ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0462/00

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(24. februar 2000)

Om: Promillegrænser for førere af motorkøretøjer

Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt den overvejer et nyt forslag om nedsættelse af promillegrænserne i hele Den Europæiske Union, og hvornår Kommissionen i så fald kan forventes at forelægger et sådant forslag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(20. marts 2000)

Kommissionen har gennem mange år undersøgt problemet med spirituskørsel og de færdselsuheld, som dette afstedkommer. Både ud fra hensynet til færdselssikkerheden og til folkesundheden er man nået til den konklusion, at bekæmpelsen af spirituskørsel må prioriteres på nationalt niveau såvel som på EU-niveau for at gøre EU's veje mere sikre og undgå mange menneskelige lidelser. De fleste eksperter er enige om, at der er behov for en pakke af foranstaltninger for at løse dette problem, som skal omfatte grænser for blodalkoholkoncentrationen (BAK), hensigtsmæssige programmer og kampagner til fremme af sundheden, effektiv og målrettet håndhævelse samt bøder og rehabiliteringsprogrammer til personer, der groft eller gentagne gange overtræder loven.

Det oprindelige forslag om en BAK-grænse på 0,5 promille (mg/ml), der blev fremsat i 1988, blev aldrig vedtaget, fordi for mange medlemsstater af hensyn til nærhedsprincippet var imod en sådan foranstaltning, selv om de for deres eget vedkommende var parat til at acceptere en grænse på 0,5 mg/ml. Siden 1988 har nogle medlemsstater rent faktisk indført en grænse på 0,5 mg/ml i deres nationale lovgivning.

På den baggrund har Kommissionen ikke til hensigt at fremsætte et nyt direktiv, men ser derimod en henstilling fra Rådet som det bedste middel til at løse dette vigtige færdselssikkerhedsmæssige og folkesundhedsmæssige problem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1242/00

af Elizabeth Lynne (ELDR) til Kommissionen

(14. april 2000)

Om: Lærere og arbejdstidsdirektivet

Vil Kommissionen oplyse, hvorvidt lærere er omfattet af arbejdstidsdirektivet? Kan Kommissionen give oplysninger om arbejdstidsdirektivets bestemmelser inden for undervisningssektoren i Det Forenede Kongerige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(8. juni 2000)

I artikel 1, stk. 3, i Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (arbejdstidsdirektivet)(1), fastslås det, at dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EF, jf. dog artikel 17 i nærværende direktiv med undtagelse af vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse.

I henhold til artikel 2 i Rådets direktiv 89/391/EF om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(2) finder dette direktiv anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter (industri, landbrug, handel, administration, tjenesteydelser, undervisning, kulturel virksomhed, fritidsbeskæftigelse osv.). Dette direktiv finder ikke anvendelse, når særlige forhold i tilknytning til visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste, f.eks. i de væbnede styrker eller inden for politiet, eller til visse specifikke aktiviteter i civilbeskyttelsestjenesterne på afgørende vis taler imod dets anvendelse. I så fald skal det påses, at arbejdstagernes sikkerhed og sundhed sikres i videst muligt omfang i overensstemmelse med målsætningen i dette direktiv.

På grundlag af disse to bestemmelser er det klart, at arbejdstidsdirektivet gælder for læreres arbejde.

Ifølge de informationer, Kommissionen råder over, gælder arbejdstidsbestemmelserne fra 1998 (Statutory Instruments 1998 No. 1833) til gennemførelse af arbejdstidsdirektivet i Det Forenede Kongerige også for læreres arbejde.

(1) EFT L 307 af 13.12.1993.

(2) EFT L 183 af 29.6.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1541/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Rådet

(12. maj 2000)

Om: Overtrædelse af artikel 44 i Europa-Parlamentets forretningsorden

Jeg har stillet flere forespørgsler til Rådet om Østrig:

- prioriteret forespørgsel indgivet den 21. februar 2000, registreret den 25. februar; disse skal i henhold til forretningsordenens artikel 44, stk. 5, besvares inden for en frist på tre uger, idet fristen er at regne fra registreringen i Rådet. Denne forespørgsel skulle således have været besvaret senest den 17. marts.

