ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0144/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Den internationale fiskeriaftale EU-Mauritius og udviklingssamarbejde

Kan Kommissionen i forbindelse med den gældende internationale fiskeriaftale mellem EU og Mauritius oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har afsat til udvikling af fiskerisektoren på Mauritius?

2. hvor stor en finansiel modydelse EU skal betale til gengæld for de fiskerettigheder, som fællesskabsflåden har opnået?

3. hvor stort et beløb, som fartøjsejerne i EU skal betale i form af afgifter for fiskerilicenser eller fiskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. marts 2003)

1. For perioden 3. december 2002-2. december 2003 er den finansielle modydelse under den gældende internationale fiskeriaftale 412 400 EUR årligt(1). Halvdelen af beløbet 206 250 EUR årligt er afsat til finansiering af aktioner, der skal udvikle fiskerisektoren på Mauritius (målrettede aktioner).

2. Ovennævnte finansielle bidrag på 412 500 EUR årligt er det beløb, som betales til gengæld for fællesskabsflådens fiskerimuligheder, og det dækker en fangst i Mauritius' farvande på 5 500 t årligt. Hvis fællesskabsflådens årlige årlige fangst i disse farvande overstiger denne mængde, hæves ovennævnte beløb med yderligere 50 EUR pr. ton.

3. Med hensyn til de afgifter, som Fællesskabets fartøjsejere skal betale, hedder det i pkt. 2 i bilaget til protokollen:

Afgiften fastsættes til 25 EUR pr. t, der tages i de mauritiske farvande.

Licenserne for notfartøjer til tunfiskeri udstedes efter forskudsbetaling af et beløb på 1 750 EUR pr. år pr. notfartøj, hvilket svarer til afgifterne for 70 t fangster pr. år i de mauritiske farvande.

Licenserne for langlinefartøjer med flydeline udstedes efter forskudsbetaling til Mauritius af et beløb på 1 375 EUR pr. år for langlinefartøjer med flydeline på over 150 BRT og på 1 000 EUR for langlinefartøjer med flydeline på 150 BRT og derunder.

Disse beløb svarer til afgifterne for henholdsvis 55 t og 40 t fangster pr. år i de mauritiske farvande.

(1) Jf. artikel 2 og 3 i protokollen om fastsættelse for perioden 3. december 1999-2. december 2002 af de fiskerimuligheder og det finansielle bidrag, der er omhandlet i fiskeriaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og regeringen for Mauritius (EFT L 180 af 19.7.2000) som der henvises til i aftalen i form af en brevveksling om forlængelse af denne protokol for perioden 3. december 1999-2. december 2002, paraferet af de to parter den 29.11.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0135/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Den internationale fiskeriaftale EU-Kap Verde og udviklingssamarbejde

Kan Kommissionen i forbindelse med den gældende internationale fiskeriaftale mellem EU og Kap Verde oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har afsat til udvikling af fiskerisektoren i Kap Verde?

2. hvor stor en finansiel modydelse EU skal betale til gengæld for de fiskerettigheder, som fællesskabsflåden har opnået?

3. hvor stort et beløb, som fartøjsejerne i EU skal betale i form af afgifter for fiskerilicenser eller fiskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. marts 2003)

1. Artikel 2 i protokollen til fiskeriaftalen mellem EU og Kap Verde(1) fastsætter det finansielle bidrag til 680 000 EUR pr. år. Heraf anvendes 280 000 EUR til støtteforanstaltningerne for Kap Verdes fiskerisektor, som er omhandlet i protokollens artikel 3.

