ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3386/01

af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen

(7. december 2001)

Om: Britisk toldaktion i forbindelse med alkohol og tobak

Den britiske regering har fortolket de i direktiv 92/12/EØF(1) fastlagte retningslinjer for punktafgifter som om, de giver myndighederne ret til at forhindre import af cigaretter og alkohol i mængder, som overskrider dem, der er fastsat i ovennævnte direktiv, selv i tilfælde hvor cigaretterne og/eller alkoholen er til privat brug. Ikke blot har rejsende fået deres lovlige cigaret- og alkoholindkøb beslaglagt, men de har sågar til tider fået deres køretøjer konfiskeret.

Kan Kommissionen efter denne oprørende adfærd angive hvor stor rækkevidde dens undersøgelse vil få, og hvilke aspekter den vil beskæftige sig med? Vil den oplyse, hvilke konsekvenser, det vil få, hvis der viser sig, at de britiske myndigheder har overreageret i denne sag uden at tage hensyn til den frie bevægelighed for varer inden for Unionen? Hvilke straffeforanstaltninger har Kommissionen mulighed for at træffe, hvis den finder, at det britiske toldvæsen har overskredet sine beføjelser?

(1) EFT L 76 af 23.3.1992, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(28. januar 2002)

Den 23. oktober 2001 besluttede Kommissionen at sende en åbningsskrivelse til Det Forenede Kongerige og tog derved det første skridt i en overtrædelsesprocedure i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidl. artikel 169). Kommissionen forsøger at afgøre, om de britiske myndigheder foretager en korrekt anvendelse af reglerne i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992

om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, når de afgør, om private personer, der rejser ind i Det Forenede Kongerige med punktafgiftspligtige varer købt i andre medlemsstater, er i besiddelse af disse varer med henblik på kommercielle anvendelsesformål (i hvilket tilfælde punktafgifterne på varerne er skyldig i Det Forenede Kongerige). Kommissionen er også bekymret over, at de sanktioner, der anvendes af Det Forenede Kongerige i tilfælde, hvor personer anses for at være i besiddelse af punktafgiftspligtige varer med henblik på kommercielle anvendelsesformål i strid med den nationale punktafgiftslovgivning, kan være i modstrid med proportionalitetsprincippet, der er et generelt princip i fællesskabsretten.

Kommissionen modtog den 18. december 2001 et svar på sin åbningsskrivelse, der vil blive analyseret så hurtigt som muligt. På baggrund af denne analyse vil Kommissionen afgøre, hvorvidt Det Forenede Kongerige efter dens opfattelse handler i overensstemmelse med fællesskabsretten, og om det er passende at iværksætte anden fase af overtrædelsesproceduren, der er en formel anmodning (en begrundet udtalelse) til Det Forenede Kongerige om at ændre sin praksis. Kommissionen kan indbringe en medlemsstat for Domstolen, hvis den ikke anvender fællesskabsretten korrekt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1912/01

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(28. juni 2001)

Om: Den Indonesiske regerings modvilje mod at fordømme overtrædelserne af menneskerettighederne på Molukkerne

De molukkiske kirkeledere har appelleret til de indonesiske myndigheder og bedt dem om at evakuere de kristne, der er blevet tvunget til at gå over til islam på øerne, men har hidtil ikke fået nogen hjælp fra dem. Accepterer Kommissionen, at den indonesiske regering har været involveret i at levere udstyr og træning til Laskar Jihad-gruppen på Molukkerne, som er blevet anklaget for talrige overtrædelser af menneskerettighederne mod de kristne i området? I bekræftende fald hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at overtale den indonesiske regering til at ophøre med at samarbejde med jihad?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(4. september 2001)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymring vedrørende konflikten på Molukkerne. Kommissionen vil gennem sin delegation i Djakarta og andre passende kanaler fortsætte med at indsamle oplysninger om situationen i området.

Selv om det er klart, at det almene ansvar for en løsning af situationen påhviler den indonesiske regering, er det også klart, at de bagvedliggende årsager til konflikten ikke nødvendigvis skyldes den nuværende regering. Kommissionen kan ikke bekræfte, om regeringen har ydet støtte til Laskar Jihad eller andre grupper.

Kommissionen har fortløbende ydet humanitær bistand og er forberedt på at fortsætte denne støtte og vil desuden overveje passende aktioner med henblik på genopbygning og forsoning mellem de forskellige samfundsgrupper.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2494/01

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(13. september 2001)

Om: TRIPS-Rådet

Kan Kommissionen skitsere, hvorledes den vil reagere på det forslag om et moratorium eller due restraint (behørig begrænsning) for tvistbilæggelsesordningen, der for øjeblikket behandles i WTO's TRIPS-Rådet. Forslaget indebærer, at industrilandene ville afstå fra inden for rammerne af tvistbilæggelsesordningen at klage over sager, der vedrører adgang til medicin.

Er det rigtigt, at EU på TRIPS-Rådets møde den 25. juli 2001 modsatte sig dette forslag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Patrick Lamy

(24. oktober 2001)

Forslaget om et moratorium eller due restraint (behørig begrænsning) ved anvendelsen af tvistbilæggelsesordningen med henblik på foranstaltninger til beskyttelse af folkesundheden er kun et af mange forslag, der blev forelagt på det særlige møde i TRIPS-Rådet for handelsrelaterede aspekter af intellektuelle ejendomsrettigheder og adgang til lægemidler, der fandt sted i Geneve den 20. juni 2001. TRIPS-Rådet undersøger nu systematisk alle bestemmelser og punkter, der rejses med henblik på belysning af fleksibiliteten i TRIPS-aftalen.

På et uformelt møde i TRIPS-Rådet den 25. juli 2001 har Kommissionen kun henvist til, at mandatet for TRIPS-Rådet er begrænset, og at anvendelsen af et moratorium, der falder uden for dette mandat, nødvendiggør en ændring af artikel 64 i TRIPS-aftalen.

Kommissionen mener især, at man først bør undersøge alle mulige virkninger af et sådant forslag. Svagheden ved et moratorium er, at det ikke vedrører det virkelige problem, nemlig at TRIPS-aftalen anvendes således, at udviklingslandene kan indføre en ordning for intellektuel ejendomsret, der opfylder deres politiske behov og giver svar på problemerne vedrørende folkesundhed. Derfor mener Kommissionen, at det vil være mere konstruktivt at forsøge at belyse de mere fundamentale spørgsmål i stedet for at tilsløre disse ved en proceduremæssig foranstaltning. Hvis drøftelserne i TRIPS-Rådet, som forventet, giver anledning til et møde om disse spørgsmål, vil argumenterne for fordelene ved et eventuelt moratorium ikke længere være relevante. I mellemtiden vil holdningen i de mindst udviklede WTO-medlemslande ikke blive berørt, da disse først skal anvende bestemmelserne i TRIPS-aftalen fra den 1. januar 2006.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3406/01

af Hans-Peter Martin (PSE) til Rådet

(5. december 2001)

Om: Ikke-eksploderede klyngebombe-enheder i Afghanistan

Ifølge ekspertudtalelser er over 150 civile døde siden afslutningen af krigen på Balkan som følge af, at ikke-eksploderede såkaldte Cluster Bomb Units er detoneret. Disse klyngebombe-enheder er forsynet med en yderste følsom tændmekanisme, som udløses ved den mindste berøring og kan slå mennesker ihjel indtil 50 år efter nedkastningen.

USA har nu også anvendt klyngebombe-enheder i Afghanistan. Efter de foreliggende skøn vil ca. 10 % af de nedkastede bomber være forsagere med uoverskuelige følger.

Har Rådet gjort sig dette problem klart?

Hvilke skridt kan Rådet tage for at forhindre, at ikke-eksploderede klyngebombe-enheder også i Afghanistan bringer uskyldige civiles liv i fare i årevis efter krigens afslutning?

