighedsbyrder og væsentlige omkostningsbesparelser på pensions- og sundhedsområdet.

En forlængelse af arbejdslivet gennem forbedring af tilskyndelser til og muligheder for aldrende arbejdstagere udgør en prioritet i den europæiske beskæftigelsesstrategi og i den europæiske strategi for tilstrækkelige og bæredygtige

pensioner. I henhold til den åbne koordineringsmetode om fattigdom og social udstødelse tages der fuldt ud højde for aldrende menneskers holdninger, og dette afspejles i de nationale handlingsplaner og i den fælles rapport om social integration(2). De nylige politiske initiativer omfatter: Vedtagelsen af en konkret beskæftigelsesretningslinje om aktiv aldring fra 2001; målet om en beskæftigelsesfrekvens på 50 % inden 2010 for arbejdstagere i alderen 55-64 år, der vedtoges på Det Europæiske Råds møde i Stockholm i 2001; de pensionsmålsætninger, der vedtoges på Det Europæiske Råds møde i Laeken i 2001; den fælles rapport om arbejdsstyrkedeltagelse og aktiv aldring (2002); vedtagelsen på Det Europæiske Råds møde i Barcelona i 2002 af beslutningen om inden 2010 at hæve aldersgrænsen for, hvornår mennesker holder op med at arbejde, med fem år, og Kommissionens beslutning om at indføre en ny strukturindikator for den gennemsnitlige effektive pensioneringsalder i sin sammenfattende rapport for 2003.

Fællesskabets handlingsprogram for bekæmpelse af forskelsbehandling (2001-2006) med et budget på 100 mio. EUR omhandler aspekter af alderdomsdiskriminering. Programmet dækker for øjeblikket mere end 85 % af driftsomkostningerne for AGE, den europæiske platform for ældreorganisationer, og støtter en lang række undersøgelser, projekter og bevidstgørelses-kampagner, hvis fokus enten er rettet mod forskelsbehandling på grund af alder, eller hvor dette emne er omfattet af initiativernes anvendelsesområde. Fællesskabets handlingsprogram om social inddragelse (2002-2006), der har et budget på 75 mio. EUR, yder støtte til udveksling af erfaringer og bedste praksis mellem medlemsstaterne på relevante områder, herunder politikker og programmer, der øger integrationen af ældre.

I den fælles rapport fra Kommissionen og Rådet om tilstrækkelige og bæredygtige pensioner(3) og om sundhedspleje og ældrepleje(4), der blev forelagt Det Europæiske Råd på forårsmødet i Bruxelles i 2003, skildres det, hvordan medlemsstaterne på to væsentlige politikområder håndterer de omfattende sociale og arbejdslivsrelaterede virkninger af aldring ved hjælp af gensidigt styrkende politikker på området for beskæftigelse, social beskyttelse og økonomi. I disse rapporter samt i den fælles rapport om social integration(5) fremhæves der nogle eksempler på god praksis.

(1) KOM(2002) 143 endelig udg.

(2) Rådet for Den Europæiske Union 15223/01.

(3) Rådet for Den Europæiske Union 7165/03.

(4) Rådet for Den Europæiske Union 7166/03.

(5) Rådet for Den Europæiske Union 15223/01.