ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2801/02

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Rådet

(7. oktober 2002)

Om: Fængslingen af Leyla Zana og Tyrkiets tiltrædelse

Ifølge Amnesty International er Leyla Zana fængslet i Tyrkiet for at dristet sig til at tale på kurdisk, da hun tiltrådte sit hverv som medlem af det tyrkiske parlament.

Er Rådet blevet underrettet om dette forhold?

Dersom de meddelte oplysninger er korrekte, finder Rådet da, at en stat, som udøver denne form for undertrykkelse, kan blive medlem af Den Europæiske Union?

Svar

(2. oktober 2003)

1. Rådet er helt klar over situationen for det tidligere medlem af Tyrkiets parlament, Leyla Zana, samt for tre andre tidligere medlemmer af parlamentet, som for tiden sidder fængslet for deres overbevisning, efter domme afsagt i 1994 af sikkerhedsdomstolen i Ankara i henhold til tyrkisk straffelovs artikel 168, på grund af deres medlemskab af PKK.

2. Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol fastslog i en kendelse af 17. juli 2001, at Leyla Zanas og de øvrige tiltaltes ret til retfærdig rettergang er blevet tilsidesat. Europarådets Ministerkomité opfordrede i en interimsresolution af 30. april 2002 Tyrkiet til navnlig at sikre, at sagen genoptages, samtidig med at det anerkendtes, at Tyrkiet allerede havde truffet foranstaltninger til at hindre nye lignende tilsidesættelser, bl.a. ved at afskaffe den militære dommer ved sikkerhedsdomstole.

3. Den 23. januar 2003 vedtog det tyrkiske parlament lovændringer vedrørende fornyet domstolsprøvelse i forlængelse af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols kendelser. Efter disse lovændringers ikrafttræden blev Leyla Zanas og de øvriges retssag faktisk genoptaget (Ankaras første sikkerhedsdomstol). Siden har der allerede fundet flere retsmøder sted (navnlig den 28. marts, den 25. april, den 23. maj, den 20. juni, den 18. juli og den 15. august 2003).

4. EU følger Zana-retssagen meget nøje. Det forventer, at retssagen føres på en sådan måde, at de anklagedes ret til en retfærdig rettergang fuldt ud sikres, og at den relevante prioritet opfyldes i det reviderede tiltrædelsespartnerskab mellem EU og Tyrkiet, hvori det af Tyrkiet kræves, at situationen for personer, der er retsforfulgt eller dømt for meningstilkendegivelser uden at have opfordret til vold, skal afhjælpes. Retlige bestemmelser vedrørende retten til fornyet rettergang skal gennemføres efter den europæiske menneskerettighedsdomstols relevante afgørelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3109/02

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(29. oktober 2002)

Om: Risici i forbindelse med kunstig befrugtning

For nogen tid siden forlød det i pressen (Panorama af 18. juli 2002), at et hvidt engelsk par ved hjælp af reagensglasbefrugtning havde bragt et sort tvillingepar til verden. Denne hændelse rejser forskellige spørgsmål og skaber tvivl på området. Man kan med rette spørge, hvilken skæbne der venter disse to børn, og hvem der juridisk set er deres forældre. Ligeledes vil det være logisk at stille spørgsmål om, hvor seriøse de klinikker, der foretager denne form for indgreb, kan siges at være, på hvilke betingelser indgrebene foretages, samt om det medicinske og paramedicinske personales faglige dygtighed.

Kan Kommissionen på denne baggrund besvare følgende spørgsmål:

1. Har den kendskab til, om der i medlemsstaterne findes lovgivning om kunstig befrugtning, som ud over sanktioner også indeholder bestemmelser om, hvilke foranstaltninger der kan træffes i tilfælde af denne form for fejl?

2. Bør der efter Kommissionens mening ikke vedtages bestemmelser på dette områder på EU-plan, som indeholder minimumskrav til sagkundskab og udstyr i forbindelse med etablering af centre, der specialiserer sig i kunstig befrugtning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(28. november 2002)

1. Nej. Kommissionen har ingen oplysninger om medlemsstaternes lovgivning om kunstig befrugtning eller om bestemmelser vedrørende foranstaltninger eller fejl i forbindelse med denne behandling.