- forespørgsler indgivet den 21. februar 2000, registreret den 13. marts; disse skal i henhold til forretningsordenens artikel 44, stk. 6, besvares inden for en frist på seks uger, idet fristen er at regne fra registreringen i Rådet. Disse forespørgsler skulle således have været besvaret senest den 25. april.

I betragtning af denne overtrædelse af Europa-Parlamentets forretningsorden bedes Rådet tilkendegive, om det er bekendt med disse bestemmelser i den gældende forretningsorden, og om det agter at overholde disse i fremtiden?

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-1299/00, E-1300/00 og P-1541/00

(10. juli 2000)

Rådet minder det ærede parlamentsmedlem om, at det ikke er bundet af ovennævnte frister, for så vidt disse er et resultat af Europa-Parlamentets forretningsorden, artikel 44, stk. 5, 6 og 7.

Rådet ønsker dog at understrege, at det med henblik på et bedre samarbejde med Europa-Parlamentet på dette område hurtigt har truffet en række interne foranstaltninger, der tager sigte på at gøre det muligt for Rådet at besvare de skriftlige forespørgsler inden for en frist, der ikke overstiger to måneder. Som led heri har det i sine forberedende organer fastlagt en procedure, som tager sigte på at opfylde kravet om ligevægt mellem dette mål og nødvendigheden af at sikre, ved konsultation af de kompetente tjenestegrene og en procedure, der giver Rådet mulighed for at gøre indsigelse, at de afgivne svar er af den højest mulige kvalitet.

I årenes løb har forskellige faktorer været medvirkende til, at det har været vanskeligere at sikre denne ligevægt, hvilket forsinker svarerne; der er ikke alene er tale om en betydelig stigning i antallet af skriftlige forespørgsler til Rådet, hvilket er en ikke-ubetydelig faktor, men også om, at der nu stilles af forespørgsler på områder, der forudsætter en indgående undersøgelse, eller også det forhold, at svarene skal være aktuelle, hvilket undertiden kræver en frist, for at parlamentsmedlemmet kan blive orienteret om den seneste udvikling i situationen.

Rådet nærer således de samme bekymringer som det ærede parlamentsmedlem, det bekræfter igen sit ønske om under alle omstændigheder af afgive de mest hensigtsmæssige og mest fyldestgørende svar på de skriftlige forespørgsler, det får forelagt. Det vil overveje, hvorledes det kan optimere de nuværende undersøgelsesprocedurer under iagttagelse af ovennævnte krav.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0040/00 af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen. Nedskæring af budgetbevillinger til Poseima.



EF-Tidende nr. 374 E af 28/12/2000 s. 0019 - 0019



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0040/00 af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen (19. januar 2000) Om: Nedskæring af budgetbevillinger til Poseima Med ændringsskrivelse nr. 4 til FBF for regnskabsåret 2000 øger Kommissionen bevillingerne til andre programmer på bekostning af Poseima-programmet med henvisning til dette programs mere begrænsede behov. Det viser sig imidlertid, at udgifterne til Poseima-programmet ifølge betænkningen om de yderste randområder, der vedtoges den 22. december 1999, var højere end de bevillinger, der oprindeligt var afsat på budgettet for 1999. Med hvilken begrundelse har Kommissionen foretaget en sådan nedskæring? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (7. marts 2000) Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på dettes skriftlige forespørgsel nr. E-0038/00(1) samt til svar på skriftlig forespørgsel nr. E-2403/99 fra Ilda Figueiredo(2). (1) EFT C 303 E af 24.10.2000. (2) EFT C 225 E af 8.8.2000, s. 125.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0630/00

af María Ayuso González (PPE-DE) til Kommissionen

(3. marts 2000)

