SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2860/98

af Concepció Ferrer (PPE) til Kommissionen

(28. september 1998)

Om: Prioritering af maend frem for kvinder i det afghanske sundhedsvaesen

I det samarbejdsmemorandum med de afghanske talibanere, som er undertegnet af FN, accepteres det, at kvinders adgang til uddannelse og sundhed skal ske i overensstemmelse med de islamiske regler, og afghansk kultur giver saaledes maend foersteret til undervisning og laegehjaelp.

Dette memorandum indeholder desuden bestemmelse om FN's ansaettelse af lokale, hvor der blandt andre kriterier skal tages hensyn til respekten for de islamiske vaerdier og traditioner, et kriterium, som betyder en klar religioes og koensbestemt diskrimination.

Hvad er paa denne baggrund Kommissionens holdning til dette memorandum? Agter den paa nogen maade at aendre den humanitaere bistand til dette omraade?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín

(22. oktober 1998)

I Afghanistan dominerer en konservativ landsbykultur, som traditionelt giver kvinder en begraenset rolle, hvilket goer det vanskeligt at yde bistand til begge koen i samme udstraekning. Afghanistans hoeje tal for spaedboernsdoedelighed og doedelighed i forbindelse med graviditet haenger direkte sammen med den store analfabetisme blandt kvinder. De seneste aar har bistandssoperationerne derfor koncentreret sig meget mere om kvinder og boern. Dette har givet anledning til en konfrontation med talibanerne, som forsoeger at gennemfoere en ekstrem politik, som bygger paa et traditionelt konservativt vaerdisystem, hvor koennene adskilles og afgraenses fra hinanden. Denne politik er mest strikt blevet gennemfoert i Kabul, hvilket har givet anledning til, at al bistand fra Faellesskabet til denne by er blevet suspenderet fra den 18. juli 1998. I landomraaderne, hvor stoerstedelen af den afghanske befolkning bor, har talibanerne hverken haft vilje eller ressourcer til at gennemfoere deres politik i samme udstraekning. Derfor har den talibanske politik medfoert, at bistandsoperationerne er blevet afbrudt i Kabul, men den har vaeret mindre skadelig i landomraaderne.

De Forenede Nationer (FN) forklarede, at det samarbejdsmemorandum, som blev undertegnet i maj 1998 havde sine mangler, men understregede, at det skal fungere som en ramme, inden for hvilken FN forsoeger at forhandle sig frem til en gennemfoerlig aftale med talibanerne. Det skal paapeges, at memorandummet kun er blevet undertegnet af FN og talibanerne. Kommissionen har dog udtrykt sin skuffelse over den almindelige aand i memorandummet og over de mest problematiske artikler. For at afhjaelpe disse mangler har FN haft moeder med talibanerne i faelles raadgivende udvalg inden for rammerne af memorandummet for at forhandle om de vigtigste problemer med talibanerne. Tre udvalg er blevet nedsat for at loese problemer i forbindelse med sundhed, uddannelse og ikke-statslige organisationers virksomhed i Kabul. Bidragsydende medlemmer af stoettegruppen for Afghanistan (herunder Kommissionen) har fulgt disse droeftelser paa naermeste hold. Droeftelserne har endnu ikke givet noget endeligt resultat og har vaeret indstillet siden den 20. august 1998 som foelge af De Forenede Staters missilangreb mod afghanske traeningslejre for terrorister.

Aktiviteter finansieret af Faellesskabet i Kabul vil kun blive genoptaget, hvis der sker betydelige fremskridt i de tre ovennaevnte udvalg, hvis grundlaeggende humanitaere principper respekteres, og hvis det er muligt for organisationerne at yde bistand paa en rimelig, ikke-diskriminerende og principfast maade uden trusler for sikkerheden for personale eller udstyr.