2. Det årlige bidrag på 680 000 EUR betales til gengæld for de fiskerimuligheder, EU-flåden indrømmes.

3. De beløb, der betales af fartøjsejerne, er fastsat i punkt 2 og 3 i bilaget til protokollen.

Hvad angår tunfiskeriet, betales der 25 EUR pr. ton tun, som fanges i Kap Verdes farvande. Licenserne udstedes efter betaling af et forskud på 2 750 EUR for notfartøjer til tunfiskeri, 2 000 EUR for langlinefartøjer med flydeline og 300 EUR for stang- og linefartøjer. Ud over forskuddet skal hvert enkelt fartøj også

betale 100 EUR til finansiering af det observationsprogram, der er iværksat. Forskuddet fratrækkes det samlede skyldige beløb under hensyn til de fangster, der er gjort det foregående år, men hvis det skyldige beløb er mindre end forskuddet, kan saldoen ikke tilbagebetales.

Med hensyn til langlinefartøjer med bundline beløber licensudgifterne sig til 168 EUR pr. bruttoregisterton (BRT) pr. år.

(1) EFT L 47 af 19.2.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0296/03

af Gabriele Stauner (PPE-DE) til Kommissionen

(7. februar 2003)

Om: Edith Cresson

Ifølge pressemeddelelse IP/03/101 af 22. januar 2003 har Kommissionen besluttet at forelægge Edith Cresson en erklæring, hvori mulige pligtforsømmelser under hendes embedsperiode som kommissær anføres, og som hun anmodes om at tage stilling til.

Dermed imødekommer Kommissionen kravet om i givet fald at forelægge De Europæiske Fællesskabers Domstol Edith Cressons forseelser, som Europa-Parlamentet stillede i beslutning af 29. november 2001 om beskyttelse af de finansielle interesser(1).

I beslutningens punkt 21 minder Parlamentet om, at den tidligere kommissær ud over sagen om ansættelse af en tandlæge som videnskabelig rådgiver også anklages for andre punkter:

a) det skulle ikke være gået rigtigt til, da et firma, som hun havde forbindelser til, kort før hendes tiltrædelse som kommissær fik tildelt forskellige kontrakter

b) en af hendes rådgivere skulle ved hendes mellemkomst gratis have fået stillet en dyr lejlighed i Bruxelles til rådighed

c) en tysk advokat skulle under dække af kontrakter vedrørende værdiløse studier og undersøgelser have fået mulighed for at færdes i kommissærens kabinet og derved eventuelt få indsigt i og indflydelse på følsomme sager (Leuna-affæren), som Kommissionen beskæftigede sig med på det pågældende tidspunkt.

Vil Kommissionen angive, om den har taget disse punkter op på ny, og om anklagerne fremgår af den erklæring, der vil blive forelagt den tidligere kommissær, og som hun vil blive anmodet om at tage stilling til?

(1) EFT C 153 E af 27.6.2002, s. 325.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(18. marts 2003)

Som jeg sagde til Budgetkontroludvalget den 22. januar 2003 er Edith Cresson blevet opfordret til at svare på den erklæring, Kommissionen har sendt hende, og da der er tale om en administrativ undersøgelse, er sagen omfattet af tavshedspligt og af det kontradiktoriske princip. Under disse omstændigheder ville det derfor ikke være korrekt af Kommissionen at fremlægge nærmere oplysninger om erklæringen.

Den erklæring, Kommissionen har sendt til Edith Cresson, er baseret på resultaterne af grundige undersøgelser, der er foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og af Det Europæiske Undersøgelses- og Disciplinærkontor (IDOC) i løbet af en årrække.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0447/03

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(19. februar 2003)

Om: Det industrielle fiskeris konsekvenser for fuglebestanden

Har Kommissionen anmodet om at få foretaget undersøgelser af det industrielle fiskeris konsekvenser for sandålebestanden og følgevirkningerne heraf for fuglebestanden, der tilsyneladende er alvorligt truet i britiske kystfarvande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. marts 2003)

I løbet af det sidste tiår udviklede der sig et tobisfiskeri i den nordvestlige del af Nordsøen, ud for Firth of Forth. Det er et vigtigt yngleområde for søfugle, og det gav snart anledning til bekymring, at der blev fjernet store mængder tobis fra deres fourageringsområde. Det Forenede Kongerige opfordrede til et stop for tobisfiskeri i nærheden af søfuglekolonier langs den britiske kyst, og som svar herpå søgte EU råd hos det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES).

