SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2954/01

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(25. oktober 2001)

Om: Fælles indvandringspolitikker på baggrund af terrorangrebene i USA

På baggrund af det udbredte misbrug af asylbestemmelserne i Den Europæiske Union inden for de seneste år, behovet for at bevare offentlighedens støtte til princippet om asyl til ægte flygtninge samt den omstændighed, at det på baggrund af de seneste angreb i USA er endnu mere vigtigt at sikre, at kun de, som ifølge loven har ret dertil, er bosiddende i Europa, er Kommissionen da enig i, at en af hovedårsagerne til, at menneskesmuglere stadig finder det lønsomt at udøve deres håndværk og at der er så mange mennesker, som lever illegalt i Den Europæiske Union (bl.a. mange, som har fået deres ansøgning om asyl afvist ved domstolene og derpå forsvandt ud i samfundet), er, at der mangler politisk vilje i Europa til at anvende lovene og fjerne dem, som ikke har ret til at komme ind eller blive boende inden for medlemsstaternes grænser?

I bekræftende fald mener Kommissionen, at det er vigtigt, at den nye fælles indvandringspolitik, der er ved at blive udarbejdet, i det mindste bør sikre, at:

- Rådet udarbejder en liste over stater, som ikke udøver statslig forfølgelse;

- medlemsstaterne vedtager en fælles definition af asyl, effektiviserer appelprocedurerne og opretter mekanismer til at fjerne dem, hvis ansøgninger anses for at være ubegrundede, som overholdes af de andre medlemsstater;

- der udøves økonomisk og politisk pres fra Unionen mod de stater, som nægter at tage deres statsborgere tilbage med den begrundelse, at de ikke har de nødvendige dokumenter, og at der indføres straffesanktioner mod dem, hvis asylansøgninger anses for at være ubegrundede, eller som på anden måde bliver pålagt at forlade en medlemsstat, dersom de nægter at samarbejde med de lovlige myndigheder med henblik på at finde frem til og fastlægge deres oprindelseslande;

- ingen medlemsstat har love, der forhindrer bortvisning af ikke-EU-borgere, der ikke bevilges status som politisk flygtning?

Mener Kommissionen, at det er i Unionens interesse at vise fleksibilitet med hensyn til retsgrundlaget for eventuelle fælles forslag i overensstemmelse med det udvidede samarbejde, således at stater som f.eks. Det Forenede Kongerige, som ikke har overført beføjelsen for indvandringskontrollen til Den Europæiske Union, er frit stillede til at tilslutte sig eventuelle foranstaltninger på regeringsplan med udgangspunkt i det europæiske samarbejde til gavn for Unionen som helhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(8. januar 2002)

Der er en række faktorer, der har tilskyndet til menneskesmuglig inden for Unionen i de seneste år. Det er grunden til, at Kommissionen i sin seneste meddelelse om en fælles politik om ulovlig indvandring(1) har fremsat forslag til en særlig handlingsplan til koordinering og styrkelse af medlemsstaternes foranstaltninger på en række områder for at behandle nøglespørgsmålene mere effektivt og konsekvent. Blandt disse er visumpolitikken, informationsudveksling og analyse, grænseforvaltning, udviklingen af en europæisk grænsebevogtning, styrkelse af politiets og det retlige samarbejde og foranstaltninger til hjælp til behandling af spørgsmålet om sort arbejde, eftersom dette også kan tilskynde til ulovlig indvandring.

