SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1450/00

af Wolfgang Ilgenfritz (NI) til Kommissionen

(10. maj 2000)

Om: Leasing af transportkøretøjer i det europæiske indre marked

Den østrigske transportvirksomhed Unitrans har ved overtagelsen af et italiensk transportselskab reddet dette fra økonomisk ruin.

Unitrans har på grund af den overtagede virksomheds økonomiske situation (dens egenkapital er meget lille) udlejet sine egne østrigske køretøjer til sit italienske datterselskab.

Denne form for samarbejde er imidlertid blevet forbudt, fordi Unitrans ikke råder over den dokumentation for sine køretøjer, som udstedes efter optagelse i det italienske automobilregister.

I dette register kan der dog kun optages køretøjsejere, hvis firma har hovedsæde i Italien. Dermed er ethvert udenlandsk leasingfirma udelukket.

1. Har Kommissionen kendskab til denne sag?

2. Hvis ja, hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe mod denne overtrædelse af princippet om fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser?

3. Hvis ikke, hvordan begrunder Kommissionen sin holdning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(5. juni 2000)

Det ærede parlamentsmedlem ønsker at få oplyst, i hvilken udstrækning Kommissionen kan skride ind over for den italienske lovgivning, som kræver, at et østrigsk leasingselskab skal have hjemsted i Italien for at kunne indregistrere sine leasingkøretøjer i denne medlemsstat. Selskabet har til hensigt at indgå en kontrakt med en italiensk virksomhed, den har overtaget.

Dette spørgsmål skal behandles på baggrund af princippet om fri bevægelighed for tjenesteydelser (EF-traktatens artikel 49 ff. (tidl. artikel 59)), og ikke princippet om fri bevægelighed for varer (EF-traktatens artikel 28 ff. (tidl. artikel 30)). I dette tilfælde lader det til, at leasingkontrakten har til formål at stille et køretøj til rådighed for en bruger, som under alle omstændigheder tilbageleverer køretøjet ved kontraktens ophør. Domstolen har ved flere lejligheder anerkendt anvendelsen af EF-traktatens artikel 49 i denne sammenhæng(1).

Når indregistrering af et køretøj er underlagt betingelsen af, at en virksomhed skal have hovedsæde i det pågældende land, fratages et leasingselskab muligheden for at udbyde sine tjenester i en anden medlemsstat end etableringsstaten.

Men en sådan begrænsning er dog kun berettiget, hvis den nationale bestemmelse falder ind under udtrykkelige undtagelsesbestemmelser i fællesskabsretten, såsom EF-traktatens artikel 46 (tidl. artikel 56), eller er baseret på tvingende hensyn af almen interesse inden for proportionalitetsprincippets grænser. Bestemmelserne i forbindelse med indregistrering skal følgelig vurderes i forhold til færdselssikkerhed, men også i forhold til betaling af registreringsafgifter.

Hvad angår alle disse spørgsmål behandler Domstolen i øjeblikket en præjudiciel anmodning af 10. november 1999 fra handelsretten i Wien (Cura Anlagen-sagen, C451/99) om fortolkning af EF-traktatens artikel 49. Denne sag omhandler samme type forhindringer, som et tysk leasingselskab stødte på, da det ville tilbyde sine tjenesteydelser i Østrig. I lyset af, at Domstolen sandsynligvis ikke afsiger dom før i 2001, er Kommissionen rede til på ny at vurdere muligheden for at skabe initiativer til at løse dette problem.

(1) Aro Lease-sagen, C-190/95, dom af 17.7.1997; Lease Plan-sagen, C 390/96, dom af 7.5.1998.