ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2826/00

af Dirk Sterckx (ELDR) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Opførelse af en betonvarefabrik med EU-støtte i et landbrugsområde i Portugal

Det forlyder, at den portugisiske betonvarefabrik Gonçalves og Filhos, Lda, har købt et skovbevokset naturområde på nogle hektar i kommunen Oliveira do Hospital. Det drejer sig her om et økologisk set yderst værdifuldt område, hvor der fortrinsvis drives landbrug. Der er aldrig foretaget en miljøindvirkningsvurdering for dette projekt. Skoven er allerede nu blevet ryddet, og i mellemtiden er nivelleringsarbejdet påbegyndt.

Er Kommissionen orienteret om dette projekt? Kan Kommissionen i benægtende fald undersøge det? Er det i bekræftende fald korrekt, at dette projekt er kommet i stand ved hjælp af EU-støtte? Er dette i bekræftende fald ikke i strid med basisreglerne for strukturfondene, hvori det hedder, at støttetildeling skal ske som led i en altomfattende og integreret strategi for bæredygtig udvikling, og hvori det ligeledes understreges, at der skal tilstræbes en højnelse af miljøkvaliteten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(6. oktober 2000)

Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(1) har ikke betonvarefabrikker som en særlig kategori.

Generelt, afhængigt af, hvad der anvendes til fremstilling af beton, f.eks. asbest til fremstilling af blød beton kan en betonvarefabrik betragtes som en installation til fremstilling og bearbejdning af asbest og asbestholdige stoffer, som så omfattes af bilag I i direktiv 85/337/EF, og i så tilfælde kræves en miljøindvirkningsvurdering.

Man kunne også tænke sig en situation, hvor et integreret anlæg (omfattende produktion af råmaterialer og fremstilling af beton) opføres nær råmaterialekilden. Afhængigt af sådanne aktiviteters betydning for miljøet, kan en miljøindvirkningsvurdering være påkrævet for udvinding af materialer.

Kommissionen ligger dog ikke inde med mere indgående oplysninger om det pågældende projekt, som kan give anledning til sådanne konklusioner.

Det af det ærede medlem nævnte projekt modtager ikke finansiering under strukturfonden.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2277/00

af Gianfranco Fini (UEN) og Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: Foranstaltninger til beskyttelse af den europæiske nøddeproduktion

På verdensplan bliver der spist 600 000 tons nødder, hvoraf de fleste bliver produceret i Tyrkiet (550 000 tons), og af de resterende bliver 90 % produceret i Italien og 10 % i Spanien og Frankrig.

Privatiseringen af omtalte sektor i Tyrkiet, som ud over at være i modstrid med den indgåede aftale med EU, der foreskriver at en tredjedel af produktionen skal oplagres, giver også den tyrkiske nøddeproduktion mulighed for at vurdere verdensmarkedet. Yderligere udløber OCM's bestemmelser om nøddesektoren snart, kan Kommissionen på baggrund heraf oplyse:

1. hvilke foranstaltninger der træffes for at beskytte den europæiske nøddeproduktion, særligt den italienske fra området omkring Viterbo, og for at beskytte producenternes indkomst?

2. om en fornyelse af fællesskabslovgivningen, som foreskriver, at de italienske, spanske og franske producenter modtager støtte?

3. om nøddesektoren vil blive anerkendt som værende noget særligt, og dermed få bevilget den hårdt trængte støtte?

4. om sukkervareindustrien er forpligtet til på emballagen at skrive, hvor de anvendte nødder stammer fra?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-2277/00 og E-2386/00

(18. september 2000)

Spørgsmålet om finansiel støtte til Fællesskabets nøddeproduktion inden for rammerne af afsnit II i Rådets forordning (EØF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om en fælles markedsordning for frugt og grønsager(1) blev diskuteret på landbrugsministrenes møde i Rådet den 17. juli 2000, hvor ministrene drog følgende konklusion:

På mødet den 17. juli opfordrede Rådet derfor Kommissionen til at forelægge forslag om, at betalingerne til nøddeproducenter videreføres på budgettet for 2001 for de programmer, som ellers ville udløbe i 2000.

Det blev endvidere vedtaget, at Kommissionen inden for rammerne af den rapport om ordningen for frugt og grønsager, som den skal fremlægge inden udgangen af 2000, i øvrigt undersøger situationen inden for nøddesektoren.

Der er ingen specifikke bestemmelser om oprindelseserklæringer for de råvarer, forarbejdningsindustrien anvender, og der er ingen planer om sådanne for nøddesektorens vedkommende.