Med hensyn til medlemsstaternes hjemsendelsespolitik bør det ærede medlem huske på, at antallet af personer fjernet fra Unionen i henhold til hjemsendelsestal indsamlet af Eurostat ikke er ubetydeligt. I år 2000 blev f.eks. 367 552(2) personer fjernet, og der blev ligeledes ydet hjælp til frivillig repatriering i 87 628 tilfælde(3). Men som led i en sammenhængende asyl- og immigrationspolitik for Unionen er Kommissionen af den opfattelse, at spørgsmålet om hjemsendelse fortjener dybtgående overvejelse for at få udviklet en sammenhængende EU-holdning, der tager hensyn til spørgsmålets kompleksitet. For at stimulere denne debat er Kommissionen ved at udarbejde en grønbog om hjemsendelsespolitik, der skulle foreligge i begyndelsen af 2002, og som vil indeholde forslag til fælles standarder og foranstaltninger. I denne forbindelse blev udarbejdelsen af en sammenhængende EU-politik om tilbagetagelse på Det Europæiske Råds møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 fastsat som et andet prioritetsområde. Der er nu blevet indledt drøftelser om sådanne aftaler med Rusland, Marokko, Pakistan, Sri Lanka, Hong Kong og Macao, og en første aftale blev for nylig indledt med den særlige administrative region Hong Kong.

Med hensyn til asyl arbejder Kommissionen på basis af EU-traktatens artikel 63 (tidl. artikel 73k). I lyset af konklusionerne fra Tammerfors har den udarbejdet alle sine lovgivningsforslag vedrørende en første harmoniseringsfase. I meddelelsen fra november 2000(4) På vej mod en fælles asylprocedure og en ensartet status, som gælder i hele EU, for dem, der indrømmes asyl, som er det langsigtede mål for EU's harmonisering på dette område, foreslog Kommissionen forskellige valgmuligheder, scenarier og metoder til at nå frem til dette meget ambitiøse mål. Kommissionen skal henlede det ærede medlems opmærksomhed på en nylig meddelelse fra november 2001(5) om en fælles asylpolitik og indførelse af en åben koordinationsmetode til supplement og støtte af lovgivningsprocessen. En af de fem EU-retningslinjer, Kommissionen fremsatte forslag om, vedrører spørgsmålet om hjemsendelser. Denne meddelelse indeholder også Kommissionens første rapport om gennemførelsen af meddelelsen af november 2000 og giver et sammenfattende overblik over Unionens politik på dette område.

Herudover har Kommissionen også vedtaget et arbejdsdokument til forelæggelse på Rådets møde (RIA) den 6.-7. december 2001, hvori der gøres rede for, hvordan den interne sikkerhed kan opretholdes samtidig med at man overholder internationale beskyttelsesforpligtelser. Dette dokument danner grundlag for yderligere drøftelser på EU-plan og indeholder forslag til visse ændringer i eksisterende og foreslåede EU-bestemmelser vedrørende immigration og asyl.

Med hensyn til Det Forenede Kongeriges indstilling skal Kommissionen minde det ærede medlem om, at Det Forenede Kongerige i henhold til den protokol om dets holdning, der er knyttet som bilag til traktaterne, ikke deltager i Rådets vedtagelse af foranstaltninger, der er foreslået i henhold til EU-traktatens afsnit IV, og at ingen sådan bestemmelse eller foranstaltning er bindende eller gældende for Det Forenede Kongerige. Det Forenede Kongerige kan imidlertid inden for tre måneder efter forelæggelsen for Rådet

meddele, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og gennemførelsen af enhver sådan foreslået foranstaltning. Det Forenede Kongerige kan også når som helst efter vedtagelsen af en sådan foranstaltning meddele, at det ønsker at godkende foranstaltningen. Af hensyn til retssikkerheden er Kommissionen en stærk tilhænger af, at man benytter det korrekte retsgrundlag for forslag på disse områder.

(1) KOM(2001) 672 endelig udg.

(2) Kilde: Eurostat der foreligger ingen data fra IRL, NL og UK, manglende data fra B, DK og L.

(3) Kilde: IOM de fleste tilfælde af frivillig repatriering har fundet sted fra Tyskland (68 648 i 2000).

(4) KOM(2000) 755 endelig udg.

(5) KOM(2001) 710 endelig udg.