ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1012/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(27. marts 2003)

Om: Pisa Kommunes udnyttelse af midler fra Daphne-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Pisa Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til bekæmpelse af vold mod kvinder og børn.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Pisa Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra Daphne-programmet?

2. om Pisa Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af António Vitorinopå skriftlige forespørgsler E-1004/03, E-1005/03, E-1006/03,E-1007/03, E-1008/03, E-1009/03, E-1010/03, E-1011/03,E-1012/03, E-1013/03, E-1014/03, E-1015/03 og E-1016/03

(28. april 2003)

Daphne-programmet har i 2003, men ikke de andre år, modtaget:

- to forslag fra Comune di Firenze Assessorato Pubblica Istruzione e Politiche Giovanili, Direzione Istruzione

- ét forslag fra Comune di Pesaro Servizio sociale

- ét forslag fra Comune di Siena Comitato di ente per le pari opportunita

Kommissionen har endnu ikke vurderet disse forslag og kan derfor endnu ikke informere det ærede medlem om udvælgelsen eller finansieringen. I juli 2003 vil alle ansøgere, der har indsendt forslag til Daphne-programmet i 2003, få tilsendt oplysninger om resultatet af evalueringsprocessen.

Hvad angår de andre kommuner, som det ærede medlem nævner (Ancona, Livorno, Macerata, Massa, Perugia, Pisa, Pistoia, Prato og Terni), er der ikke indkommet nogen forslag i perioden 1997-2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2021/03

af Sérgio Marques (PPE-DE) til Rådet

(17. juni 2003)

Om: Støtteordning for producenterne inden for fiskerisektoren

På baggrund af de ultraperifere regioners økarakter vedtoges i 1992 en støtteordning for producenterne inden for fiskerisektoren, der består i støtte til de meromkostninger til afsætning og transport, som disse producenter har på grund af mangelen på nærliggende lokale markeder og de høje omkostninger til transport fra disse regioner til fastlandet.

I den forbindelse vedtog der i 1994, 1995 og 1998 nye forordninger om forlængelse af den oprindelige forordning (forordning nr. 1587/98(1)), der skulle udløbe den 31. december 2002.

Kommissionen har altid foretrukket indførelse af en permanent ordning, idet de ultraperifere regioners afsides beliggenhed og øvrige særlige kendetegn (lille areal, økarakter, vanskelige topografiske og klimatiske forhold osv.) er uforanderlige faktorer, men Rådet er hidtil gået ind for en tidsmæssig begrænsning af denne ordning.

Hvad ligger til grund for denne holdning?

(1) EFT L 208 af 24.7.1998, s. 1.

Svar

(13. oktober 2003)

Rådet er klar over de særlige vanskeligheder, der påvirker den strukturelle økonomiske og sociale situation i områderne i Fællesskabets yderste periferi, og som gør sig gældende på flere områder, navnlig i fiskerisektoren.

Rådet er derfor særlig opmærksom på problemet med de meromkostninger til transport af fiskevarer til markederne, som skyldes de ultraperifere regioners fjerne og isolerede beliggenhed. Rådet vedtog således den 17. juli 1998 forordning (EF) nr. 1587/98 om en ordning for godtgørelse af de meromkostninger ved afsætning af visse fiskerivarer fra Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer og de franske oversøiske departementer Guyana og Réunion, der er en følge af disse områders beliggenhed i Fællesskabets yderste periferi. Denne ordning udløb den 31. december 2001.

Som det ærede parlamentsmedlem sikkert ved, skal der ifølge artikel 6 i forordning (EF) nr. 1587/98 inden 1. juni 2001 foretages en grundig evaluering af virkningerne af de særlige foranstaltninger til fordel for fiskeriet i disse områder.

På denne dato var en evaluering endnu ikke blevet forelagt Parlamentet og Rådet.

Indtil rapporten foreligger, har Rådet på baggrund af et forslag fra Kommissionen fundet det hensigtsmæssigt at videreføre ordningen i et år frem til den 31. december 2002 (forordning 579/2002) for at sikre, at godtgørelsesordningen for meromkostningerne fortsat er retsgyldig.

