SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2653/00

af Monica Frassoni (Verts/ALE) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Udviklingsprojekter til fordel for turismen omkring Gardaland, Castelnuovo del Garda, Italien

I sit svar på skriftlig forespørgsel P-0198/00 af 23. februar 2000(1) om indfaldsvejen, Via Derna, til forlystelsesparken Gardaland udtalte Kommissionen, at den havde truffet de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at fællesskabsbestemmelserne om vurdering af virkningerne for miljøet (VVM) bliver overholdt. Kan Kommissionen præcisere, hvilke foranstaltninger den har truffet til sikring af, at der foretages en forudgående undersøgelse for at slå fast, om det er nødvendigt med en VVM-procedure?

I mellemtiden har Castelnuovo del Garda Kommune, på hvis område størstedelen af Gardaland er beliggende, planlagt at bygge en bådebro ved søbredden bag forlystelsesparken. Bådebroen vil komme til at ligge i et område, der er klassificeret som beskyttet i henhold til lov 1497/39 og lov 431/1985. Den er blevet givet ud for at være i offentlighedens interesse, men vil imidlertid udelukkende tjene Gardalands kunder og det i et sådant omfang, at projektet rent funktionelt bør betragtes som en udvidelse af selve forlystelsesparken.

Der er ikke foretaget nogen VVM og heller ikke nogen forudgående undersøgelse i forbindelse med dette projekt, selv om det hører ind under bilag II, punkt 10, litra k) i direktiv 97/11/EF(2).

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sikre, at der foretages en forudgående miljøundersøgelse af dette projekt?

Den 6. juli 1999 godkendte Regionen Veneto en delvis ændring af Castelnuovo del Garda Kommunes almindelige arealudnyttelsesplan(3), hvorved området mellem hovedvej SS 249 Gardesana og søbredden udpegedes til beskyttet område, og kommunens forslag om et betonkompleks på omkring 100 000 m2 forkastedes(4).

Efter mindre end et år forelagde kommunen et nyt forslag om en delvis ændring af den almindelige arealudnyttelsesplan. Ændringen vedrørte samme område og formålet var at opføre et betonkompleks på 286 000 m2 på en række forskellige jordlodder med et samlet areal på 38,5 ha. Dette projekt er blevet præsenteret som værende ensbetydende med en højnelse af den landskabs- og miljømæssige værdi, eftersom der samtidig planlægges anlagt en park på 40 ha. Den grundlæggende målsætning med den nye delvise ændring af den almindelige arealudnyttelsesplan er i virkeligheden at højne værdien af området omkring Gardaland set fra et boligmæssigt synspunkt(5).

Opmærksomheden skal henledes på, at rapporten om den pågældende byplanlægningsmæssige ændring ikke nævner nødvendigheden af at anvende VVM-proceduren. Mener Kommissionen ikke, at den højnelse af områdets boligmæssige værdi, der er planlagt med den pågældende byplanlægningsmæssige ændring, bør underkastes en forudgående miljøundersøgelse?

Endelig vil der i henhold til den generelle ændring af den almindelige arealudnyttelsesplan blive afsat to områder til udvidelse af Gardaland til konferencevirksomhed (zone D5 og 1) og til undervisnings- og fritidsaktiviteter (D8 og 2), og i henhold til den delvise ændring ville der blive føjet et tredje område hertil, således at der sammenlagt ville blive tale om en fordobling af forlystelsesparkens areal. Bør de i disse områder planlagte projekter ikke underkastes VVM-proceduren?

(1) EFT C 303 E af 24.10.2000, s. 160.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

(3) Regionalrådsafgørelse nr. 2340 af 6.7.1999.

(4) Bemærkninger til generel ændring nr. 13 og 40 godkendt af kommunen den 5. maj 1998.

