ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3637/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(17. december 2002)

Om: Økonomisk integration

Vil Kommissionen i forbindelse med sit svar på forespørgsel E-1816/02(1) venligst bemærke, at spørgsmålet vedrørte beholdningen (og ikke strømmen) af direkte udenlandske investeringer i de enkelte medlemsstater, og vil Kommissionen nu venligst besvarede det stillede spørgsmål:

Kan Kommissionen i form af en procentdel af medlemsstaternes BNP oplyse foreliggende tal for det seneste år, for de forudgående fem år og for de forudgående ti år med hensyn til mængden af noterede aktier, som ejes af valutaudlændinge i de enkelte medlemsstater i Den Europæiske Union, og kan den desuden oplyse, hvordan denne procentdel er fordelt mellem den aktiebeholdning, der ejes af valutaudlændinge fra andre medlemsstater, og den, der ejes af valutaudlændinge fra tredjelande?

(1) EFT C 301 E af 5.12.2002, s. 233.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(15. januar 2003)

I kapitalbalancestatistikken registreres valutaudlændinges aktiebeholdninger som udenlandske direkte investeringer, hvis de udgør mindst 10 % af virksomhedens egenkapital, og som porteføljeinvesteringer, hvis andelen er mindre. I begge tilfælde omfatter investeringerne både noterede og ikke-noterede aktier. Data om valutaudlændinges investeringer i EU-aktier foreligger kun for direkte investeringer, og de er ikke opdelt i noterede og ikke-noterede aktier. De er en del af udlandets samlede direkte investeringer, som også omfatter gældsforpligtelser over for valutaudlændinge.

Alle foreliggende data fremgår af tabellen, som er sendt direkte til det ærede medlem og til Europa-Parlamentets sekretariat. De er opdelt efter investorer (intra-EU/extra-EU) og dækker perioden fra ultimo 1994 til ultimo 2000. De samme data er også angivet for de fleste medlemsstater. De vigtigste undtagelser er Belgien-Luxembourg og (hvad angår sondringen mellem intra-EU/extra-EU), Spanien og Irland. For andre medlemsstater er tidsserierne ikke komplette, og/eller en del af sondringen aktier/samlede udenlandske direkte investeringer mangler. Manglende medlemsstater er imidlertid medregnet i EU-aggregatet enten på basis af ikke-offentliggjorte data fra de pågældende medlemsstater eller på basis af skøn, som Eurostat har udarbejdet på grundlag af alle eksisterende data.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1859/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(28. juni 2002)

Om: De europæiske regioners ansvar med hensyn til overholdelse af stabilitetspagten

Stabilitetspagten fra december 1996 pålægger medlemsstaterne en streng budgetdisciplin. Nogle medlemsstater finder det vanskeligt at operere inden for sådanne finansielle begrænsninger, og det samme gælder uden tvivl også for EU-medlemsstaternes regioner og delstater.

Erkender Kommissionen dette problem, og vil den tilskynde medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger over for delstater og regioner, som systematisk bruger flere penge, end det er tilladt ifølge stabilitetspagtens bestemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(12. august 2002)

Kommissionen erkender, at den faktiske overholdelse af målet med budgetbalance eller budgetoverskud på mellemlang sigt, som medlemsstaterne er forpligtet til i henhold til Stabilitets- og Vækstpagten, er afhængigt af, hvordan alle niveauer i statsforvaltningen forholder sig. Inden for rammerne af den multilaterale overvågning, som blev indført ved EF-traktaten og suppleret med Stabilitets- og Vækstpagten, har Kommissionen anbefalet de nationale regeringer at iagttage en streng budgetdisciplin på alle niveauer i statsforvaltningen, hvor spørgsmålet er blevet aktuelt. Kommissionen følger med interesse medlemsstaternes arbejde med at decentralisere beskatningen samtidig med, at lavere niveauer i forvaltningen gøres medansvarlige for, at de overordnede budgetmålsætninger nås. De nationale regeringer har dog fortsat ansvaret for, at fællesskabsretten følges, hvilket også omfatter de forpligtelser, som følger af Stabilitets- og Vækstpagten
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3433/02