Kommissionen har endnu ikke forelagt Rådet et passende forslag til en ordning fra 1. januar 2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1513/03

af Helle Thorning-Schmidt (PSE) til Rådet

(5. maj 2003)

Om: Amina Lawals steningssag

Amina Lawal Kurami blev den 22. marts 2002 i Nigeria dømt til døden ved stening. Grunden var, at hun havde født et barn uden for ægteskab. Amina Lawal Kurami appellerede denne sag, som skulle have været revurderet den 25. marts 2003 ved sharia-appelretten i delstaten Katsina. Sagen er imidlertid blevet udsat til den 3. juni 2003.

Hvordan forholder Rådet sig til den omtalte og lignende domme? Hvilke aktioner agter Rådet at iværksætte for at få omstødt Amina Lawal Kuramis dødsdom?

Svar

(29. september 2003)

EU følger nøje sagen vedrørende Amina Lawal på grundlag af EU's erklæring af 21. august 2002, hvori det udtrykte dyb bekymring over appeldomstolens afgørelse, da den afviste den appel, som Amina Lawal havde indgivet.

Efter råd fra Amina Lawals forsvarsadvokater om, at støtteforanstaltninger bør træffes diskret og fortroligt, finder Rådet det ikke tilrådeligt eller hensigtsmæssigt at tage skridt i Amina Lawals sag, så længe den stadig behandles i retssystemet. På nuværende stadium ser det ud til at være til større støtte at følge en generel strategi, dvs. ikke at individualisere sagen. Som led i den politiske dialog med Nigeria på forskellige niveauer, navnlig gennem missionscheferne i Abuja, har EU gentagne gange fremført sin holdning til dødsstraf og tilskyndet Nigerias regering til fortsat at arbejde hen imod afskaffelse af dødsstraf og forebyggelse af alle former for grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf. For så vidt angår den konkrete dom understreger EU over for Nigeria, på baggrund af de forfatningsmæssige problemer i forbindelse med anvendelse af sharialovgivningen i visse delstater, at landet må garantere, at forfatningen fremdeles er den højest rangerende lov i landet.

Rådet vedbliver med kraftigt at opfordre de nigerianske myndigheder til fuldt ud at respektere menneskerettighederne og den menneskelige værdighed, især for kvinder.(1)

(1) Nigeria har ratificeret konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder uden forbehold. EU har derfor mindet den nigerianske regering om, at parterne i denne konvention fordømmer alle former for diskrimination imod kvinder og er enige om med alle passende midler og ufortøvet at føre en politik, der går ud på at afskaffe diskrimination imod kvinder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1341/03

af Marco Cappato (NI) til Rådet

(9. april 2003)

Om: Anholdelse af den sudanesiske statsborger Tawfiq Salih Abu Kadouk

Den 16. marts 2003 blev Tawfiq Salih Abu Kadouk, formand for Justice Party, fjernet fra sin bopæl af sudanesiske sikkerhedsstyrker, som på tidspunktet for anholdelsen ikke gav nogen forklaring. Justice Party er et af de lovligt anerkendte politiske oppositionspartier, som i henhold til de sudanesiske love har tilladelse til at udøve politisk virksomhed.

Er Rådet orienteret om denne meddelelse?

Hvilke skridt agter Rådet at tage for at overtale de sudanesiske myndigheder til omgående at løslade formanden for Justice Party, Tawfiq Salih Abu Kadouk?

Finder Rådet ikke, at gennemførelsen af den aftale, som blev undertegnet i december 2002 med regeringen i Khartoum som fastsætter anvendelse af foreløbige midler til teknisk forberedelse af samarbejdsprogrammer bør gøres betinget af fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, først og fremmest de rettigheder, som formelt er anerkendt i de love, der er gældende i landet?

Svar

(29. september 2003)

Rådet har ikke fået oplysninger om anholdelsen af formanden for Justice Party Tawfiq Salih Abu Kadouk, der skulle have fundet sted den 16. marts i år.

Hvis dette bekræftes, må EU overveje, hvad det kan gøre i denne situation.

