ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2337/98

af Pedro Marset Campos (GUE/NGL) til Raadet

(28. juli 1998)

Om: Udnaevnelse af generaldirektoeren for juridiske anliggender i Den Europaeiske Centralbank

Den Europaeiske Centralbank, selvstyrende organ i forhold til de demokratiske kontrolmyndigheder og et af elementerne i Den Monetaere Union og euroen, har udpeget spanieren Antonio Sainz de Vicuña til generalsekretaer for juridiske anliggender. Denne person er den juridiske repraesentant for den likviderede Banco Saudi Español (Saudesbank) og juridisk raadgiver for BANESTO, som ogsaa har vaeret genstand for indgreb, og de monetaere myndigheder i Spaniens nationalbank og finansministerium maa derfor formodes at kende ham og at have stoettet hans kandidatur.

Vil Raadet oplyse, hvorvidt de spanske myndigheder har givet Den Europaeiske Centralbanks direktion meddelelse om denne persons faglige meritter og hans kendskab til de bestemmelser, der er fastlagt af Spaniens nationalbank for kontrol med pengeinstitutter med henblik paa at forhindre konkurser, skatteunddragelse, indlaan af "sorte" penge og andre uregelmaessigheder i banker og sparekasser?

Svar

(24. september 1998)

Dette spoergsmaal henhoerer direkte under Den Europaeiske Centralbanks kompetence, og det er ECB's Styrelsesraad, der paa forslag af direktionen fastlaegger den ordning, der finder anvendelse paa ECB's personale.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1440/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(11. maj 1998)

Om: Euro 1999

Ifoelge Kommissionens beretning om konvergenssituationen og den tilhoerende henstilling om overgangen til OEMU'ens tredje fase (KOM(98) 1999 af 25.3.1998, s. 78) skyldes de gode resultater, som medlemsstaterne har opnaaet paa inflationsomraadet, bl.a. loentilbageholdenhed og den begraensede stigning i enhedsloenomkostningerne.

Hvordan vil arbejdsmarkedsreformen i Frankrig og den dermed forbundne nedsaettelse af arbejdstiden til 35 timer om ugen efter Kommissionens opfattelse influere paa muligheden for at fastholde denne moderate inflationstakt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(10. juli 1998)

Inflationens udvikling i medlemsstaterne afhaenger af mange forhold: paa indenrigsplan indvirker bl.a. enhedsloenomkostninger, fortjenstmargener og aendringer i de indirekte afgifter. Paa udenrigsplan er inflationen f.eks. forbundet med udviklingen i vekselkurser og raavarepriser.

For saa vidt angaar navnlig nedsaettelsen af den overenskomstfastsatte arbejdstid til 35 timer om ugen, vil den eventuelle virkning paa inflationen afhaenge af forholdet mellem aendringer i udviklingen i arbejdskraftens produktivitet paa den ene side og loenomkostningerne paa den anden side.

Kommissionen vil selvfoelgelig tage hensyn til de konstaterede udviklinger i forbindelse med fremtidige oevelser vedroerende multilateral overvaagning og udstikning af almene retningslinjer for den oekonomiske politik.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1828/98

af Klaus Rehder (PSE) til Kommissionen

(12. juni 1998)

Om: Decentral bortskaffelse af spildevand

Raadets direktiv 91/271/EOEF(1) af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand fastsaetter bl.a., at alle byomraader fra 2.000 indtil 15.000 indbyggere inden den 31. december 2005 faar etableret et kloaknet. I artikel 3 hedder det: "Hvor det ikke er velbegrundet at etablere et kloaknet, enten fordi det ikke vil gavne miljoeet, eller fordi det vil medfoere urimelige udgifter, anvendes der individuelle systemer eller andre egnede systemer, som sikrer samme miljoebeskyttelsesniveau".

Dette direktiv fortolkes i visse omraader i Tyskland paa en saadan maade, at afgoerelsen om, hvorvidt byomraader med mindre end 2.000 indbyggere er omfattet af den centrale pligt til bortskaffelse, overlades til den kommunale virksomhed der bortskaffer spildevandet og der ligeledes afgoer, om der skal tilsluttes eller ej. Ved at tilslutte kloaknettet til centrale store spildevandsrensningsanlaeg ville der i disse byomraader gennem laegning af roerledninger opstaa enormt hoeje udgifter for borgerne og staten.

