ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3615/97 af Eva Kjer Hansen (ELDR) til Kommissionen (6. november 1997)

Om: Beskyttelse af Faellesskabets finansielle interesser

Hvilke konkrete initiativer agter Kommissionen at tage paa baggrund af aendringen i Amsterdam-traktaten af artikel 209 A?

Vil Kommissionen tage konventionen om beskyttelse af Faellesskabets finansielle interesser (som ingen medlemslande endnu har ratificeret) op til fornyet behandling med henblik paa at dele deraf kan vedtages under den nye artikel 209 A?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (8. december 1997)

Kommissionen ser med tilfredshed paa de aendringer, som Amsterdam-traktaten medfoerer i EF-traktatens artikel 209A. Denne artikel bliver artikel 280 i EF-traktaten og bliver retsgrundlag for forslag vedroerende beskyttelsen af Faellesskabets finansielle interesser, hvor Europa-Parlamentet skal spille en mere aktiv rolle (faelles beslutningstagning).

Medlemsstaterne har endnu ikke ratificeret traktaten. Kommissionen undersoeger i oejeblikket, hvilke muligheder der ligger i den nye artikel 280, men det er endnu for tidligt at traeffe beslutning om konkrete initiativer.

Som anfoert i Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel E-3349/97 fra fru Torres Marques ((EFT C 117 af 16.4.1998, s. 177. )) er den helt klar over, at ingen af medlemsstaterne endnu har ratificeret konventionen om beskyttelse af Faellesskabets finansielle interesser. Paa Raadsmoede den 28. april 1997 om retlige og indre anliggender blev skaeringsdagen for denne ratificering fastsat til medio 1998, hvilket derefter blev godkendt paa Det Europaeiske Raads moede i Amsterdam. Kommissionen mener, at ratificeringen er hastende og foelger til stadighed noeje situationen i de enkelte medlemsstater. Efter vedtagelsen af de to protokoller til konventionen om beskyttelse af de finansielle interesser og vedtagelsen af konventionen om bekaempelse af korruption kan de medlemsstater, der ikke oensker foretage saerskilt ratificering af hver enkelt af de retsinstrumenter, der er har retsgrundlag i EU-traktatens artikel K. 3, nu ratificere dem alle samtidig.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3244/97 af Alfonso Novo Belenguer (ARE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Radioaktive udledninger

Det er konstateret, at der udledes radioaktive stoffer i havet fra plutoniumoparbejdningsanlaeggene i La Hague, Frankrig, og i Sellafield, Det Forenede Kongerige.

Det anslaas, at der aarligt udledes 200.000 m3 i havet af det farlige stof plutonium, som er aktivt i 250.000 aar.

Situationen er saa alarmerende, at den franske regering selv i juni 1997 forboed badning og fiskeri i naerheden af anlaegget paa grund af risici for folkesundheden.

Har Kommissionen kendskab til de udledninger af plutonium i havet, som finder sted fra anlaeggene i La Hague og Sellafield?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (19. november 1997)

Baade Frankrig og Det Forenede Kongerige har forpligtet sig til at overholde det forbud mod dumpning af radioaktive stoffer i havet, som er fastsat i Oslo-Paris-konventionen af 1992 om beskyttelse af havmiljoeet i det nordoestlige Atlanterhav (OSPAR), der er ved at traede i stedet for de to tidligere konventioner undertegnet i henholdsvis Oslo og Paris. Det paagaeldende forbud gaelder imidlertid kun dumpning af affald i havet og omhandler ikke udledning af lavaktivt flydende affald fra landbaserede anlaeg, som kontrolleres via strenge tilladelser, der udstedes af de nationale myndigheder.

I juli 1996 kontrollerede Kommissionen i medfoer af Euratom-traktatens artikel 35 miljoekontrolanlaeggene paa og rundt om La Hague-anlaegget. Konklusionen var, at der var truffet passende forholdsregler til at kontrollere radioaktivitetsmaengden i miljoeet.