EU's vigtigste interesse i forbindelserne med Sudan er på nuværende tidspunkt at fremme en omfattende fredsløsning og fortsætte indsatsen for demokrati, retsstatsprincippet og respekt for menneskerettighederne, som er knyttet hertil, og som er en forudsætning for en normalisering af forbindelserne mellem EU og Sudan og genoptagelse af samarbejdet. EU har tillid til, at en fredsaftale ville gøre det lettere at komme videre på disse områder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0709/03

af Marco Cappato (NI) til Rådet

(10. marts 2003)

Om: Optælling af kokaproducenter i Peru og omklassificering af kokabladet

Den første og hidtil seneste optælling af lovlige og autoriserede kokaproducenter i Peru fandt sted i 1978, og det statslige indkøbskontor, ENACO, som har monopol på opkøb af koka, foretager nu sine opkøb af kokablade til lovlig anvendelse på grundlag af en nødvendigvis vilkårlig udvælgelse af de producenter, den køber hos. Herudover foreligger der modstridende tal vedrørende stigningen i det antal områder, der anvendes til dyrkning af kokablade.

I FN's klassificeringstabeller tilhører kokabladet samme kategori som kokain og heroin, selv om uafhængige undersøgelser og undersøgelser foretaget af WHO har påvist kokabladenes medicinske egenskaber samt deres betydning som næringsmiddel. Desuden spiller kokabladet en vigtig rolle for kulturen, de lokale traditioner og religionen i Andesområderne.

Anser Rådet det ikke på baggrund af ovenstående for nødvendigt, blandt andet med henblik på de alternative udviklingsprojekter i disse områder, nu efter 25 år at fordre og fremme udarbejdelsen af en ny fortegnelse over autoriserede producenter efter offentlige, gennemskuelige og ikke-diskriminerende kriterier?

Vil Rådet i forbindelse med ministerarbejdet i FN's Narkotikakommission, som mødes i Wien den 16. og 17. april 2003, foreslå, at kokabladet fjernes fra tabel I, således at der kan oprettes et lovligt marked for kokablade og dermed udvikles en bæredygtig landbrugsøkonomi i Andeslandene?

Svar

(29. september 2003)

Det spørgsmål, som det ærede parlamentsmedlem har rejst, er ikke blevet behandlet i Rådets instanser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2517/03

af Herbert Bösch (PSE) til Kommissionen

(29. juli 2003)

Om: Anvendelse af titlen direktør h.c. i Europa-Kommissionen

Et tysksproget EU-rådgivningskontor i Bruxelles anfører på sin website under medarbejderne en rådgiver, som har titel af Direktor h.c. der Europäischen Kommission.

Da den pågældende rådgiver på denne måde etablerer en forbindelse til Kommissionen, som skal give ham forretningsmæssige fordele, bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

- Findes titlen direktør h.c. rent faktisk?

- Findes der i så fald også andre tilsvarende titler?

- Findes der en liste over personer med denne udmærkelse, og er den offentligt tilgængelig?

- Er der mulighed for at indlede sanktioner mod personer, der bærer sådanne titler, såfremt de begår handlinger, der skader Kommissionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(18. september 2003)

1. Som det vil være det ærede medlem bekendt, tildeles titlen direktør h.c. som en æresbevisning (honoris causa). Personalevedtægtens artikel 54 bestemmer som følger: Ansættelsesmyndigheden kan bestemme, at en tjenestemand, der udtræder af tjenesten, udnævnes til ærestjenestemand i sin egen eller den nærmeste højere stillingsgruppe. Denne foranstaltning er ikke forbundet med økonomiske fordele.

2. Hidtil er flere tjenestemænd, der har haft stillinger på mellemlederniveau eller i den øverste ledelse som kontorchef, direktør, vicegeneraldirektør og generaldirektør, blevet udnævnt til ærestjenestemænd. Afgørelsen om, hvem der skal udnævnes, træffes efter ansøgning fra tjenestemanden eller hans eller hendes generaldirektør og/eller kommissær af kommissæren for personale og administration, ved delegation fra kommissærkollegiet og med udtrykkeligt samtykke fra både den kommissær, i hvis generaldirektorat den fratrædende tjenestemand arbejder, og generalsekretæren. Der indhentes også forudgående udtalelse fra Kommissionens Rådgivende Udvalg for Udnævnelser.