2. Nej. Kommissionen finder ikke, at der er relevant retsgrundlag i EF-traktaten, som kan anvendes til at fastlægge minimumkrav for sagkundskab og udstyr i forbindelse med etablering af centre specialiseret i kunstig befrugtning. Dette er et spørgsmål, som henhører under medlemsstaternes kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3324/02

af Professor Sir Neil MacCormick (Verts/ALE) til Kommissionen

(25. november 2002)

Om: Eventuel forhøjelse af EU's bidrag til den verdensomspændende plan til udryddelse af tuberkulose

Vil Kommissionen overveje at forhøje sit bidrag til den verdensomspændende plan til udryddelse af tuberkulose? Er Kommissionen bekendt med, at der på trods af dens nylige meget velkomne støtte til den verdensomspændende plan stadig mangler omfattende bevillinger til gennemførelse af den femårige plan? Kan Kommissionen tilslutte sig det synspunkt, at det i det lange løb ville blive dyrere, hvis planen kun gennemføres delvis, da dette ville medføre en stadig større udbredelse af tuberkulose, som ville være resistent over for mange former for medicin?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(23. december 2002)

Stop TB-partnerskabet har fremlagt den globale plan mod tuberkulose og heri beskrevet, hvilke strategier og ressourcer der er brug for i løbet af de næste fem år for at udbrede, tilpasse og forbedre DOTS (den kortvarige behandling under nøje observation) og således dels opfylde de globale mål for 2005, dels på verdensplan bidrage til at udrydde tuberkulose. Der skal 9 mia. USD til for at nå de planlagte mål, og der mangler i dag næsten 4 mia. USD.

Kommissionen er klar over, hvor vigtigt og presserende det er at investere i tuberkulose, da dette generelt vil påvirke udviklingen, og omkostningerne ved spredning af tuberkulose, der er multiresistent over for medicin, herved kan undgås i fremtiden.

Kommissionen støtter udvidelsen af DOTS-strategien. Denne strategi afhænger af, at der findes effektive sundhedssystemer, og vi kan derfor bedst støtte kontrollen med TB ved at yde støtte på landeniveau og forhandle om sektorstøtte med regeringsmyndighederne. Kommissionen samfinansierer også foranstaltninger med ngo'er, der fokuserer på TB-kontrol i visse regioner. Ligeledes støtter Kommissionen den globale fond til bekæmpelse af HIV/AIDS, malaria og tuberkulose, som sigter på TB-kontrol inden for rammerne af Millennium-udviklingsmålene. Disse midler vil gå til tuberkulosekontrolprogrammer og dermed bl.a. styrkelsen af DOTS.

Det er også nødvendigt med nye og bedre lægemidler, diagnostikker og vacciner for at øge påvisnings- og helbredelsesprocenten og begrænse overførslen, forekomsten og dødeligheden af tuberkulose. Kommissionen har øget midlerne til sundhedsforskning i fattigdomsrelaterede sygdomme via det sjette forskningsrammeprogram, herunder den europæiske platform for kliniske forsøg.

Kommissionen er også ved at undersøge, hvilke prioriterede TB-områder der kan støttes via budgetposten for fattigdomsbetingede sygdomme. Forordningen drøftes i øjeblikket i Parlamentet og Rådet og vil bl.a. give Kommissionen mulighed for at finansiere nyskabende initiativer inden for TB-kontrol, som senere kan anvendes i større skala ved hjælp af andre af Kommissionens finansielle instrumenter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2657/02

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(16. september 2002)

Om: Flyspottere

Den 26. april 2002 idømtes to nederlandske borgere ved domstolen i Kalamata i Grækenland tre års fængsel for at have udøvet deres hobby, flyspotting. Med udtrykkelig tilladelse fra de græske luftfartsmyndigheder deltog flyspotterne i en arrangeret rejse til Grækenland for på kort afstand at kunne foretage notater om halenumrene på de fly, som de spottede ved militære flybaser. Disse halenumre kan findes via forskellige offentligt tilgængelige kilder, bl.a. på internettet. Ikke desto mindre anså den græske domstol flyspotternes fremgangsmåde som spionage, som ifølge græsk lov er strafbar.