Med hensyn til den indskraenkede adgang til omraadet omkring La Hague-anlaegget har offentlighedens adgang til et omraade naer roerudmundingen og langs hele roerledningen, saa vidt Kommissionen er orienteret, vaeret begraenset ved lov i mange aar. Tidligere i aar blev disse begraensninger en kort overgang udvidet, medens den franske regering lod gennemfoere en raekke undersoegelser af radioaktivitetsmaengden i naerheden af La Hague-oparbejdningsanlaegget. Disse undersoegelser viste, at den udledte maengde radioaktivitet holdt sig inden for de normer, der var fastsat af de nationale myndigheder. De bekraeftede ogsaa, at radioaktivitetsmaengden i miljoeet betoed, at de mest udsatte medlemmer af offentligheden var udsat for doser, der laa langt under de graensevaerdier, der er fastsat i Faellesskabets grundlaeggende sikkerhedsnormer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3350/97 af Helena Torres Marques (PSE) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: Finansiering af projekter om beskyttelse af skovene

Kommissionen har bevilget et beloeb paa 13,4 mio ecu til projekter om beskyttelse af skovene mod luftforurening og skovbrande.

Kommissionen bedes oplyse, hvilke projekter der vedroerer Portugal, og hvor store beloeb, der er blevet bevilget til de enkelte projekter.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (7. november 1997)

Kommissionen har ydet en stoette paa 64 892 ECU til fire projekter, der er blevet forelagt af Portugal i henhold til forordning (EOEF) nr. 3528/86 om beskyttelse af skovene i Faellesskabet mod luftforurening ((EFT L 326 af 21.11.1986. )).

Ihenhold til forordning (EOEF) nr. 2158/92 om beskyttelse af skovene i Faellesskabet mod brande ((EFT L 217 af 31.7.1992. )) har Kommissionen ydet en stoette paa 2 482 888 ECU til 23 portugisiske projekter.

Listen over de projekter til beskyttelse af skovene, der er blevet godkendt i 1997 i henhold til disse to forordninger, sendes direkte til det aerede medlem og til Parlamentets Generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2984/97 af Patricia McKenna (V) til Raadet (30. september 1997)

Om: Statoils operationer i farvandene omkring OEsttimor

Statoil, det norske statsejede olieselskab, foretager paa indevaerende tidspunkt efterforskning efter olie i farvandene rundt omkring OEsttimor, som er besat af Indonesien.

Norges energiminister, Froeiland, meddelte for nylig, at der ikke ville blive truffet foranstaltninger mod selskabet paa trods af den fortsatte kraenkelse af menneskerettighederne i OEsttimor, og ud fra den omstaendighed, at hverken Norge eller FN har godkendt et rammeforslag om efterforskning efter olie i omraadet.

Agter Raadet i betragtning af dets faelles holdning om OEsttimor og dets bestraebelser paa at bringe kraenkelserne af menneskerettighederne til ophoer indtraengende at opfordre de norske myndigheder og Statoil til at ophoere med efterforskningen efter olie i omraadet?

Svar (15. januar 1998)

Denne forespoergsel vedroerer den suveraene beslutningsproces i et tredjeland, der ikke er medlem af Den Europaeiske Union. Forespoergslen falder derfor ikke ind under Den Europaeiske Unions kompetenceomraade.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3121/97 af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Brug af biologiske plantebeskyttelsesmidler i Den Europaeiske Union

I svaret paa min skriftlige forespoergsel E-1761/97 ((EFT C 76 af 11.3.1998, s. 53.)) giver Kommissionen meddelelse om visse foranstaltninger, som skal forbedre de biologiske plantebeskyttelsesmidlers status i Europa. Kommissionen bedes besvare foelgende yderligere spoergsmaal:

1. Hvornaar kan den hurtige procedure for godkendelse af bl.a. biologiske plantebeskyttelsesmidler traede i kraft?

2. Hvornaar kan harmoniseringen inden for rammerne af OECD vaere paa plads, og vil direktiverne blive tilpasset som foelge heraf?