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(2. december 2002)

Om: Manglende tildeling af Urban II-støtte til Frosinone

Ifølge oplysninger fra det italienske ministerium for infrastruktur og transport og ifølge data fra Kommissionens relevante websted skulle Frosinone i den seneste udgave af Urban II være fuldstændig udelukket fra enhver form for støtte under dette program, idet byen ikke er blandt de 10 første modtagerbyer på europæisk plan og heller ikke blandt de 20 byer, der efterfølgende er blevet opført på Urban Italia-ranglisten (lov nr. 388/2000). Urban er uden tvivl et af de EU-projekter, der har fungeret bedst hidtil, og det repræsenterer et meget værdifuldt instrument for udviklingen af storbyområdernes periferier og helt generelt af byområder kendetegnet ved miljømæssigt og socialt forfald og det i en sådan grad, at f.eks. Milano indtager andenpladsen på ovennævnte rangliste.

Kan Kommissionen på baggrund af ovenstående oplyse, om Frosinone Kommune har forelagt projekter i håb om at få tildelt Urban II-støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(22. januar 2003)

Som følge af Kommissionens meddelelse af 28. april 2000 til medlemsstaterne om retningslinjer for EF-initiativet URBAN II(1) offentliggjorde det italienske infrastruktur- og transportministerium i Italiens statstidende nr. 168 af 20. juli 2000 en indkaldelse af forslag med henblik på udvælgelse af de italienske byer, der vil kunne opnå finansiering under EF-initiativet URBAN II.

Denne annonce gengiver korrekt de støttekriterier, der er fastsat i Kommissionens ovennævnte meddelelse, og præciserer de evaluerings- og udvælgelsesregler, som det italienske ministerium senere skal anvende ved prioriteringen af de modtagne ansøgninger.

Under hensyn til rammebeløbet for Italien vedrørende URBAN II er det kun de 10 første byer på listen, der vil kunne opnå EF-finansiering, og de italienske myndigheder har ifølge punkt 19 i ovennævnte meddelelse forelagt Kommissionen programmerne for disse byer.

Derfor råder Kommissionen ikke over oplysninger, der kan vise, om kommunen Frosinone har fremlagt projekter inden for rammerne af URBAN II. Selv om dette skulle være tilfældet, råder Kommissionen heller ikke over oplysninger om, hvorfor programmet for byen Frosinone ikke er placeret blandt de ti første støtteberettigede byer.

(1) KOM(2000) 1100 endelig udg. EFT C 141 af 19.5.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2363/02

af Karin Riis-Jørgensen (ELDR) til Kommissionen

(26. juli 2002)

Om: Opfølgning vedrørende EU's præferencetoldordning (H-0453/02)

Som opfølgning på Kommissionens svar (H-0453/02(1)) på mit spørgsmål om EU's toldpræferenceordning af 30. maj 2002 tillader jeg mig at stille et uddybende spørgsmål. Kommissionens eget udspil omkring kravet til øjeblikkelig indgriben over for tredjelande, hvor fejl og forsømmelighed overskygger de almindelige risici ved at handle med lande med præferencetold, lægger op til mulighed for suspension af præferenceordningen. Udspillet lægger desuden op til, at man underretter de erhvervsdrivende, såfremt der er rimelig tvivl med hensyn til, hvorledes en præferenceordning fungerer. Mine uddybende spørgsmål til Kommissionen lyder derfor således:

Hvorfor har Kommissionen valgt ikke at suspendere præferencetolden, så længe der er tvivl om fiskenes oprindelsesland? Dernæst, hvorfor har Kommissionen valgt ikke at advare de danske importører af fisk om de norske tilstande, når man allerede i august 2001 var bekendt med situationen i Norge?

(1) Skriftligt svar af 11.6.2002.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(12. september 2002)

1. Præferenceaftaler som EØS-aftalen bygger på gensidig tillid og samarbejde mellem de berørte parter. Protokol 4 til EØS-aftalen åbner kun mulighed for midlertidig suspension af præferencetolden på en specifik individuel eksport i den periode, hvor oprindelsesbeviserne for denne eksport undersøges. Medlemsstaterne anvender dette princip fra sag til sag.

2. I august 2001 modtog Kommissionen de første oplysninger om tvivl med hensyn til oprindelsen af eksport af fisk forud for dette tidspunkt. Den underrettede omgående de norske myndigheder herom og bad dem om at sørge for, at de pågældende produkters oprindelsesstatus blev fastslået og kontrolleret for at undgå, at EU-importører blev bragt i vanskeligheder.

I betragtning af de norske myndigheders store samarbejdsvilje og villighed til hurtigt at afhjælpe situationen og foretage en komplet undersøgelse af tidligere tilfælde har Kommissionen ingen grund til at betvivle Norges samarbejdsvilje, som kunne berettige en offentliggørelse af en meddelelse til importørerne. En sådan meddelelse ville under ingen omstændigheder have nogen indflydelse på forhold, som hører fortiden til.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2663/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(23. september 2002)

Om: Franske myndigheders diskriminering

Er Kommissionen opmærksom på diskrimineringen af sikher i Frankrig, hvor id-fotos ikke accepteres, hvis en sikh bærer turban? Finder Kommissionen de franske myndigheders praksis acceptabel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(25. oktober 2002)

Hver enkelt medlemsstat fastlægger reglerne for, hvorledes id-fotos skal tages. Selv om EU-love indeholder regler om opholdskort for EU-borgere og deres familie uanset nationalitet, står der ikke noget om id-fotos, da de er reguleret på nationalt plan.

Kommissionen bemærker dog, at meningen med id-fotos er at sikre en hurtig og klar identifikation af den pågældende person. Det kan medføre krav over for medlemsstater om at indføre særlige retningslinjer for bl.a. de turbanner båret af sikher, som det ærede medlem nævner.

Ved udformning af disse retningslinjer bør hvert medlemsstat sikre en balance mellem offentlig lov og orden, sikkerhedskrav og retten til religionsfrihed. Denne ret er sikret gennem Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, der er blevet ratificeret af alle medlemsstater. Alle begrænsninger deraf bør følge konventionens artikel 9(2), der lyder som følger:

Friheden til at lægge sin religion eller overbevisning for dagen skal kun kunne underkastes sådanne begrænsninger, som er foreskrevet ved lov og er nødvendige i et demokratisk samfund af hensyn til den offentlige sikkerhed, for at beskytte offentlig orden, sundheden eller sædeligheden eller for at beskytte andres ret og frihed.

Hvis sikherne mener, at de franske administrative retningslinjer vedrørende id-fotos er i modstrid med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, bør de appellere til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, når alle nationale appelmuligheder er opbrugt, og senest seks måneder fra den endelige, nationale domsafsigelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2910/02 af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen. Den Demokratiske Republik Congo.



EU-Tidende nr. 110 E af 08/05/2003 s. 0124 - 0124



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2910/02 af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen (16. oktober 2002) Om: Den Demokratiske Republik Congo Kan Kommissionen i forbindelse med Den Demokratiske Republik Congo opstille en liste over, hvilke projekter der blev godkendt til finansiering over EU's budget i 2001, samt oplyse, hvor stort det samlede beløb til investering var i 2001? Samlet svarpå Kommissionens vegne af Poul Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-2909/02, E-2910/02, E-2911/02, E-2912/02,E-2913/02, E-2914/02, E-2915/02, E-2916/02, E-2917/02, E-2918/02,E-2919/02, E-2920/02, E-2921/02 og E-2922/02 (4. december 2002) Kommissionen sender direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat en tabel med de ønskede oplysninger, tillige med årsberetningen for 2001 om EF's udviklingspolitik og gennemførelsen af bistanden til tredjelande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2838/02

