ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2692/99

af Ursula Stenzel (PPE-DE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Omdannelse af brugsret til ejendom

I forbindelse med privatiseringen i Polen blev den faste ejendom, der tilhørte en virksomhed, i mange tilfælde ikke med det samme overdraget til privat ejendom, men virksomhedens køber fik en lovbestemt brugsret. Siden da har man i Polen flere gange diskuteret en omdannelse af denne brugsret til en fuld ejendomsret.

Får denne drøftelse eventuelt også virkning for tiltrædelsesforhandlingerne og, i bekræftende fald, i hvilken form?

Kan Kommissionen i hvert enkelt tilfælde give oplysninger om, hvor langt man er nået med denne drøftelse, som i sidste ende også får virkninger for unionsvirksomheder med sæde i Polen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(18. januar 2000)

Spørgsmålet om at omdanne brugsret, som er tilstået under en privatisering, til fuld ejendomsret er ikke omfattet af EU-regelværket. Navnlig er det ikke omfattet af EF-traktatens artikel 157 (tidligere artikel 130) og indgår derfor heller ikke i tiltrædelsesforhandlingerne. Kommissionen kan således ikke give det ærede medlem nogen oplysninger om dette spørgsmål.

EU har imidlertid under forhandlingskapitlet industripolitik fremhævet vigtigheden af, at principperne i Fællesskabets industripolitik, som er baseret på åbne og konkurrenceprægede markeder, iagttages. EU har i den sammenhæng noteret sig Polens erklæring om, at det vil anvende EF-traktatens artikel 157 på effektiv vis og gennemføre privatiseringer og industrielle omstruktureringer i overensstemmelse med disse principper. Kommissionen vil under forhandlingerne overvåge de generelle fremskridt, der gøres inden for privatiseringen og omstruktureringen af den polske industri.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2448/99

af Ilkka Suominen (PPE-DE) til Rådet

(13. december 1999)

Om: Fremtiden for EU's ungdomsprogram og Rådet (ungdom)

Gennemførelsen af EU's ungdomsprogram har været et af de vigtige mål for det finske EU-formandskab. Nu har det imidlertid vist sig, at gennemførelsen af det ungdomsprogram, der skulle være iværksat fra i begyndelsen af næste år, kan forsinkes som følge af, at nogle medlemsstater har taget forbehold over for programmets budget.

Generalsekretæren for Rådet har i sin rapport foreslået, at de dele af Rådet, der ikke mødes regelmæssigt, såsom Rådet (ungdom) bør afskaffes. Rådet (ungdom) har iværksat betydelige programmer, der mærkbart har øget unges mobilitet i Europa, hvilket konkret har muliggjort et folkeligt bidrag til EU's politik.

Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe til sikring af, at EU's ungdomsprogram kan gennemføres i henhold til tidsplanen?

Vil Rådet sikre, at arbejdet i Rådet (ungdom) kan fortsætte?

Svar

(31. januar 2000)

Med hensyn til det fremtidige ungdomsprogram bedes det ærede parlamentsmedlem være opmærksom på, at Rådet i henhold til traktaten (artikel 251 fælles beslutningsprocedure) har tre måneder til at eventuelt at godkende de ændringer, Europa-Parlamentet foreslår under andenbehandlingen og dernæst, hvis disse forkastes, seks uger til at indkalde Forligsudvalget. Det skal imidlertid understreges, at Rådet meget gerne ser, at dette program vedtages hurtigst muligt i det nye år.

For så vidt angår fremtiden for Rådet (ungdom) påpeges det, at det mere generelle spørgsmål om den fremtidige tilrettelæggelse af Rådets arbejde var sat på dagsordenen for Det Europæiske Råds samling i Helsinki, og at der ikke, selv om Det Europæiske Råd besluttede at begrænse antallet af rådssammensætninger til højst femten, endnu ikke er truffet nogen bindende afgørelser om, hvilke rådssammensætninger, der fortsat skal eller ikke skal mødes. Det skal dog klart understreges, at europæiske initiativer vedrørende de unge fortsat vil indtage en fremtrædende plads på Rådets dagsorden, uanset hvilken rådssammensætning der er tale om.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2179/99

af Per Stenmarck (PPE-DE) til Kommissionen

(19. november 1999)