3. Vil den paagaeldende industri blive hoert baade i forbindelse med udviklingen af den hurtige procedure og ved harmoniseringen inden for rammerne af OECD?

4. Har Kommissionen til hensigt at fremme anvendelsen af biologiske plantebeskyttelsesmidler inden for EU, og er den rede til at yde finansiel stoette hertil, f.eks. ved at paatage sig en del af udgifterne i forbindelse med registreringsundersoegelserne, saaledes at de biologiske midlers status kan styrkes i forhold til de kemiske midler?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (28. november 1997)

1. Kommissionen udarbejder for tiden et forslag om aendring af Raadets direktiv 91/414/EOEF af 15. juli 1991 om markedsfoering af plantebeskyttelsesmidler ((EFT L 230 af 19.8.1991. )). I betragtning af den komplekse og foelsomme karakter af de emner, som forslaget skal daekke, forventes det ikke vedtaget af Kommissionen inden udgangen af 1998. Datoen for ikrafttraedelse af de foreslaaede foranstaltninger vil afhaenge af varigheden af den vedtagelsesprocedure, som Parlamentet er inddraget i.

2. Det arbejdsdokument om datakrav for mikroorganismer, der blev naevnt i svaret paa det aerede medlems skriftlige forespoergsel E-1761/97, er blevet sendt til OECD's sekretariat. En periode paa 3-4 aar for at opnaa harmonisering paa OECD-plan forekommer realistisk. Indtil harmoniseringen gennemfoeres, kan arbejdsdokumentet tjene som vejledende dokument for de paagaeldende ansoegere i EF.

3. De paagaeldende virksomheder er allerede blevet kontaktet om arbejdsdokumentet, og der er planlagt yderligere konsultationer.

4. Kommissionen finder det ikke hensigtsmaessigt at finansiere en del af omkostningerne ved godkendelse af plantebeskyttelsesmidler. Kommissionen mener, at de foranstaltninger, der er naevnt i svaret paa skriftlig forespoergsel E-1761/97, kan bidrage til en lettere godkendelse af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder mikroorganismer, hvis det godtgoeres, at risikoen ved at anvende saadanne midler er lavere end den risiko, der generelt maa forventes fra kemiske plantebeskyttelsesmidler.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3094/97 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (2. oktober 1997)

Om: Medicinske behandlingsmuligheder for alvorligt kemikaliehandicappede

1. I hvilket europaeisk land tilbydes der en adaekvat medicinsk behandling og terapi for alvorligt kemikaliehandicappede med overfoelsomhed over for kemikalier?

2. I hvilket europaeisk land eksisterer der en adaekvat diagnostik (saaledes som den f.eks. gennemfoertes i undersoegelsen af Golfkrigen) under kontrollerede betingelser (Environmental Control Unit, ECU) for mennesker med overfoelsomhed over for kemikalier, overfoelsomhed over for ernaering, neurotoxiske skader?

3. Findes der klinikker, som opfylder miljoestandarden for »Environmental Health Center« (EHC) i Dallas (USA)? (Kemikaliefri, ingen desinfektion, luftfiltrering, filtreret vand, inventar af glas, staal eller traemateriale, der ikke indeholder harpiks eller terpentin, uden fast gulvtaeppe, forbud mod roeg og duftstoffer, osv. jf. beskrivelse af EHC)

4. Findes der klinikker, der opfylder »Environmental Health Center«s medicinske standard? (erfarne laeger inden for miljoemedicin; afgiftningsterapi, immunsystemterapi, konserveringsfrie teststoffer osv.)

5. Raader man over tilsvarende indkvartering i omgivelser, der er fri for skadelige stoffer?

6. Findes der i Europa en klinik der kontrolleres tilsvarende (ECU) og kirurger, der er i stand til at foretage operationer paa mennesker med overfoelsomhed over for kemikalier?

7. Hvilke europaeiske lande finansierer med offentlige midler adaekvate miljoeklinikker?

8. Hvilken prioritering har mentalundersoegelse af kemikalieskadede personer i de forskellige EU-lande?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (24. november 1997)

De spoergsmaal om behandling og terapi, det aerede medlem stiller, henhoerer under medlemsstaternes kompetence.

En kopi af en undersoegelse om overfoelsomhed over for kemikalier i udvalgte medlemsstater, som indeholder kvalitativ information om dette problem, sendes til det aerede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.

Kommissionen henviste allerede til denne undersoegelse i dens svar paa det aerede medlems skriftlige forespoergsel E-2904/97 ((Se side 31. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3313/97 af John Iversen (PSE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Kalvetransporter

Har Kommissionen eksakte tal paa, hvor mange kalve der transporteres til Nederlandene fra andre EU-lande til opdraet som tremmekalve?

Er det i overensstemmelse med gaeldende regler paa omraadet for transport af dyr?

Finder Kommissionen at disse transporter er etisk forsvarlige?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (25. november 1997)

Ifoelge Kommissionens tal (Comext) blev der i 1996 sendt 363 182 kalve til Nederlandene fra de andre medlemsstater. Kommissionen har ikke statistiske oplysninger om, hvor mange af disse kalve der opdraettes som tremmekalve. I Nederlandene holdes dog 25% af kalvene i grupper.

Kalvetransport er underlagt bestemmelserne i direktiv 91/628/EOEF om beskyttelse af dyr under transport ((EFT L 340 af 11. 12. 1991. )). Kommissionen har ikke kendskab til brud paa dette direktiv med hensyn til kalvetransport til Nederlandene. Saa laenge kalvene bliver transporteret i henhold til kravene i direktivet, skulle der ikke vaere nogen grund til indsigelse hvad angaar dyrevelfaerden.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3242/97 af Alfonso Novo Belenguer (ARE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Giftige narresutter

Frankrig har for nyligt trukket 30.000 narresutter af maerket Remond tilbage fra markedet efter konstatering af, at de var fremstillet af et kraeftfremkaldende stof ved navn nistrosamin.

1. Har Kommissionen paa baggrund af denne sags foruroligende oghastende karakter kendskab til, om den franske regering rent faktisk har trukket disse produkter tilbage fra markedet?

2. Kan Kommissionen konkret oplyse, om udviklingen af denne sag i Spanien, og navnlig i den autonome region Valencia?

3. Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at kontrollere, at disse produkter traekkes fuldstaendig tilbage fra det europaeiske marked?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (18. november 1997)

Inden for rammerne af direktiv 92/59/EOEF om produktsikkerhed i almindelighed ((EFT L 228 af 11.8.1992. )) og mere konkret den dertil hoerende hasteprocedure for udveksling af informationer mellem medlemsstaterne om foranstaltninger mod produkter, der udgoer en alvorlig og umiddelbar risiko, er Kommissionen blevet informeret af de franske myndigheder om det problem, det aerede medlem naevner.

Disse informationer blev straks ved modtagelsen udsendt gennem alarmsystemet til alle de myndigheder, der har ansvaret for beskyttelsen af forbrugernes sundhed og sikkerhed i de forskellige medlemsstater og i Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade (EOES).

1. Ifoelge de oplysninger, de franske myndigheder har meddelt, var det selskabet Sebir-Remond, der selv som forebyggende foranstaltning beordrede tilbagetraekning af visse af disse narresutter, der af en forbrugerorganisation var blevet betegnet som »kontaminerede med et kraeftfremkaldende stof«.

De franske myndigheder har efter at have gennemfoert deres egne analyser af indholdet af nitrosamin og dermed beslaegtede stoffer i de paagaeldende sutter og sutter af andre maerker, kontrolleret, at de paagaeldende produkter blev trukket tilbage fra de beroerte brugere (vuggestuer, hospitaler, apoteker, osv.). Der skulle foreligge en status over de aktioner, myndighederne og selskabet havde gennemfoert, i slutningen af oktober 1997.