Om: Virksomheder, der modtager eksportrestitutioner

Eksportrestitutionerne har spillet en vigtig rolle til fremme af landbrugseksporten. Hovedparten af EU's eksportvirksomheder beskæftiger sig ligeledes med markedsføring og forarbejdning, og de har derfor ansøgt om og modtaget sådanne restitutioner.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke virksomheder der har modtaget eksportrestitutioner til en værdi af mere end 100 000 ecu/euro pr. år med angivelse af a) det samlede støttebeløb for hvert år i perioden 1986-1999, b) de pågældende virksomheders hjemland eller det land, beløbet er tildelt, c) hvilke afgrøder eller eksportprodukter det drejer sig om (kapitler) og d) hvorvidt det udelukkende drejer sig om markedsførende virksomheder (eksportører og/eller forarbejdningsvirksomheder), eller om det ligeledes drejer sig om producenter (jordbrugere eller kvægavlere)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. april 2000)

Kommissionen gør det ærede medlem opmærksom på, at opgaverne i vidt omfang er uddelegeret til de udbetalende organer i medlemsstaterne. Denne uddelegering finder sted i henhold til lovbestemmelserne om EF-landbrugsstøtten, inkl. eksportrestitutionerne, som afholdes over EF-budgettet, herunder nærmere betegnet Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik(1) og Kommissionens forordning (EF) nr. 296/96 af 16. februar 1996 om de oplysninger, som medlemsstaterne skal fremsende, og om månedlig bogføring af de udgifter, der finansieres gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (EUGFL), og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2776/88(2) denne forordning indeholder visse gennemførelsesbestemmelser for Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 af 17. maj 1999 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte(3)). Det er således direkte de udbetalende organer, der administrerer anmodningerne om landbrugsstøtte, og som derfor har alle oplysningerne om støttemodtagerne. De udbetalende organer godkendes for øvrigt af medlemsstaterne i henhold til bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7. juli 1995 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen(4).

Kommissionen råder derimod ikke over de oplysninger, som det ærede medlem udbeder sig. Med henblik på Kommissionens kontrol modtager den fra medlemsstaterne en række regnskabsoplysninger, som er nøje angivet i de gældende bestemmelser. Disse oplysninger gør det muligt at finde frem til, hvem der har fået støtte, men ifølge EU-bestemmelserne om beskyttelse af personlige oplysninger, som EU-institutionerne er bundet af i henhold til traktatens artikel 286 (ex 213B), kan Kommissionen ikke offentliggøre disse oplysninger.

(1) EFT L 160 af 26.6.1999.

(2) EFT L 39 af 17.2.1996.

(3) EFT L 160 af 26.6.1999.

(4) EFT L 158 af 8.7.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0367/00

af Marie-Noëlle Lienemann (PSE) til Kommissionen

(14. februar 2000)

Om: Reduceret momssats for fjernvarme

For øjeblikket står gas- og elforsyning på listen over de ydelser, for hvilke EU's medlemsstater kan anvende en reduceret momssats. Det samme gælder ikke for fjernvarme.

Fjernvarmeværkerne bidrager imidlertid ofte til oparbejdning af husholdningsaffald og til den energispredning, som Den Europæiske Union tilstræber, og da det også er sociale hensyn, der ligger til grund for den reducerede momssats, bør afgiftsbyrden være den samme, uanset om forbrugeren anvender gas, el eller fjernvarme til opvarmning, ikke mindst i betragtning af, at den enkelte ofte ikke har noget valg (kollektive boliger osv.).

Kan Kommissionen forklare, hvad der ligger til grund for denne forskelsbehandling af de forskellige former for energiforsyning, og om den agter at råde bod på denne uretfærdighed ved at foreslå fjernvarme optaget på listen over ydelser, for hvilke der kan anvendes en reduceret momssats?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(22. marts 2000)

I henhold til den nugældende fællesskabsret kan medlemsstaterne ikke anvende en nedsat momssats over for modtagere af fjernvarme.