I 1999 blev der indkaldt en ICES-studiegruppe. På grundlag af de foreliggende informationer foreslog studiegruppen, at ridens ynglesucces var den bedste konkrete indikator for tilstedeværelsen af tobis, i det mindste for søfugle. Ridepopulationerne falder, når ynglesuccesen når ned under en vis tærskel og stiger, når ynglesuccesen når over en anden tærskel. Studiegruppen anbefalede derfor, at disse to værdier blev brugt til at udløse henholdsvis et stop for og genåbning af tobisfiskeriet nær Firth of Forth. Da ridernes ynglesucces var kommet under tærsklen, henstillede studiegruppen, at fiskeriet blev indstillet.

EU var enig med ICES om at indstille fiskeriet. Det blev besluttet at indstille fiskeriet i en treårig periode fra 2000 til 2002, og Kommissionen blev bedt om at udarbejde årlige rapporter til Rådet (artikel 29 a i Rådets forordning EF nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer(1)).

Nu hvor den treårige periode er udløbet, er Kommissionen ved at tilrettelægge et konsultationsmøde med eksperter for at fastlægge den fremtidige indsats. Der vil på mødet blive fremlagt en rapport, som britiske og danske videnskabsfolk har udarbejdet.

Rapporten bygger på information fra følgende EU- og nationalt finansierede kontrakter:

- Population structure in the lesser sandeel (Ammodytes marinus) and its implications for fishery-predator interactions (GD XIV CFP 94/071);

- Effects of Large-scale Industrial Fisheries on Non Target Species (Elifonts) (CFP 95/078);

- Modelling population dynamics of sandeel (Ammodytes marinus) populations in the North Sea on a spatially resolved level (CFP 98/025);

- Interactions between the Maríne environment, Predators, and prey: implications for Sustainable Sandeel fisheries (Impress) (FP5 QOL-2000-5.1.2);

- Danish monitoring programme (Dalskov 2002, Jensen et al. 2002);

- Ecosystem approach to defining the sustainable level of fishing for sandeels (Scottish Executive ROAME MF0463).

(1) EFT L 125 af 27.4.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0849/03

af Encarnación Redondo Jiménez (PPE-DE) til Kommissionen

(13. marts 2003)

Om: Reformen af den fælles landbrugspolitik og dens virkninger for kartoffelproduktionen

I år er kartoffelproducenterne i EU blevet ramt af en af de tilbagevendende kriser, som klart viser, at der er behov for at indføre en fælles markedsordning i denne sektor. Trods landmændenes bestræbelser på selv at regulere produktionen, bevirker det forhold, at priserne er påvirket af udsving på markederne, at kriser er praktisk taget uundgåelige.

Mener Kommissionen på baggrund af disse periodiske prisfald ikke, at med dens forslag til reform af den fælles landbrugspolitik, ifølge hvilket landmænd med ret til en produktionsuafhængig støtte, skal kunne gå over til ikke-støtteberettigede produktioner, vil indebære en større ustabilitet i kartoffelsektoren? Hvornår vil Kommissionen forelægge en konsekvensanalyse af den produktionsuafhængige støtte for disse produktioner? Har Kommissionen definitivt opgivet at indføre en fælles markedsordning for at regulere kartoffelproduktionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(1. april 2003)

Kommissionens forslag vedrørende reformen af den fælles landbrugspolitik tager ganske rigtigt sigte på at opnå et mere markedsorienteret landbrug. Markedsmekanismernes regulerende funktion bør derfor komme til fuld udfoldelse, så enhver strukturbetinget uligevægt mellem udbud og efterspørgsel for et givet produkt undgås.

Kommissionen skal opfordre det ærede medlem til at læse bestemmelserne i afsnit III, kapitel 5, i dens reformforslag meget nøje. De giver medlemsstaterne mulighed for at vælge en regional løsning, hvilket kunne være af stor interesse for de traditionelle kartoffelproducenter.