1. Er denne fortolkning forenelig med bestemmelserne i ovennaevnte direktiv?

2. Hvad forstaar Kommissionen under "individuelle systemer eller andre egnede systemer"?

3. Paataenker Kommissionen i fremtiden at lade byomraader med under 2.000 indbyggere blive omfattet af direktivets anvendelsesomraade?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(13. juli 1998)

Raadets direktiv 91/271/EOEF af 21. maj 1991 om behandling af byspildevand(2) indeholder ikke bestemmelser om, at byomraader med under 2000 personaekvivalenter (PE) skal forsynes med kloaknet. Direktivets artikel 3, stk. 3, vedroerer kun byomraader med over 2000 PE.

Med hensyn til fortolkningen af direktivets artikel 3, skal det naevnes, at der med "Gemeinde" menes et omraade som defineret i artikel 2, nr. 4, hvilket ikke noedvendigvis er identisk med den administrative enhed "kommune". Det er op til medlemsstaterne selv at afgraense byomraaderne med henblik paa direktivets gennemfoerelse.

"Individuelle systemer" omfatter opsamling og behandling af spildevand fra en eller flere ejendomme. "Andre egnede systemer" omfatter alle foranstaltninger, som efter udledningen bevirker, at recipientvandmiljoeet kan opfylde de relevante kvalitetsmaalsaetninger og de relevante bestemmelser i dette og andre faellesskabsdirektiver. Et eksempel kan vaere genbrug af spildevand.

Kravene i direktivets artikel 1 og artikel 3, stk. 3, skal opfyldes paa denne maade. Medlemsstaterne skal over for Kommissionen kunne bevise, at de anvendte systemer opfylder disse krav.

I henhold til direktivets artikel 7 er byomraader med under 2000 PE omfattet af bestemmelserne om spildevandsbehandling, for saa vidt som de er forsynet med kloaksystemer.

Kommissionen har ikke paa indevaerende tidspunkt planer om at fremsaette forslag til aendring af direktivet.

(1) EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40.

(2) EFT L 135 af 30.5.1991.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1874/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Faellesskabsfinansiering af organisationer, der er aktive inden for miljoebeskyttelse

I De Europaeiske Faellesskabers Officielle Tidende er der offentliggjort en fortegnelse over organisationer, der har modtaget faellesskabsstoette til aktioner med henblik paa oplysning og bevidstgoerelse, hvad angaar miljoebeskyttelse (98 C 85/04). Kommissionen bedes besvare foelgende:

1. Foreligger der stoetteansoegninger fra graeske organisationer med henblik paa en generel indsats for oplysning og bevidstgoerelse (den foerste liste i fortegnelsen)?

2. Hvis ja, hvilke betingelser for at kunne modtage stoette har de ikke opfyldt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(23. juli 1998)

Som led i indkaldelsesproceduren vedroerende forslag til generelle foranstaltninger til infor-mation og bevidstgoerelse paa miljoeomraadet, som offentliggjort den 22. september 1997(1), modtog Kommissionen 312 anmodninger om stoette, hvoraf de 21 var indgivet af graeske organisationer. Kommissionen udvalgte heriblandt 59 forslag.

Intet af de graeske forslag blev udvalgt i og med, at de ikke opfyldte samtlige kriterier med hensyn til stoetteberettigelse som offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende, nemlig foelgende: Valg blandt de prioriterede emner, som er anfoert under punkt 2 i den ovennaevnte udbudsmeddelelse; betydningen af multiplikator-effekten i forbindelse med de aktioner, der foreslaas gennemfoert paa europaeisk plan (i princippet skal der i de paagaeldende projekter vaere anfoert partnere i mindst tre forskellige medlemsstater); varigt engagement for de paagaeldende partneres vedkommende i arbejdet for beskyttelsen af miljoeet; kapacitet med hensyn til at demonstrere et effektivt og ligevaegtigt samarbejde mellem de forskellige partnere; forpligtelse til at sikre en vid udbredelse af aktionens resultater, og endelig kvaliteten af cost-benefit-forholdet med samt graden af de oevrige partneres deltagelse heri.