3. Som det fremgår af personalevedtægten, er foranstaltningen ikke forbundet med økonomiske fordele, og Kommissionen fører derfor ikke nogen officiel liste over, hvem der er blevet udnævnt, eftersom æresbevisningen ikke indebærer nogen økonomiske eller andre forpligtelser. Til orientering kan det oplyses, at tre personer inden for det seneste år (juli 2002 juli 2003) efter de gældende procedurer er blevet udnævnt til æreskontorchef, og at fire personer er blevet udnævnt til æresdirektør eller æresgeneraldirektør.

4. Tjenestemænd, der er fratrådt tjenesten, er fortsat omfattet af vedtægtens relevante bestemmelser, herunder også artikel 16 og 17, som bestemmer, at tidligere tjenestemænd fortsat er bundet af de samme forpligtelser som nuværende tjenestemænd. Overtræder en tidligere tjenestemand disse forpligtelser, kan han eller hun naturligvis pålægges passende sanktioner.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2094/03

af Amalia Sartori (PPE-DE) til Rådet

(17. juni 2003)

Om: Ulykker i hjemmet og hjemmet som arbejdsplads

Antallet af ulykker, der sker i hjemmet, er steget i foruroligende grad ikke bare i Italien, men også i andre lande. Statistiske data viser, at over 3 millioner mennesker hvert år kommer til skade i hjemmet. Heri indgår over 7 000 dødsfald. Verdenssundshedsorganisationen påpeger, at denne type ulykker, som rammer alle uanset alder, i de udviklede lande er den vigtigste dødsårsag blandt børn, selv om de den værst ramte gruppe er husmødrene.

Der er forskellige årsager til ulykkerne i hjemmet. En del af dem skyldes uopmærksomhed, ligegyldighed, utilstrækkeligt kendskab til og/eller manglende overholdelse af sikkerhedsforskrifter og farlige apparater eller kemiske stoffer i hjemmet, men også og måske først og fremmest en utilstrækkelig sikkerheds- og forebyggelseskultur.

I betragtning af at husmødrene udgør en gruppe arbejdstagere, som ofte ikke er beskyttet så meget, som de burde være, kunne det være en løsning af stor betydning at betragte hjemmet som en arbejdsplads i modsætning til, hvad der er fastsat i Rådets direktiv 98/24/EF(1) om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet mod risici i forbindelse med kemiske agenser.

Den italienske lov 493 af 3. december 1999 om sundhedsbeskyttelse i boliger og forsikring mod ulykker i hjemmet(2) sidestiller derimod hjemmet med en arbejdsplads.

Hvad ager Rådet at gøre i denne forbindelse?

Kan der efter Rådets opfattelse træffes en foranstaltning til fordel for husmødrene svarende til den italienske lov?

(1) EFT L 131 af 5.5.1998, s. 11.

(2) Den italienske statstidende nr. 303 af 28. december 1999.

Svar

(13. oktober 2003)

Rådet minder det ærede parlamentsmedlem om, at artikel 3, litra a), i rammedirektiv 89/391/EØF om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(1) definerer arbejdstageren som enhver person, som en arbejdsgiver har i sin tjeneste, herunder praktikanter og lærlinge, bortset fra hushjælp. Samme definition gælder for alle særdirektiver i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktivet, hvoraf direktivet om kemiske agenser er det fjortende.

Med hensyn til den eventuelle udvidelse af disse direktivers anvendelsesområde til at omfatte husholdningerne erindrer Rådet om, at initiativretten til enhver ny lovgivning henhører under Kommissionens enekompetence. Rådet har endnu ikke modtaget noget forslag, der går i retning af det, som det ærede parlamentsmedlem ønsker.

(1) EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2237/03

af Luigi Cocilovo (PPE-DE)og Markus Ferber (PPE-DE) til Kommissionen

(7. juli 2003)

Om: Bestemmelse om forbud mod kørsel med tunge lastbiler (over 7,5 t) på motorvej A 12 i Tyrol

Guvernøren i Tyrol har udstedt en bestemmelse om forbud mod kørsel med tunge lastbiler (over 7,5 t) på motorvej A 12 fra Kundl (20,4 km) til Ampass (66,8 km). Denne bestemmelse er helt klart i modstrid med Fællesskabets retsakter, en tilsidesættelse af principperne om fri bevægelighed for varer og er ydermere en farlig transportrestriktion.

