SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0502/98 af Dominique Souchet (I-EDN) til Raadet (27. februar 1998)

Om: Forbud mod anvendelsen af drivgarn

De Forenede Nationers resolution af 22. december 1989 fastslaar klart et forsigtighedsprincip, der har til hensigt at forbyde »store drivgarn« til havfiskeri, uanset hvilke omraader og fiskepladser, det drejer sig om.

Faellesskabet har allerede afgjort spoergsmaalet vedroerende en definition af »store drivgarn«, idet man ved forordning af 27. januar 1992, der er udarbejdet paa grundlag af denne resolution, har fastsat deres laengde til hoejst 2,5 km for fiskeri i Atlanterhavet og Middelhavet.

Hvorfor oensker Raadet at forbyde anvendelsen af drivgarn i Atlanterhavet, naar de allerede er begraenset til 2,5 km, og det tillader fiskeri med drivgarn paa 21 km i OEstersoeen?

Mener Raadet, at dette tiltag er rimeligt, ikke-diskriminerende og retfaerdigt?

Samlet svar paa skriftlige forespoergsler E-0502/98, E-0504/98, E-0506/98, E-0508/98 og E-0510/98 (6. juli 1998)

Paa samlingen den 8. juni 1998 vedtog Raadet forordningen om forbud mod anvendelse af drivgarn fra den 1. januar 2002. Fiskerfartoejerne kan i en overgangsperiode opbevare om bord eller drive fiskeri med drivgarn af en laengde paa hoejst 2,5 km efter tilladelse fra flagmedlemsstaten.

Naar der ses bort fra OEstersoeen, Baelterne og OEresund, finder denne forordning anvendelse i alle farvande, der henhoerer under medlemsstaternes hoejhed eller jurisdiktion, og uden for disse farvande for alle EF-fiskerfartoejer.

Som det er det aerede medlem bekendt, opfordrer resolution 44/225, vedtaget af De Forenede Nationers Generalforsamling den 22. december 1989, som er blevet bekraeftet af flere senere resolutioner, senest af Generalforsamlingens resolution 51/36 af 9. december 1996, til fuld gennemfoerelse af et globalt moratorium for alt storstilet pelagisk drivgarnsfiskeri paa verdenshavene.

I OEstersoeen er drivgarnsfiskeriet efter laks underlagt de regler for fiskeriet, som den ansvarlige regionale organisation, Den Internationale OEstersoe-fiskerikommission, har fastsat, og som i faellesskabslovgivningen er udmoentet i Raadets forordning nr. 88/98 ((EFT L 9 af 15.1.1998. )).

Raadet vil desuden gerne henlede det aerede medlems opmaerksomhed paa Europa-Parlamentets beslutninger af 28. juli 1994 ((PE 182.123/9. )) og af 12. juli 1995 ((PE 192.559/67-68. )).

Raadet og Kommissionen, der er bekymrede over de negative oekonomiske og sociale konsekvenser, som forbuddet mod anvendelse af drivgarn vil faa paa kort sigt, er enige om, at det paa EF-niveau er noedvendigt at fastlaegge relevante ledsageaktioner og -foranstaltninger til fordel for fartoejernes besaetninger og redere. Disse foranstaltninger boer dog vaere undtagelser og under alle omstaendigheder ikke overskride budgetterne for de beroerte medlemsstaters igangvaerende strukturprogrammer

Kommissionen vil derfor hurtigst muligt med hjemmel i traktatens artikel 43 forelaegge Raadet et forslag til ad hoc-afgoerelse om en raekke ledsageforanstaltninger. Disse foranstaltninger kan bl.a. omfatte ombygning af fartoejerne, saa de kan benytte mere sikre og selektive fangstmetoder, specielt hvad angaar de samme arter, med udelukkelse af overfiskede arter, udbetaling af erstatning for at imoedegaa de oekonomiske foelger af, at fartoejernes besaetninger og redere indstiller fiskeriet med drivgarn, fiskernes omstilling til andre aktiviteter eller omskoling til andre erhverv og ophugning af fiskerfartoejer, der fisker med drivgarn.