SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0634/02

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(27. februar 2002)

Om: Syrien

EU har gennem længere tid kørt en aktion, der tenderer i retning af at tillægge Damaskus reformvilje og demokratisk vilje. Dette sås ved Hafiz Assads død i forbindelse med den hurtige anerkendelse af hans efterfølger på præsidentposten, Bashar Assad, og i forbindelse med støtten af Syriens kandidatur til FN's Sikkerhedsråd, og det bekræftes ved Bashar Assads officielle besøg i medlemsstaten Italien.

Dette til trods kan det ikke ignoreres, at Syrien er et af de mest skræmmende eksempler på et diktatorisk regime. Det syriske folk er underkastet en brutal og blodig magt, der er kendetegnet ved en fuldstændig fornægtelse af grundlæggende rettigheder, af borgerlige og politiske frihedsrettigheder og af de mest grundlæggende menneskerettigheder. Dette bevidnes bl.a. af udsagn fra de få systemkritikere, der har overlevet regimets forfølgelser, og af arrestationen sidst på sommeren i 2001 af en række uafhængige parlamentsmedlemmer, forretningsmænd og demokratiske militanter, som havde haft mod til at anmode om indførelse af demokrati og retsstatsprincipper.

I øvrigt har Syrien, lige siden Bashar Assads far tog magten, udgjort en alvorlig trussel mod sikkerhed og stabilitet for så vel regionen som hele det internationale samfund på grund af sin fortsatte, systematiske og massive støtte til internationale terrornetværk. I udenrigspolitisk henseende er Damaskus kendetegnet ved den optændte antisemitisme i erklæringer fra allerøverste sted. F.eks. udtalte Bashar Assad i anledning af pavens besøg den 5. maj 2001, at jøderne med den samme mentalitet som den, hvormed de forrådte Jesus Kristus, og på samme måde som den, hvorpå de forsøgte at forråde og dræbe profeten Muhamed, søger at gøre det af med samtlige religioners overhoveder. Endvidere udtalte præsident Assads personlige rådgiver, Mustafa' Tlas, i et interview til den italienske avis Corriere della Sera den 11. maj 2001, at der kun er nogle få millioner jøder, og at der, hvis hver eneste araber slog en jøde ihjel, ikke ville være flere tilbage. Endelig skrev redaktøren for regeringsdagbladet Al-Akhbar den 20. april 2001 og igen den 27. april, at Hitler skal takkes for at have hævnet palæstinenserne på forhånd, selv om det må beklages, at hans hævnakt ikke gik tilstrækkelig langt.

Mener Kommissionen på denne baggrund, at det tjener noget nyttigt formål at fortsætte forhandlingerne om indgåelse af en associeringsaftale med Syrien, og mener den ikke, at det ville være mere hensigtsmæssigt og mere produktivt at gøre deres fortsættelse afhængig af Damaskus' tilkendegivelse af en ægte og konkret vilje til at udvise åbenhed over for demokrati og reform?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(20. marts 2002)

Kommissionen er klar over menneskerettighedssituationen i Syrien. Der er noteret en vis positiv udvikling i de seneste år, men ikke i 2001.

Kommissionen vil fortsætte med at følge menneskerettighedssituationen sammen med medlemsstaterne og anspore til reform på dette område såvel som at gøre de syriske regering opmærksom på sine bekymringer både i enkelttilfælde og i forbindelse med situationen i almindelighed, når det er nødvendigt.

Kommissionen beklager arten af de bemærkninger, som det ærede medlem citerer.

Dog vil Kommissionen fortsætte med en politik for et positivt engagement over for Syrien gennem forhandlinger om associeringsaftalen og gennemførelsen af samarbejdsprogrammer under udviklingsprogrammet for Middelhavsområdet (MEDA), som er udformet til at tilskynde til de økonomiske og politiske reformer, der er nødvendige for associeringsprocessen.

Det er Kommissionens faste overbevisning, at en dialog om menneskerettighederne vil være mere effektiv, hvis den forløber inden for rammerne af en bindende associeringsaftale.

I en fremtidig associeringsaftale mellem Den Europæiske Union og Syrien vil der blive henvist til menneskerettighederne som et væsentligt element i forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Syrien, og den vil blive udformet til at fremme de fælles mål, der kommer til udtryk i Barcelona-erklæringen(1), såsom udvikling af retsstaten og demokratiet, respekt for menneskerettighederne, frihandel og bæredygtig udvikling. Kommissionen vil fremhæve spørgsmålene om reform i MEDA-samarbejdsprogrammet.

(1) Vedtaget på Euro-Middelhavskonferencen den 27. og 28. november 1995.