(1) EFT L 118 af 20.5.1972.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2920/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(19. september 2000)

Om: Sports- og fritidsaktiviteter i Andalusien

Erkender Kommissionen, at den slags fritids-aktiviteter, som fandt sted på Ramon Romeros rideskole Seventh Heaven i Chivirel, Andalusien, gjorde denne til en fuldstændig upassende modtager af EU-midler, og hvilke skridt er der blevet taget for at sikre, at der i fremtiden indføres ordentlige overvågningsprocedurer, således at alle projekter, som modtager EU-midler, er bona fide-projekter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(9. november 2000)

Med hensyn til det projekt, som det ærede medlem henviser til, skal Kommissionen præcisere, at der vitterligt var tale om misbrug af midler til andre formål end dem, der var anført i ansøgningen om medfinansiering.

Dette misbrug blev hurtigt afsløret ved hjælp af den kontrolordning, der anvendes af Junta de Andalucia, og der blev straks indledt en geninddrivelsesprocedure vedrørende de pågældende beløb.

De betalinger, som de spanske myndigheder har foretaget til dette projekt, medtages ikke i de attesterede udgifter, som medlemsstaten anmelder til Kommissionen. Der har således ikke været tale om betalinger fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling som følge af de beløb, de spanske myndigheder har udbetalt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2346/00

af Olivier Dupuis (TDI) til Rådet

(24. juli 2000)

Om: Samspil mellem narkotikasmuglere og narkotikabekæmpelsen

Udvalget om Efterretningstjenesterne i De Forenede Staters Kongres offentliggjorde i maj måned konklusionerne fra den parlamentariske undersøgelse af den rolle, som CIA spillede i støtten til de nicaraguanske Contraer i begyndelsen af 1980'erne.

Under høringer for lukkede døre bekræftede forhenværende CIA-agenter den aktive ikke-indblanding, som Contraerne nød godt af med billigelse fra de amerikanske efterretningstjenester, hvilket satte dem i stand til at selvfinansiere deres væbnede kamp med indtægterne fra en meget omfattende kokainsmuglig.

Har Rådet kendskab til disse forhold? Anser Rådet en sådan situation for at være helt ekstraordinær inden for rammerne af bekæmpelsen af narkotikasmuglingen, eller ligger det inde med oplysninger om lignende situationer andre steder i verden, enten tidligere eller for øjeblikket? Mener Rådet ikke, at det som følge af alvoren af disse forhold bør fordømme dem i de kompetente internationale organer begyndende med FN's internationale narkotikakontrolprogram (UNDCP)? Mener Rådet desuden ikke, at alvoren af disse forhold bør foranledige det til straks at foreslå en revision af de internationale konventioner om narkotika, så der skabes en juridisk ramme omkring samtlige aktiviteter i forbindelse med fremstilling og afsætning af stoffer, der er forbudt i dag?

Svar

(7. november 2000)

De forhold, som det ærede parlamentsmedlem omtaler, har ikke været drøftet i Rådets organer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2793/00

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Afpresning af Fællesskabets eksportører

Muligheden for afpresning af Fællesskabets eksportører fra importører i tredjelande skyldes de strenge regler for godkendelse af importdokumentation, hvor et eventuelt manglende tolddokument i visse tilfælde er blevet (mis)brugt af importørerne til at presse eksportørerne til at yde uretmæssige dekorter eller lignende som betingelse for at returnere det originale tolddokument i behørig underskreven og stemplet stand.

Eksportørerne kan i sådanne tilfælde anvende sekundær dokumentation, men de nationale interventionsorganer er i praksis uhyre restriktive med at godkende sådanne papirer.

Vil Kommissionen overveje fordele og ulemper ved at overføre principperne fra beslutning nr. 1999/2497/EF af 28. juli 1999 (om alternativ primær dokumentation på Rusland) som basis for ny primær dokumentation gældende for andre lande end Rusland, det vil sige sideordnet med tolddokumentet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. oktober 2000)

Eksportøren kan selv vælge om bevisførelsen for, at toldformaliteterne ved import til tredjelande er i orden, skal ske gennem fremlæggelse af importtolddokumentet eller ved hjælp af et losse- og importbevis udstedt af et kontrolselskab. Meningen med et losse- og importbevis udstedt af et kontrolselskab er at lette eksportørernes arbejde. Disse kan ganske rigtigt være udsat for afpresning fra importørernes side for at få toldimportdokumentet udleveret.

