(2000/C 27 E/069) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1417/99
af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen
(1. september 1999)
Om: Fri bevægelighed og ret til at praktisere frit for læger; sort arbejde udfłrt af læger; illoyal konkurrence;
overtrædelse af direktiv 93/16/EØF, 82/76/EØF og EF-traktatens artikel 12
Direktiv 82/76/EØF (1) og 93/16/EØF (2), der begge regulerer den frie bevægelighed for læger og anerken-
delse af disses eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, overtrædes groft af den belgiskestat, hvilket har væsentlige konsekvenser på personligt plan, men også for den belgiske stat.
Efter de foreliggende oplysninger (der stammer fra personaleadministrationen på et universitetshospital i
Bruxelles) arbejder der alene på de tre universitetshospitaler i Bruxelles over 200 medicinske kandidater (fr.MACS  MØdecins Assistent Candidats SpØcialistes), der i strid med gældende regler arbejder somvolontłrer (mØdecins surnumeraires); de har samme arbejdsvilkår som andre, men får ikke samme lłn,hvilket er fastsat i bilag I til direktiv 93/16/EØF.
Disse lægers status svarer til den status, som fiktivt selvstændige har, et fænomen, der er velkendt inden for
hotel- og restaurationsbranchen. Denne status er givet diskriminerende for de medicinske kandidater, menmedfłrer også, at de statslige belgiske myndigheder og de regionale myndigheder mister indtægter på fleremillioner euro på grund af det sorte arbejde, der udfłres af de fiktivt selvstændige, som desuden skaberilloyal konkurrence i forhold til de hospitaler, der ikke bruger denne praksis.
Er Kommissionen bekendt med denne diskriminering, som savner enhver form for objektiv motivering og
derfor er helt arbitrær? Mener Kommissionen ikke, at denne praksis er en overtrædelse af direktiv 82/76/EØF og 93/16/EØF? Råder Kommissionen over oplysninger fra andre medlemsstater, eller kan den indledeen undersłgelse af sådanne overtrædelser i medlemsstaterne? Hvilke medlemsstater er der i bekræftende
fald tale om?
Kan Kommissionen oplyse, om den allerede har truffet foranstaltninger med henblik på at sætte en stopper
for dette misforhold, der er en overtrædelse af Amsterdam-traktatens artikel 12 (tidligere artikel 6)? Er
Kommissionen rede til på kort sigt at træffe andre foranstaltninger med henblik på at sikre gennemfłrelsenaf dette direktiv og at głre det til mere end en moralsk forpligtelse?
(1) EFT L 43 af 15.2.1982, s. 21.
(2) EFT L 165 af 7.7.1993, s. 1.
Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti
(15. september 1999)
For så vidt angår medicinske kandidaters ret til en passende aflłnning, błr det bemærkes, at visse
kategorier af læger, der fłlger en speciallægeuddannelse, ikke kommer ind under bestemmelserne i Rådetsdirektiv 93/16/EØF af 5. april 1993, der har til formål at fremme den frie bevægelighed for læger oganerkendelse af disses eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser.
Det nævnte direktivs anvendelsesområde er begrænset til personer bosat i Fællesskabet og forpligtelsen til
en passende aflłnning af speciallægers uddannelsesperioder er kun gældende for speciallæger, hvis specialerfindes i samtlige medlemsstater eller som er fælles for to eller flere af dem, og som er anfłrt i artikel 5 og
7 i direktiv 93/16/EØF.
Under disse omstændigheder kan der sameksistere forskellige statutter, uden at denne situation er i strid
med fællesskabsretten.
For så vidt angår de resterede punkter i forespłrgslen finder Kommissionen, at de ikke hłrer ind under
dens kompetence, men under medlemsstaternes myndigheders, herunder også medlemsstaternes retslige og
juridiske myndigheders.C 27 E/58 DA 29.1.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende