SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0889/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Vurdering af dioxinkrisen i Belgien

Dioxinkrisen i Belgien har endnu en gang vist, hvor sårbar fødekæden og kontrollen hermed er. En evaluering som den, det såkaldte dioxinudvalg i Repræsentanternes Hus har foretaget, kan bidrage til at afhjælpe problemer. Både Den Europæiske Union og de femten EU-medlemsstater har en vigtig rolle at spille i denne forbindelse.

På de ni sider om manglerne er den mest bemærkelsesværdige sætning, at ordningen med indberetningspligt for medlemsstaterne til EU's myndigheder i tilfælde af forurening af foder er ikke klar.

Er Kommissionen som dioxinudvalget af den opfattelse, at bestemmelserne om indberetningspligten til EU-myndighederne ikke er tilstrækkelige?

a) Hvilke argumenter kan Kommissionen i benægtende fald fremføre for at påvise, at bestemmelserne om indberetningspligten i modsætning til dioxinudvalgets konklusioner er tilstrækkelige?

b) Er Kommissionen i bekræftende fald villig til at foretage ændringer i bestemmelserne om indberetningspligten med henblik på en bedre kriseforebyggelse og/eller -styring?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(4. maj 2000)

Rådets direktiv 95/53/EF af 25. oktober 1995 om principperne for tilrettelæggelse af offentlig kontrol på foderstofområdet(1) udgør retsgrundlaget for den øjeblikkelige indberetning af overtrædelser på foderstofområdet til Kommissionen, enten når der konstateres uregelmæssigheder under kontrol af indførsler og uregelmæssighederne medfører afvisning af varepartiet, eller når proceduren for løsning af problemer mellem medlemsstater ikke er tilstrækkelig til at løse et problem, og der konstateres gentagne uregelmæssigheder under kontrol på bestemmelsesstedet.

Bestemmelserne om indberetningspligt til Kommissionen i tilfælde af forurening af foder er også indeholdt i Rådets direktiv 1999/29/EF af 22. april 1999 om uønskede stoffer og produkter i foderstoffer(2). Indberetningspligten gælder dog kun i situationer, hvor mere end en medlemsstat er involveret.

Herudover skal en medlemsstat ifølge Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked(3) straks underrette de øvrige medlemsstater og Kommissionen om enhver sygdom eller et hvilket som helst andet forhold, der kan udgøre en alvorlig fare for dyr eller mennesker, hvis det konstateres inden for dens område.

Bestemmelserne i de eksisterende EF-retsforskrifter om indberetningspligten er derfor klare om end begrænsede.

For at fuldende og forbedre de nuværende bestemmelser, som det er planen ifølge hvidbogen om fødevaresikkerhed(4), vedtog Kommissionen desuden den 21. marts 2000 et forslag(5) om ændring af Rådets direktiv 95/53/EF og Rådets direktiv 1999/29/EF. Ifølge forslaget skal oplysninger om krisesituationer i forbindelse med foderstoffer udveksles via systemet for hurtig udveksling af oplysninger under Rådets direktiv 92/59/EF af 29. juni 1992 om produktsikkerhed i almindelighed(6).

Det foreslås især, at medlemsstaterne i standardiseret form skal underrette Kommissionen, så snart der konstateres en alvorlig forurening eller risiko herfor, der har spredt sig til fødevarekæden eller foderkæden eller sandsynligvis vil sprede sig til andre lande. Medlemsstaterne skal desuden underrette Kommissionen, når hyppigheden af en bestemt forurening eller faren herfor stiger.

I hvidbogen om fødevaresikkerhed har Kommissionen desuden omtalt sin plan om at foreslå et integreret system for hurtig udveksling af oplysninger, der skal omfatte både foderstof- og fødevaresektoren, som en yderligere forbedring på linje med fra jord til bord-programmet.

(1) EFT L 265 af 8.11.1995.

(2) EFT L 115 af 4.5.1999.

(3) EFT L 224 af 18.8.1990.

(4) KOM(1999) 719 endelig udg.

(5) KOM(2000) 162 endelig udg.

(6) EFT L 228 af 11.8.1992.