Beslutningen af 28. juli 1999(1) om beviser for ankomst til bestemmelsesstedet for udførsler af landbrugsprodukter til Rusland blev vedtaget på grund af særlige forhold i dette land, som skyldes vedvarende problemer med de lokale administrationer. Da disse problemer stadig varer ved, er denne beslutning fornylig forlænget til 30. juni 2001, men den er af midlertidig art.

Ifølge beslutningen skal der oprettes et informationssystem mellem Kommissionen og de russiske myndigheder, og dette system kan bevirke, at man fremover kan udgå at anvende beslutningen.

I juli 2000 blev der undertegnet en administrativ ordning mellem Kontoret for Bekæmpelse af Svig og Den Russiske Føderations Statstoldudvalg. Denne administrative ordning vil gøre det muligt at oprette et gensidigt informationssystem, der skulle sikre en mere korrekt gennemførelse af toldproceduren i Rusland og medvirke til, at restitutionerne inden for Fællesskabet udbetales med større sikkerhed.

Kommissionen har i øjeblikket ingen planer om at udvide anvendelsen af princippet i beslutningen til eksport mod andre tredjelande.

(1) KOM(1999) 2497.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3183/00

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. oktober 2000)

Om: Håndhævelse af direktivet om beskyttelse af vilde fugle i Frankrig

I 1997 afsagde EF-Domstolen dom mod Frankrig i sag C-166/97 (Kommissionen mod Frankrig). Domstolen fandt Frankrig skyldig i manglende gennemførelse inden for den foreskrevne frist af direktivet om beskyttelse af vilde fugle (79/409/EØF(1)) med hensyn til Seine-udløbet. Siden da er der gået over tre år, og området er stadig ikke beskyttet på en tilfredsstillende måde i henhold til fugledirektivet. Europa-Kommissionen indledte på grundlag af artikel 171 en ny overtrædelsesprocedure mod Frankrig i 1997. Siden da er der dog kun blevet sendt en åbningsskrivelse til Frankrig om manglende opfyldelse af Domstolens dom. I betragtning af at den normale frist på to måneder for medlemsstaters svar på åbningsskrivelser ikke er blevet overholdt i dette tilfælde, og at Grækenland fra juli 2000 af Domstolen

blev dømt til at betale dagbøder på 20 000 under henvisning til en tidligere dom i en lignende sag, hvorfor har Kommissionen da ikke taget yderligere retlige skridt over for Frankrig, og hvad er grunden til alle disse forsinkelser?

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. november 2000)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at Domstolens dom i sag nr. C-166/97 (Kommissionen mod Frankrig) blev afsagt i 1999 og ikke som angivet i det ærede medlems skriftlige forespørgsel i 1997, samt at Kommissionen sendte Frankrig en åbningsskrivelse i overensstemmelse med artikel 228 (tidligere artikel 171) i Traktaten om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber i 1999 og ikke i 1997, samt endelig, at fristen for besvarelse af denne åbningsskrivelse blev overholdt af de statslige franske myndigheder.

Kommissionen skal endvidere oplyse det ærede medlem, at dommen er ved at blive omsat i praksis af den franske regering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2219/00

af Avril Doyle (PPE-DE) til Rådet

(11. juli 2000)

Om: Børnesoldater i Afrika

I mange afrikanske konflikter deltager der børnesoldater, som for størstedelens vedkommende er blevet bortført hjemmefra, og denne praksis har alvorlige psykologiske, følelsesmæssige, sociale og fysiske konsekvenser både for ofrene og for samfundet som helhed, ligesom det er uhyre vanskeligt at genintegrere disse børn i samfundslivet efter deres flugt eller frigivelse. Hvilken strategi har Den Europæiske Union iværksat for at løse problemerne generelt, hvilken særskilt indsats gør EU for at forhindre, at børn bortføres til militære formål, og hvilken bistand yder EU for at fremme genintegreringen af disse børn i samfundet?

Svar

(20. november 2000)

EU's strategi for at beskytte børn under væbnede konflikter i Afrika og andre steder i verden ligger inden for rammerne af det internationale samfunds indsats, der bygger på 1989-konventionen om barnets rettigheder samt resolution 1261 (1999) og resolution 1314 (2000) fra FN's Sikkerhedsråd om børn i væbnede konflikter. I den sammenhæng tilskynder EU navnlig til undertegnelse og ratificering af de to valgfri protokoller til konventionen om barnets rettigheder, hvoraf den ene omhandler børns medvirken i væbnede konflikter.