Der er på nuværende tidspunkt forskel på fortolkningen af, hvordan retsmyndighederne fortolker begrebet flyspotting. Mens fænomenet i Nederlandene betragtes som en hobby, koster det i Grækenland tre års fængsel. Det ville være ønskeligt med en enstemmig fortolkning af flyspotting som fænomen i forhold til spionage i betragtning af forskellene i lovgivningen i Europa og med en harmonisering af strafferammen og den europæiske arrestordre.

Har Kommissionen kendskab til den beskrevne problematik?

Vil Kommissionen være indstillet på at afgive enstemmig fortolkning af flyspotting i forhold til spionage?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(17. oktober 2002)

Kommissionen kender denne sag, som har fået megen omtale. Den har ikke beføjelse til at kontrollere, om retten til en retfærdig rettergang er blevet krænket i forbindelse med retssager i nogen medlemsstat, idet der ikke er retsgrundlag herfor, og der ikke findes nogen mekanisme, der kan anvendes hertil. I Den Europæiske Menneskerettighedskonvention fastsættes de standarder, der kræves for at sikre en retfærdig rettergang, jf. bestemmelserne i artikel 5 (ret til frihed og sikkerhed) og artikel 6 (ret til en retfærdig rettergang), og de er videreudviklet i Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis. Når alle nationale klagemuligheder er udnyttet, skal klager over, at retten til en retfærdig rettergang er blevet krænket, rettes til Menneskerettighedsdomstolen. Kommissionen forstår, at de pågældende flyspottere har appelleret dommene til den græske strafferetlige appelret.

Hvis de taber appelsagen, kan der klages til Den Europæiske Menneskeretsdomstol. Kommissionen kan ikke udtale sig om flyspotting, da den ikke har beføjelse hertil.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3234/02

af Caroline Lucas (Verts/ALE) til Kommissionen

(15. november 2002)

Om: Gennemførelse af fair trade-klausulen i chokoladedirektivet

Som det fastslås i præamblen til direktiv 2000/36/EF(1), produceres kakao, kakaosmør og en række andre vegetabilske fedtstoffer, der anvendes til chokoladeproduktion, hovedsageligt i udviklingslande, og af hensyn til disse landes befolkninger bør der derfor indgås så langsigtede aftaler som muligt. Desuden indeholder præamblen en særlig opfordring til Kommissionen til at undersøge, hvilken betydning fair trade kan få for sådanne aftaler.

Hvad agter Kommissionen på denne baggrund at gøre for at indgå langsigtede råvareaftaler og fremme fair trade med sådanne udviklingslande?

(1) EFT L 197 af 3.8.2000, s. 19.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(18. december 2002)

Fællesskabet deltager i alle vigtige råvareaftaler. Kommissionen spiller en aktiv rolle med hensyn til forhandling, gennemførelse og forvaltning af disse aftaler. Fællesskabet har deltaget i kakaoaftalerne, siden den første aftale herom blev indgået i 1972. Den nye aftale om kakao, der blev færdigforhandlet i 2001, skal træde i kraft 2003 og vil gælde i højst ni år. Der er bestemmelser om ændring af aftalen i dens gyldighedsperiode for at sikre, at den forbliver relevant, hvis markedsforholdene ændrer sig.

Kommissionen arbejder hovedsagelig for at fremme fair trade med udviklingslande på to måder, nemlig ved at:

- øge opmærksomheden om fair trade blandt EU's borgere, der stadig kun køber en begrænset, omend voksende, mængde fair trade-varer. Der er i de seneste fem år blevet afsat 15 mio. EUR fra budgetpost B7-6000 til dette formål; og

- holde regelmæssige kontakter med de vigtigste parter inden for fair trade.

