SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3528/98

af Edith Mueller (V) til Kommissionen

(13. november 1998)

Om: Direktiv nr. 85/337/EOEF's anvendelse paa en del af et omraade i en medlemsstat (hhv. flere medlemsstater), saerlig i forbindelse med konvertering af militaerlufthavne, f.eks. Weeze/Laarbruch (Tyskland)

I en dom afsagt af EF-Domstolen blev den tyske lov om miljoerisikovurdering paatalt og fundet i uoverensstemmelse med direktiv 85/337/EOEF(1), navnlig blev det i dommen stadfaestet, at ikke alle de i direktivet fastsatte projekter kontrolleres.

1. Hoerer tidligere militaerlufthavne, som skal omdannes til civile anlaeg, principielt til den gruppe af projekter, som EF-Domstolen har paatalt, eller foelger Kommissionen den holdning, som den tyske forbundsregering indtager, og som gaar ud paa, at en godkendelse efter § 6 i den tyske Luftfahrtgesetz (luftfartslov) (den hurtige godkendelsesprocedure uden miljoerisikovurdering) er tilstraekkelig?

2. Hidroerer der en saerlig bedoemmelse fra den omstaendighed, at lufthavne, som i givet fald beroeres heraf, til dels stoeder umiddelbart op til statsgraenser, og der skal loeses spoergsmaal med hensyn til rettigheder vedroerende overflyvning over et andet land, i forbindelse med Weeze/Laarbruch Nederlandene?

3. Skal der i dette specielle tilfaelde tages hensyn til den nederlandske lovgivning?

4. Har Kommissionen kendskab til lignende tilfaelde i andre medlemsstater, og hvorledes tacklede man disse?

5. Har Kommissionen kendskab til lignende tilfaelde eller enkelte projekter i Tyskland, hvor gennemfoerelsen af en miljoerisikovurdering blev omgaaet, og hvorledes tacklede man disse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(21. januar 1999)

1. Kommissionen antager, at det aerede medlem henviser til Domstolens dom af 22.10.1998 i sag nr. C-301/95 (Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland). Ifoelge denne dom har Tyskland overtraadt Raadets direktiv 85/337/EOEF ved ikke at have truffet de noedvendige forholdsregler til at opfylde direktivets bestemmelser inden for den fastsatte tidsfrist, ved at undlade at give Kommissionen meddelelse om samtlige foranstaltninger, landet har truffet for at opfylde direktivet, ved ikke at kraeve en miljoerisikovurdering for alle projekter, der i henhold til direktivet skulle underkastes en saadan, og hvor godkendelsesproceduren var blevet indledt efter den 3. juli 1988, samt ved paa forhaand at udelukke hele grupper af projekter, som staar opfoert i direktivets bilag II, fra kravet om en miljoerisikovurdering.

I dommen henvises der ikke specifikt til militaere lufthavne, der omdannes til civile. Foelgelig maa det vurderes fra sag til sag, hvorvidt dommen ogsaa omfatter disse lufthavne. Kommissionen er ikke i stand til at kommentere den tyske regerings holdning, for saa vidt angaar artikel 6 i den tyske "Luftverkehrsgesetz", da den ikke er blevet underrettet om denne holdning.

2. og 3. Artikel 7 i direktiv 85/337/EOEF foreskriver, at saafremt en medlemsstat konstaterer, at et projekt vil kunne faa betydelig indvirkning paa miljoeet i en anden medlemsstat, eller hvis en medlemsstat, der vil kunne beroeres i betydelig grad, anmoder herom, fremsender den medlemsstat, paa hvis omraade projektet foreslaas gennemfoert, de oplysninger, der er indhentet i henhold til artikel 5, til den anden medlemsstat, samtidig med at den goer dem tilgaengelige for sine egne statsborgere. Disse oplysninger ligger til grund for enhver noedvendig hoering inden for rammerne af de to medlemsstaters bilaterale forbindelser paa grundlag af gensidighed og ligestilling. Denne bestemmelse kan gaelde i det saerlige tilfaelde det aerede medlem naevner.

4. og 5. For saa vidt angaar anvendelsen af direktiv 85/337/EOEF paa lufthavne omfattet af bilag II i andre medlemsstater, er Kommissionen blevet underrettet om et tilfaelde inden for rammerne af EF-traktatens artikel 177, nemlig vedroerende en lufthavn i Bolzano i Norditalien. I dette tilfaelde mener Kommissionen, at der burde have vaeret foretaget en vurdering af projektets indvirkning paa miljoeet. For saa vidt angaar saadanne projekter i Tyskland, er Kommissionen blevet underrettet om adskillige klager i forbindelse med sager, hvor der ikke er blevet foretaget miljoeindvirkningsvurderinger som foelge af, at direktivet ikke er blevet korrekt gennemfoert praksis. I saadanne tilfaelde har Kommissionen henvist de paagaeldende klagere til de overtraedelsesprocedurer, der har foert til den ovennaevnte dom (jf. punkt 1).

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.