Råder finder endvidere, at man skal tage fat på de faktorer, der er en medvirkende årsag til den uret, der begås mod børn. En af disse faktorer er adgangen til våben, især småkalibrede våben. Med henblik herpå har Rådet vedtaget en adfærdskodeks for våbeneksport og en fælles aktion om håndskydevåben og lette våben. EU støtter aktivt forberedelsen og afholdelsen i 2001 af en FN-konference om ulovlig handel med hånd- og mandbårne våben inden for alle områder.

Inden for EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik opfordrer Rådet kraftigt, systematisk og jævnligt parterne i væbnede konflikter til at overholde børnenes rettigheder og give humanitære organisationer fuld, sikker og uhindret adgang til alle børn, der er udsat for væbnede konflikter.

Med hensyn til den humanitære bistand, som EF yder for at resocialisere børnesoldater, opfordres det ærede parlamentsmedlem til at henvende sig til Europa-Kommissionen, der i medfør af Rådets forordning nr. 975/1999(1) har fået pålagt at gennemføre aktioner på dette område.

(1) EFT L 120 af 8.5.1999, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2297/00

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Rådet

(11. juli 2000)

Om: Valget i Zimbabwe

De ni ikke-statslige organisationer, der har dannet forum til forsvar for menneskerettighederne i Zimbabwe, beskylder myndighederne i dette afrikanske land for at finansiere ungdomsbander og instruere dem i torturteknikker med henblik på at bruge dem i forbindelse med afpresning og torturhandlinger over for folk, der sympatiserer med de partier, der er i opposition til præsident Robert Mugabe.

Disse beskyldninger er ikke alene udtryk for de menneskerettighedskrænkelser, som Mugabe og hans parti står bag, men også for den intimidering og mangel på frihed, der har præget valget i Zimbabwe. Mener Rådet ikke, at det bør fordømme Robert Mugabe for de krænkelser af menneskerettighederne, der er begået, og den mangel på sikkerhed, der har været kendetegnende for valgkampagnen, som i sig selv har ugyldiggjort valgresultatet?

Svar

(30. november 2000)

På mødet den 10. juli 2000 vurderede Rådet situationen i Zimbabwe på grundlag af en rapport fra den europæiske observatørmission. Det bemærkede, at selv om valgkampagnen havde været præget af vold, omfattende trusler og procedurefejl, var selve valget den 24. og 25. juni generelt foregået under rolige forhold. Tilstedeværelsen af de mange internationale observatører, først og fremmest fra Den Europæiske Union, har i høj grad bidraget hertil. Rådet mener, at det må være op til Zimbabwes regering at forhindre, at de voldshandlinger, som den europæiske mission observerede i perioden op til valget, gentager sig, at iværksætte undersøgelser af disse tilfælde og træffe alle retlige foranstaltninger over for ophavsmændene til politisk vold, brud på menneskerettighederne eller svig i perioden op til valget.

Unionen er bekymret over menneskerettighedssituationen i landet, og den har indtrængende tilskyndet myndighederne i Zimbabwe til sammen med oppositionen og det civile samfund at indlede en konstruktiv dialog. Rådet erindrer om, at det er af afgørende betydning at få genoprettet respekten for menneskerettighederne, de demokratiske principper og retsstatsprincipperne i Zimbabwe. Unionen har erklæret sig rede til at samarbejde med alle de borgere i Zimbabwe, der tiltræder disse principper.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2138/00

af Encarnación Redondo Jiménez (PPE-DE) til Kommissionen

(30. juni 2000)

Om: Ordningen for import af hvidløg

Under henvisning til en notits i den spanske dagspresse den 14. maj 2000 om forhandlingerne om fastsættelse af et endeligt kontingent og en toldsats for import af hvidløg bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

Kan den bekræfte, at der forhandles med udgangspunkt i en toldsats på 770 euro pr. ton?

Hvor langt er forhandlingerne nået?

Hvilke kontrolforanstaltninger vil der blive iværksat for at forhindre trekantsoperationer, hvor ikke-hvidløgsproducerende lande eksporterer hvidløg til EU?

Hvordan vil Kinas kommende tiltrædelse af WTO påvirke EU's produktion i betragtning af, at Kina er den største producent i verden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. september 2000)

I overensstemmelse med procedurerne i artikel XXVIII i Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel (GATT) har Kommissionen mandat fra Rådet til at forhandle om ændringen af de forpligtelser, der tidligere blev indgået vedrørende import af hvidløg.

