SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1322/01

af Giorgio Celli (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. maj 2001)

Om: Udvidelse af en losseplads i byen Corialo i kommunen Cerretto Guidi (provinsen Firenze) i Italien

Der er planer om at genåbne og udvide en losseplads for fast husholdningsaffald i den italienske kommune Cerretto Guidi (provinsen Firenze).

Borgerne, der har nedsat en komité, har gjort opmærksom på, at den løsning, som de kommunale myndigheder har foreslået, er uhensigtsmæssig. Den valgte lokalitet ligger rent faktisk i et område, der er egnet til produktion af høj kvalitet (vin og olivenolie med kontrolleret oprindelsesbetegnelse og kontrolleret og garanteret oprindelsesbetegnelse). Endvidere forventes lossepladsen genåbnet på et areal, der er blevet anerkendt som et naturområde af fællesskabsbetydning, nemlig Fucecchio-sumpen.

Har Kommissionen kendskab til ovenstående?

Vil Kommissionen anmode de ansvarlige instanser om en forklaring?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(28. juni 2001)

Situationer som med sandsynlighed kan betragtes som medlemsstaternes dårlige anvendelse af Fællesskabets miljølov kommer normalt til Kommissionens kendskab ved klageskrivelser, Parlamentets skriftlige spørgsmål og andragender til Parlamentets udvalg for andragender. Situationer, som påstås ikke at være i overensstemmelse med den relevante EF-lov skal dog beskrives præcist, så Kommissionen kan vurdere dem i forhold til den gældende EF-miljølov.

I henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(1) og 97/11/EF af 3. marts 1997(2), som ændrer direktiv 85/337/EØF, har medlemsstaterne pligt til før godkendelse at sikre, at projekter der kan påvirke miljøet betydeligt bl.a. på grund af deres art, størrelse eller beliggenhed, skal vurderes med henblik på udviklingsgodkendelse og med henblik på virkningerne. De projekter, der omfattes af direktivet, fremgår af bilagene.

I henhold til direktiv 85/337/EØF før dette direktiv blev ændret, kræver projekter under bilag II en miljøpåvirkningsvurdering, hvis medlemsstaterne mener, at dette er nødvendigt. Det formodes dog, at medlemsstaterne har pligt til at foretage en forudgående vurdering for at etablere, om bilag II-projekter bør underkastes en vurderingsprocedure. I henhold til direktiv 85/337/EØF i ændret form har medlemsstaterne dog pligt til i hvert enkelt tilfælde ved undersøgelse eller tærskler eller ved at fastsætte kriterier for bilag II-projekter at fastslå, om projektet skal underkastes en vurdering i henhold til artikel 5 til 10. Dette kaldes en screening.

På grundlag af de oplysninger, det ærede medlem har givet, er det Kommissionens mening, at det arbejde, spørgsmålet vedrører, en genåbning og en udvidelse af en losseplads til fast affald, kan falde ind under direktiv 85/337/EØF og 97/11/EF navnlig kategori 11c i bilag II til direktiv 85/337/EØF (anlæg til bortskaffelse af industri- og husholdningsaffald, for så vidt de ikke er omfattet af bilag I) og/eller 11b i bilag II til direktiv 97/11/EF (anlæg til bortskaffelse af affald projekter, der ikke er omfattet af bilag I).

Lovgivningen om miljøindvirkningsvurdering i Regione Toscana (Legge Regionale 3 novembre 1998, no 79, Norme per l'applicazione della valutazione di impatto ambientale come modificata dalla Legge Regionale 20 dicembre 2000, no 79) fastsætter, at bylossepladser med en kapacitet på under 100 000 m3 undersøges for at fastslå, om de skal gøres til genstand for en miljøindvirkningsprocedure mens bylossepladser med en kapacitet på over 100 000 m3 automatisk skal gøres til genstand for en sådan procedure. Italienske myndigheder sikrer derfor, at lossepladser i Regione Toscana enten gøres til genstand for en screening eller en miljøindvirkningsprocedure. Når den interne lov er i overensstemmelse med EF-loven, og der ikke er noget bevis for at formode, at den overtrædes, mener Kommissionen, at der ikke er grund til

at skride ind. I sådanne tilfælde må Kommissionen konkludere, at man ikke kan formode, loven er blevet overskredet, medmindre det for et særligt projekt klart påstås, at de kompetente myndigheder ikke har til hensigt at udføre en screening/miljøindvirkningsprocedure eller at de ikke har udført noget sådant, eller at disse procedurer er blevet dårligt udført. Da der ikke foreligger specifikke grunde til klage vedrørende en miljøindvirkningsprocedure eller screening i dette specifikke tilfælde, kan man på nuværende tidspunkt ikke påvise overtrædelse af direktivet.

Artikel 6 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992(3) om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter fastsætter beskyttelseskrav for særlige bevaringsområder. I henhold til artikel 4, stk. 5, i direktiv 92/43/EØF gælder disse krav også for steder af fællesskabsbetydning, når de på grundlag af en liste af foreslåede steder af fællesskabsbetydning vedtages i henhold til de procedurer, der er fastlagt i artikel 4, stk. 2. Man har endnu ikke på nuværende tidspunkt udpeget særlige bevaringsområder og listen over steder af fællesskabsinteresse er endnu ikke blevet vedtaget. Hvad angår de foreslåede steder af fællesskabsinteresse, navnlig når de inkluderer prioriterede habitat og arter, har medlemsstaterne særlige forpligtelser til at handle på en sådan måde, at direktivets mål ikke bringes i fare. Selv om der ikke foreligger en fællesskabsliste, tilrådes medlemsstaternes myndigheder mindst at afholde sig fra aktiviteter, der kan forringe et foreslået område.

På grundlag af de af de ærede medlem givne oplysninger ser det ikke ud til at lossepladsprojektet kommer til at påvirke den foreslåede lokalitet af fællesskabsbetydning IT5130007 Padule Di Fucecchio. Uden yderligere oplysninger om hvorledes habitater og arter påvirkes af projektet kan man derfor ikke formode, at projektet påvirker de nævnte lokaliteter væsentligt, og man kan ikke påvise overtrædelse af direktivet.

I lyset af ovennævnte kan man ikke på nuværende tidspunkt i dette specifikke tilfælde konstatere overtrædelse af direktiv 85/337/EØF i ændret form og direktiv 92/43/EØF, da der ikke foreligger begrundede klager om anvendelsen af EF-ret. En anmodning til de nationale myndigheder om forklaring kan ikke berettiges på dette grundlag.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.

(3) EFT L 206 af 22.7.1992.