SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2518/00

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(25. juli 2000)

Om: Parkeringsplan for Rom, miljøindvirkningsvurdering og underretning af borgerne (Via Oslavia, Piazza Vescovio, Via Taranto osv.)

Rom Kommune iværksatte for nogle år siden en plan for bygning af en række underjordiske parkeringshuse. Selve bygningsarbejdet blev overdraget til private virksomheder, og parkeringspladserne sælges til de borgere, der ansøger herom. Bygningen af de underjordiske parkeringshuse har givet anledning til megen polemik blandt beboerne i de berørte kvarterer på grund af byggeriernes varighed, de ændrede vejforhold og udgravningernes eventuelle miljømæssige indvirkning med uheldige konsekvenser for de berørte bygningers stabilitet og for forretnings- og erhvervslivet og med tab af træer og grønne områder til følge.

De oplysninger, som Rom Kommune har forelagt vedrørende nævnte underjordiske parkeringshuses skadelige indvirkning på miljøet forekommer så vage og mangelfulde, at de berørte beboere har set sig nødsaget til at gå til den lokale forvaltningsdomstol for at sikre deres ret til at blive underrettet om byggepladsernes art, om byggeriernes varighed osv. I øvrigt giver denne totale mangel på klare oplysninger fra de ansvarlige myndigheders side vedrørende den farlige karakter eller ej af disse projekter anledning til så stor legitim bekymring hos borgerne, at disse har sluttet sig sammen i protestgrupper med det ubehagelige resultat, at der er opstået en nytteløs konflikt mellem borgerne og virksomhederne, nytteløs fordi det ikke er virksomhederne (som selv risikerer noget, og som risikerer at måtte foretage afskedigelser), men kommunen, der udsteder byggetilladelser, og som har pligt til at underrette borgerne. Det må desuden præciseres, at der ikke i alle tilfælde synes at være blevet anmodet om en miljøindvirkningsvurdering, hvorved man reelt har billiget forskelsbehandling mellem samme type projekter og byggepladser i forskellige dele af Rom, hvilket (bl.a. i lyset af Kommissionens svar på min tidligere forespørgsel E-2858/99(1)) vækker formodning om en overtrædelse af direktiv 85/337/EØF(2) og senere ændringer heraf som følge af mangelen på fyldestgørende forudgående vurderinger, ikke blot af de enkelte projekter, men af hele parkeringsplanen, der på grund af antallet af samtidigt igangværende byggepladser antager særlig miljømæssig betydning.

Kan Kommissionen på baggrund af ovenstående oplyse:

1. om ikke den mener, at de underjordiske parkeringshuse under alle omstændigheder skal underkastes miljøindvirkningsvurderinger, også som samlet parkeringsplan?

2. om ikke den mener, at borgerne har ret til grundig information fra Rom Kommune?

3. om ikke den finder det hensigtsmæssigt, at borgerne forud for iværksættelsen af sådanne projekter inddrages i forudgående afgørelser, bl.a. for at give dem lejlighed til at foreslå alternative løsninger?

(1) EFT C 303 E af 24.10.2000, s. 120.

(2) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. september 2000)

Planer er ikke omfattet af Fællesskabets direktiver om miljøvurdering (VVM) (Rådets direktiv 85/337/EØF(1) af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet og direktiv 97/11/EF(2) om ændring af direktiv 85/337/EØF). Som stadfæstet af Domstolen, bør der imidlertid som led i VVM-proceduren tages tilbørligt hensyn til mulige kumulative virkninger af forskellige projekter.

I henhold til Rådets direktiv 90/313/EØF(3) af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger skal myndighederne stille miljøoplysninger til rådighed for enhver fysisk eller juridisk person på dennes anmodning, og uden at han skal godtgøre nogen interesse deri (artikel 3, stk. 1). Myndighederne skal give en person, der anmoder om oplysninger, svar så hurtigt som muligt og senest inden to måneder. Afslås udleveringen af de ønskede oplysninger, skal dette begrundes (artikel 3, stk. 4). En person, som finder, at hans anmodning om oplysninger uden rimelig grund er blevet afslået eller ladt upåagtet eller er blevet utilstrækkeligt besvaret af en myndighed, kan anmode om retlig eller administrativ prøvelse af afgørelsen i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats retsorden (artikel 4). Direktivet er omsat i italiensk ret ved decreto legislativo 24 febbraio 1997 n. 39 sulla libertà di accesso alle informazioni in materia di ambiente.

Hvad angår spørgsmålet om borgernes deltagelse i beslutningsprocessen, bifalder Kommissionen, at borgerne deltager i beslutninger, som berører dem.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.

(3) EFT L 158 af 23.6.1990.