SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2434/02

af Ian Hudghton (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. august 2002)

Om: Kommissionens undladelse af at handle på grundlag af en saglig og verificerbar videnskabelig rådgivning i fiskerisektoren

Hvorfor foreslår Kommissionen foranstaltninger og accepterer kompromiser i forbindelse med forvaltningen af fiskerisektoren, som er baseret på utilstrækkelig videnskabelig rådgivning?

Navnlig:

1. Hvordan kan Kommissionen tilslutte sig den foreslåede regulering af dybhavsbestandene på grundlag af en ordning baseret på højst tilladte fangstmængder og kvoter, når der kun er et spinkelt videnskabeligt grundlag for en sådan ordning, og de statistiske indberetninger fra medlemsstaterne i bedste fald kan betvivles? Hvorfor har Kommissionen ikke overvejet en indsatsbegrænsende ordning som et alternativ, indtil der foreligger en klar og entydig videnskabelig rådgivning?

2. Hvordan kan Kommissionen foreslå en ordning for Nordsøen, som alene er baseret på højst tilladte fangstmængder og kvoter, samt afskaffe de for øjeblikket gældende adgangsbegrænsninger, når den selv indrømmer (se skriftligt svar P-1902/02(1)), at dette forslag ikke er baseret på videnskabelig rådgivning, og at Kommissionen kun har ringe kendskab til situationen for arter, der ikke er omfattet af kvoter, og ligeledes indrømmer, at fiskeri efter arter, der ikke er omfattet af kvoter, med stor sandsynlighed vil indebære bifangster af kvoteomfattede arter, hvoraf mange allerede er i en alvorlig forfatning?

Hvordan kan Kommissionen forvente, at fiskere kan have tiltro til og vil efterleve foranstaltninger på fiskeriforvaltningsområdet, der ikke er baseret på videnskabelig rådgivning, men på hvad der kun kan betegnes som åbenlyse politiske manøvrer?

(1) EFT C 28 E af 6.2.2003, s. 154.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. oktober 2002)

Kommissionen har fremsat forslag til to forordninger(1) om forvaltning af dybhavsbestande: én om fangstbegrænsninger (samlede tilladte fangstmængder = TAC'er) og én om begrænsning af fiskeriindsatsen og dataindsamling. Disse to forslag udgør en foranstaltningspakke, som, når den først er vedtaget, som et første skridt vil gøre det muligt at bevare bestande, der for øjeblikket udsættes for et fiskeri, som der ikke er sat nogen grænser for.

Forslaget om TAC'er er baseret på den foreliggende videnskabelige rådgivning om disse bestande, som kommer fra Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) og er blevet revideret af Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF). Dette videnskabelige grundlag er stadig begrænset, men det er Kommissionens faste overbevisning, at forsigtighedsprincippet gør det berettiget at træffe foranstaltninger til at begrænse fangsterne af disse arter på grundlag af de foreliggende (omend begrænsede) videnskabelige oplysninger. Disse fangstbegrænsninger lægger loft over den nuværende helt uhæmmede fangst af de vigtigste bestande og vil for mange arters vedkommende være ensbetydende med en væsentlig reduktion i forhold til de seneste fangstniveauer.

Kommissionen har også fremsat forslag til en forordning om en indsatsbegrænsning for disse fiskerier. Forslaget forudser i første omgang en forpligtelse til at fastfryse de seneste års fiskeriindsats, hvorved den nuværende (og uansvarlige) forøgelse af fiskeriindsatsen standses. Efterhånden som der indsamles flere oplysninger om disse fiskerier, vil denne indsatsbegrænsning gradvis udvikle sig til en mere målrettet ordning for forvaltning af fiskeriindsatsen.

Ophævelsen af de nuværende adgangsbegrænsninger for Spanien og Portugal, når det gælder Nordsøen, var forudset i traktaten om disse medlemsstaters tiltrædelse og er derfor en forpligtelse, som direkte følger af disse traktater.

Hvad angår fiskeriforvaltningen i Nordsøen, henvises det ærede medlem til svaret på hans forespørgsel E-2433/02(2) om samme emne.

(1) EFT C 151 E af 25.6.2002 og KOM(2001) 764 endelig udg.

(2) EFT C 92 E af 17.4.2003, s. 169.