Hvilke skridt har Kommissionen til hensigt at tage for at råde bod på denne alvorlige situation, som er en overtrædelse af principperne om fri bevægelighed for varer i Den Europæiske Union?

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen overvejet for at sikre, at der ikke iværksættes andre aktioner af denne art i fremtiden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(12. august 2003)

Kommissionen besluttede den 23. juli 2003 at indbringe Østrig for Domstolen, da den er af den opfattelse, at forbuddet, som skulle træde i kraft den 1. august 2003, mod kørsel på en bestemt strækning af motorvej A 12 med tunge lastbiler, som transporterer visse varer, er i strid med reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser og hindrer den frie bevægelighed for varer i EU. De informationer, den østrigske regering har fremsendt efter indledningen af overtrædelsesproceduren fra Kommissionens side den 24. juni 2003 og efter fremsendelse af en begrundet udtalelse den 9. juli 2003, er ikke tilstrækkelige. Kommissionen har derfor besluttet at indbringe sagen for Domstolen med anmodning om foreløbige forholdsregler, dvs. midlertidig suspendering af forbuddet. Den 30. juli 2003 afsagde Domstolens præsident en kendelse om, at Republikken Østrig skulle suspendere anvendelsen af den anfægtede lovgivning i afventning af procedurens videre forløb.

For så vidt angår de ærede medlemmers andet spørgsmål, skal Kommissionen minde om, at den i 1998 forelagde et forslag til direktiv om et transparent, harmoniseret sæt regler for kørselsrestriktioner for lastvogne i international transport på bestemte vejstrækninger inden for det europæiske transportnet(1). Et ændret forslag blev forelagt i 2000. I forslaget, som for øjeblikket ligger til behandling i Rådet og Europa-Parlamentet, opereres der med en harmonisering af kørselsrestriktionerne for tunge lastvogne, hvor det pålægges medlemsstaterne kun at indføre restriktioner inden for bestemte tidsrum, idet der indrømmes dem en vis manøvrefrihed.

Den ramme, der er foreslået af Kommissionen, vil bidrage til at gøre transportsektoren mere funktionsdygtig, hvilket vil komme alle de sektorer til gode, der er afhængige af vejgodstransport.

(1) EFT C 198 af 24.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1496/03

af Florence Kuntz (EDD) til Rådet

(24. april 2003)

Om: Bevarelse af den irakiske arkæologiske arv

Bomberne, der siden den 20. marts 2003 er faldet over Mesopotamien, hærværket mod og udplyndringen af det arkæologiske museum i Bagdad, får os til at tænke på, at Iraks arkæologiske arv har været i fare siden 1991.

Efter ødelæggelserne af udgravningerne under Golfkrigen fulgte plyndringer, de udenlandske arkæologhold rejste, deres arbejdssteder stod forladte tilbage, og der gik en illegal handelsstrøm af stjålne genstande mod vesten.

De seneste tre ugers amerikanske militærindsats har betydet det irakiske styres sammenbrud. Uden nogen statsmagt er det nu et spørgsmål, hvem der i dag beskytter landets syv nationale museer og ca. 10 000 arkæologiske udgravninger.

Hvorledes ønsker Den Europæiske Union at tilkendegive sin støtte til det irakiske folk og hjælpe det med at beskytte landets usædvanlige kulturarv?

Hvorledes agter Den Europæiske Union at mobilisere medlemsstaterne i kampen mod ulovlig handel med de stjålne genstande?

Svar

(29. september 2003)

Rådet er dybt bekymret over den tragiske ødelæggelse af kulturgoder, arkæologiske områder og monumenter af uerstattelig historisk værdi i Irak, hvorunder museer og biblioteker af vital betydning for ikke blot Irak, men hele verden er blevet vandaliseret og plyndret.