Svar

(18. marts 2002)

1. I sine konklusioner om fremme af konventionen om visse konventionelle våben, der blev vedtaget den 19. november 2001, bekræfter Rådet for Den Europæiske Union, at det i særlig grad er bekymret over de problemer, som eksplosive krigsefterladenskaber giver anledning til. Rådet anser dette spørgsmål for en første prioritet for gennemgangskonferencen om konventionen om forbud mod eller begrænsninger i anvendelsen af visse konventionelle våben, der må anses for at være unødigt skadevoldende eller for at ramme i flæng (Genève, den 11.-21. december 001). EU går i den sammenhæng ind for, at gennemgangskonferencen nedsætter en ekspertgruppe vedrørende eksplosive krigsefterladenskaber med henblik på forhandlinger om et retligt instrument vedrørende denne problematik.

2. Situationen i Afghanistan, navnlig for så vidt angår det problem, det ærede medlem tager op, blev behandlet på et møde mellem en delegation fra EU på højt plan og ICRC i Islamabad den 24. november 2001. For så vidt angår humanitær minderydning henviser Rådet det ærede medlem til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1724/2001 af 23. juli 2001 om aktion mod personelminer i udviklingslande, der ligeledes omfatter eksplosive krigsefterladenskaber. I henhold til artikel 12 i denne forordning skal Kommissionen udarbejde et strategidokument, der indeholder prioriteterne for Fællesskabets minerydningsaktion. Strategidokumentet skal også sendes til Europa-Parlamentet til orientering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3542/01

af Gérard Caudron (PSE) til Rådet

(8. januar 2002)

Om: Undervisning i børnehaveklasser

På nuværende tidspunkt, hvor Europa drøfter sin fremtid og sine fremtidige institutioner, er undervisning i den europæiske opbygning blevet en uomgængelig betingelse for den nødvendige udvikling af et virkeligt unionsborgerskab.

Denne undervisning skulle på en hensigtsmæssig måde integreres allerede i børnehaveklasserne og fortsætte i den højere undervisning i alle fag.

Undervisningen skulle først og fremmest være obligatorisk og kontinuerlig inden for de forskellige trin i hvert undervisningssystem med et progressivt program og en tilpasning til undervisningsniveauet.

Kan Rådet undersøge dette spørgsmål i de forskellige medlemsstater og i kandidatlandene?

Når denne undersøgelse foreligger, bør den da ikke følges op af en opfordring til regeringerne til at træffe foranstaltninger, der kan gøre det muligt at nå de ønskede mål?

Mener Rådet ikke, at der her er tale om en afgørende indsats for Unionens demokratiske fremtid, idet man giver unionsborgerskabet et virkeligt indhold for de unge generationer af i dag og i morgen?

Svar

(25.-26. marts 2002)

Med hensyn til det ærede parlamentsmedlems forespørgsel må Rådet minde om, at Det Europæiske Fællesskab i henhold til traktatens artikel 149, stk. 1, skal handle med fuld respekt for medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne . Desuden skal man huske, at undervisning i børnehaveklasser ikke er officielt anerkendt i alle medlemsstaterne som en del af det nationale system.

Med hensyn til om der bør foretages en undersøgelse i de forskellige medlemsstater af undervisningen i den europæiske opbygning, skal det understreges, at det ikke tilkommer Rådet at indlede denne form for undersøgelse. Det ville nok være mere hensigtsmæssigt, at det ærede parlamentsmedlem henvendte sig til Europa-Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3180/01

af Christos Zacharakis (PPE-DE) til Rådet

(23. november 2001)

Om: Drab på sultestrejkende i Tyrkiet

Det tyrkiske politi brød den 5. november 2001 med stor brutalitet ind i nogle sultestrejkendes huse i bydelen Küçükarmutlu i Istanbul, hvor de slog seks sultestrejkende ihjel og sårede yderligere fjorten. Formålet med disse handlinger var at stoppe sultestrejken, der var blevet indledt for 379 dage siden i protest mod forholdene i de tyrkiske fængsler.

Hvilke konkrete foranstaltninger agter Rådet at træffe for endeligt at gøre det klart over for Tyrkiet, at disse fortsatte krænkelser af de elementære menneskerettigheder og Tyrkiets konstante optræden som voldsstat ikke er forenelige med den status, Tyrkiet har opnået som et land, der er på vej mod tiltrædelse af Den Europæiske Union, og at denne tiltrædelsesproces midlertidigt må indstilles?