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(9. oktober 2002)

Om: Fastlæggelse af fiskeriområdet ved Guadiana-flodens munding

Med den seneste episode i Guadianas munding på grænsen mellem Spanien og Portugal, hvor et spansk fiskerfartøj blev opbragt af den portugisiske flåde, bliver anmodningen fra det andalusiske regionalstyre og fra foreningen for fiskeri og akvakultur i Huelva om, at der sker en tydelig fastlæggelse af fiskeriområdet mellem Spanien og Portugal i Guadianas munding, atter aktuel.

For fiskerne fra Huelva er skillelinjen mellem de to lande ikke særligt klar, og de er derfor af den opfattelse, at en ny fiskeriaftale mellem de to nabolande vil indebære, at der ikke på ny kan indtræffe sådanne episoder.

Mener Kommissionen ikke, at den på grund af sin ledende rolle inden for den fælles fiskeripolitik vil kunne mægle for at imødekomme kravet fra fiskerne i Huelva om, at afgrænsningen skal være tilstrækkeligt klar for at undgå, at episoder, som det omtalte spanske fiskerfartøj blev udsat for, gentager sig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. oktober 2002)

Kommissionen skal hermed meddele, at den ikke har modtaget nogen anmodning fra de nationale myndigheder om at intervenere i omtalte sag.

Spørgsmålet om afgrænsning af fiskerizonen henhører dog ikke under Fællesskabets kompetence. Det er dog klart, at Kommissionen ønsker, at fiskeriet i dette område finder sted på tilfredsstillende betingelser for alle de berørte parter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2020/02

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(9. juli 2002)

Om: Undersøgelse af ølmarkedet i Portugal

For ca. halvandet år siden iværksatte Kommissionens tjenestegrene med konkurrence som arbejdsområde i Portugal en opinionsundersøgelse vedrørende den formodede karteldannelse på det portugisiske ølmarked, som to af landets største ølfirmaer skulle stå bag.

Resultaterne af denne undersøgelse, som har fået stor omtale i samtlige medier og givet anledning til en polemik af hidtil usete dimensioner, er endnu ikke offentliggjort i Portugal.

Kan Kommissionen oplyse hvorfor?

Kan Kommissionen angive grunden til, at den har besluttet at følge en sådan fremgangsmåde på dette område i Portugal, og hvorfor den aldrig har foretaget noget tilsvarende på andre områder i dette land?

Kan Kommissionen oplyse, hvornår den agter at redegøre for disse handlinger over for den portugisiske offentlighed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(5. august 2002)

Det ærede medlem henviser til Kommissionens undersøgelse af et formodet kartel på det portugisiske ølmarkedet. Undersøgelsen blev indledt med kontrolundersøgelser i henhold til artikel 14, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 17: første forordning om gennemførelse af traktatens artikel 85 og 86(1) hos de to førende portugisiske bryggerier og deres nationale sammenslutning. Disse kontrolundersøgelser fandt sted den 17. og 18. januar 2001. Kommissionens repræsentanter blev bistået af repræsentanter for den portugisiske konkurrencemyndighed.

1. og 3. Sagen befinder sig stadig på undersøgelsesstadiet. Kommissionen gennemgår de talrige dokumenter, der blev kopieret under kontrolbesøgene, samt virksomhedernes svar på anmodninger om yderligere informationer. Hvis Kommissionen når frem til den foreløbige konklusion, at virksomhederne har overtrådt konkurrencereglerne, vil den fremsende en klagepunktsmeddelelse og virksomhederne vil få lejlighed til at udtale sig skriftligt og mundtligt. I betragtning af de nævnte procedureregler, der skal sikre virksomheden en behørig fremgangsmåde, kan Kommissionen ikke på dette stadium oplyse, hvorvidt eller hvornår der vil blive truffet nogen formel beslutning og oplyse offentligheden om resultaterne.

