ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/129

(2004/C 88 E/0137)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3045/03

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(17. oktober 2003)

Om: Børnearbejde

Spørgeren glæder sig over det løfte, som kommissær Nielson har givet i sit svar på spørgerens mundtlige forespørgsel H-0405/03 (1), om at overveje eventuel støtte til ILO's internationale program for afskaffelse af børnearbejde og forslaget om opførelse af børnearbejde på den midlertidige liste over mål/prioriteter mellem Kommissionen og ILO som led i forslaget om et EF/ILO-strategisk partnerskab.

Kan Kommissionen redegøre for, hvilket fremskridt der er gjort til dato, og oplyse, hvorledes den agter at stille tilstrækkelige midler til rådighed til iværksættelse af konkrete opfølgningsforanstaltninger på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(21. november 2003)

Kommissionen er ved at lægge sidste hånd på et strategisk partnerskab om udviklingssamarbejde med Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) og vil have det færdigt ved udgangen af 2003. I forbindelse med partnerskabet er det slået fast, at det vigtigste i første omgang er at udvikle en strategisk metode til afskaffelse børnearbejde ved at fremme grundskoleundervisning.

Med denne strategi skal der tages fat på undervisningsproblemet som led i bekæmpelsen af børnearbejde. Dette er særlig relevant af hensyn til Kommissionens indsats i planen om »undervisning for alle«. Hovedformålet med EU's undervisnings- og uddannelsespolitik, der er at opnå undervisning for alle i tråd med millennium-udviklingsmålene, kan ikke realiseres, uden at der tages fat på problemerne med arbejdende børn i skolealderen.

I denne forbindelse kunne det være nyttigt at identificere de grundliggende årsager til dette fænomen, dvs. kløften mellem børns juridiske rettigheder og den virkelighed, de lever i til daglig. Dette kunne gøres via rettidige, målrettede foranstaltninger for at hjælpe fattige familier og støtte dem gennem lokale netværk.

Strategien vedrørende børnearbejde og undervisning vil i denne pilotfase specielt tage sigte på den regionale dimension i landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene), og Kommissionen regner med at trække på Den Europæiske Udviklingsfonds midler til samarbejdet inden for AVS-landene.

Den direkte samarbejdspartner bliver ILO's internationale program for afskaffelse af børnearbejde (IPEC). Dette strategiske initiativ skal supplere det eksisterende ILO/IPEC-program. Finansieringen skal fokusere på foranstaltninger, der ikke indgår i ILO/IPEC's almindelige grundaktiviteter. For det første vil Kommissionens finansiering gøre det muligt at styrke målrettede foranstaltninger i AVS-landene, idet IPEC-støttefor-anstaltninger i bred forstand er mest udbredte i Asien og Latinamerika. Erfaringerne og de bedste metoder fra Asien og Latinamerika kan anvendes til at fremme en målrettet indsats i AVS-landene, så flere børn i tvangsarbejde kan få adgang til og færdiggøre deres grundskoleundervisning. For det andet vil denne finansiering støtte målrettede initiativer i undervisningen.

(1) Mundtligt svar af 1.7.2003.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/418

(2004/C 88 E/0425)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2571/03

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(6. august 2003)

Om: Krænkelse af religionsfriheden i Aserbajdsjan

— Den 13. juli trængte politiet ind i en privat lejlighed i Gyanja i Aserbajdsjan for at afbryde en religiøs handling for baptister og erklærede denne for ulovlig, samtidig med at de konfiskerede al religiøs litteratur, herunder bibler og bøger med liturgiske sange, og arresterede to personer.

— Det blev optaget på film, da de to arresterede personer, Ismailov og Musayev, blev ført hen på politistationen, udsat for et forhør, som varede omkring tre timer, og fik konfiskeret deres identitetskort. Denne optagelse er bagefter blevet sendt over en lokal tv-kanal.

— Ismailov er i medfør af paragraf 299 i forvaltningslovbogen blev idømt en bøde på 65 000 aserbajdsjanske manater for at have overtrådt bestemmelserne om oprettelse af religiøse foreninger og disses virke.

— Musayev, som kort tid forinden var vendt tilbage til Aserbajdsjan fra Rusland, blev i medfør at samme forvaltningslovbogs paragraf 300 idømt en bøde på 165 000 aserbajdsjanske manater for at have drevet religiøs propaganda blandt udlændinge.