(1) EFT C 53 af 22.2.1997, s. 13.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1086/98

af Dietrich Elchlepp (PSE) til Kommissionen

(7. april 1998)

Om: Konkurrenceforvridning paa grund af stoette til lufthavnen i Strasbourg

Den franske regering stoetter med skatteindtaegter bestemte ruteflyvninger, der udgaar fra Strasbourg lufthavn. Ifoelge det selskab, der driver den naerliggende Baden-Airport Soellingen i Tyskland, medfoerer dette konkurrenceforvridning. Den godkendelse af stoette til Strasbourg, som Kommissionen gav i 1995 for en undtagelsesperiode paa tre aar, udloeber nu i 1998.

Fortsaettes stoetten til bestemte ruteflyvninger fra Strasbourg? Er det korrekt, at der i den forbindelse i vid udstraekning er tale om urentable ruteflyvninger? Er denne fortsatte stoette efter treaarsfristens udloeb forenelig med den europaeiske konkurrenceret?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(29. maj 1998)

Den tredje liberaliseringspakke inden for lufttransport giver medlemsstaterne ret til at indfoere forpligtelser til offentlig tjeneste i forbindelse med bestemte ruter til og fra regionale og perifert beliggende lufthavne. Hvis intet flyselskab erklaerer, at det har til hensigt at drive den paagaeldende rute i overensstemmelse med saadanne forpligtelser, som offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende, kan den paagaeldende medlemsstat lancere et offentligt udbud vedroerende udvaelgelse af et individuelt luftfartsselskab til at drive ruten i en periode paa indtil tre aar. Det udvalgte flyselskab har ret til at modtage kompensation for det underskud, der skyldes opfyldelsen af forpligtelserne til den offentlige tjeneste.

I retningslinjerne med hensyn til anvendelse af EF-traktatens artikel 92 og 93 paa statsstoette i luftfartssektoren(1) anerkendes det, at en saadan kompensation er forenelig med bestemmelserne om statsstoette.

Forpligtelsesmekanismen for offentlige tjeneste er allerede blevet praktiseret af medlemsstaterne ved gentagne lejligheder. I 1995 indfoerte Frankrig forpligtelser med hensyn til hyppighed og kapacitet for en raekke flyruter med afgang fra Strasbourg. I betragtning af, markedets udvikling, besluttede Frankrig i december 1997, at disse forpligtelser fortsat kun skulle opretholdes for fem flyruter med afgang fra Strasbourg; Kommissionen offentliggjorde de dermed forbundne udbudsmeddelelser i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i faellesskabslovgivningen(2).

Kommissionen har ikke noejagtige data om rentabiliteten af de paagaeldende ruter.

(1) EFT C 350 af 10.12.1994, s. 5.

(2) EFT C 385 af 19.12.1997, s. 5.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1889/98

af Frederik Willockx (PSE) og Philippe De Coene (PSE) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Europaeisk stoetteordning for skolemaelk og undgaaelse af affald

Paa grundlag af forordning 1842/83(1) ydes der stoette til skolemaelk for elever. Denne stoette udgoer en anerkendt tilskyndelse.

Ikke desto mindre fremgaar det af en undersoegelse af naevnte forordning, at der ikke ydes tilskud til steriliseret soedmaelk. Denne maelk kan faas i glasflasker i modsaetning til den pasteuriserede soedmaelk eller UHT-soedmaelk, som faar stoette, og som naesten udelukkende forekommer i kartonemballage.

Denne manglende stoette afholder mange skoler fra at gaa over til anvendelse af glasflasker. Dermed forspildes muligheden for at forhindre affald og for at bekaempe bortkastningsmentaliteten.

Hvorfor er steriliseret soedmaelk udelukket fra faellesskabsstoette?