2. Kommissionen henviser til sine årlige beretninger om konkurrencepolitikken, der omfatter en række sektorer uden for bryggeriindustrien, hvor Kommissionen har pålagt virksomheder bøder for deltagelse i karteller.

(1) EFT 13 af 21.1.1962; den portugisiske version: kap, 8, bind 1, s. 22.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3572/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. december 2002)

Om: Fællesskabsstøtte til virksomheder under den internationale gruppe, ARA og GRANIT

Forvaltningen for de portugisiske virksomheder, som tilhører samme gruppe, ARA og GRANIT i Avintes/Vila Nova de Gaia og i Seia/Guarda, har gennemført tvungen hjemsendelse (dvs. at de skal blive hjemme i to uger uden viden om, hvornår og på hvilke betingelser virksomheden vil forlange modydelse i arbejdstid), hvad der er uacceptabelt og en overtrædelse af arbejdstagernes rettigheder.

Direktøren for ARA i Seia oplyste endog forleden til pressen, at produktiviteten i virksomheden i Portugal var lige så stor som i virksomhederne i Tyskland.

I Avintes fik atten arbejdstagere nægtet adgang til virksomheden, idet de trods pres ikke gik ind på at underskrive aftalen.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

- Har den nævnte gruppe modtaget fællesskabsstøtte i nogen EU-medlemsstat? Hvor store beløb var der i bekræftende fald tale om?

- Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at forsvare de rettigheder, som arbejdstagerne i disse virksomheder har?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(24. januar 2003)

I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet tillægges medlemsstaterne i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene i perioden 2000-2006(1), ansvaret for gennemførelse og overvågning af tilskud fra Den Europæiske Socialfond (ESF).

Derfor er afgørelsen om godkendelse af projekter, der indsendes af private virksomheder med henblik på fællesskabsstøtte, medlemsstaternes ansvar i kraft af de beføjelser, der er tildelt forvaltningsmyndighederne for den lange række af operationelle programmer.

Som svar på det ærede medlems spørgsmål har Kommissionen måttet sætte sin lid til oplysningerne fra de portugisiske myndigheder. Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu (IGFSE) meddelte Kommissionen, at der ikke findes optegnelser om ESF-støtte til virksomheder, der tilhører den internationale gruppe Ara og Granit.

Afbrydelser af arbejdskontrakten navnlig grundet økonomiske forhold er ikke genstand for særlig juridisk behandling på fællesskabsniveau. Men forud for beslutninger, som dem det ærede medlem nævner, bør arbejdstagerne informeres, og der skal gennemføres effektiv høring af medarbejderne, jf. direktiv 2002/14/EF(2). Men Portugal skal som de øvrige medlemsstater først gennemføre dette direktiv i national ret senest den 23. marts 2005.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.

(2) Parlamentets og Rådets direktiv 2002/14/EF af 11. marts 2002 om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab, EFT L 80 af 23.3.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3198/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(8. november 2002)

Om: Problemer med kommunikation på andre sprog end flamsk i Belgien

Ifølge klager, der også er blevet offentliggjort i den belgiske presse, har fransktalende belgiske statsborgere og andre EU-statsborgere, der kommer i kontakt med myndighederne i den flamsktalende del af landet (Flandern) ikke kunnet modtage de dokumenter, der er nødvendige for at kommunikere med myndighederne, på noget andet sprog end flamsk. Det samme er tilfældet, når der føres retssager ved domstolene i samme område (f.eks. Antwerpen og andre steder), hvor de anklagede ifølge de samme kilder tvinges til udelukkende at tale flamsk.

Der er desuden blevet protesteret heftigt imod, at regninger og meddelelser fra det offentlige i den flamsktalende del af Belgien udelukkende foreligger på flamsk til trods for, at Belgien er et land, der har mere end ét officielt sprog og er opholdsland for mange tusind udenlandske statsborgere, som er beskæftigede i de mange internationale organisationer og ambassader, der findes i landet.