Svar

(18. marts 2002)

Rådet holder meget nøje øje med udviklingen i Tyrkiet på menneskerettighedsområdet. De tyrkiske myndigheders reaktioner på de aktioner, der er rettet mod indførelsen af en ny type fængsler, navnlig sultestrejken, som har medført et stadig stigende antal døde, er rent faktisk en kilde til stor bekymring. Tyrkiet er ved flere lejligheder blevet gjort bekendt hermed, enten som led i den politiske dialog eller ved andre lejligheder.

Med hensyn til den seneste politioperation i Kutsukarmultu, hvor flere sultestrejkende omkom og adskillige andre blev såret, har Rådet gennem missionscheferne i Ankara samt i forbindelse med middagen for de politiske direktører EF-Tyrkiet den 20. november 2001 i Bruxelles, over for Tyrkiet givet udtryk for sin bekymring over den umådeholdne brug af magt og opfordret de tyrkiske myndigheder til at fremkomme med en forklaring.

Uden på nogen måde at ville bagatellisere alvoren i en hændelse som den i Kutsukarmultu forekomne, og helt generelt de mangler, der endnu er i Tyrkiet på menneskerettighedsområdet, skal det imidlertid erkendes, således som Komissionen også har gjort det i sin periodiske rapport for 2001, at Tyrkiet på det seneste har gjort betydelige fremskridt henimod større respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, navnlig gennem forfatningsreformerne af oktober 2001, hvis gennemførelse er i gang.

Der skal mindes om, at Det Europæiske Råd den 14. og 15. december 2001 i Laeken havde konstateret, at Tyrkiet har gjort fremskridt i retning af at opfylde de politiske kriterier, der er fastsat for tiltrædelsen, navnlig takket være den seneste forfatningsændring, og at muligheden for, at der indledes tiltrædelsesforhandlinger, således er rykket nærmere. På den baggrund kan man således ikke konkludere, således som det ærede medlem gør det, at Tyrkiets tiltrædelsesproces bør suspenderes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3181/01

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(20. november 2001)

Om: Frie personbevægelser

Kan Kommissionen oplyse, om en irsk statsborger ved indrejse til Belgien er forpligtet til at vise pas, eller om et officielt identifikationsbevis som f.eks. irsk kørekort er tilstrækkeligt?

Kan Kommissionen endvidere oplyse, om det sorterer under medlemsstaterne eller EU at fastsætte betingelser for eventuelle indskrænkninger i retten til fri bevægelighed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(6. december 2001)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på forespørgsel P-2506/01 fra Speroni(1) samt til det fælles svar på de skriftlige forespørgsler P-2996/01 fra Speroni og P-3010/01 fra Gobbo(2).

(1) EFT C 40 E af 14.2.2002, s. 246.

(2) EFT C 115 E af 16.5.2002, s. 211.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3068/01

af Ian Hudghton (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. oktober 2001)

Om: Politik vedrørende store containerhavne

Hvad er Kommissionens politik med hensyn til udviklingen af en stor containerhavn for Europa?

Mener Kommissionen i øvrigt:

- at udviklingen af kæmpestore containerfartøjer vil skabe akutte problemer af miljømæssig og anden karakter for de vigtigste eksisterende havne i Europa?

- at øgede opmudringsomkostninger vil skabe problemer vedrørende statsstøtte?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palaciopå skriftlige forespørgsler P-3068/01 og P-3069/01

(28. november 2001)

Der findes for øjeblikket en række containerstorhavne i Europa. For at store containerfartøjer og fødefartøjer kan fungere tilfredsstillende og effektivt, skal storhavne opfylde en række betingelser, hvoraf stor sejldybde er et centralt element.

Kommissionen mener ikke, at et centralt organ bør beslutte, hvilken havn eller havne skal være storhavne. Havnenes forskellighed, både de eksisterende havne og fremtidige havne, og markedskravene gør det muligt at udvikle det allerede eksisterende storhavnssystem i Europa, som konstant er under ændring i takt med ændrede transport- og handelsmønstre.