I øvrigt må det erkendes, at der, ligesom for de fleste andre afgrøders vedkommende, i forbindelse med kartoffelproduktion kræves en vis specialisering, investeringer i bedriftens materiel og udstyr og en solid erfaring, hvis man skal kunne opfylde betingelserne for afsætningen af dette produkt på markedet.

Hvad angår indførelsen af en fælles markedsordning for kartofler, kan Kommissionen oplyse det ærede medlem om, at den for nylig har trukket det forslag tilbage, som den forelagde Rådet i november 1991, idet der aldrig har kunnet opnås enighed mellem medlemsstaterne herom.

Kommissionen er under alle omstændigheder af den opfattelse, at et sådant forslag ikke længere vil være hensigtsmæssigt, efter at den har fremlagt sit forslag om reformen af den fælles landbrugspolitik.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0428/03

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(18. februar 2003)

Om: Socialklausul i de internationale fiskeriaftaler

Europa-Parlamentet har i sine seneste beslutninger om internationale fiskeriaftaler (f.eks. den 20. november om fiskeriaftalen EF/São Tomé og Príncipe) krævet, at protokollerne til aftalerne burde indeholde den

socialklausul, der var blevet vedtaget på plenarmødet i Udvalget for Den Sociale Dialog inden for Havfiskeriet den 19. december 2001 for at sikre, at alle sømænd, der er beskæftiget på EU-fartøjer, har ret til at organisere sig, ret til kollektive overenskomstforhandlinger, ikke forskelsbehandles og får en rimelig løn samt har leve- og arbejdsvilkår, der svarer til EU-sømændenes.

Hvordan agter Kommissionen at inddrage denne socialklausul, når den i fremtiden indgår fiskeriaftaler med tredjelande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. marts 2003)

Kommissionen agter systematisk at foreslå, at den sociale klausul, der er vedtaget af arbejdsmarkedets parter, inddrages i alle fremtidige forhandlinger med tredjelande om indgåelse af fiskeriaftaler eller fornyelse af fiskeriprotokoller.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0186/03

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(31. januar 2003)

Om: Menings- og udtryksfrihed i Rusland

Den russiske bevægelse Iduchtïï vmeste (fælles march), som hævder allerede at have næsten 100 000 tilhængere, hovedsagelig studerende, har i næsten et år ført en kraftig kampagne mod de såkaldte marginale og pornografiske forfattere og litterære hooligans. De har navnlig angrebet to kendte forfattere: Viktor Pelevine og Vladimir Sorokone. Bevægelsen har navnlig rettet sine klager mod Sorokine og hans forlægger Alexandre Ivanov for udbredelse af pornografi og pervers seksuel praksis. Der er igangsat en undersøgelse og forlaget Ad Marginem har allerede været udsat for tre ransagninger fra det russiske myndigheders side. Sorokine og Ivanov risikerer to års fængsel, hvis de dømmes.

Hvilke oplysninger har Kommissionen om denne bagvaskelses- og intimideringskampagne som mere eller mindre åbent støttes af de russiske myndigheder som forfattere og intellektuelle er ofre for i Rusland? Hvilke initiativer har Kommissionen taget eller agter den at tage for at få de russiske myndigheder til fuldt og konkret at garantere alle russiske borgere meningsfrihed? Mener Kommissionen ikke på baggrund af dette nye eventuelle overgreb på borgernes og mediernes menings- og udtryksfrihed i Rusland, at den igen bør tage kriterierne for sin politik over for Den Russiske Føderation op til fornyet overvejelse, navnlig med hensyn til støtte til pressen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(25. februar 2003)

Kommissionen råder ikke over særlige oplysninger om denne russiske bevægelse. Kommissionen deler dog det ærede medlems bekymring over rapporter om, at ytringsfriheden indskrænkes eller trues i Rusland. Kommissionen er navnlig bekymret over situationen for de uafhængige medier, der både på føderalt og regionalt plan er meget forværret, hvilket sandsynligvis kan give anledning til mindre upartiskhed, uafhængighed og professionalisme i den skrevne presse, radio og tv.