Om: Budget

I forbindelse med 2000-budgettet er der fare for, at Europa-Parlamentet opsiger den budgetramme, som blev vedtaget for mindre end seks måneder siden. Dette vil være meget alvorligt og indebære en risiko for øgede udgifter for alle skatteydere i EU. Rådet foreslår en lineær nedskæring på 10 % i bevillingerne under udgiftsområde 4. Dette er en dårlig prioritering, der risikerer at få negative følger. Budgetmyndighederne må i fællesskab foretage de nødvendige prioriteringer, for at budgetrammerne kan overholdes.

Er Kommissionen rede til at forelægge det nødvendige grundlag, for at Rådet kan foretage de påkrævede prioriteringer inden andenbehandlingen af budgettet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(4. januar 2000)

Kommissionen mener ligesom det ærede medlem, at det i princippet er bedst at foretage en reallokering af bevillinger under udgiftsområde 4 i de finansielle overslag i forhold til de fastlagte prioriteringer i stedet for en lineær nedskæring af udgifterne, og at der, før rammerne for de finansielle overslag overskrides, må forudses en sådan løsning med henblik på at finansiere bl.a. genopbygningen af Kosovo, fiskeriaftalerne med Marokko, rehabiliteringen af Østtimor og bistanden til Tyrkiet.

Det er med dette mål for øje, at Kommissionen har udarbejdet sit forslag til ændringsskrivelse nr. 4/2000. I forhold til det oprindelige foreløbige budgetforslag skal omfordelingen af bevillinger under udgiftsområde 4 fastlægges på grundlag af de aktuelle politiske prioriteringer. Hvis Kommissionen f.eks. foreslår at mindske bevillingsrammen for samarbejdet med tredjelande i Middelhavsområdet med 3,5 % i forhold til det foreløbige budgetforslag (FBF), vil det nedskårne beløb dog stadig være højere end i 1999-budgettet, således at der netop tages højde for prioriteringen af støtten til Fællesskabets nabolande, herunder Tyrkiet. Generelt set indeholder ændringsskrivelsen en liste med forslag til omfordelinger, ledsaget af begrundelser.

Det foreslås, at Rådet fastlægger sine prioriteringer på dette grundlag og på grundlag af gennemførelsestallene for 1999-budgettet. I øvrigt indeholder ændringsskrivelse nr. 4/2000 også finansieringsforslag for overskridelse af loftet for udgiftsområde 4 samt forslag om anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet. Efter Kommissionens opfattelse kan finansieringen af de nye behov, der er opstået i forbindelse med eksterne aktioner, nemlig ikke gennemføres alene ved hjælp af en omfordeling, uden at dette vil være til skade for de programmer, der allerede er vedtaget.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2450/99

af Mathieu Grosch (PPE-DE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Iværksættelse af et fællesskabshandlingsprogram for ungdomsanliggender

Den 28. august 1998 forelagde Kommissionen et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om iværksættelse af et fællesskabshandlingsprogram for ungdomsanliggender (KOM(98) 0331)(1). Efter Europa-Parlamentets andenbehandling den 28. oktober 1999 blev forslaget forelagt Rådet til andenbehandling. Hvis forhandlingerne ikke fører til et acceptabelt kompromis, vil programmet ikke kunne starte på planlagt vis den 1. januar 2000.

1. Hvis Rådet og Europa-Parlamentet ikke når frem til et kompromis, vil der da blive indført et midlertidigt program i stedet for det egentlige, eller vil der opstå et vakuum for de berørte organisationer og unge?

2. Vil dette eventuelle midlertidige program blive udformet efter retningslinjerne for det gamle eller for det nye handlingsprogram?