2. Paa trods af udbredelsen gennem alarmsystemet af de informationer, de franske myndigheder havde meddelt, har Kommissionen ikke hoert om, at de spanske myndigheder skulle have truffet foranstaltninger mod disse produkter, og den har ikke hoert om problemets omfang i denne medlemsstat eller i den naevnte region.

3. I henhold til direktiv 93/11/EOEF om frigivelse af N-nitrosaminer og N-nitroserbare stoffer fra flaskesutter og narresutter af elastomerer og gummi ((EFT L 93 af 17.4.1993. )) skal medlemsstaterne forbyde salg og brug af sutter, som frigoer en bestemt maengde af N-nitrosaminer og N-nitroserbare stoffer, og inden for rammerne af sin kompetence vil Kommissionen foere tilsyn med, at dette krav overholdes i alle medlemsstaterne, saaledes at de europaeiske forbrugeres sikkerhed garanteres.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3223/97 af Marjo Matikainen-Kallstroem (PPE) til Kommissionen (16. oktober 1997)

Om: Portoopkraevninger i Frankrig

Det franske postvaesens takster for postforsendelser, der er af samme stoerrelse og vaegt, varierer afhaengig af, til hvilket EU-land forsendelsen sendes. Eksempelvis er forsendelser til Sverige og Finland dyrere end forsendelser til andre lande. Harmoniseringen af portoen i hele EU gennem internationale aftaler og generel praksis er et fastsat princip, som det franske postvaesen groft overtraeder med sin »portodiskriminering«.

Mener Kommissionen, at den diskriminerende franske politik er acceptabel og i overensstemmelse med EU's lovgivning? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at bringe den diskrimination, som udoeves fra fransk side, til ophoer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (24. november 1997)

I de posttakster, som det franske postvaesen (»la Poste«) opererer med, skelnes der ganske rigtigt mellem Finland og Sverige og de oevrige medlemsstater for saa vidt angaar enkeltforsendelser af dokumenter og varer. Posttakstzonerne er tilsyneladende ikke blevet justeret i Frankrig, efter at Finland og Sverige i 1995 blev medlem af EU, men er forblevet uaendret.

I oevrigt findes der ikke nogen international aftale, som paalaegger en postvirksomhed at tilbyde samme takster for alle EF-medlemsstater. I Raadets resolution af 7. februar 1994 om udvikling af Faellesskabets posttjenester ((EFT C 48 af 16.12.1994. )) og den faelles holdning af 29. april 1997 med henblik paa vedtagelse af Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om faelles regler for udvikling af Faellesskabets posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet ((EFT C 188 af 19.6.1997. )) fastslaas det, at takstfastsaettelsen skal vaere omkostningsbestemt.

Hvis den takstmaessige skelnen saaledes begrundes med, at befordringsomkostningerne er hoejere, er der efter Kommissionens opfattelse ikke tale om en uberettiget forskelsbehandling.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3081/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (2. oktober 1997)

Om: Tyrkiets overtraedelse af sine internationale forpligtelser

Som bekendt underskrev Tyrkiet i 1923 Lausanne-traktaten, som fastlagde et saerligt selvstyre og lokal selvforvaltning for oeerne Imvros og Tenedos. Tyrkiet har imidlertid systematisk overtraadt de forpligtelser, det har indgaaet, og indledte (allerede dagen efter, at det havde underskrevet traktaten), en boelge af forfoelgelser af oeernes lokale indbyggere af graesk afstamning, som i aarhundreder har boet der. Som et led i disse forfoelgelser beslaglagde staten f.eks. landbrugsjord, der tilhoerte graekere, saadan som det skete i et tilfaelde, hvor 800 ha jord blev »eksproprieret« for 2 tyrkiske lira pr. hektar, og de 900 graeske indbyggere i landsbyen Skinoudi paa Imvros, der ejede jorden, maatte forlade stedet.

Den tyrkiske stat opfoerte endvidere et faengsel paa oeen for alvorlige kriminelle, som forsoegte at terrorisere befolkningen, hvilket lykkedes til fulde med det resultat, at der nu kun lever 230 aeldre graekere paa Imvros og endnu faerre paa Tenedos.