Kommissionen er klar over de miljøspørgsmål, der opstår som følge af en række havneudviklinger. Den mener dog, at de nødvendige retlige instrumenter foreligger til at behandle disse spørgsmål. Hvad angår beskyttede områder under Natura 2000, foreligger der en klar procedure i henhold til artikel 6 i Habitatdirektivet(1) for at sikre, at en udvikling der påvirker disse steder vurderes korrekt og kun iværksættes, når de opfylder bestemte naturbeskyttelseskrav.

Kommissionen er klar over planerne over et udvikle Scapa Flow i Orkney som en central havn i Europa. Den mener, at markedskræfterne kommer til at afgøre, hvilke havne der vælges, samt det bedste system for centralhavne og deres forbindelser til fødehavne.

Statsstøttepolitikken vedrørende søfart omfatter ikke statsstøtte til opmudringsaktiviteter. Selv om statsstøtte kan ydes i en række begrænsede omstændigheder i form af nedsatte bidrag til social beskyttelse og indkomstskat for Fællesskabets søfarende, der arbejder om bord på opmudringsfartøjer, gives sådan støtte normalt ikke til den mængde opmudring, der foretages. Støtten er snarere forbundet med en ægte støtte til beskæftigelse af Fællesskabets søfarende, som fastsat i forbindelse med Kommissionens mere generelle statsstøttepolitik til søtransport. Hvis de offentlige myndigheder ønsker at yde statsstøtte til opmudringsaktiviteter, kræves dog forudgående meddelelse til Kommissionen.

(1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af vilde dyr og planters naturlige levesteder, EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3208/01

af Adriana Poli Bortone (UEN) og Elizabeth Montfort (NI) til Kommissionen

(22. november 2001)

Om: Retten til livet

Den tidligere formand for Det Internationale Gynækologforbund, Markus Seppala (Finland), har i forbindelse med SIGO's kongres, som fandt sted i Rom, erklæret, at livet begynder ved undfangelsen.

Kan Kommissionen oplyse, om den i tilslutning til denne erklæring agter at forelægge et direktiv, i overensstemmelse med hvilket medlemsstaternes nationale lovgivning bør tilpasses princippet om respekten for retten til liv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(24. januar 2002)

EU har ikke kompetence til at lovgive på området, og Kommissionen har derfor ikke til hensigt at fremsætte et forslag til direktiv herom.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3661/01

af Michiel van Hulten (PSE) til Rådet

(9. januar 2002)

Om: Upassende bemærkninger på topmødet i Laeken

Ifølge Reuters Bureau fandt følgende ordveksling sted på Det Europæiske Råds møde i Laeken:

Berlusconi: Parma er synonym med god kogekunst. Finnerne ved ikke engang, hvad prosciutto er. Jeg finder dette uacceptabelt.

Schüssel: Jeg er ikke tilfreds. Vi fik ingenting.

Persson: Dette er ikke nogen let opgave. Vi havde problemet under det svenske formandskab i Göteborg. Men det er mærkeligt, at IT-agenturet går til Spanien.

Verhofstadt: En egns gastronomiske ry er ikke noget argument for tildeling af et EU-agentur.

Chirac: Hvad med, om Sverige fik et agentur til uddannelse af modeller; I har jo så smukke kvinder?

Berlusconi: Jeg gik med til indførelse af en europæisk arrestordre. Mit sidste ord er (råber) nej!

Schröder: Jeg elsker Parma, men du får det aldrig, hvis du argumenterer på den måde.

Chirac: Lille er også kandidat. Den ligger i hjertet af det politiske landskab (i EU).

Schüssel: (EU-) observatoriet for racisme (i Wien) har kun 19 tjenestemænd. Andre har flere tusinde.

Verhofstadt: Så er det nok. (Lukker topmødet).

Kan Rådet bekræfte, at denne ordveksling fandt sted?

I henhold til Laeken-erklæringen bygger det europæiske projekts legitimitet også på demokratiske, åbne og effektive institutioner. Mener Rådet i lyset af begivenhederne i Laeken, at Det Europæiske Råd er en sådan institution?

