ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0961/02

af Reinhold Messner (Verts/ALE) til Kommissionen

(15. april 2002)

Om: Diskriminering af handicappede

I henhold til artikel 6 i EU-traktaten bygger Unionen på principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet. I henhold til artikel 13 i Amsterdam-traktaten kan Unionen træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til at bekæmpe forskelsbehandling på grund af handicap. I artikel 1 i direktiv 2000/78/EF(1) hedder det: Formålet med dette direktiv er, med henblik på at gennemføre princippet om ligebehandling i medlemsstaterne, at fastlægge en generel ramme for bekæmpelsen af forskelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv på grund af handicap, alder eller seksuel orientering. Endvidere hedder det i artikel 2, stk. 2: Der foreligger direkte forskelsbehandling, hvis en tilsyneladende neutral bestemmelse, betingelse, eller praksis vil stille personer med et bestemt handicap særdeles ufordelagtigt .

Hvorledes vurderer Kommissionen på baggrund heraf det dekret fra regeringen i den autonome provins Sydtyrol, der trådte i kraft den 1. november 2001, hvorved personer med et handicap skal betale en andel af udgifterne på indtil ca. 500 euro pr. måned til en arbejdsplads i et beskyttet værksted og indtil ca. 400 euro pr. måned til en arbejdsplads i en genoptræningsinstitution og et beløb på ca. 2 000 euro til en plads i et hjem for handicappede?

Er Kommissionen ikke også af den opfattelse, at denne ordning medfører en særlig ufordelagtig forskelsbehandling af personer samt undergraver opfyldelsen af målene i EF-traktaten, særlig opnåelse af et højt socialt beskyttelsesniveau, højnelse af levestandarden og livskvaliteten, økonomisk og social samhørighed og solidaritet (direktiv 2000/78/EF, betragtning 11)?

(1) EFT L 303 af 2.12.2000, s. 16.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(29. maj 2002)

Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab giver Fællesskabet ret til at bekæmpe forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering (artikel 13).

På baggrund af artikel 13, vedtog Rådet den 27. november 2000 direktiv 2000/78/EF om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv(1).

Direktivet indeholder forbud mod enhver form for forskelsbehandling på grund af handicap, navnlig i forbindelse med adgang til beskæftigelse, herunder udvælgelseskriterier både for den offentlige og den private sektor.

Dette direktiv skal nu omsættes i national lovgivning, for at de berørte personer kan udøve og nyde godt af de rettigheder, de har fået ved dette direktiv. Medlemsstaterne har indtil den 2. december 2003 til at omsætte direktivets bestemmelser og har mulighed for en forlængelse af fristen med yderligere tre år, for så vidt angår bestemmelserne om forskelsbehandling på grund af handicap og alder.

Før udløbet af denne frist kan Kommissionen ikke intervenere over for de påstande om forskelsbehandling, som det ærede medlem er fremkommet med.

(1) EFT L 303 af 2.12.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0900/02

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(5. april 2002)

Om: Federal Mogul Friction Products Ltd.

Er Kommissionen bekendt med de tusinder af erstatningskrav, der er rejst og kan blive rejst mod dette firma af dets ansatte i USA og EU, fordi de er blevet udsat for asbest?

Er Kommissionen klar over, at det internationale firma, Federal Mogul, søger at undgå at skulle betale erstatning i forbindelse med asbesterstatningskrav ved selektivt at anmode om at blive behandlet efter kapitel 11 (i USA's konkurslov: finansiel rekonstruktion af en virksomhed, mens den fortsætter sine forretninger, o.a.) i de lande, hvor kravene er fremsat, mens det fortsætter med at drive handel i andre lande?

Er en sådan fremgangsmåde tilladt i det indre marked, og hvis den ikke er det, hvilken fremgangsmåde kan der da anvendes for at søge erstatning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(29. maj 2002)

Kommissionen har hverken kendskab til krav mod det firma, som det ærede medlem omtaler, eller til firmaets adfærd i forbindelse med eventuelle krav.

På EU-plan gælder det i henhold til Rådets direktiv 83/477/EØF af 19. september 1983 om beskyttelse af arbejdstagere mod farerne ved under arbejdet at være udsat for asbest (andet særdirektiv i henhold til artikel 8 i direktiv 80/1107/EØF)(1), at arbejdsgiverne træffer hensigtsmæssige specifikke foranstaltninger med henblik på at beskytte arbejdstagerne mod de risici, der er forbundet med asbest på arbejdspladsen.