(1) EFT C 311 af 10.10.1998, s. 6.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(17. december 1999)

Der er til dato ikke fundet et endeligt kompromis mellem Rådet og Parlamentet vedrørende programmet for ungdomsanliggender. Det første møde i forligsudvalget er fastsat til den 13. januar 2000 med forsæde af Portugal. Kommissionen er overbevist om, at det nye program bliver vedtaget. Såfremt forligsarbejdet afsluttes i løbet af første kvartal 2000, vil man sætte alt ind på at sikre kontinuiteten i programmet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2318/99

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 1999)

Om: Finansiering under Leader+-programmet og vedtagelse af de endelige retningslinjer for Leader+

Kan Kommissionen på baggrund af det forhold, at der vil være færre strukturfondsmidler til rådighed for Irland i perioden 2000-2006, redegøre for, hvorfor den har foretaget så betydelige nedskæringer i et eksemplarisk program som f.eks. Leader, der har vist sin værdi ved at fremme partnerskaber, lokalt ejerskab, professionalisme, social integrering, skabelse af arbejdspladser og lokal økonomisk vækst i hele Irland, og oplyse, hvornår retningslinjerne for Leader+-programmet vil blive vedtaget i deres endelige form og offentliggjort?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. december 1999)

Kommissionen er enig i, at LEADER I og II har givet mange landdistrikter mulighed for at udvikle og iværksætte integrerede og nyskabende metoder til at stimulere udviklingen af landdistrikternes økonomi med meget positive resultater. Efter Kommissionens opfattelse er mange af de erfaringer,

der blev opnået under LEADER I og II, nu parat til at blive indbygget i de mere generelle udviklingsprogrammer for landdistrikterne, som medlemsstaterne er ved at forberede. Det nye LEADER+ initiativ vil bidrage til ekspertise og nyskabelse og supplere hovedstrømsprogrammerne ved at fremme integrerede planer, der er udformet og iværksat gennem aktive partnerskaber på lokalt plan. Ved at kombinere disse faktorer kan der skabes synergi i et integreret forsøg på at udvikle de irske landdistrikters økonomi.

Kommissionen har meddelt bl.a. STAR-komitéen og Parlamentet retningslinjerne i udkastet til LEADER+. Den endelige udgave vil blive vedtaget, når udtalelserne fra STAR-komitéen og Parlamentet er modtaget. Det vil sandsynligvis ske i begyndelsen af 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1616/99

af Stanislaw Tillich (PPE-DE) til Kommissionen

(7. september 1999)

Om: Kommissionens personale

Kan Kommissionen meddele Parlamentet, hvor mange hjælpeansatte (auxiliaires), lokalt ansatte og særlige rådgivere den aflønner over EU's budget og med hvilke beløb ud over de faste stillinger og midlertidige stillinger, der fremgår af budgettet?

Kan den endvidere give detaljerede oplysninger vedrørende det personale, der ikke er omfattet af vedtægten, og som f.eks. er beskæftiget ved de europæiske agenturer, kontorerne for faglig bistand, internationale organisationer (f.eks. for Balkan) o.lign.?

Hvor mange stillinger er dermed ubesat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(6. oktober 1999)

Den 31. august 1999 var der i Kommissionen ansat følgende:

>TABELPOSITION>

Visse lokalt ansatte, som yder faglig bistand i delegationerne, og som finansieres over kapitel B7-5 i budgettets del B, er ikke medregnet i ovennævnte personale. Det drejer sig som ca. 150 personer pr. år.

Agenturerne har i stor udstrækning en selvstændig personaleforvaltning. Deres aktuelle vedtægtsmæssige personale tæller ca. 1 200 personer. Kommissionen har på nuværende tidspunkt ingen data om, hvor mange personer det ikke-vedtægtsmæssige personale i agenturerne udgør. For at få svar på dette ville det være nødvendigt med en ad hoc-undersøgelse i hver af de 11 agenturer. Nedenfor følger svarene på de specifikke spørgsmål:

Ifølge resultaterne af den seneste undersøgelse om faglig bistand, som blev udført i september/ oktober 1998, svarer udgifterne til kontorerne for faglig bistand, som arbejder for Kommissionen, til ca. 200 millioner EUR. Antallet af personer, der på årsbasis arbejder for Kommissionen i disse kontorer, er ca. 1 000. Det angivne antal personer/år inkluderer dog ikke altid støttepersonale (f. eks. sekretærer) ansat i kontorerne for faglig bistand. Når kontorernes aktiviteter angives i form af leveringen af en bestemt ydelse (output) og ikke i form af mængden af anvendte menneskelige ressourcer (input), udgør det antal personer,

som er ansat i disse kontorer, ikke et kontraktligt kriterium og er derfor ikke kendt af Kommissionen. En ny rapport med ajourføring af dataene om kontorerne for faglig bistand er næsten afsluttet og vil blive forelagt budgetmyndighederne i den nærmeste fremtid.