(5) I retningslinjerne for den arealudnyttelsesplan for Gardasøen, som den regionale koordinerede arealudnyttelsesplan, der er Venetos mest betydningsfulde planlægningsinstrument (jf. afgørelse nr. 250/1991 fra regionalrådet for Veneto), indeholder forskrifter for, og som er under udarbejdelse, tales der i stedet klart om beskyttelse af natur- og landskabsressourcerne og følgelig om en begrænsning af byggeaktiviteten i det af ændringen berørte område mellem Gardesana-vejen og søen.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(18. oktober 2000)

Kommission har udbedt sig oplysninger fra de italienske myndigheder om projektet, som det ærede medlem henviser til i skriftlig forespørgsel 198/2000(1), vedrørende opførelse af en indfaldsvej (også kaldet via Derna) til forlystelsesparken Gardaland.

Som angivet i svaret til ovennævnte skriftlige forespørgsel betragtes projektet som omfattet af klasse 10 e) Bygning af veje, havne og havneanlæg, herunder fiskerihavne (projekter, som ikke er omfattet af bilag I) i bilag II til Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet. I direktivet er det fastsat (artikel 4, stk. 2): Med forbehold af artikel 2, stk. 3, skal medlemsstaterne for projekter, der er opført i bilag II, ved hjælp af a) en undersøgelse i hvert enkelt tilfælde, eller b) grænseværdier eller kriterier fastsat af medlemsstaten afgøre, om projektet skal vurderes i henhold til artikel 5 til 10. Medlemsstaterne kan beslutte at anvende begge de i litra a) og b) nævnte procedurer.

De italienske myndigheder meddelte, at det pågældende projekt er en landevej, som ikke krydser noget naturbeskyttelsesområde. Den regionale lovgivning i Regione Veneto har for denne vejtype fastlagt specifikke tærskelværdier. For vejstrækninger under fem kilometer (km) er myndighederne ikke forpligtet til at gennemføre en vurdering af miljøvirkningerne (VVM-procedure). Hvis vejstrækningen er over fem kilometer, er myndighederne forpligtet til at udføre en VVM-procedure. Eftersom vejstrækningen er 1,4 km, blev projektet, som det ærede medlem henviser til, ikke underkastet en VVM-procedure, jf. ovennævnte bestemmelse og i overensstemmelse med direktivet.

I lyset af ovenstående kan der ikke påvises nogen overtrædelse af direktiv 97/11/EF.

Projektet til opførelse af en bådebro ved bredden af Lago di Garda (Garda-søen) er ikke omfattet af projektklasserne i bilagene til de ovennævnte direktiver om vurdering af miljøvirkninger. Fællesskabets VVM-lovgivning finder derfor ikke anvendelse. Klasse 10 k) i direktiv 97/11/EF, som det ærede medlem nævner, er ikke relevant i dette tilfælde, da det omhandler Kystanlæg til modvirkning af erosion og maritime vandbygningskonstruktioner, der kan ændre kystlinjerne, som f.eks. diger, dæmninger, moler, bølgebrydere og andre konstruktioner til beskyttelse mod havet, bortset fra vedligeholdelse og genopførelse af sådanne anlæg. En bådebro har ikke til formål at modvirke erosion eller ændre kystlinjen, og den kan heller ikke anses for en maritim vandbygningskonstruktion.

De sidste to anlægsarbejder, som det ærede medlem nævner: en plan om at opføre et betonkompleks på 286 000 m2 på en række forskellige jordlodder med et samlet areal på 38,5 ha og udvidelsen af Gardaland til konferencevirksomhed og til undervisnings- og fritidsaktiviteter, kunne være omfattet af følgende klasser i bilag II til direktiv 97/11/EF: 12 c) Feriebyer og hotelkomplekser uden for byområder og hermed forbundet anlægsarbejde, 12 e) Forlystelsesparker eller 13 Ændringer eller udvidelser af projekter i bilag I eller II, som allerede er godkendt, er udført eller er ved at blive udført, når de kan være til skade for miljøet. Er dette tilfældet, kan de betragtes som værende omfattet af ovennævnte ordning, som i direktiv 97/11/EF er fastsat for klasser af projekter opstillet i bilag II. Ud fra de oplysninger, som det ærede medlem forelægger, befinder de nævnte projekter sig dog på et tidligt stade, hvor det endnu ikke er muligt at konstatere, om Fællesskabets VVM-direktiver er overtrådt.

(1) EFT C 303 E af 24.10.2000, s. 160.