Offentlighedens forvirring om begrebet fair trade som følge af et antal forskellige private mærkninger er en væsentlig hindring for en yderligere udvikling af begrebet. EU's interessentforum, der for nylig blev etableret efter meddelelsen om virksomhedernes sociale ansvar, vil debattere måder, hvorpå sådanne varer kan mærkes korrekt.

Kommissionen er ved at undersøge, hvordan den kan styrke sin deltagelse i råvareaftaler og yderligere udvikle fair trade som led i sine bestræbelser for at begrænse fattigdommen i udviklingslandene.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3784/02

af Diana Wallis (ELDR) til Kommissionen

(17. december 2002)

Om: Traktatbrudsprocedurer

Den 13. november 2002 besluttede Kommissionen at tilbagetage sin anmodning til Domstolen om at pålægge Frankrig dagbøder for undladelse af at gennemføre Domstolens dom af 13. december 2001 i sag C-1/00, hvori Frankrig fik pålæg om at løfte embargoen mod britisk oksekød.

På baggrund af denne og andre sager udtalte Kommissionen, at den vil tage sin holdning til anvendelsen af EF-traktatens artikel 228 op til fornyet overvejelse.

Er Kommissionen enig i, at de muligheder, den i øjeblikket har for at søge at sikre, at en medlemsstat overholder EU-lovgivningen, er utilstrækkelige til at have nogen afskrækkende virkning og derfor på en eller anden måde må styrkes?

Agter Kommissionen at forelægge forslag i denne henseende i betragtning af det stadig større gennemførelsesunderskud, der fremgår af den seneste resultattavle for det indre marked?

Er Kommissionen enig i, at medlemsstaterne kan undgå at betale faste beløb eller dagstvangsbøder (artikel 228, stk. 2) ved at udnytte den retlige proces, og at dette sender det forkerte signal til Europas borgere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(31. januar 2003)

Det faktum, at Kommissionen har besluttet at tage anvendelsen af EF-traktatens artikel 228 op til fornyet overvejelse i forbindelse med den sag, som det ærede medlem henviser til, kan ikke anses for en konstatering af, at Kommissionen har utilstrækkelige muligheder, men er snarere et udtryk for dens vilje til at finde frem til de mest hensigtsmæssige midler i EF-traktaten til at sikre, at Domstolens domme opfyldes.

For nylig i forbindelse med gennemførelsen af hvidbogen om nye styreformer i EU på området bedre kontrol med gennemførelsen af fællesskabsretten(1) understregede Kommissionen, at den agter at give høj prioritet til retsforfølgning af traktatbrud efter EF-traktatens artikel 228. I forbindelse med Kommissionens bidrag til konventets arbejde(2) foreslog den ligeledes muligheden for at styrke de mekanismer, som den råder over til udførelsen af det generelle hverv at sikre, at fællesskabsretten anvendes korrekt.

(1) KOM(2002) 725 endelig udg.

(2) KOM(2002) 728 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2511/02

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(9. september 2002)

Om: EU's adfærdskodeks for eksport af våben og våbensystemer til tredjelande

Ifølge offentliggørelser i den internationale presse konstateres der alvorlige overtrædelser af adfærdskodeksen for våbeneksport til tredjelande fra EU-medlemsstaterne.

Til trods for, at fællesskabslandene allerede i maj 1998 opstillede fælles strenge kriterier med hensyn til eksport af våben, og der foreligger bindende aftaler, fremstiller og eksporterer nogle medlemsstater våbensystemer til tredjelande, som ikke opfylder kravene indeholdt i adfærdskodeksen:

- Det Forenede Kongerige skal have solgt våbensystemer til antidemokratiske regimer og til lande, som hærges af borgerkrig (Indien, Indonesien, Nigeria, Marokko, Tanzania);

- Belgien eksporterede for nylig 5500 våben fra den belgiske våbenproducent Fabrique National til Nepal, hvor der i mange år har raset en borgerkrig.

