SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3348/02

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Rådet

(26. november 2002)

Om: Kriminalitet i Sydafrika og mord på endnu en portugisisk statsborger

Som svar på min tidligere skriftlige forespørgsel af 1. juni 2001 om samme emne (P-1662/01(1)) anførte Rådet den 21. november 2001, at den stigende bølge af voldskriminalitet i Sydafrika er et generelt problem, der berører alle racer, nationaliteter og samfundslag i landet og ikke kun det portugisiske samfund. Endvidere anførte det, at Sydafrika er et uafhængigt land hvilket der naturligvis aldrig er blevet sat spørgsmålstegn ved og at Rådet er overbevist om, at de sydafrikanske myndigheder gør deres bedste for at få den uheldige situation i landet under kontrol og for at respektere menneskerettighederne. Herudover henviste Rådet til det europæiske program for genopbygning og udvikling i Sydafrika (EPRD), som det betegnede som et af de største udviklingsprogrammer, som EU finansierer for et enkelt land., og anførte, at EU gennem disse positive foranstaltninger søger at forbedre livskvaliteten i Sydafrika og derved begrænse volden. Rådet påpegede dog, at kun et af særprogrammerne sigter på at styrke det sydafrikanske politis kapacitet og institutionelle udvikling.

Nogenlunde samtidig hermed (den 5. juli 2001) vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om situationen i Sydafrika(2), hvori det gav udtryk for en mere begrænset optimisme med hensyn til dette problem og den videre udvikling. Parlamentet understregede i beslutningen, at Sydafrika vil have meget vanskeligt ved at overvinde disse problemer uden støtte og solidaritet fra det internationale samfund, i hvilken forbindelse EU's rolle er afgørende, idet Unionen og dens medlemsstater står for 70 % af den internationale hjælp til landet.

Desværre er der ikke nogen tegn på nedgang i voldskriminaliteten i Sydafrika, og der begås fortsat mange mord på EU-borgere, navnlig af portugisisk nationalitet. For få dage siden nåede antallet af mord på portugisiske statsborgere i indeværende år op på 25.

Denne situation er klart uacceptabel og kræver mere energiske skridt fra de kompetente sydafrikanske myndigheders side og en mere intensiv opfølgning på internationalt plan.

Har Rådet fortsat den optimistiske opfattelse, at voldskriminaliteten, som europæiske borgere med bopæl i Sydafrika er ofre for, kan løses gennem en forbedring af livskvaliteten, som selvsagt er ønskelig for dette som for andre lande? Eller vil det lade forebyggelse af kriminalitet, navnlig voldskriminalitet og mord, indgå som et centralt tema i hele EU's samarbejds- og udviklingspolitik over for Sydafrika? Hvilke vigtige oplysninger og konklusioner kan der udledes af EPRD-programmet til styrkelse af det sydafrikanske politis kapacitet og institutionelle udvikling?

(1) EFT C 81 E af 4.4.2002, s. 48.

(2) EFT C 65 E af 14.3.2002, s. 371.

Svar

(3. marts 2003)

Rådet er fortsat af den opfattelse, at problemet med voldskriminalitet i Sydafrika vil blive mindsket, hvis livskvaliteten i Sydafrika forbedres. Rådet er endvidere af den opfattelse, at tilgangen til problemet med voldskriminalitet bør være generel og ikke kun relatere til europæiske borgere. Navnlig fordi det formentlig er Sydafrikas egne statsborgere, og navnlig de fattige, der er mest berørt af denne form for kriminalitet. Som det ærede parlamentsmedlem selv peger på i sit spørgsmål, er det ikke nogen ny tanke at inddrage kriminalitetsforebyggelse i samarbejds- og udviklingspolitikken mellem EU og Sydafrika. At gøre kriminalitetsforebyggelse til et centralt tema i dette samarbejde ville imidlertid betyde et fuldstændigt skift i EU's overordnede udviklingsfokus, væk fra fattigdomsbekæmpelse som omhandlet i den fælles overordnede strategi i AVS-EU-partnerskabsaftalen.

Rådet finder på denne baggrund, at kriminalitetsforebyggelse i vidt omfang er omfattet af EPRD.

For så vidt angår programmet erindrer Rådet sluttelig om, at det forvaltes af Kommissionen, og anmoder derfor det ærede parlamentsmedlem om at henvende sig til den kompetente institution.