De nuværende bestemmelser er et resultat af en række forhandlinger i Rådet, der førte til en ændring af Kommissionens indledende forslag(1), og de åbner kun mulighed for en nedsat momssats for naturgas og elektricitet.

I Kommissionens forslag til tilnærmelse af satserne nævnte Kommissionen, at energiprodukter til opvarmning og belysning burde være berettigede til at være omfattet af en obligatorisk nedsat sats, så man undgik eventuelle konkurrenceforvridninger.

Kommissionen kan bekræfte, at under den kommende gennemgang af indholdet af bilag H til sjette momsdirektiv (77/388/EØF)(2), som den nedsatte momssats finder anvendelse på, vil Kommissionen undersøge dette spørgsmål, uden at den på nuværende tidspunkt kan foruddiskontere udgangen af drøftelserne i Rådet i forbindelse med behandlingen af eventuelle nye forslag.

(1) EFT C 250 af 18.9.1987, som ændret ved EFT C 44 af 19.2.1992.

(2) EFT L 262 af 15.10.1977.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0812/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Rådet

(20. marts 2000)

Om: Udtalelser fra den belgiske udenrigsminister, Louis Michel, om den østrigske regering

Den belgiske udenrigsminister, Louis Michel, har omsider den 27. februar betegnet sine skarpe udtalelser overfor den østrigske regering som uheldige og taget dem tilbage. De internationale presseagenturer meddelte, at han havde betegnet sin appel til belgiske turister om på grund af den nye regeringskoalition ikke at rejse til Østrig som en brøler, ja endda næsten en smagløshed. Men de, der håbede, at Belgien tog sin isolationsstrategi overfor Østrig op til fornyet overvejelse, blev allerede to dage senere bitterligt skuffet.

I et interview med den belgiske ugeblad Le Journal du Mardi, som udkom den 29. februar, udtalte Michel, at han ønskede, at de 14 EU-landes sanktioner overfor Østrig ville bevirke, at regeringen i Wien måtte gå af. På spørgsmålet om, hvad der var formålet med hans strategi overfor Østrig, svarede han ordret: Jeg ønsker at styrte den nuværende østrigske regering. Haider er uden tvivl en nynazist, men Wolfgang Schüssel er hans medskyldige af ren personlig ærgerrighed. Louis Michel skaber med sine modstridende udtalelser, der står i skarp modsætning til det europæiske ideal om partnerskabsbetonede og ansvarlige forbindelser mellem medlemsstaterne, præsedens hvad angår forbindelserne mellem landene i Den Europæiske Union. Projektet Europa, et freds- og stabilitetsprojekt, der baserer på et ansvarsbevidst, tillidsfuldt, fælles økonomisk, politisk og socialt samarbejde, bringes i fare på grund af uforsigtige og usensible udtalelser á la Louis Michels.

I denne forbindelse må det spørges, hvad Rådet agter at gøre for at standse den fortsatte desintegrationsproces i Unionen, som er begyndt siden isolationsstrategien overfor Østrig blev indledt?

Svar

(25. maj 2000)

Rådet har ikke taget stilling til dette emne og kan derfor ikke kommentere de spørgsmål, som det ærede medlem rejser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1302/00

af Andrew Duff (ELDR) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Erklæring fra Rådets vicegeneralsekretær

Er Kommissionens formand i sin egenskab af medlem af Det Europæiske Råd enig i den erklæring, som Rådets vicegeneralsekretær, Philippe de Boissieu, afgav i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender den 3. april 2000, ifølge hvilken Det Europæiske Råd aldrig læser formandskabets konklusioner, hvorfor han ikke kunne forklare dem?

