SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0326/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. februar 2000)

Om: Kvoter for fangst af sværdfisk

På det XVI plenarmøde i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfisk I Atlanten (ICCAT), hvor der blev fastsat kvoter for fangst af tunfisk, var holdningen hos Den Europæiske Unions delegation, for så vidt angår forsvaret af kvoterne for sværdfisk, af stor betydning for overlevelsen af den spanske statsflåde, tydeligt diskriminerende og hæmmende, da Frankrig og Italien forsvarede sine interesser med hensyn til rød tun, hvorved den spanske stat i tildelingen tabte over 5 % af kvoten for sværdfisk i Nordatlanten.

Denne nedsættelse af kvoten vil berøre fiskeflåden i Galicien, som fortsat mister over 1 000 tons om året. På baggrund af dette alvorlige problem, hvilken holdning indtager Kommissionen da til mødet i ICCAT's arbejdsgruppe om kriterierne for tildeling af kvoter, som finder sted den 6., 7. og 8. april i Madrid? Vil Kommissionen fortsætte med sin passive holdning med hensyn til en politisk strategi til forsvar af den galiciske flådes interesser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. marts 2000)

Fællesskabets kvote for sværdfisk, der blev vedtaget af Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfisk i Atlanten (ICCAT) på dens seneste årlige møde i november 1999, skal ses i den generelle kontekst af kommissionens drøftelser om forvaltningen af bestanden af sværdfisk.

Alle ICCAT-videnskabsmænd var enige i, at den atlantiske sværdfisk for tiden klart overfiskes, og alle parter i ICCAT var enig i, at det er nødvendigt at vedtage et genopbygningsprogram, hvorved bestanden kan genopbygges til et niveau, som tillader et maksimalt bæredygtigt udbytte. Den foranstaltning, som ICCAT i sidste ende vedtog, er en forvaltningsplan, hvorefter bestanden skal genopbygges over en tiårig periode. Den kombinerer det klare mål, som går ud på at opnå det maksimale bæredygtige udbytte, med en rimelig periode til at nå dette mål, hvorved det er muligt at undgå drastiske kortsigtede foranstaltninger.

Så snart den samlede tilladte fangst (TAC) var blevet fastsat, blev Fællesskabets kvote beregnet ud fra den gældende procentdel af denne ressource, som blev tildelt Spanien og Portugal i 1997, plus den andel, der svarer til andre medlemsstaters fangster under kvoten for andre lande i henhold til ICCAT's rekommandation fra 1997.

Det skal huskes, at der i forbindelse med tidligere fangstbegrænsninger i ICCAT (før Fællesskabets tiltrædelse) kun blev tildelt specifikke kvoter til Spanien og Portugal, mens det for andre landes fangster (herunder andre EF-landes) blev anbefalet, at de blev fastholdt på det eksisterende niveau. På dette grundlag svarer kvoterne for andre medlemsstater end Spanien og Portugal, hvis kvoter lægges sammen til den samlede EF-kvote i ICCAT, til deres samlede fangster i 1995 og 1996 som fastsat i ICCAT's rekommandation fra 1997.

De vedtagne foranstaltninger blev godkendt af medlemsstaterne på samordningsmøder på stedet. Fællesskabets standpunkt med hensyn til sværdfisk blev desuden vedtaget uafhængigt af dets standpunkt for blåfinnet tun. De to spørgsmål blev på ingen måde sammenknyttet.

De vedtagne kvoter opfylder behovet for at genoprette denne vigtige ressource til fordel for alle berørte parter, herunder Fællesskabet. Enhver nedskæring af fangsterne rammer alle ICCAT-parter med kvoter, og ikke kun Fællesskabet. Den interne fordeling af EF-kvoten mellem medlemsstaterne svarer til ICCAT's tidligere fangstbegrænsninger og udgør derfor ikke et brud med status quo.