SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2427/00

af Jeffrey Titford (EDD) til Rådet

(24. juli 2000)

Om: Særlig militær udrykningsstyrke i Den Europæiske Union

1. Hvilke planer har Rådet for at oprette en særlig militær udrykningsstyrke?

2. Kan Rådet oplyse følgende:

a) Hvem ville i givet fald bestemme, hvorledes en sådan særlig militær udrykningsstyrke anvendes?

b) Hvor mange soldater vil indgå i en sådan styrke?

c) Hvor stort et militært personel vil indgå i styrken ud over ovennævnte styrker?

d) Soldater og hjælpepersonel fra Det Forenede Kongerige sværger normalt den britiske dronning og den britiske trone troskab. Hvem skal disse styrker i givet fald sværge troskab til inden for særlig militær udrykningsstyrke i EU?

e) Vil der kunne opstå en konflikt mellem den troskabsed, som britiske militærpersoner afgiver til dronningen, og en eventuel loyalitetserklæring i forbindelse med deltagelse i EU's særlige militære udrykningsstyrke?

f) Hvilke disciplinærforanstaltninger er der iværksat med henblik på den særlige militære udrykningsstyrke og hjælpepersonel?

g) Vil disciplinære spørgsmål inden for den særlige militære udrykningsstyrke henhøre under nationale regeringer eller under Den Europæiske Union?

Svar

(10. november 2000)

1. Principperne og de generelle retningslinjer for oprettelsen af en særlig militær udrykningsstyrke blev vedtaget af stats- og regeringscheferne på Det Europæiske Råds møde i Helsingfors. I henhold til disse afgørelser skal medlemsstaterne [senest] i 2003 være i stand til inden for en frist på 60 dage at udsende og i mindst et år opretholde militære styrker på op til 50 000 60 000 mand, der kan påtage sig at løse enhver Petersberg-opgave. Dette mål går under betegnelsen overordnet kapacitetsmål eller headline goal. Det Europæiske Råd har ligeledes vedtaget, at der inden denne frist på 60 dage skal kunne sendes beredskabsenheder, som er til rådighed og kan indsættes med meget kort varsel jf. det ærede parlamentsmedlems forespørgsel. Det Europæiske Råd i Helsingfors har i øvrigt bestemt, at medlemsstaterne skal samarbejde frivilligt inden for rammerne af EU-ledede operationer, og har understreget, at denne proces ikke indebærer oprettelse af en europæisk hær.

2. Det Europæiske Råd i Santa Maria da Feira noterede sig den gradvise indførelse af Den Politiske og Sikkerhedspolitiske Interimskomité og af de midlertidige militære organer og strukturer herunder det militære organ, EU's fremtidige Militærkomité, og militæreksperterne, EU's fremtidige militærstab der blev oprettet i Helsingfors. Det konstaterede, at der er fastlagt principper og regler for ordninger, der skal gøre det muligt for europæiske NATO-medlemmer uden for EU og de andre lande, der ansøger om EU-medlemsskab, at bidrage til EU's militære krisestyring. Det har desuden opfordret alle partnertredjelande til at bidrage til forbedringen af den europæiske kapacitet.

3. Der skal på Det Europæiske Råds møde i Nice forelægges en rapport om udformningen af dette overordnede mål samt de kollektive mål for den militære kapacitet (dvs. kommando, operationsledelse og efterretningskapacitet, logistik og andre kampstøttetjenester). Der skal i rapporten desuden redegøres for resultaterne af kapacitetsbidragskonferencen den 20. november, hvor medlemsstaterne hver især vil fremlægge deres tilbud om nationalt bidrag, og hvor tredjelandene vil kunne tilbyde yderligere bidrag. Det forberedende arbejde skal bl.a. omfatte udarbejdelse af fortegnelsen over styrker til EU-ledede Petersberg-operationer. Dette arbejde skrider godt frem i Rådets nye strukturer og militære organer, som i givet fald søger bistand fra NATO-eksperter.

4. Det er Rådet, der skal træffe afgørelse om at indlede en operation, hvor der indsættes militære styrker. Som i alle afgørelser, der har militære eller forsvarsmæssige følger, træffer Rådet afgørelse med enstemmighed (artikel 23 i TEU). Den afgørelse, som træffes af hver af medlemsstaternes respektive repræsentanter, forsamlet i Rådet, er en suveræn national afgørelse. Desuden træffer hver enkelt medlemsstat i fuld suverænitet afgørelse om, hvorvidt den vil bidrage med sine nationale styrker. De nationale tropper risikerer derfor ikke at blive bragt i en loyalitetskonflikt, når de deltager i et multinationalt kontingent i forbindelse med en EU-ledet operation. I modsætning til hvad det ærede parlamentsmedlem frygter, skal disse tropper ikke aflægge nogen yderligere ed, inden de indgår i en multinational styrke.

5. De udsendte troppers størrelse afhænger af operationens art. Der erindres i den forbindelse om, at Unionen skal kunne udføre alle de former for operationer, der er nævnt i artikel 17, stk. 2, i TEU. Omfanget af militær tilstedeværelse varierer dog alt efter opgavernes art, bl.a. vil det dreje sig om færre personer, hvis der f.eks. er tale om humanitær bistand til flygtninge og fordrevne eller om en redningsopgave, men til gengæld flere, når der er tale om fredsskabelse, som nødvendiggør, at de stridende parter adskilles ved magt.

6. Rådet har endnu ikke drøftet spørgsmålet om disciplinærforanstaltninger. I tilfælde af udsendelse i en multinational styrke, gælder de nationale disciplinærforanstaltninger sædvanligvis for hver enkelt, ligesom personellet i øvrigt er underlagt den enkelte stats egen kommandostruktur, der er repræsenteret ved den officer fra denne stat, der har den højeste grad.