Mener Kommissionen ikke, at det er oenskeligt i forbindelse med en politik til forhindring af affald at foeje denne maelk til de mejeriprodukter, som inden for rammerne af skolehjaelp modtager faellesskabsstoette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. juli 1998)

Kommissionen oensker at understrege, at steriliseret soedmaelk aldrig har figureret paa listen over mejeriprodukter, som der kan ydes EF-stoette til i forbindelse med programmet for skolemaelk. Denne EF-ordning har eksisteret siden 1977, og Raadets forordning (EOEF) 1842/83 af 30. juni 1983 om almindelige regler for uddeling af maelk og visse mejeriprodukter til elever i skoler og undervisningsanstalter bekraeftede blot listen over de produkter, der var stoetteberettiget inden forordningens ikrafttraedelse.

Med hensyn til udelukkelsen af steriliseret soedmaelk raader Kommissionen ikke over nogen oplysning, der kan forklare valget af maelketype i 1977. Det boer dog understreges, at steriliseret maelk kun har en marginal markedsandel (knap 5 %), der fortsat indsnaevres. Denne udvikling skyldes uden tvivl denne type maelks organoleptiske egenskaber, der er mindre vaerdsat end anden konsummaelks organoleptiske egenskaber. Det er derfor vanskeligt at vide, om optagelsen af steriliseret soedmaelk i programmet for skolemaelk vil opfylde et reelt oenske fra elevernes side.

Det boer i oevrigt understreges, at pasteuriseret maelk normalt ogsaa tilbydes i glasflasker, og at selv UHT-behandlet maelk mere og mere saelges i genbrugsemballage. Kommissionen mener derfor, at det er forkert at paastaa, at programmet for skolemaelk tilskynder, ja tvinger skolerne til at tilbyde maelk i engangsemballage.

Hvis det aerede medlem raader over supplerende oplysninger om manglende udbud af maelk i genbrugsemballage paa skolerne, vil Kommissionen gerne modtage en kopi af disse oplysninger.

(1) EFT L 183 af 7.7.1983, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2205/98

af Kirsten Jensen (PSE) til Kommissionen

(10. juli 1998)

Om: Samarbejde med mafiaen i Uzbekistan

1. I en raekke artikler i dagbladet Politiken den 18. og 19. marts 1998 fremgaar det, at den store danske bryggerikoncern, Carlsberg, samarbejder med uzbekeren Gafur Rakhimov, der er involveret i narkohandel og har taette forbindelser til mafiaen i Uzbekistan. Gafur Rakhimov er angiveligt sortlistet i samtlige Schengen-lande og derfor afskaaret fra at faa visum i EU. Betragter Kommissionen det som et problem, at europaeiske virksomheder paa denne maade samarbejder med folk, der er sortlistet under Schengen-samarbejdet?

2. Der er forlydender om, at den Europaeiske Genopbygnings- og Udviklingsbank medvirker som investor i det paagaeldende projekt, og at den dermed ogsaa samarbejder med Gafur Rakhimov. Kan Kommissionen bekraefte disse forlydender?

3. Er der nogen mulighed for paa faellesskabsplan at gribe ind i denne og lignende sager?

4. Overvejer Kommissionen at tage initiativ til en saadan indblanding, enten i denne konkrete sag eller i lignende sager?

5. Vil Amsterdam-traktatens ikrafttraeden aendre noget paa besvarelsen af ovennaevnte spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin

(23. juli 1998)

Kommissionen konstaterer, at denne forespoergsel er identisk med det aerede medlems skriftlige forespoergsel E-1075/98.

Kommissionen henviser derfor det aerede medlem til det svar, der allerede er afgivet paa denne forespoergsel(1).

(1) EFT C 386 af 11.12.1998, s. 78.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1200/98

af Jesús Cabezón Alonso (PSE) og Juan Colino Salamanca (PSE) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Spaniens tab af støtte til olivendyrkning

Ifølge et medlem af Rådet, den spanske landbrugsminister, mistede Spanien i tiåret 1986-1996 300 mia pesetas i støtte til olivensektoren.

Da der efter de foreliggende oplysninger altså ikke blot er tale om et synspunkt, men om en udtalelse fra et medlem af Ministerrådet, bedes Kommissionen besvare følgende:

Kan den bekræfte denne vurdering?