— Baptiskkirken i Gyanja hører ind under det internationale råd for evangelisk-kristne/baptiskkirker. Rådet tager principielt afstand fra, at religiøse foreninger registreres hos myndighederne i landene i det tidligere Sovjetunionen, fordi en sådan procedure er ensbetydende med en indgriben fra statens side, som medfører uacceptable restriktioner for disses virksomhed.

— Myndighederne indrømmer, at troende har ret til at arrangere »private møder«, men fastholder, at sådanne møder — uden registrering — er ulovlige, også selv om lovbestemmelserne om religionsudøvelse ikke foreskriver registrering.

— De internationale forpligtelser, Aserbajdsjan har indgået vedrørende overholdelse af menneskerettighederne, åbner ikke mulighed for at begrænse trosfriheden og friheden til at afholde møder.

Kan Kommissionen på baggrund af det glimrende samarbejde mellem Den Europæiske Union og Aserbajdsjan oplyse, om den har kendskab til disse forhold, og hvilke initiativer der som led i dette samarbejde vil kunne tages for at indføre et seriøst og effektivt instrument, der tager sigte på at få Aserbajdsjan til at respektere religionsfriheden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(18. september 2003)

Kommissionen har kendskab til arrestationen af Ismailov og Musayev.

Kommissionen mener, at dialogen med Aserbajdsjan inden for rammerne af partnerskabs- og samarbejdsaftalen vil være det bedste instrument til behandling af de spørgsmål. som det ærede medlem henviser til. Derfor foreslås det at rejse det generelle spørgsmål om religionsfrihed over for de aserbajdsjanske myndigheder snarest muligt.

Kommissionen arbejder aktivt med Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE) og dets Kontor for Demokratiske Institutioners og Menneskerettigheder i Aserbajdsjan.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/506

(2004/C 78 E/0526)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3275/03

af Caroline Jackson (PPE-DE) til Kommissionen

(5. november 2003)

Om: Ødelæggelse af russiske skove

Det er blevet meddelt, at den russiske regering har planer om at sælge en stor del af Ruslands skove til private tømmerselskaber. Disse skove fungerer som et enormt »kulstofdræn« kun overgået af regnskovene i Amazonas. Har Kommissionen kendskab til denne situation, og i bekræftende fald, hvad mener den, at EU kan gøre for at afholde de russiske myndigheder fra en politik, som kan have særdeles ødelæggende konsekvenser for miljøet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. december 2003)

Kommissionen har ikke kendskab til nogen planer fra den russiske regerings side om at sælge en stor del af Ruslands skove til private tømmerselskaber, selv om den nok har set pressemeddelelser om den nye russiske skovpolitik. Det forhold, at der gives koncessioner til private eller andre selskaber, kan eventuelt, men ikke nødvendigvis, få en negativ virkning på forvaltningen af de pågældende skove. Den russiske regering har i forskellige internationale fora, herunder ministerkonferencerne om beskyttelse af Europas skove, givet udtryk for, at den går ind for en bæredygtig skovforvaltning. Kommissionen forventer, at Rusland lever op til sine forpligtelser og implementerer de relevante resolutioner.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/295

(2004/C 78 E/0297)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3530/03

af Claude Moraes (PSE) til Kommissionen

(28. november 2003)

Om: Sundhed og sikkerhed og ældre og handicappede

Forespørgeren er blevet gjort opmærksom på, at der mangler foranstaltninger, der kan sikre sundhed og sikkerhed for ældre og handicappede på hotelbadeværelser.

Et medlem af min valgkreds har sat fokus på behovet for håndtag i albuehøjde, f.eks.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger — om nogen — der er truffet for at sikre sundhed og sikkerhed for ældre og handicappede på offentlige steder i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(16. januar 2004)

Ansvaret for adgangsforhold i offentlige bygninger påhviler i første række medlemsstaterne, og de fleste aktioner på dette område gennemføres effektivt på det nationale plan. Unionen kan ikke desto mindre virke som initiativtager og tilskynde medlemsstaternes myndigheder til at foretage ændringer og gå nye veje.

Kommissionen har derfor givet prioritet til en forbedring af adgangsforhold i bygninger i sin meddelelse »Lige muligheder for handicappede: En europæisk handlingsplan« (1), som blev vedtaget den 30. oktober 2003.

Kommissionen søger således bl.a. at fremme »udformning for alle«, som er et begreb der — med særligt henblik på adgangsforhold — tager sit udgangspunkt i spørgsmål vedrørende sundhed og sikkerhed. Andre foranstaltninger drejer sig om udvikling af passende europæiske standarder på alle områder vedrørende adgangsforhold i bygninger, herunder planlægning, udformning, bygning og anvendelse af bygninger og evakueringsprocedurer for handicappede i nødsituationer. Desuden er det planlagt at revidere de væsentlige krav i Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer (2) for at lade dem omfatte bestemmelser om adgang for alle.