For øjeblikket koordineres EU's indsats i forbindelse med genopbygningen i Kosovo af en taskforce i Kommissionen, der består af ca. 35 personer, hovedsageligt embedsmænd i Kommissionen og lokalt ansatte (vedtægtsmæssigt personale). Denne taskforce vil fremover blive afløst af et agentur for genopbygningen af Kosovo.

Pr. 31. august 1999 fordelte de ledige stillinger, som var opført på budgettet, sig således:

>TABELPOSITION>
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1537/99

af Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Gennemførelse af Rådets forordning (EF) 1239/98 og det deri omhandlede forbud mod fiskeri med drivgarn

Ifølge Rådets forordning (EF) 1239/98(1) af 8. juni 1998 om ændring af forordning (EF) 0894/97 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne forbydes det Unionens fiskerfartøjer at drive fiskeri med drivgarn fra den 1. januar 2002. Forordningen giver dog mulighed for en gradvis afskaffelse af denne form for fiskeri, idet det i artikel 1, stk. 3, hedder, at i 1998 må det højeste antal fiskerfartøjer, der af en medlemsstat kan få tilladelse til at opbevare om bord eller drive fiskeri med et eller flere drivgarn, ikke overstige 60 % af det antal fiskerfartøjer, der anvendte et eller flere drivgarn i perioden 1995-1997.

Da vi nu befinder os i den anden årlige sæson for fiskeri af hvid tun (Thunnus alalunga) siden ovennævnte forordnings ikrafttræden, bedes Kommissionen oplyse, om den mener, at den hidtidige afvikling af disse to fangstsæsoner kan betragtes som tilfredsstillende, og hvorledes den bedømmer de berørte fiskerflåders håndhævelse af den ovennævnte forordning?

(1) EFT L 171 af 17.6.1998, s. 1.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler P-1537/99 og E-1561/99

(8. oktober 1999)

De pågældende medlemsstater har sendt Kommissionen de oplysninger, der er nævnt i artikel 11a, stk. 4, i forornding (EF) 0894/97 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne(1).

På grundlag af de oplysninger, der er sendt til Kommissionen, kan antallet af fiskerfartøjer, der anvendte drivgarn til fiskeri efter hvid tun i det nordøstlige Atlanterhav i perioden 1995-1997, og antallet af tilladte fartøjer i 1998 og 1999 opgøres således:

>TABELPOSITION>

Ifølge oplysningerne fra de pågældende medlemsstater vil forpligtelsen i artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) 0894/97 være overholdt. I forbindelse med den kontrol, der foretages i henhold til artikel 29 i Rådets forordning (EØF) 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik(2), vil Kommissionen kontrollere de oplysninger, medlemsstaterne har fremsendt for 1995-1997.

(1) EFT L 132 af 23.5.1997.

(2) EFT L 261 af 20.10.1993.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0121/99

af Patricia McKenna (V) til Kommissionen

(2. februar 1999)

Om: Bekaempelse af problemet

Er Kommissionen ikke klar over, at der i Den Europaeiske Union er et presserende behov for at traeffe foranstaltninger til bekaempelse af det stadig stoerre problem vedroerende bortskaffelse af affald?

Hvorfor har Kommissionen endnu ikke forelagt noget forslag til direktiv om dette emne, isaer vedroerende kompostering, biogasfremstilling, elektrisk og elektronisk affald og PVC?

Boer ikke ogsaa "forsigtighedsprincippet" og tanken om at "forureneren betaler" og om "forebyggende indsats", jf. artikel 130R i traktaten om Det Europaeiske Faellesskab, bringes i anvendelse i videst muligt omfang?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(25. marts 1999)

Kommissionen er enig med det aerede medlem i, at forebyggelse er saerdeles vigtigt i forbindelse med enhver ordning til haandtering af affald saavel som i forbindelse med affaldslovgivningen. Kommissionen soeger at fremme princippet om producentens ansvar i spoergsmaal vedroerende affaldshaandtering, hvilket kan anses for at vaere en konkret maade at bakke "forureneren betaler"-princippet op paa.