Hvad er i givet fald grunden til, at Spanien har mistet denne støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. maj 1998)

Den spanske landbrugsminister anførte på et møde i Rådet, at Spanien i perioden 1986-1996 mistede 300 000 mio. ESP i støtte bestemt for olivenoliesektoren. Dette beløb fremkommer ved at sammenholde sektorens reelle situation i overgangsperioden for den spanske tiltrædelse (hvori støtten var mindre end dem, der gjaldt for resten af EF's producentlande), og den teoretiske situation, hvor den spanske sektor var blevet fuldt integreret allerede fra medlemskabets begyndelse i 1986.

Situationen med et teoretisk tab, der er blevet nævnt med hensyn til den ikke modtagne støtte, skyldes den overgangsperiode, der blev fastsat i traktaten vedrørende Spaniens tiltrædelse. Modsætningsvis kunne situationen ligeledes fremstilles som udtryk for en ren gevinst i forhold til situationen i Spanien inden tiltrædelsen.

Situationen med overgangsperioden for den spanske olivensektor er således en faktisk situation, der kan fortolkes forskelligt som et tab eller en gevinst alt efter referencesituationen. Kommissionen foretrækker at henholde sig til den faktiske situation og skal ikke retfærdiggøre de fortolkninger, som andre kilder måtte fremkomme med.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1371/98

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. maj 1998)

Om: Sanering af det graeske jernbaneselskab

Kan Kommissionen paa baggrund af planerne for omlaegning og sanering af det graeske jernbaneselskab (OSE) oplyse, i hvor hoej grad og hvordan de bevillinger under den anden faellesskabsstoetteramme, der var afsat til udvikling af de graeske jernbaner, er blevet udnyttet? Vil disse blive prioriteret i forbindelse med finansieringerne under den tredje faellesskabsramme, der allerede er under droeftelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(12. juni 1998)

Under EU-stoetterammen for Graekenland (EUSR) for perioden 1994-1999 forventes der for det operationelle program "jernbaner", ifoelge den endnu ikke afsluttede revision, offentlige udgifter paa 639,67 mio. ECU. Heraf medfinansierer Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) 384,1 mio. ECU. Rammebeloebet fordeles saaledes:

>TABELPOSITION>

Hvad mere specifikt angaar den sidste post, har EFRU medfinansieret udarbejdelsen af arbejdsplan for OSE. Planen er blevet udarbejdet af et konsortium af konsulenter under ledelse af Systra (de franske jernbaner). EFRU har ogsaa planer om at medfinansiere udnaevnelsen af en international konsulent, der skal bistaa OSE med at gennemfoere alle dele af ovennaevnte arbejdsplan, herunder OSE's information, som ligeledes medfinansieres inden for EU-stoetterammen.

De graeske myndigheder har indtil udgangen af maj 1998 afholdt udgifter paa 205 mio. ECU svarende til 32 % af det samlede budget for det paagaeldende operative program. Ifoelge disse myndigheder forventes hele beloebet paa 639,67 mio. ECU at vaere anvendt ved udgangen af 2001, som er sidste frist for EUSR-betalingerne.

Kommissionen og den graeske regering har endnu ikke indledt forhandlinger om EUSR III. Paa nuvaerende tidspunkt kan man saaledes blot bekraefte, at afslutningen af jernbanelinjen Thessaloníki-Athen-Patrás kommer til at staa hoejt oppe paa dagsordenen for de kommende forhandlinger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0318/98

af Nikitas Kaklamanis (UPE) og Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(17. februar 1998)

Om: Kommissionens støtte til Kykladernes aviser

Af repræsentanter for Den Kykladiske Presses Redaktørforening er jeg blevet informeret om, at Kommissionen i 1997 havde godkendt bevillinger på 90 millioner drakmer til støtte til aviser på Kykladerne.

Kommissionen bedes oplyse følgende:

1. Er disse oplysninger rigtige?

2. Hvis ja, er disse penge blevet udbetalt til de støtteberettigede?

3. Hvis ikke, er der mulighed for en sådan økonomisk støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(21. april 1998)

Kommissionen kan, efter at have undersøgt sagen hos sit kontor i Athen og den centrale regnskabstjeneste ved hovedsædet, oplyse de ærede medlemmer om, at Kommissionen ikke har ydet støtte til aviser på Cykladerne inden for rammerne af sin informationspolitik.