Kan Kommissionen på baggrund af ovenstående oplyse, om den mener, at adfærdskodeksen vedrørende våbeneksport er blevet overtrådt for Det Forenede Kongeriges vedkommende kriterium 2, afsnit a) og b), og for Belgiens vedkommende kriterium 3? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sikre, at denne bindende adfærdskodeks ikke omgås, og at dens bestemmelser overholdes mere konsekvent i fremtiden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(16. oktober 2002)

EU's adfærdskodeks for våbeneksport, som det ærede medlem henviser til, blev vedtaget af medlemsstaterne i 1998 inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Der er tale om et politisk bindende dokument, som har til formål på grundlag af otte kriterier at etablere høje fælles standarder for våbeneksport og øge gennemskueligheden. Det fastsættes i kodeksens gennemførelsesbestemmelser, at afslag skal anmeldes, og at der skal afholdes fortrolige konsultationer mellem de berørte medlemsstater, men den endelige afgørelse skal træffes af den medlemsstat, som har modtaget en ansøgning om en transaktion, der omfatter våben og våbensystemer.

Drøftelserne i Rådets arbejdsgruppe vedrørende eksport af konventionelle våben (COARM), som Kommissionen deltager i, bidrager til at fremme en fælles forståelse og med tiden eventuelt også en fælles doktrin for medlemsstaternes gennemførelse af kodeksen. Der offentliggøres årsrapporter på både nationalt niveau og EU-niveau, og de bidrager til at øge gennemskueligheden på dette område. Der er i COARM blevet fremsat forslag om, at kodeksen gøres til et juridisk bindende instrument, men det har ikke vundet gehør hos alle medlemsstater. En række tredjelande har bebudet, at de vil tilslutte sig principperne i kodeksen. EU arbejder også for, at disse principper anvendes af de associerede lande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3664/02

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(18. december 2002)

Om: De kinesiske myndigheder benytter Webjacking til blokering af uønskede websteder

Ifølge oplysninger fra Dynamic Internet Technology Inc. (DIT), som på det teknologiske område er partnere med Voice of America, Radio Free Asia og EpochTimes, har de kinesiske myndigheder gennem de seneste måneder taget en ny strategi i brug for at blokere de websteder, som myndighederne ikke ser med milde øjne på. Teknisk set er der tale om webjacking, dvs. omdirigering og derefter beslaglæggelse af en webadresse. Dette sker i de kinesiske ISP (som giver adgang til nettet) gennem forvanskning af DNS (Domain Name System), et interneregister, der i hele verden på samme vis kan ændre en adresse fra det alfanumeriske til det numeriske system (f.eks.svarer www.bbc.co.uk til IP 212.58 240.31). I praksis læses i Kina den adresse, som ønskes blokeret, på en forvansket måde, så brugeren (der er ganske uvidende herom) ledes hen til en forkert IP-adresse. Ved hjælp af dette system omdirigeres hele lister med websteder til én enkelt adresse, som derefter blokeres af den store kinesiske firewall.

Vil Kommissionen anmode de kinesiske myndigheder om nærmere oplysninger om eksistensen og udbredelsen af denne fremgangsmåde i Kina? Hvis oplysningerne viser sig at være korrekte, hvilke midler vil Kommissionen da tage i anvendelse for at få de kinesiske myndigheder til at afstå fra at anvende denne fremgangsmåde i betragtning af de økonomiske og politiske skadevirkninger, der kan opstå ved en massiv anvendelse af dette kontrolinstrument? Vil Kommissionen, dersom den ikke allerede råder over midlerne, skaffe sig sådanne, så den kan sikre sine egne borgeres eller sammenslutningers interesser i den udstrækning, de er udsat for denne behandling fra Folkerepublikken Kina?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(4. februar 2003)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymring vedrørende adgangen til og brugen af Internettet i Folkerepublikken Kina. Spørgsmålet

er gentagne gange blevet bragt på bane over for de kinesiske myndigheder, bl.a. inden for rammerne af den bilaterale dialog om menneskerettigheder og herunder især i tilknytning til spørgsmålet om ytringsfrihed. De oplysninger, som det ærede medlem har fremsendt til Kommissionen, vil uden mindste tvivl vise sig yderst nyttige i de fremtidige kontakter med de kinesiske myndigheder vedrørende dette specifikke spørgsmål, kontakter, som Kommissionen ønsker og håber at kunne fortsætte og udbygge.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2851/02

af Marialiese Flemming (PPE-DE) til Kommissionen

(10. oktober 2002)