Er han enig i de Boissieus opfattelse, som går ud på, at Det Europæiske Råd ikke er i stand til effektivt at samordne behandlingen af almindelige anliggender i Rådet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(23. maj 2000)

Kommissionen har ikke for vane at udtale sig om interne forhold i Fællesskabets øvrige institutioner.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1019/00

af Lucio Manisco (GUE/NGL) til Rådet

(6. april 2000)

Om: Fem tilfælde af tortur og menneskerettighedskrænkelser i Tyrkiet

I de seneste syv dage har en række trykte organer, ngo'er samt kilder i det internationale Røde Kors og FN gjort Europa-Parlamentet opmærksom på en sag omhandlende fem tyrkiske erhvervsfolk, ingeniører og virksomhedsledere Halil Muftuoglu, Emre Nil, Ferhat Terkoglu, Hasan Basri Guner og Timur Ayan som efter at have været udsat for længerevarende og grov tortur er blevet tvunget til at underskrive falske tilståelser af forbrydelser mod staten. Torturen omfattede ifølge ofrenes oplysninger og bevismateriale indsamlet af forskellige kilder, hvilket imidlertid ikke har været omtalt i den tyrkiske presse, bl.a. elektrochokbehandling af testiklerne, oversprøjtning med iskoldt vand samt slag med knipler, der var indviklet i håndklæder for ikke at efterlade spor i form af blodudtrædninger. Ydmygelserne blev begået af betjente og funktionærer i Direktoratet for Organiseret Kriminalitet i Istanbul, en afdeling under det tyrkiske efterforskningspoliti. Alle fem er i øjeblikket tilbageholdt i fængslet i Bayrampasa og afventer retsforfølgning.

1. Mener Rådet ikke, at dette seneste tilfælde i den lange række af alvorlige krænkelser af menneskerettighederne er et åbenlyst dementi af premierminister Ecevits og hele den tyrkiske regerings erklæringer om reformerne af retssystemet, der allerede er iværksat, og som skulle forberede Tyrkiets indtræden i EU?

2. Mener Rådet ikke, at den overvejende positive holdning, som den udvidelsesansvarlige kommissær, Vanheugen, gav udtryk for efter sit seneste besøg i Istanbul om de fremskridt, Tyrkiet har gjort på dette område, i høj grad er ubegrundet eller i hvert fald forhastet?

3. Mener Rådet ikke, at den bør anmode den tyrkiske regering om en omgående forklaring på den umenneskelige behandling af de fem tilbageholdte, inden forhandlingerne om Tyrkiets optagelse i EU indledes?

Svar

(10. juli 2000)

Den Europæiske Union har rejst og vil blive ved med at rejse menneskerettighedsspørgsmålet over for den tyrkiske regering, således som det senest skete på mødet i Associeringsrådet EF-Tyrkiet den 11. april 2000. EU er bekymret over rapporterne om krænkelser af menneskerettighederne og vil blive ved med at følge menneskerettighedssituationen i Tyrkiet nøje og om nødvendigt tage enkeltsager op over for de tyrkiske myndigheder.

Tyrkiet er slået ind på en reformproces på dette område. EU hilser det velkomment, at Tyrkiet nu er indstillet på at forbedre menneskerettighedssituationen, og Unionen vil til enhver tid støtte og opmuntre Tyrkiet i denne proces. EU ser frem til yderligere fremskridt på dette område.

I den forbindelse erindrer EU om, at det er en forudsætning for at indlede tiltrædelses-forhandlinger, at de politiske Københavnskriterier, som omfatter garanti for menneskerettighederne, opfyldes. Som følge heraf er sådanne forhandlinger endnu ikke indledt med Tyrkiet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0226/00

af José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) til Rådet

(28. januar 2000)

Om: Anholdelse af moderate cubanske dissidenter

De moderate dissedenter Osvaldo Payá Sardinas og Héctor Palacios blev for nylig anholdt på Cuba og ført til et ukendt sted. Ifølge den cubanske kommission for menneskerettigheder og national forsoning er der siden november 1999 foretaget henved 300 anholdelser af dissidenter og menneskerettighedsaktiviter.

Er Rådet bekendt med disse begivenheder?

Hvad mener Rådet om disse anholdelser?