Kommissionen har desuden for nylig nedsat en ekspertgruppe, som skal undersøge adgangsaspekter i medlemsstaterne. Denne gruppes rapport »2010: A Europe Accessible for All« er offentliggjort og kan findes på Kommissionens internetadresse: (http://europa.eu.int/comm/employment_social/index/finalreportegaen.pdf).

(1) KOM(2003) 650 endelig udg.

(2) EFT L 40 af 11.2.1989.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/159

(2004/C 78 E/0163)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2736/03

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(11. september 2003)

Om: Havtaskekvoter

Af nylige beretninger fremgår, at Cornwall-fiskeres levebrød og samfund er truet, fordi de er tvunget til at kaste store mængder af deres fangst tilbage i havet for at overholde yderst strenge kvoter. Vil Kommissionen i lyset af denne situation lempe de restriktioner, der er fastsat for bestemte arter, f.eks. havtasken, for at undgå, at store mængder døde fisk går tabt, fordi de kastes over bord?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. oktober 2003)

Kommissionen er bekendt med beretninger om, at store mængder små havtasker kastes i havet igen i Det Internationale Havundersøgelsesråds (ICES) område VII (det sydvestlige Cornwall). Dette synes forårsaget af en større forekomst end ventet af små havtasker på fiskepladser i et område, hvor der praktiseres et blandet fiskeri efter glashvar og tunge.

Det er klart vigtigt at undgå spild, som forårsages ved drab på og udsmidning af mange små fisk. Det er imidlertid heller ingen løsning i sig selv at tillade mere fiskeri efter disse fisk i og med, at mange af dem er for små til at kunne markedsføres, og dem, der slås ihjel, ikke får nogen chance for at vokse op og give større afkast på længere sigt. Det er også nødvendigt at holde måde med fiskeriet, så der kan opretholdes sunde voksne bestande.

Kommissionen har anmodet om yderligere videnskabelig rådgivning fra ICES herom den 28. august 2003. Det nye råd fra ICES går ud på, at den samlede tilladte fangst (TAC) i område VII og VIII a, b, d, e kan øges fra 19 372 t til 21 000 t i 2003, hvis dette kan ske uden en øget målrettet fangst af små havtasker og uden en øget fiskeriindsats.

På grundlag af dette råd er Kommissionen nu i gang med at overveje at udarbejde et forslag om at forhøje TAC i område VII fra 15810t til 17138t og i afsnit VIII a, b, d, e fra 3 562 t til 3 862 t. Denne forhøjelse vedrører to TAC, fordi det fremgår af den biologiske rådgivning, at de pågældende bestande er fordelt på begge områder. Kommissionen har ligeledes supplerende foranstaltninger under overvejelse med henblik på at undgå en øget målrettet fangst af små havtasker samt en øget fiskeriindsats.

Disse forslag vil blive udarbejdet med henblik på forelæggelse for Rådet (landbrugs- og fiskeriministrene) den 17.-18. november.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/131

(2004/C 84 E/0168)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4015/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(9. januar 2004)

Om: Giftgrunde

Kan Kommissionen oplyse, om der findes EU-regler, som fastsætter restriktioner for afhjælpende foranstaltninger i forbindelse med giftgrunde?

Kan Kommissionen oplyse, om der er planer om at vedtage EU-regler med et forbud mod (eller restriktioner for) rydning og ny bebyggelse af giftgrunde?

Kan Kommissionen i givet fald oplyse, hvorfor der efter Kommissionens opfattelse er brug for et sådant forbud (eller sådanne restriktioner)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(6. februar 2004)

Der er i øjeblikket ingen fællesskabslovgivning, der specifikt omhandler afhjælpende foranstaltninger i forbindelse med giftgrunde. Dog er der i affaldslovgivningen og særlig i affaldsrammedirektivet 75/442/EØF, som ændret (1), nogle bestemmelser, der vedrører genetablering og bortskaffelse af forurenet jord. Desuden er Kommissionen ved at udvikle en tematisk strategi for bæredygtig anvendelse og beskyttelse af jordbunden, der bl.a. vil dreje sig om jordforurening. Denne strategi vil omfatte forslag til en indsats i form af forebyggelse og afhjælpende foranstaltninger for forurenede arealer.