Kommissionen overvejer at tage et initiativ med hensyn til kompostering som en logisk opfoelgning af Faellesskabets droeftelser om deponering af affald. Det foreslaaede direktiv(1) tager sigte paa en betydelig reduktion i deponeringen af biologisk nedbrydeligt husholdningsaffald i de kommende aar. Alt saadant affald kunne med fordel blive anvendt til kompostering eller biogasfremstilling.

Kommissionen har i sit forslag til direktiv om udrangerede motorkoeretoejer(2) meddelt, at den ville se naermere paa spoergsmaalet vedroerende polyvinylchlorid (PVC) i al almindelighed. En undersoegelse heraf er blevet indledt.

I Kommissionens program for 1998 figurerer et forslag til direktiv om elektrisk og elektronisk affald. Arbejdet med dette emne er imidlertid blevet en smule forsinket.

(1) KOM(98) 189 endelig udg.

(2) EFT C 337 af 7.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 690/99 af Esko SEPPÄNEN Den officielle sprogbrug i EU



EF-Tidende nr. C 370 af 21/12/1999 s. 0089



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0690/99 af Esko Seppaenen (GUE/NGL) til Kommissionen (26. marts 1999) Om: Den officielle sprogbrug i EU Hvad betyder bogstavkombinationen "Sir" foran kommissionmedlem Leon Brittans navn i svaret paa min skriftlige forespoergsel P-0024/99(1)? Hoerer det til den officielle sprogbrug i EU? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (27. april 1999) Kommissionen overholder hver enkelt medlemsstats regler og skikke med hensyn til titler. (1) EFT C 289 af 11.10.1999, s. 135.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0683/99

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen

(26. marts 1999)

Om: Toldkontingentet for tunfileter i 1999

Tunkonservesindustrien er som foelge af det store antal arbejdspladser og de indkomster, den skaber, den vigtigste del af Faellesskabets konservesindustri baade ud fra et oekonomisk og arbejdsmarkedsmaessigt synspunkt. Paa denne baggrund bedes Kommissionen begrunde sit forslag om at tillade yderligere import af halvfabrikata i form af tunfileter ("loins") fra Sydoestasien, hvilket er et foerste skridt i retning af en liberalisering inden for tunkonservessektoren.

Er Kommissionen klar over, at en saadan udvikling som foelge af markedssituationen paa omraadet vil medfoere dybtgaaende forstyrrelser af tunforaedlingsindustrien i Faellesskabet, og at det, hvis man vil undgaa tab af arbejdspladser i ikke-konkurrencedygtige virksomheder, vil vaere noedvendigt at ofre et endnu stoerre antal arbejdspladser andre steder i EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(3. maj 1999)

Som det aerede medlem selv understregede i sit spoergsmaal E-540/99(1), er tunfileter blevet et fuldgyldigt raastof i produktionen af tunkonserves. I nogle medlemsstater udgoer tunfileter 60 % af det raastof, der bruges til produktionen af konserves.

AAbningen af et begraenset autonomt toldkontingent har til formaal at lette forsyningen med raastoffer til Faellesskabets konservesindustri. Denne foranstaltning er under ingen omstaendigheder foerste skridt i retning af en liberalisering af slutproduktet, dvs. tunkonserves. Kommissionen har ikke stillet noget som helst forslag i den retning, hverken i forbindelse med forslagene til aabning af de autonome toldkontingenter eller i sammenhaeng med reformen af den faelles markedsordning for fiskeri- og akvakulturprodukter.

