SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0375/00

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(14. februar 2000)

Om: Undervisningsgebyrer for højere uddannelser

Situationen i Det Forenede Kongerige har nu udviklet sig sådan, at studerende fra andre medlemsstater i EU vil være fritaget for at betale undervisningsgebyrer i Skotland men ikke i England, Wales og Nordirland.

Vil Kommissionen anse det for at være forskelsbehandling, når for eksempel en fransk studerende, der studerer i Skotland, ikke skal betale undervisningsgebyrer, medens en fransk studerende, som studerer i England, der jo stadig er den samme medlemsstat, vil skulle betale disse gebyrer?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding på skriftlige forespørgsler E-0374/00, E-0375/00 og E-0376/00

(15. marts 2000)

Indtil videre har medlemsstaterne i henhold til EF-traktaten ansvaret for indholdet og tilrettelæggelsen af deres uddannelsessystemer.

I følge Fællesskabsretten er medlemsstaterne ikke forpligtet til at yde uddannelsesstøtte eller bistand til de studerende, således at de kan finansiere deres studieafgift. En sådan beslutning hører til medlemsstaternes kompetenceområde. Men for så vidt medlemsstatens studerende har ret til en sådan støtte har en udenlandsk studerende, i henhold til Traktaten, ret til samme behandling som de studerende fra værtsmedlemsstaten. I forbindelse med adgang til uddannelse skal alle uddannelsesinstitutioner således i praksis, i henhold til princippet om ligelig behandling, optage studerende fra andre medlemsstater på samme betingelser som landets egne studerende. Følgelig kan der ikke opkræves yderligere studieafgift på grundlag af nationalitet.

I det omfang uddannelsesinstitutionerne i Skotland behandler de studerende fra andre medlemsstater på lige fod med de skotske studerende, medfører den situation, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, ikke forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og er derfor ikke i strid med EF-traktatens artikel 12 (tidl. artikel 6).

Det forhold at der i resten af Det Forenede Kongerige findes andre regler for studieafgifter er udelukkende et indenrigsanliggende, som ikke hører til Fællesskabets kompetencer.

Hvad angår de studerendes mobilitet inden for rammerne af Erasmus-programmet er hovedreglen, at de studerende, der deltager i programmet fritages for studieafgift. Derfor har det skotske projekt ingen betydning for mobiliteten i Erasmus-programmet.

Vedrørende anvendelsen af de konkurrenceregler, som det ærede parlamentsmedlem hentyder til, er det Kommissionens vurdering at universiteternes virksomhed i det nationale uddannelsessystem ikke skal opfattes som hverken handelsmæssig eller økonomisk. Derfor falder denne virksomhed uden for konkurrencereglernes anvendelsesområde.

Der er i dette tilfælde heller ikke tale om tjenesteydelser i henhold til traktatens bestemmelser. Domstolen har allerede taget stilling til dette spørgsmål. Den fastslog, at undervisning på en videregående uddannelsesinstitution, som hovedsageligt finansieres af offentlige midler, ikke kan betegnes som tjenesteydelser i henhold til EF-traktatens artikel 50 (tidl. artikel 60).

Hvis de foranstaltninger, der henvises til i forespørgslerne, gør sig gældende for universiteter og videregående uddannelsesinstitutioner, hvor medlemsstaten kun har nonprofit virksomhed for øje og tværtimod opfylder sin forpligtelse over for befolkningen på det sociale, kulturelle og undervisningsmæssige område, er der i henhold til traktaten ikke tale om en tjenesteydelse. Det pågældende system er som hovedregel finansieret over statens budget og ikke af de studerende eller deres forældre. Denne virksomhed påvirkes heller ikke af det forhold at de studerende og deres forældre nu og da skal betale afgift eller studiegebyr for, i en vis udstrækning, at bidrage til systemets administrationsomkostninger.