SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3579/96 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (17. december 1996)

Om: Farlig forurening af Europas have

Vil Kommissionen, under henvisning til

- at det ifoelge skoen fra WHO (Verdenssundhedsorganisationen) forholder sig saadan, at en fjerdedel af de mennesker, der holder badeferie (anslaaet til omkring 100 mio personer), og som vaelger at holde denne ferie ved Europas kyster, ofte paadrager sig meget alvorlige infektioner af forskellig art, selv om de foelger de efterhaanden elementaere sikkerheds- og forholdsregler (afholder sig fra at spise raa skaldyr, fra at bade i naerheden af kloakudledninger eller udledninger af industrielt spildevand osv.),

- at vore have er saa forurenede, at de slaar deres egne beboere, fiskene, ihjel, og at de fisk, der overlever, fordi de paagaeldende arter tilpasser sig forholdene, ofte, da de er et vigtigt led i foedekaeden, bliver en kilde til fare for dem, der spiser fisk,

- at det sidste vigtige moede, som fandt sted i Marseille i begyndelsen af oktober 1996, beskaeftigede sig med en raekke ofte doedbringende giftstoffer som f.eks. klorerede oploesningsmidler, pesticider, ddt, dioxin, kulbrinter osv.,

1. gribe ind for at sikre, at medlemsstaterne gennemfoerer bestemmelserne og forhindrer denne fortsatte farlige spredning af giftstoffer?

2. soerge for, at kapaciteten paa de rensningsanlaeg, der nu efterhaanden findes i mange turistomraader, ikke, saaledes som det er tilfaeldet i dag, tilpasses efter antallet af indbyggere, men efter antallet af turister, som i hoejsaesonen ofte tredobler indbyggertallet i forhold til antallet af fastboende, hvilket goer rensningsanlaeggene fuldstaendig nyttesloese?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (21. januar 1997)

I direktivet om badevand (Raadets direktiv 76/160/EOEF) ((EFT L 31 af 5.2.1976. )) defineres badevand som alle vandomraader, hvor badning enten er udtrykkeligt tilladt eller ikke forbudt, og som traditionelt benyttes af et stort antal badende. Direktivet opstiller vandkvalitetsnormer (fysiske, kemiske og mikrobiologiske parametre) for alle badeomraader og forpligter medlemsstaterne til at overholde disse normer, at overvaage kvaliteten af deres badevand og indberette resultaterne af denne overvaagning til Kommissionen. Kommissionen offentliggoer hvert aar en sammenfattende rapport om badevandets kvalitet.

I henhold til direktivet om behandling af byspildevand (Raadets direktiv 91/271/EOEF) ((EFT L 135 af 30.5.1991. )) skal der vaere spildevandsinsamlingssystemer og renseanlaeg i alle byomraader over en vis stoerrelse (2000 befolkningsaekvivalenter for udledninger til ferskvand og 10 000 befolkningsaekvivalenter for udledninger til havvand; »befolkningsaekvivalent« er en hyppigt anvendt maaleenhed for forurening af spildevand, svarende til forureningsbelastningen fra en person pr. dag). Direktivet opstiller krav om emissionsgraensevaerdier for renseanlaeg. Fristerne for opfyldelse af disse maal er den 31. december 1998, den 31. december 2000 eller den 31. december 2005, afhaengigt af byomraadets stoerrelse og recipientens egenskaber. I direktivet hedder det, at ved fastsaettelsen af stoerrelsen af et spildevandsrenseanlaeg skal forureningsbelastningen beregnes paa grundlag af den hoejeste ugentlige gennemsnitsbelastning, der tilgaar renseanlaegget i aarets loeb. Stoerrelsen af et renseanlaeg skal derfor baseres paa befolkningen samt andre spildevandskilder som f.eks. industrien. I tilfaelde, hvor antallet af turister er tre gange saa stort som den fastboende befolkning (som anfoert i forespoergslen), vil et renseanlaeg, der udelukkende er baseret paa den fastboende befolkning, ikke vaere i overensstemmelse med direktivet.

I sin egenskab af traktatens vogter overvaager Kommissionen til stadighed, at Faellesskabsretten transponeres og gennemfoeres korrekt, og indleder om noedvendigt overtraedelsesprocedurer.