For saa vidt angaar en mulig destabilisering af tunkonservesindustrien, er Kommissionen af den mening, at de nuvaerende markedsforhold ikke er af en saadan art, at der skabes stoerre problemer paa grund af aabning af et kontingent, som svarer til blot 5 % af Faellesskabets import af det paagaeldende produkt. Til gengaeld er den overbevist om, at dette toldkontingent vil goere det muligt for industrien at forbedre sin konkurrenceevne i forhold til eksport fra tredjelande. Denne styrkelse af konkurrenceevnen er saa meget desto vigtigere, som visse medlemsstater har konstateret nedgang i beskaeftigelsen med deraf foelgende nedlaeggelse af virksomheder.

(1) Se side 55.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0649/99

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(16. marts 1999)

Om: Ukontrolleret stigning i stroemmen af indvandrere til EU

Der er en enorm stroem af indvandrere til EU og navnlig til de lande, som paa grund af deres geografiske beliggenhed har mindre mulighed for at kontrollere stroemmene. I visse lande som f.eks. Italien indfoeres der immigrationslove, som ikke engang delvis er i stand til at imoedekomme hverken EU-borgernes eller tredjelandsstatsborgernes reelle krav. Paa baggrund heraf bedes Raadet oplyse, om der i afventning af Den Politiske Unions virkeliggoerelse vil blive udstedt bestemmelser, som kan sikre ensartet kontrol med migrationsstroemmen i samtlige medlemslande?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin

(7. maj 1999)

Kommissionen er enig i den analyse, ifoelge hvilken kontrol paa unionsplan med indvandringsstroemme vil blive et af de vigtigste maal, som skal naas som led i gennemfoerelsen af Amsterdam-traktaten.

I henhold til EF-traktatens artikel 62, stk. 1 og 2 (tidligere artikel 73 j) vedtager Raadet foranstaltninger vedroerende passage af medlemsstaternes ydre graenser, hvori der fastlaegges standarder og procedurer, som medlemsstaterne skal foelge ved udoevelse af personkontrol ved de ydre graenser, samt visumregler for kortvarige ophold.

Ligeledes vedtager Raadet i henhold til EF-traktatens artikel 63, stk. 3, litra a) og b) (tidligere artikel 73 k), foranstaltninger vedroerende indvandringspolitikken paa omraadet forbetingelser for indrejse og ophold, samt foranstaltninger paa omraadet for ulovlig indvandring og ulovligt ophold.

Endvidere vil gennemfoerelsen af protokollen om, at de gaeldende Schengen-bestemmelser skal indgaa i unionsbestemmelserne, bevirke, at Unionen faar en raekke redskaber stillet til raadighed, der forinden er udarbejdet som led i det mellemstatslige samarbejde.

I lyset af ovenstaaende ser det saaledes ud til, at retsreglerne efter Amsterdam-traktatens ikrafttraedelse effektivt goer det muligt paa omraadet for indvandring og graensekontrol at vedtage retligt bindende bestemmelser paa unionsplan.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0469/99

af Riccardo Nencini (PSE) til Kommissionen

(5. marts 1999)

Om: Regional lovgivning i Marche (Italien) om medlemskab af frimurerlogen

Ifoelge artikel 5, litra e) i den regionale lov nr. 34/1996 for regionen Marche om regler for udnaevnelser og ansaettelser, der hoerer under regionens kompetence, skal enhver ansoegning vedlaegges en rapport, der bl.a. skal indeholde en erklaering om, at ansoegeren ikke tilhoerer frimurerlogen.

Ifoelge italiensk lov er frimurerlogen en ikke-hemmelig forening, og den opstiller ingen hindringer for medlemskab.

Ovennaevnte artikel 5 er en helt klar indgriben i privatlivets fred over for borgere og ansoegere og betyder en voldsom forskelsbehandling mellem medlemmer af frimurerlogen og medlemmer af andre foreninger ved at tvinge de foerstnaevnte, men ikke de sidstnaevnte, til at afgive erklaering om deres medlemskab.

Overvejer Kommissionen at gribe ind for at fjerne den oplagte forskelsbehandling, som den regionale lovgivning i Marche er udtryk for, og som i oevrigt indebaerer en kraenkelse af privatlivets fred og foreningsfriheden, som er garanteret i de nationale lovgivninger og i de grundlaeggende principper i de europaeiske traktater?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer

(1. april 1999)

Spoergsmaalet hoerer ikke under Faellesskabets kompetence.