Det boer bemaerkes, at faengslerne ophoerte med at fungere i 1992 efter, at dette »projekt« var lykkedes!

Kan Kommissionen oplyse, hvornaar den over for Tyrkiet har beroert spoergsmaalet om landets forpligtelser i henhold til Lausanne-traktaten, som landet har underskrevet? Hvad svarede tyrkerne paa det? Hvad mener Kommissionen om den nylige erklaering fra den tyrkiske udenrigsminister Cem om, at landet naegter at forelaegge spoergsmaalet om smaaoeerne Imia for Den Internationale Domstol i Haag?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (7. november 1997)

Forespoergselens genstand ligger uden for Kommissionens kompetence (og den beklager ikke at vaere i besiddelse af de oenskede oplysninger).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2567/97 af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen (24. juli 1997)

Om: Offentlige pladser og arealer

De bygninger og offentlige arealer, som er en del af natur- og kulturarven, udgoer en vigtig del af livskvaliteten for indbyggerne i storbyer. Det er en kendsgerning, at beboerne i byomraader viser voksende interesse for kvaliteten af det naturlige miljoe det sted, hvor de bor.

Kallithea ved Athen er en af de taettest bebyggede og beboede byer i Graekenland. I denne bys centrum ligger der et enkelt frit areal paa 30.000 m2, som er en gave til byen og er udpeget til brug for offentligheden. Omraadet trues nu af planer om bebyggelse af tvivlsom nytte; og der skal endvidere anvendes faellesskabsmidler hertil. Konkret planlaegges der opfoerelse af universitetsbygninger, selv om behovet for dem ikke er indlysende og der i byens udkant findes alternative omraader, hvor byggeriet kunne realiseres uden vanskeligheder. Byplanlaegning er naturligvis et nationalt kompetenceomraade, dog har Faellesskabet ifoelge groenbogen om bymiljoe muligheder for at gribe ind.

I henhold til artikel 24 i den graeske forfatning er enhver form for byggeri paa og enhver form for forringelse af det omstridte omraade forbudt, hvortil kommer, at faellesskabsmidler kun maa anvendes i overensstemmelse med miljoeretten og en indstilling og adfaerdskodeks, som respekterer miljoeetikken; groenbogen om bymiljoe, Kommissionens rapport (fra oktober 1994) om baeredygtige europaeiske byer og Kommissionens meddelelse (KOM(97)0197) beskaeftiger sig med dette spoergsmaal.

Kan Kommissionen paa denne baggrund oplyse, hvorfor man finansierer et projekt,der virker som en voldshandling mod det allerede alvorligt belastede miljoe i Kallithea og slet ikke harmonerer med Kommissionens agtpaagivenhed, naar det drejer sig om spoergsmaal vedroerende livskvalitet og fremme af en baeredygtig udvikling af storbyerne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (22. september 1997)

Idet det antages, at det aerede medlem refererer til det statslige Harokopion University, skal Kommissionen oplyse, at ifoelge de graeske myndigheder:

- er det i forespoergslen beskrevne omraade privat ejendom, som blev testamenteret til universitetet i 1915;

- blev ejendommen for fire aar siden officielt udlagt som universitetsomraade. Den er ikke udlagt som groent omraade. Eftersom ejendommen tilhoerer universitetet og er en arv, er den endvidere beskyttet af den graeske forfatning og lovgivning;

- renoverede universitetet for nylig de eksisterende bygninger. Den tilhoerende grund udgoer 20 000 kvadratmeter, hvoraf 670 kvadratmeter vil blive brugt til opfoerelse af universitetsbiblioteket, som er den eneste nye bygning paa omraadet. Opfoerelsen af bygningen er officielt godkendt af de graeske myndigheder efter alle noedvendige juridiske procedurer. Projektet samfinansieres af EF inden for rammerne af det operationelle program for Attica;

- universitetet har plantet mere end 2 500 traeer og planter og har restaureret alle de oprindelige broende paa omraadet.