Generelt er foranstaltninger vedrørende arealanvendelse og fysisk planlægning primært medlemsstaternes kompetenceområde, idet nærhedsprincippet her finder anvendelse. Det er usandsynligt, at der skulle blive udviklet en samlet, standardiseret tilgang for EU som helhed, da de enkelte arealer og lokaliteter er unikke, og løsningerne for at opnå en bæredygtig arealanvendelse må afstemmes derefter. Det er imidlertid klart, at nogle metoder ikke er bæredygtige og bør modvirkes. Med sit støtteprogram søger EU at fremme bæredygtige tiltag for behandling af forurenede grunde. F.eks. lægger strukturfondsforordningerne og -retningslinjerne for perioden 2000-2006 (2) vægt på bæredygtige metoder for anvendelsen af byarealer, herunder prioritering af »rensning og genopretning af forladte industrigrunde frem for anlæggelse af nye industriområder«. URBAN II-initiativet støtter »blandet arealanvendelse og miljøvenlig sanering af industriområder og dermed tiltag, som modvirker, at helt nye områder bebygges eller at byområdet breder sig ukontrollabelt«. Interreg har givet lignende muligheder. Den fremtidige tematiske strategi for bymiljøet kunne også omfatte anbefalinger til medlemsstaterne om fremme af rehabilitering af gamle grunde, herunder ved forudgående afhjælpende foranstaltninger, hvis grundene viser sig at være forurenede.

(1) Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, EFT L 194 af 25.7.1975, ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991, EFT L 78 af 26.3.1991.

(2) Meddelelse fra Kommissionen om strukturfondene og deres samordning med Samhørighedsfonden — Retningslinjer for programmer for perioden 2000-2006, EFT C 267 af 22.9.1999.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/451

(2004/C 78 E/0476)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3287/03

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(5. november 2003)

Om: Europahuse

Begrebet demokratisk underskud bruges hovedsageligt til at beklage, at Den Europæiske Union lider under en mangel på demokrati, og at den på grund af sin komplekse struktur og funktion synes svært tilgængelig for de europæiske borgere. Den fordrer den opfattelse, at Fællesskabets institutionelle system den dag i dag fremstår ret så tåget i ikke-rutinerede europæeres øjne.

En af de opgaver, der blev pålagt Europahusene, da de blev oprettet, var bl.a. at modarbejde denne fornemmelse af, at EF-institutionerne ligger lang væk og er svære at få adgang til. Deres primære formål var at fremme en tilnærmelse mellem den europæiske borger og institutionerne ved hjælp af oplysning og en afdramatisering af Fællesskabets virke.

Her må det slås fast, at de opfylder den funktion i det daglige, på den mest prisværdige måde, med dygtighed og energi. Jeg blev derfor så meget mere rystet over at erfare, i en foreløbig meddelelse af 29. september 2003, at Kommissionen stod i begreb med simpelthen at ophæve sin støtte til driften i 2004! Ud over de administrative vanskeligheder, en sådan ophævelse vil betyde (tænk blot på ansættelsesforholdene for de unge overbeviste europæere, som i årevis med ildhu er gået op i dette formidable projekt), må man også tænke på de mere langsigtede konsekvenser for Den Europæiske Unions image. På et tidspunkt, hvor EU drøfter sin fremtidige forfatning (og hvorledes den skal træde i kraft), forbereder sig på at modtage 10 nye medlemmer (hvis indlemmelse til tider skaber en vis uro hos borgerne), og hvor de europæiske borgere endnu en gang skal til valgurnerne i forbindelse med Europavalget i juni 2004 (og vi ved, hvor vanskeligt det er at mobilisere vælgerne til dette valg), afskærer Kommissionen sig med et hug fra det største informationsnet, det har til rådighed i medlemsstaterne.

Tankegangen bag denne beslutning forekommer mig vanskelig at forstå — måske kunne Kommissionen komme med en afklaring?
2.