I henhold til mandatet skal Kommissionen forhandle om kompensationen for den forhøjede importsats og til gengæld tilbyde åbning af et toldkontingent til den nuværende afgift som omhandlet i procedurerne for gennemførelse af GATT-artiklens XXVIII.

Forhandlingerne er endnu ikke officielt indledt, idet Kommissionen afventer den officielle bekræftelse på det største producentlands deltagelse i forhandlingerne.

I henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 1859/93 af 12. juli 1993 om importlicenser for hvidløg fra tredjelande(1), ændret ved forordning (EF) nr. 1662/94 af 8. juli 1994(2), kræver overgang til fri omsætning i Fællesskabet af hvidløg importeret fra tredjelande, at der fremlægges importlicens. Ansvaret for at sikre licensernes ægthed påhviler udelukkende de pågældende medlemsstaters toldtjenester, der også skal sørge for, at de procedurer, der er fastlagt i bestemmelserne, overholdes. I øvrigt har Kommissionen gentagne gange taget skridt til at stille krav om et specifikt oprindelsescertifikat ved import af hvidløg, der ifølge de fremlagte oplysninger har oprindelse i visse tredjelande.

De planlagte ændringer af vores indgåede forpligtelser vedrørende import af hvidløg vil tage højde for den situation, der er opstået ved Kinas tiltrædelse til Verdenshandelsorganisationen (WTO); eventuelle markedsforstyrrelser for fællesskabsproduktionen skulle dermed kunne undgås.

(1) EFT L 170 af 13.7.1993.

(2) EFT L 176 af 9.7.1994.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2846/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(8. september 2000)

Om: Offentliggørelse af EU-dokumenter

En arbejdsgruppe af højtstående embedsmænd inden for Coreper har i løbet af sommermånederne udarbejdet et forslag til en drastisk begrænsning af offentliggørelsen af EU-dokumenter. Dog indeholder Amsterdam-traktaten udtrykkeligt bestemmelser om retten til aktindsigt i sådanne dokumenter.

Arbejdsgruppen ønsker at gøre brug af den skriftlige procedure for at indarbejde dette forslag i en bindende tekst. På denne måde sættes både Europa-Parlamentet, Kommissionen og Rådet fra september ud af spillet.

Kun repræsentanterne fra Nederlandene, Sverige og Finland er gået imod en begrænsning af retten til aktindsigt i dokumenter. De andre Coreper-repræsentanter synes at mene, at Kommissionens forslag især en adfærdskodeks via proceduren med fælles beslutningstagning ikke afspejler deres personlige synspunkter vedrørende offentliggørelse af EU-dokumenter.

1. Går Rådet ind for det forslag om offentliggørelse af EU-dokumenter, som er blevet udarbejdet af en arbejdsgruppe af højtstående embedsmænd inden for Coreper? I benægtende fald agter Rådet at protestere mod det pågældende forslag?

2. Mener Rådet, at det forslag om offentliggørelse af EU-dokumenter, som er blevet udarbejdet af en arbejdsgruppe af højtstående embedsmænd inden for Coreper, undergraver Kommissionens forslag, især en adfærdskodeks via proceduren med fælles beslutningstagning? I bekræftende fald, hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at sikre, at Kommissionens forslag bliver den officielle retningslinje for offentliggørelse af EU-dokumenter?

3. Mener Rådet, at forslaget fra Corepers embedsmænd udgør en overtrædelse af bestemmelserne i Amsterdam-traktaten om offentliggørelse af EU-dokumenter? I bekræftende fald hvorledes vil Rådet anfægte denne overtrædelse af traktatens bestemmelser?

Svar

(30. november 2000)

1. Afgørelse 2000/527/EF, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, blev vedtaget af Rådet den 14. august 2000 og offentliggjort i EF-Tidende den 23. august 2000(1)

2. Rådet kan med artikel 207 som eneste grundlag vedtage regler om aktindsigt i Rådets dokumenter. Det er imidlertid klart, at Rådets bestemmelser på området, så snart den forordning, der er baseret på artikel 255, er vedtaget, skal være i overensstemmelse med denne forordning.

3. Rådet mener at have vedtaget afgørelse 2000/527/EF inden for rammerne af sine beføjelser, og at der ikke er tale om modstrid eller uforenelighed med traktatens bestemmelser.

(1) EFT L 212 af 23.8.2000, s. 9.