Agter Rådet at træffe nogen form for foranstaltninger i denne situation?

Svar

(2. maj 2000)

Som det vil være det ærede parlamentsmedlem bekendt, følger Rådet meget nøje menneskerettighedssituationen i Cuba i almindelighed og forholdene for dissidenter i særdeleshed.

I den konkrete sag om arrestationen af Osvaldo Paya Sardiñas fra Movimiento Cristiano de Liberación og Héctor Palacios, der er en af stifterne af Partido de Solidaridad Democrática, som begge blev tilbageholdt den 25. januar, kan det oplyses, at Rådet løbende er blevet holdt orienteret om deres situation og bifaldt meddelelsen om, at de var blevet løsladt dagen efter deres arrestation.

På menneskerettighedsområdet har EU klart givet udtryk for sin holdning over for de cubanske myndigheder, hver gang det har været påkrævet, både ved hjælp af offentlige erklæringer og demarcher. Endvidere samarbejder EU-missionerne i Havana regelmæssigt om menneskerettighedsspørgsmål og opretholder en nyttig dialog med cubanske dissidenter og andre grupper i det cubanske samfund. I marts sidste år udsendte Rådet en erklæring, hvori EU udtrykte beklagelse over resultatet af retssagen mod de fire medlemmer af den interne oppositionsgruppe og gentog sin opfordring til øjeblikkelig frigivelse af de fire.

EU's mål i forhold til Cuba er fortsat, således som det fremgår af den fælles holdning vedrørende Cuba, som Rådet vedtog den 2. december 1996, at tilskynde til en overgang til et pluralistisk demokrati og respekt for menneskerettighederne og de fundamentale frihedsrettigheder samt en bæredygtig økonomisk genopretning og forbedring af den cubanske befolknings levefod. EU finder, at resultatorienteret dialog og humanitær bistand er de bedste instrumenter til at nå dette mål.

Ved den sjette vurdering af den fælles holdning i november sidste år konkluderede Rådet, at der ikke er sket ændringer i landets forhold, som kan begrunde en ændring i EU's strategi.

Rådet vil fortsat rejse disse og andre menneskerettighedsspørgsmål over for de cubanske myndigheder ved enhver lejlighed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0678/00

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Diskrepans med hensyn til hyppigheden af hjerte-karsygdomme i medlemsstaterne og behovet for yderligere præventiv handling

Under henvisning til artikel 152 i traktaten om Den Europæiske Union og den eksisterende diskrepans med hensyn til hyppigheden af hjerte-karsygdomme i EU (hvor hyppigheden i Irland er næsten fem gange så stor som i Frankrig), og det forhold, at irske kvinder nu tegner sig for hvert andet hjertedødsfald i Irland, samt at mange tilfælde af hjertesygdomme let kan forebygges, vil Kommissionen da kommentere denne diskrepans og redegøre for, om den yderligere agter at tackle hjertesygdomme i EU (især i lande som Irland) med henblik på at sikre, at sådanne høje dødsrater nedbringes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(14. april 2000)

Kommissionen er bekendt med det problem, som det ærede medlem nævner.

Sagen drøftes for tiden i sammenhæng med det europæiske initiativ til fremme af hjertesundhed, som er et projekt, som omfatter hele Fællesskabet og har til formål at øge kendskabet til betydningen af at bekæmpe hjerte-kar-sygdomme og mulige metoder til forebyggelse blandt politiske beslutningstagere, sundhedspersonale og på lang sigt den brede offentlighed i alle medlemsstaterne.

Det forventes, at man i forbindelse med projektet vil foreslå retningslinjer for, hvordan hjerte-kar-sygdomme skal bekæmpes, og hvilke foranstaltninger og politikker for et sundere Europa, der skal udvikles og gennemføres i den sammenhæng.

Den ny folkesundhedsstrategi og handlingsprogrammet giver et godt grundlag for at fortsætte indsatsen for at bekæmpe hjerte-kar-sygdomme i Fællesskabet.