SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0477/97 af Kirsi Piha (PPE) til Kommissionen (19. februar 1997)

Om: Forhandlingspositionen for de erhvervsdrivendes organisation

I Den Europaeiske Union foeres ofte de saakaldte trepartsforhandlinger, naar Kommissionen skal udarbejde forslag om emner, der beroerer arbejdstagere og arbejdsgivere. Parterne i trepartsforhandlingerne er oftest Kommissionen, arbejdsgiverne og arbejdstagerne.

De smaa og mellemstore virksomheder staar for over 60% af arbejdspladserne i den private sektor i Den Europaeiske Union. Som forhandlingspart kunne de erhvervsdrivendes organisation bidrage med betydelig ekspertice i spoergsmaal om arbejdspladser i den private sektor. I Europa er de forskellige landes organisationer for erhvervsdrivende ved at oprette en paraplyorganisation.

Hvordan vil Kommissionen sikre, at man paa behoerig vis kan gaa fra de nuvaerende »trepartsforhandlinger« til »firepartsforhandinger«, saaledes at smaa og mellemstore virksomheder, der er de reelle skabere af arbejdspladser, bedre vil komme til orde?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (14. april 1997)

I en meddelelse for nylig har Kommissionen mindet om, at den sociale dialog er et noegleelement i den europaeiske sociale model ((KOM(96) 448. )). Europas oekonomiske og politiske integration ville ligesom dets sociale stabilitet have vaeret utaenkelig uden partnernes deltagelse og aktive stoette. I denne meddelse forelaegges alle aspekter af den sociale dialog, dens maal og drift, og der behandles forskellige spoergsmaal vedroerende effektiviteten af visse af dialogens aspekter, transparens og resultaternes synlighed samt forskellige repraesentativitetsproblemer.

Den sociale dialog afspejler forskellige forhold i de forskellige medlemsstater og en praksis, der ligeledes kan afvige. Aftalen om socialpolitikken i bilaget til EF-traktaten skelner meget klart mellem hoering af arbejdsmarkedets parter og dialogen mellem disse samme partnere, som kan foere til forhandling og indgaaelse af aftaler paa faellesskabsplan.

Kommissionen informerer regelmaessigt et stort antal fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer om retningslinjerne for og indholdet af dens initiativer paa det sociale omraade. Den opstillede i en meddelelse af 14. december 1993 ((KOM(93) 600. )) en liste over de organisationer, der skal hoeres formelt inden for rammerne af artikel 3 i aftalen om socialpolitikken, og blandt disse organisationer findes der ogsaa repraesentanter for de smaa og mellemstore virksomheder.

I selve spoergsmaalet om forhandling er det Kommissionens opfattelse, at det boer sikres, at arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne principielt er autonome, hvilket betyder, at disse organisationer anerkender hinanden som partnere, der er bemyndiget til at forhandle i europaeisk maalestok. Paa dette grundlag har Kommissionen saaledes ikke bemyndigelse til at kraeve, at en bestemt fagforening eller arbejdsgiverforening repraesenteres ved forhandlingsbordet.

Kommissionen minder det aerede medlem om, at udviklingen af dialogen og forhandlingsstrukturerne udelukkende henhoerer under arbejdsmarkedets parters kompetence, og Kommissionen tilskynder dem til at fremskynde en dialog, der er saa aaben og repraesentativ som muligt, og den ser det som en fordel, at parterne viser aabenhed og smidighed i spoergsmaalet om en passende deltagelse i forhandlingerne. Kommissionen er parat til at stoette enhver positiv foranstaltning, parterne maatte vedtage med henblik herpaa.