SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3132/01

af W.G. van Velzen (PPE-DE) til Kommissionen

(14. november 2001)

Om: Supplerende spørgsmål om diskriminering i forbindelse med mobiltelefoni

Det svar, kommissionsmedlem Bolkestein den 28. september 2001 på Kommissionens vegne gav på min skriftlige forespørgsel P-4158/00(1) (af 20.12.2000) giver anledning til følgende supplerende spørgsmål. Efter offentliggørelsen af svaret har jeg i øvrigt modtaget klager over tilsvarende praksis i Det Forenede Kongerige og Luxembourg.

1. Kan Kommissionen, på baggrund af de i svaret på P-4158/00 anførte verifikationsdata til kontrol af identiteten på kunder, der er ved at tegne et mobiltelefonabonnement, bekræfte, at kravet om et depositum på f.eks. 100 britiske pund eller 160 EUR eller krav om en lejekontrakt er urimeligt?

2. I artikel 10, stk. 2, i direktiv 98/10(2) fastlægges, at de nationale tilsynsmyndigheder eller andre organer, der er kompetente i henhold til den nationale lovgivning, skal kunne kræve ændring af betingelserne i kontrakter mellem telefonselskaber og abonnenter for at beskytte brugernes og/eller abonnenters rettigheder. Efter undertegnedes mening har medlemsstaterne Belgien, Luxembourg og Det Forenede Kongerige gennemført denne bestemmelse ukorrekt. Disse medlemsstater eller kompetente

myndigheder i disse må på grundlag af artikel 10, stk. 2, træffe foranstaltninger med henblik på at ændre kontrakterne og beskytte brugerne og/eller abonnenterne mod krav, der er urimelige og i strid med EF-traktaten, som f.eks. krav om et depositum eller forelæggelse af en lejekontrakt. Kan Kommissionen oplyse, hvilke konkrete skridt den vil tage for at stoppe denne uønskede praksis, og hvornår den vil gøre det?

3. Desuden mener jeg, at bestemmelserne i artikel 11, stk. 1, i direktiv 98/10 er gennemført ukorrekt i Belgien, Luxembourg og Det Forenede Kongerige. I denne artikel fastlægges, at medlemsstaterne sikrer, at alle organisationer, der udbyder faste offentlige telefonnet og offentlige mobiltelefonnet, offentliggør fyldestgørende og ajourførte oplysninger til forbrugerne om deres standardvilkår og -betingelser. Jeg mener i øvrigt, at disse oplysninger af udbyderne af mobiltelefoni hverken præsenteres klart eller præcist, som foreskrevet i artikel 11, stk. 1. Hvilke skridt vil Kommissionen tage for at løse dette problem, og hvornår vil den gøre det?

4. Jeg mener, at Belgien, Luxembourg og Det Forenede Kongerige ikke har opfyldt deres forpligtelse, jf. traktaten, til at hindre forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, til at fremme den frie bevægelighed for tjenesteydelser samt bestemmelserne i direktiv 98/10, og jeg mener, at Kommissionen derfor må gribe ind, jf. traktatens artikel 226. Hvornår fremsætter Kommissionen en begrundet udtalelse for at påtale disse tre medlemsstaters forsømmelser og eventuelt at indlede traktatbrudsprocedure?

5. Da min foregående forespørgsel først blev besvaret efter ni måneder, til trods for at fristen var tre uger, går jeg ud fra, at denne forespørgsel har højeste prioritet i Kommissionen. Kan Kommissionen denne gang overholde fristen for besvarelse af parlamentariske forespørgsler?

(1) EFT C 40 E af 14.2.2002, s. 3.

(2) EFT L 101 af 1.4.1998, s. 24.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(15. januar 2002)

Ved en besvarelse af det ærede medlems supplerende spørgsmål er det vigtigt at skelne mellem teleoperatørernes aktiviteter og de nationale myndigheders foranstaltninger i forbindelse med udøvelsen af deres pligter i henhold til fællesskabslovgivningen.

Kommissionen fremførte i sit svar til det ærede medlems tidligere spørgsmål om dette problem, P-4158/2000(1), at den ikke mener, at belgisk lovgivning strider mod EF-traktatens principper om fri bevægelighed. Det samme lader til at være tilfældet for Luxembourg og Det Forenede Kongerige. De vilkår, som det ærede medlem anfører er et krav fra teleoperatørerne for at indgå en kontrakt, forekommer ikke at være urimelige, så længe de med tanke på den dom, der er nævnt i ovennævnte svar ikke begrænser tjenesteydelsernes frie bevægelighed som omhandlet i EF-traktatens 49 (tidl. artikel 59), idet de så ville blive betragtet som ugyldige.

I artikel 10, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold(2) pålægges medlemsstaterne at sikre, at de nationale tilsynsmyndigheder har beføjelse til at kræve kontraktvilkår ændret. I henhold til de oplysninger, som foreligger Kommissionen, er dette korrekt gennemført som national ret i to af de tre nævnte medlemsstater. Der er indledt en overtrædelsesprocedure mod Luxembourg vedrørende dette spørgsmål, og de nationale myndigheder har fremsendt ændret lovgivning, som Kommissionen er ved at gennemgå. I forbindelse med spørgsmålet om, hvorvidt disse beføjelser udøves i en bestemt sag, ligger ansvaret i overensstemmelse med fællesskabslovgivningens principper hos den berørte nationale tilsynsmyndighed.

For så vidt angår anvendelse af direktivets artikel 11, stk. 1, og efter overtrædelsesprocedurer mod Belgien og Luxembourg, er Kommissionen blevet underrettet om, at kravet er korrekt gennemført som national lovgivning i de berørte medlemsstater, idet det er en del af den nationale lovgivning, og de nationale tilsynsmyndigheder har beføjelse til at anvende det. Kommissionen tager det ærede medlems synspunkt, at disse tre medlemsstater ikke har gennemført artiklens krav korrekt, til efterretning. Da det ikke fremgår klart, om de vilkår, der klages over, indgår som led i standardvilkår og -betingelser, der er dækket af artikel 11, stk. 1, vil Kommissionen drøfte sagen med de berørte medlemsstater. Kommissionen gør opmærksom på, at klager over teleoperatørers manglende opfyldelse af deres forpligtelser i henhold til fællesskabslovgivningen, som f.eks. forpligtelsen til at præsentere visse oplysninger klart og tydeligt, bør fremsendes til de ansvarlige myndigheder i de berørte medlemsstater.

Af de nævnte grunde, kan Kommissionen ikke foretage sig yderligere med hjemmel i EF-traktatens artikel 226 (tidl. artikel 169) på nuværende tidspunkt, idet Kommissionen allerede har iværksat de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at bestemmelserne i direktiv 98/10/EF gennemføres som national ret.

(1) EFT C 40 E af 14.2.2002, s. 3.

(2) EFT L 101 af 1.4.1998.