Er de flamske myndigheders praksis i overensstemmelse med fællesskabsretten? Er der her tale om overtrædelse af en borgers ret til at kommunikere på et sprog, som han har kendskab til, hvad enten han er belgisk statsborger eller har boet i Belgien i en længere periode? Hvilke foranstaltninger har Kommissionen mulighed for at træffe for at lette kommunikationsmulighederne, ikke alene for de ikke-flamsktalende belgiere men også for de EU-statsborgere, der ikke kan flamsk men bor i områder, hvor det officielle sprog er flamsk? Hvad mener Kommissionen om de kommunikationsvanskeligheder, som især de, der henvender sig til domstolene i den flamsktalende del af Belgien, konfronteres med?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(12. december 2002)

Kommissionen har ikke kompetence til at udtale sig om sproglige forhold i medlemsstaterne. Medlemsstaterne har den fulde kompetence på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2920/02 af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen. Rwanda.



EU-Tidende nr. 110 E af 08/05/2003 s. 0126 - 0126



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2920/02 af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen (16. oktober 2002) Om: Rwanda Kan Kommissionen i forbindelse med Rwanda opstille en liste over, hvilke projekter der blev godkendt til finansiering over EU's budget i 2001, samt oplyse, hvor stort det samlede beløb til investering var i 2001? Samlet svarpå Kommissionens vegne af Poul Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-2909/02, E-2910/02, E-2911/02, E-2912/02,E-2913/02, E-2914/02, E-2915/02, E-2916/02, E-2917/02, E-2918/02,E-2919/02, E-2920/02, E-2921/02 og E-2922/02 (4. december 2002) Kommissionen sender direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat en tabel med de ønskede oplysninger, tillige med årsberetningen for 2001 om EF's udviklingspolitik og gennemførelsen af bistanden til tredjelande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2011/02

af Hans-Peter Martin (PSE) til Rådet

(2. juli 2002)

Om: Rådsmødernes antal og omfang

I øjeblikket drøftes antal og omfang af Rådets møder og møderne for Rådet i dets forskellige sammensætninger.

Er Rådets nuværende formandskab af den opfattelse, at der findes for mange eller for få rådsmøder hhv. møder for Rådet i dets forskellige sammensætninger?

Hvad ønsker det nuværende formandskab at få ændret på dette område?

Er det nuværende formandskab tilfreds med hyppighed og varighed af regeringschefernes hhv. fagministrenes tilstedeværelse?

Svar

(16.-19. december 2002)

I konklusionerne fra Sevilla (21.-22. juni 2002) vedtog Det Europæiske Råd en række foranstaltninger, der sigter imod at forbedre Rådets og Det Europæiske Råds arbejdsgang. En af de vigtigste af disse foranstaltninger består i en meget væsentlig reduktion af antallet af fagministrenes rådssamlinger, der nu er reduceret fra seksten til ni, hvilket forventes at ville begrænse antallet af møder. Samtidig skulle denne foranstaltning bidrage til en rationalisering af Rådets drøftelser ved at koncentrere dem om det væsentlige og øge den helt nødvendige sammenhæng mellem EU's forskellige politikker umiddelbart før udvidelsen. Hvad angår spørgsmålet om ministres eller regeringschefers tilstedeværelse ved ovennævnte møder henvises det ærede medlem til pressemeddelelserne, hvor man kan finde svar på spørgsmålet, og hvoraf det fremgår, at de i meget stor udstrækning er til stede ved møderne.

Rådet henviser det ærede parlamentsmedlem til sin afgørelse af 22. juli 2002, hvormed den nye liste over fagministrenes rådssamlinger indkorporeres i Rådets forretningsorden(1).

(1) EFT L 230 af 28.7.2002, s. 7.