Under forhandlingerne med de russiske myndigheder har Kommission altid understreget betydningen af ytringsfrihed og stærke, uafhængige medier. Kommissionen har ydet en betydelig teknisk bistand til fremme af de regionale massemediers uafhængighed i forbindelse med uddannelse af journalister i objektive reportageteknikker og moralkodekser. Kommissionen planlægger endvidere at yde støtte til udviklingen af uafhængige medier i udvalgte regioner i Rusland som led i bestræbelserne på at lade det russiske civilsamfund spille en større rolle.

På et mere politisk område har Kommissionen tidligere under sine møder med de russiske myndigheder rejst spørgsmål om ytringsfrihed og mediekontrol, hvilket den vil fortsætte med som en intensiv del af den politiske dialog mellem EU og Rusland. Et nært partnerskab med Rusland kan kun bygges på et fast grundlag af fælles værdier, der giver garanti for ytringsfrihed. Kommissionen vil fortsat nøje følge hele udviklingen på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0495/03

af Joan Vallvé (ELDR) til Kommissionen

(21. februar 2003)

Om: Respekt for og fremme af den sproglige mangfoldighed i Europa

I Europa-Parlamentets beslutning af 14. januar 2003 om de regionale og lokale myndigheders rolle i opbygningen af Europa (P5_TA-PROV(2003)0009) foreslås det i punkt 13, litra f), at indsætte en ny artikel 151 A i EF-traktaten med følgende ordlyd:

Fællesskabet respekterer og fremmer inden for sit kompetenceområde den sproglige mangfoldighed i Europa, herunder regionale sprog eller mindretalssprog som udtryk for en sådan mangfoldighed, ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og anvende andre hensigtsmæssige instrumenter til opfyldelse af dette mål.

Kan Kommissionen gøre rede for, hvilke forslag den påtænker at stille for at opfylde dette mål i betragtning af, at 2002 var europæisk sprogår, og at der i Europa findes sprog, der har officiel status i de respektive territorier i medlemsstaterne, men som derimod ikke anerkendes som officielle sprog i EU-sammenhæng, f.eks. catalansk? Hvilke konkrete forslag kan Kommissionen stille med henblik på at fremme denne gruppe sprog, hvis situation er helt speciel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(19. marts 2003)

Efter Det Europæiske Sprogår, der utvivlsomt har bidraget til fremme af sproglig mangfoldighed og sprogindlæring, som det fremgår af rapporten om gennemførelsen af året(1), har der været et udbredt ønske om at fastholde den dynamiske udvikling mht. sprogindlæring og sproglig mangfoldighed, som sprogåret satte i gang. Kommissionens tjenestegrene har udarbejdet et arbejdsdokument om fremme af sprogindlæring og sproglig mangfoldighed(2); i forbindelse med dette startede man en omfattende offentlig høring i december 2002, som også henvendte sig til Europa-Parlamentet. På grundlag af høringens resultater agter Kommissionen i midten af 2003 at vedtage en handlingsplan for fremme af sproglig indlæring og sproglig mangfoldighed med udgangspunkt i aktioner, der udnytter de ressourcer, som de eksisterende fællesskabsprogrammer og -aktiviteter har.

Kommissionen har foreslået, at man vedtager en omfattende fremgangsmåde, hvor også regionale sprog og mindretalssprog inddrages. Et af de spørgsmål, der er fremsat i arbejdsdokumentet, vedrører spørgsmålet om, hvordan EU kan støtte medlemsstaternes fremme af sproglig mangfoldighed.

Samtidig har Kommissionen finansieret en større undersøgelse af støtte til mindretalssprog i Europa, som nu findes på webstedet for Generaldirektoratet for Uddannelse og Kultur(3).

Kommissionen yder fortsat økonomisk støtte til Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog og til Mercator-nettet.

(1) KOM(2002) 597 endelig udg.