Som led i ovennævnte politik kan der ikke ydes hverken direkte eller indirekte støtte til den europæiske presse.

De eneste forbindelser, som Kommissionen har med pressen, er:

- Køb af spalteplads til oplysning om Unionens politikker, oftest i form af "særtillæg".

- uddannelse af journalister inden for europæiske spørgsmål via tilbud om rundvisninger og praktikophold. Praktikopholdene arrangeres i henhold til rammeaftaler med centret for journalistik i Maastricht eller Den Europæiske Journalistforening.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1199/98

af José Valverde López (PPE) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Forbruget af vitaminer i EU

Efter sigende er Kommissionen i færd med at udarbejde et lovgivningsinitiativ vedrørende harmonisering af lovbestemmelserne for vitaminer.

Kan Kommissionen i den forbindelse oplyse, hvor stort det samlede forbrug af vitaminer er i EU, pr. indbygger og pr. år, og har den kendskab til eventuelle vitaminmangler i befolkningen eller til sundhedsproblemer i forbindelse med indtagelsen af vitaminer i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(19. maj 1998)

Kilderne til vitaminindtagelse udgøres af levnedsmidler med naturligt vitaminindhold, levnedsmidler med tilsætning af vitaminer samt vitamintilskud. Kommissionen ligger ikke inde med nøjagtige oplysninger om det samlede årlige vitaminforbrug pr. indbygger i Fællesskabet og betvivler, at sådanne oplysninger findes.

Nationale oversigter om indtagelse af næringsstoffer indeholder oplysninger om vitaminindtaget. På grundlag af disse oversigter samt med anvendelse af nationale kriterier, som ofte varierer fra én medlemsstat til en anden, har man fundet angivelser om tilstrækkelig eller mangelfuld vitaminindtagelse blandt befolkningen.

Disse oplysninger indgår i en rapport, der er udarbejdet af en arbejdsgruppe inden for rammerne af videnskabeligt samarbejde om spørgsmål vedrørende levnedsmidler mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Denne rapport sendes nu direkte til det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0783/98

af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen

(18. marts 1998)

Om: Uregelmæssigheder i forbindelse med udbud vedrørende bortfjernelse af affald i Rom

Den 9. maj 1997 vedtog Rådet for det XV område under Roms kommune at fjerne nogle giftige stoffer fra fabrikken Zucchets område som nævnt i forespørgsel E-3006/97(1). Pr. 27.1.1998 var dette affald endnu ikke fjernet. Den 30.12.1997 besluttedes det endvidere uofficielt at erstatte renholdningsselskabet GRM Srl. med firmaet Bizzaglia Eco Srl. Den 26.1.1998 opdagedes det endvidere, at denne affaldsplads lå fuldstændig ubevogtet med giftigt affald, der var let tilgængeligt for offentligheden. Endvidere havde et tredje firma, nemlig Ecocentro Spa, via en privat licitation, overtaget bortfjernelsesarbejdet fra firmaet Bizzaglia Eco Srl. ved, uden at ovennævnte råd vidste det og efter instruks fra områdeformanden Giovanni Paris.

Pr. 26.1.1998 var der imidlertid ikke indgået nogen formel aftale med Ecocentro Spa. Den 11.6.1997 havde firmaet DTV indgivet et tilbud om bortfjernelse til et beløb af 249.000.000 lire, et beløb, der var betydelig mindre end det godkendte tilbud på 476.000.000 lire. DTV udtalte, at det ikke havde været i stand til at deltage i det endelige udbud.

På denne baggrund anmodes Kommissionen om at oplyse følgende:

1. Har Kommissionen som bebudet i svar E-3006/97 sendt en skrivelse til de italienske myndigheder vedrørende dette spørgsmål?

2. Har den ikke konstateret alvorlige overtrædelser af bestemmelserne om offentlige udbud i den ovenanførte procedure?

3. Anser den det ikke for hensigtsmæssigt igen at gribe ind?

4. Hvilke sanktioner vil der blive truffet over for de italienske myndigheder, hvis de ikke overholder de gældende bestemmelser?

5. Vil Kommissionen udtale sig generelt om spørgsmålet?

(1) EFT C 134 af 30.4.1998, s. 55.