Internettet, og navnlig dets indhold og tjenester, er for en stor del resultatet af private investeringer. Det er ikke urimeligt at forvente, at private virksomheder sigter mod at opnå et afkast af disse investeringer, ligesom af andre investeringer. Internettet har ladet en række kommercielle og ikke-kommercielle modeller eksistere side om side. Nogle af modellerne indebærer, at forbrugerne betaler direkte for tjenesteydelserne, mens andre er baseret på finansiering via reklamer. Det er ikke usædvanligt, at tjenesteudbydere ændrer deres vilkår og f.eks. går over til at kræve betaling for en bestemt tjeneste, der tidligere var gratis. Hvis dette imidlertid sker på en urimelig måde, f.eks. uden tilstrækkeligt varsel, kan sagen tages op af bla. de lokale forbrugerbeskyttelsesmyndigheder.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/707

(2004/C 78 E/0756)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1237/03

af Diana Wallis (ELDR) til Kommissionen

(26. marts 2003)

Om: EØS-aftale i forbindelse med EU's udvidelse

Kan Kommissionen bekræfte tidsplanen for høring af Europa-Parlamentet om indgåelse og ratificering af EØS-aftalen med tiltrædelseslandene i forbindelse med EU's udvidelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(25. april 2003)

Som en konsekvens af EU's udvidelse skal aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), hvorved det indre marked udvides til at omfatte Norge, Island og Liechtenstein, også udvides. Herom skal forhandles med disse tre EØS-lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA). Eftersom EØS-aftalen er en blandet aftale, har Kommissionen af Rådet (almindelige anliggender) den 9. december 2002 fået mandat til at forhandle på Fællesskabets og de nuværende medlemsstaters vegne. Forhandlingerne indledtes den 9. januar 2003.

I løbet af de seneste uger er der i disse meget vanskelige forhandlinger sket betydelige fremskridt, og der foreligger nu et antal yderst velovervejede elementer for en aftale, der ifølge Kommissionen vil gøre det muligt at nå frem til en hurtig afslutning på forhandlingerne. Kommissionen har haft adskillige drøftelser med Europa-Parlamentet om disse forhandlinger.

Kommissionen håber at kunne afslutte forhandlingerne med EØS-EFTA-landene og tiltrædelseslandene om udvidelsen af EØS-aftalen i nær fremtid. Så snart dette er sket, vil et udkast til det udvidede EØS-instrument blive forelagt Europa-Parlamentet. Hvad tidsplanen angår, forventes det udvidede EØS-instrument at blive ratificeret samtidig med tiltrædelsestraktaten til Den Europæiske Union. Europa-Parlamentet medvirker ved i henhold til artikel 300, stk. 3, andet underafsnit, i EF-traktaten at afgive samstemmende udtalelse, eftersom EØS-aftalen henhører til den kategori af aftaler, der af Fællesskabet indgås i henhold til artikel 310 i traktaten.
—

Der er ingen metodologiske forskelle mellem Eurostats og OECD's data vedrørende direkte udenlandske investeringer. Eksisterende forskelle i offentliggjorte data for EU15 (for perioden 1995-2002) har kun begrænset betydning for de samlede data. Forskellene skyldes enten afrunding (valutakurseffekt, data i mia. eller mio.) eller midlertidige forskelle i tidspunkterne for datarevisioner for de seneste år. Den maksimale forskel i totalerne er 2 % (tabel 2).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/65

(2004/C 88 E/0071)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2086/03

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(24. juni 2003)

Om: Situationen for de kristne i Ægypten

Er Kommissionen bekendt med de forfølgelser, det kristne mindretal i Ægypten er udsat for? Navnlig forlyder det, at personer, der er konverteret fra islam til kristendom, er blevet forhindret i at få deres trosskifte registreret i deres pas og derfor ikke har kunnet forlade landet.

Vil Kommissionen tage skridt til at sikre de ægyptiske kristnes trosfrihed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(9. juli 2003)

Kommissionen er bekendt med problemerne i det omfangsrige kristne samfund i Egypten. Kommissionen har ved flere lejligheder drøftet disse problemer med medlemmer af den koptiske ledelse, og er også bekendt med at kristne udsættes for vold.

Hvad angår personer, som er konverteret til kristendommen og disses bevægelsesfrihed, følger Kommissionen spørgsmålet op via sin delegation i Kairo. Dens foreløbige konklusion er, at oplysninger om religion ikke er nævnt i passet, men undertiden på identitetskortet.

Den egyptiske regering har inden for rammerne af Barcelona-processen forpligtet sig til at overholde de grundlæggende principper for menneskerettigheder og demokrati. Dette er angivet i teksten til Associeringsaftalen, som er ved at blive ratificeret. Spørgsmål vedrørende menneskerettigheder, herunder religionsfrihed, behandles inden for rammerne af den politiske dialog mellem EU og Egypten, i hvilken Kommissionen deltager fuldt ud. Spørgsmålet vedrørende menneskerettighederne blev drøftet på ministermødet den 16.-17. juni 2003 mellem EU og Egypten.