(2) SEK(2002) 1234 af 13. november 2002.

(3) http://europa.eu.int/comm/education/langmin_da.html.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0592/03

af Bernd Lange (PSE) til Kommissionen

(28. februar 2003)

Om: Støtte fra Den Europæiske Union til Niedersachsen i 2002

1. Hvilke støttebeløb er der i 2002 tilgået Niedersachsen i form af bevillinger fra Den Europæiske Union og nærmere bestemt fra:

- Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU),

- Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) Udviklingssektionen,

- Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) Garantisektionen,

- Den Europæiske Socialfond (ESF),

- Det Europæiske Fællesskabs forskningsprogrammer,

- Det Europæiske Fællesskabs programmer på miljøområdet,

- Det Europæiske Fællesskabs øvrige programmer?

2. Hvem var modtagerne?

3. Hvilke bevillinger blev der stillet til rådighed i form af medfinansiering sammen med delstaten Niedersachsen og Forbundsrepublikken Tyskland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(21. marts 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0368/03

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(12. februar 2003)

Om: Problemer på trøffelmarkedet

Trøfler er et af den europæiske gastronomis mest værdsatte produkter i en række medlemsstater, navnlig Italien og Frankrig. Stigningen i forbruget har imidlertid udløst tre fænomener, der til dels overlapper hinanden. For det første importeres der store mængder trøfler fra tredjelande, som

forbrugeren undertiden ikke kan skelne fra EU-producerede trøfler. For det andet bruges der forskellige former for essenser (undertiden kulbrinter), der er kan være skadelige for helbredet, til at give trøflerne, navnlig importerede trøfler, mere aroma. Endelig er det blevet mere og mere moderne med forskellige former for produkter (pasta, olie, smør og meget andet) med trøffelsmag, og ofte indeholder disse produkter ovennævnte kemiske aromastoffer.

Kan Kommissionen på grundlag af ovenstående oplyse, hvorledes situationen forholder sig, og hvilke foranstaltninger der kan træffes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. marts 2003)

Der findes adskillige trøffelarter på markedet, hvor nogle kommer fra EU såsom tuber melanosporum (sort trøffel), tuber magnatum eller tuber aestivum (begge hvide trøfler), mens andre udelukkende kommer fra tredjelande (såsom tuber indicum, asiatisk trøffel), og for alles vedkommende gælder, at de er svære at skelne fra hinanden. I øjeblikket findes der ingen EU-forordninger, der specifikt kræver mærkning af de markedsførte arter, og spørgsmålet er heller ikke omhandlet i internationale standarder. Men Kommissionen følger med i de initiativer, nogle medlemsstater har taget med henblik på at anmode De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UNECE) om at udarbejde en UNECE-standard for friske trøfler, for at tage højde for denne situation.

Kommissionen har ikke kendskab til nogle problemer vedrørende trøffelaroma.

Anvendelsen af kemisk definerede aromastoffer i og på levnedsmidler er endnu ikke harmoniseret i EU. I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2232/96(1) er der fastlagt en procedure for udarbejdelse af en positivliste i EU for aromastoffer. Inden vedtagelsen af denne liste evalueres alle aromastoffer, der anvendes i medlemsstaterne, videnskabeligt i henhold til det program, der er fastlagt i Kommissionens forordning (EF) nr. 1565/2000(2). EU's positivliste forventes vedtaget i juli 2005.

Indtil da er den nationale lovgivning om tilladelse til og anvendelse af aromastoffer gældende. Kontrollen med overholdelsen af den eksisterende lovgivning hører under medlemsstaternes ansvarsområde.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 2232/96 af 28. oktober 1996 om fastlæggelse af en fællesskabsprocedure for aromastoffer, som anvendes eller er bestemt til anvendelse i eller på levnedsmidler, EFT L 299 af 23.11.1996.

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1565/2000 af 18. juli 2000 om fastlæggelse af de nødvendige foranstaltninger til vedtagelse af et evalueringsprogram i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2232/96, EFT L 180 af 19.7.2000.