Konventionen af 1970 om foranstaltninger til forbud mod og forebyggelse af ulovlig indførsel, udførsel og overdragelse af ejendomsretten til kulturgenstande og UNIDROIT-konventionen af 1995 om stjålne eller ulovligt udførte kulturgenstande udgør et globalt retsgrundlag for kampen mod ulovlig overdragelse af kulturgenstande. Interpol er ved at centralisere og formidle de relevante oplysninger og har oprettet et særligt websted med kunstgenstande, der er stjålet for nylig.

På samlingen den 6. maj vedtog Rådet (kultur) enstemmigt en erklæring, hvori det især understregede behovet for at beskytte Iraks kulturgoder effektivt og at tilbagelevere de genstande, der ulovligt er fjernet fra museer og arkæologiske områder, og hvori det erklærede, at EU aktivt støtter UNESCO's initiativer og aktioner i denne forbindelse.

Rådet gør det ærede parlamentsmedlem opmærksomt på, at det er ved medlemsstaternes fulde samarbejde inden for Interpols rammer, at stjålne irakiske kunstgenstande kan findes og tilbageleveres.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2156/03

af Heinz Kindermann (PSE) til Kommissionen

(24. juni 2003)

Om: Satellitovervågningssystemer af fiskerfartøjer med en længde på under 24 m

I henhold til artikel 22 i forordning (EF) nr. 2371/2001(1) skal fiskerfartøjer på over 18 m længde fra den 1. januar 2004 være udstyret med et sporings- og identificeringssystem (satellitovervågningssystem) og fartøjer på over 15 m længde fra den 1. januar 2005. Denne ordning var hidtil begrænset til fiskerfartøjer på over 24 m længde.

I henhold til den tidligere forordning gjaldt der en undtagelse fra denne forpligtelse for fiskerfartøjer, der enten anløb landingshavnen inden for 24 timer eller udelukkende fiskede inden for 12-sømilegrænsen. Denne undtagelse er blevet ophævet i den nye forordning.

1. Er Kommissionen rede til inden for rammerne af artikel 22, stk. 3, at genindføre undtagelsesbestemmelsen, og navnlig for fiskerfartøjer med en længde på under 24 m?

2. Hvornår kan man i givet fald regne med, at der træffes en sådan beslutning?

3. Mener Kommissionen i benægtende fald ikke, at forpligtelsen ville medføre en uforholdsmæssig stor byrde sammenlignet med den økonomiske betydning af aktiviteten for små fiskerfartøjer, der kun fisker inden for 12-sømilegrænsen eller anløber landingshavnen inden for 24 timer?

(1) EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischlerpå skriftlige forespørgsler P-2156/03 og P-2157/03

(17. juli 2003)

1. Udvidelse af FOS-systemet, så det også gælder for mindre fartøjer, indgår i den politiske aftale om en reform af den fælles fiskeripolitik, der blev indgået i december 2002. Udvidelsen har til formål at forbedre kontrollen og håndhævelsen af fiskeripolitikken.

FOS menes at være mere acceptabel for fiskerierhvervet, hvis denne type overvågning gælder på samme måde for alle fiskerfartøjer, der opfylder et bestemt længdekriterium, som har den fordel, at det er let at se og er gennemskueligt. Det er derfor et vigtigt skridt på vejen mod etablering af ensartede betingelser for fiskeriet på EU-plan.

Dette tiltag er i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om reformen af den fælles fiskeripolitik (den såkaldte vejviser). Deri bebudede Kommissionen, at de gældende undtagelser skulle bortfalde, og at systemet skulle udvides til at omfatte alle fiskerfartøjer af en længde på over 10 meter.

På denne baggrund har Kommissionen ikke til hensigt at foreslå, at fartøjer på over 15 meter bliver undtaget fra FOS.

2. Det følger af svaret på første spørgsmål, at der ikke kan forventes nogen ny beslutning.

3. Kommissionen har den opfattelse, at FOS er et omkostningseffektivt overvågningsværktøj, der forbedrer fiskerikontrollen væsentligt, og at dets udvidelse er berettiget.

For at gøre det mindre byrdefuldt for fiskerne, har medlemsstaterne ansøgt EU om finansielt tilskud til satellitsporingsudstyr. Kommissionen vil inden for de gældende budgetmæssige rammer yde støtte på samme måde, som den tidligere har gjort til fartøjer, der allerede er omfattet af FOS.