Om: Handel med pelse

Efterforskninger foretaget af både det amerikanske Human Society og Human Society International i august 2002 har vist, at pelse af asiatiske huskatte er blevet udbudt til salg i Wien og andre østrigske byer. Dette betyder, at katte- og hundepelse nu bliver solgt til forbrugere i 7 EU-lande i Storbritannien går de offentlige myndigheder ud fra, at der sker salg af sådanne pelse.

Kan Kommissionen forklare, hvorfor denne form for handel ikke er et problem for det indre marked, selvom der handles med den slags pelse i mere end 50 % af EU-medlemslandene?

Bør handel med katte- og hundepelse ikke også være omfattet af EU-kontrol, når forbrugerne ikke informeres tilstrækkeligt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af David Byrnepå skriftlige forespørgsler E-2851/02 og E-3088/02

(14. november 2002)

Da et fuldstændigt forbud mod produktion, brug, handel og indførsel af katte- og hundepelse som visse medlemsstater ønsker, og man ofte har krævet i EU ville finde anvendelse uanset de forhold, hvorunder dyrene holdes og aflives, er det indlysende, at sådanne foranstaltninger ikke har baggrund i dyrevelfærdshensyn. Baggrunden er snarere etiske overvejelser om, hvorvidt der må anvendes produkter fra dyr, som hovedsageligt betragtes som selskabsdyr. En foranstaltning, der især har til formål at beskytte den offentlige moral, kunne betragtes som et område, der henhører under medlemsstaternes kompetence.

Kommissionen har på nuværende tidspunkt ikke udarbejdet forslag om at informere de europæiske forbrugere om, hvordan pelsprodukter fremstilles, og er ikke bekendt med sådanne forslag i medlemsstaterne, men har til hensigt at følge udviklingen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2860/02

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(10. oktober 2002)

Om: Årsrapport om handlingsplanen for bekæmpelse (aids)

EU's handlingsplan for bekæmpelse (aids) blev godkendt den 21. februar 2001. I februar 2002 fik ngo'er under et høringsmøde hos GD Handel tilsagn om, at der snart ville blive forelagt en særskilt årsrapport om handlingsplanens gennemførelse i det første år.

Denne årsrapport er imidlertid fortsat ikke offentliggjort og det rygtes, at handlingsplanen vil blive optaget i Kommissionens almindelige beretning.

1. Agter Kommissionen at opfylde sit tilsagn om en særskilt rapport om handlingsplanen?

2. I benægtende fald, hvorfor har den ved en tidligere lejlighed givet dette tilsagn?

3. Hvordan definerer Kommissionen begrebet snart?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(19. november 2002)

Kommissionen er i øjeblikket ved at færdiggøre en omfattende analyse af handlingsprogrammet, 18 måneder efter dets vedtagelse. Da handlingsprogrammet indebærer en række nye og vigtige policy-, planlægnings- og gennemførelsesinitiativer, vil der rent faktisk denne gang blive udarbejdet en separat rapport, der ikke indgår i årsrapporten om udviklingspolitikken.

Rapporten forventes vedtaget i januar 2003. Kommissionen vil derfor holde sit løfte.

Rapporten er hovedsagelig blevet forsinket, fordi Kommissionen har afsat tid og ressourcer i den globale fond til bekæmpelse af HIV/AIDS, tuberkulose og malaria, opfølgningen af Doha-erklæringen om offentlig sundhed og handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder, etableringen af Fællesskabets og udviklingslandenes platform for kliniske forsøg samt drøftelserne i Parlamentet og Rådet om forordningen om en særlig budgetpost for handlingsprogrammet, der alle er tiltag, som er fastlagt i handlingsprogrammet.