Vil Rådet henstille til Det Europæiske Råd, at det beder de europæiske borgere om undskyldning for sin opførsel?

Svar

(18. marts 2002)

Det vil være det ærede medlem bekendt, at Rådet ikke kommenterer drøftelserne under eller resultatet af møder i Det Europæiske Råd. Hertil kommer, at det slet ikke plejer at kommentere oplysninger i medierne, hvori der angiveligt redegøres for stats- og regeringschefernes holdninger til et bestemt spørgsmål på dagsordenen. Endelig vil Rådet gerne generelt gøre opmærksom på, at gennemsigtigheden i resultaterne af Det Europæiske Råds drøftelser sikres gennem offentliggørelsen af formandskabets konklusioner af mødet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3302/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. november 2001)

Om: Manglende støtte til rapsolie

Fællesskabet yder støtte til olivenolie, men ikke til rapsolie. En landbruger i Spanien får mere end dobbelt så meget i støtte pr. dyrket hektar som en svensk rapsdyrker får pr. hektar.

Desuden får den spanske producent millioner af kroner i støtte til markedsføring af olivenolie, mens rapsdyrkeren ikke får en eneste krone til sin markedsføring. Rapsdyrkeren betragter sin afgrøde som miljøvenlig. I Spanien hævdes olivendyrkerne at være ved at ødelægge miljøet i f.eks. Andalusien. Da producenterne modtager betaling for den færdige olie, plantes der stadig flere oliventræer. Det belaster grundvandet. Bidraget til olivendyrkningen i Sydeuropa er en betydelig enkeltpost på EU's budget (tidsskriftet Economist oplyser, at den udgør 2,5 % af budgettet).

Der må gøres meget for at løse utallige problemer på dette område. Et forhold er dog principielt vigtigt på det frie indre marked, der nu skabes, nemlig at ensartede varer også behandles ensartet.

Hvad har Kommissionen til hensigt at gøre for at behandle rapsolie og olivenolie ens på det indre marked?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. januar 2002)

Det ærede medlem mener, at der diskrimineres mod produktionen af rapsolie i forhold til olivenolieproduktionen.

Det er altid vanskeligt, ja, endog farligt, at sammenligne to produktioner med yderst forskellige karakteristika. Mens raps er en etårig afgrøde, som kan erstattes med andre olieholdige frø eller markafgrøder, er oliven en flerårig afgrøde med vekselbæring, hvor producenten kan håbe at få de første indtægter fire-fem år efter plantningen af oliventræerne.

For at søge at sammenligne støtteniveauet for de to afgrøder kunne man sammenholde EF-støtten pr. dyrket hektar. Mens det samlede areal til dyrkning af roer og raps i Fællesskabet udgør 2,8 mio. ha, udgør det areal, der er beplantet med oliventræer, 5,7 mio. ha. Støtten pr. ha kunne også udregnes med udgangspunkt i den samlede støtte pr. samlet areal. I dette tilfælde er støtten til olivendyrkere for produktionsåret 1999/2000 415 EUR/ha. For samme periode fik producenter af olieholdige frø i de største rapsproducerende regioner 567-733 EUR/ha, idet gennemsnittet for Sverige var 408 EUR/ha på grund af denne medlemsstats mindre udbytte.

Til disse overvejelser skal lægges det forhold, at olivendyrkning for størstedelens vedkommende sker i ugunstigt stillede områder, hvor der ikke kan dyrkes andet og især ikke andre markafgrøder. Man må ikke undervurdere de miljøbeskyttelsesproblemer, der er opstået på grund af visse regioners intensive olivendyrkning, som det ærede medlem henviser til, og den er i færd med at gennemgå grunddata for at kunne finde en løsning i forbindelse med den kommende reform. Dyrkningsformer, som er uforenelige med miljøbeskyttelse, er dog ikke reglen, snarere undtagelsen, for langt de fleste producenter og regioner. I de fleste tilfælde er olivendyrkning gavnlig for miljøet og udviklingen af landdistrikter.