Direktivet omhandler dog ikke erstatning for sygdom som følge af asbest. Behandling af erstatningskrav som følge af eksponering for asbest falder uden for Kommissionens kompetenceområde. Spørgsmålet om, hvorvidt denne situation er lovlig, skal derfor behandles på nationalt plan.

(1) EFT L 263 af 24.9.1983.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0546/02

af Ilka Schröder (GUE/NGL) til Rådet

(4. marts 2002)

Om: Det nederlandske politis ransagning af bygningen Vrankrijk i Amsterdam

Den 17. januar 2002 omkring kl. 3.30 om morgenen stormede ca. 200 medlemmer af Amsterdams politi den internationalt kendte bygning Vrankrijk i Spuistraat 216 i Amsterdams centrum, sårede ifølge beboernes oplysninger en nabo med et slag fra en stok så alvorligt, at denne måtte behandles på hospitalet, og gennemsøgte alle 14 boliger (www.statewatch.org). Ved ransagningen blev der beslaglagt flere bøger, mobiltelefoner og en samling vandpistoler. Ifølge en udtalelse fra beboerne ransagede politiet også boliger, der ikke forelå ransagningskendelse for (http://www.indymedia.de/2002/01/13697.html).

1. Hvad kan Rådet oplyse om denne ransagning af Vrankrijk? På hvilket retsgrundlag blev den gennemført?

2. Hvilke foranstaltninger påtænker Rådet at træffe for at hindre ransagninger af bygninger eller dele af bygninger i medlemsstaterne?

3. Hvad kan Rådet oplyse om egne forslag eller forslag fra Kommissionen, der i højere grad skal beskytte indbyggernes grundlæggende rettigheder i EU, navnlig boligens ukrænkelighed, mod vilkårligheder fra politiets side?

Svar

(25. juni 2002)

Det ærede parlamentsmedlem gøres hermed opmærksom på, at nationale foranstaltninger til beskyttelse af den offentlige orden i medlemsstaterne ifølge EU-traktatens artikel 33 ikke falder ind under Rådets kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0833/02

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(26. marts 2002)

Om: Spanien kræver en sukkerkvote svarende til landets forbrug

De spanske landmænd mener, at deres land er den eneste store sukkerproducent med en kvote, der er lavere end efterspørgslen, og Spanien ville derfor være det eneste land, som blev tilsidesat i et EU, der var udvidet med de østeuropæiske lande.

Sektoren skønner, at den nuværende produktionskvote mindst bør øges med 50 000 tons til en millions tons, som ligger tættere på landets forbrug, der beregnes at være på 1,2 millioner tons.

Hvad er grunden til, at EU opretholder denne forskelsbehandling, som sektoren anser for uacceptabel? I hvilket omfang vil Kommissionen være indstillet på at behandle klagerne fra de spanske landmænd, som føler sig urimeligt tilsidesat og diskrimineret af EU's bestemmelser i sammenligning med den behandling, som bliver de andre sukkerproducenter i EU til del?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(29. april 2002)

Spaniens sukkerkvoter blev forhandlet i forbindelse med tiltrædelsen på grundlag af de gennemsnitlige produktionsmængder for sukker og under hensyn til en nylig produktion af isoglucose. Samlet set var der dengang ikke underskud i Spanien.

I princippet reguleres en kvoteordning ikke i forhold til udviklingen i de producerede mængder og det nationale forbrug. Sukkerroeproducenterne i Spanien behandles således som producenterne i de øvrige medlemsstater, og de er på ingen måde udsat for en forskelsbehandling.

Da EU generelt har overskudsproduktion af sukker, og mulighederne for eksport med restitution begrænses af de regler, der anvendes af Verdenshandelsorganisationen (WTO), medfører enhver forhøjelse af en medlemsstats kvoter, at andre medlemsstaters kvoter nedsættes tilsvarende.

I forbindelse med de tidligere videreførelser af kvoteordningen, senest i juni 2001 gennem vedtagelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker(1), fandt Rådet det ikke hensigtsmæssigt at genoptage drøftelserne om fordelingen af sukkerkvoter.

(1) EFT L 178 af 30.6.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1206/02

af María Rodríguez Ramos (PSE) til Kommissionen

(26. april 2002)

Om: Uregelmæssigheder ved indgivelsen af et udkast til et europæisk beskæftigelsesnet

I december sidste år afviste Kommissionen det projekt, som Zamora kommune havde indgivet til det europæiske beskæftigelsesnet via virksomheden IRMA S.L.

Det har givet anledning til omfattende polemik i byen, da det kom frem, at der i projektet forekom navne på personer og bestyrelser som f.eks. formanden for handelskammeret og formanden for unge erhvervsledere blandt det personale, der skulle ansættes og aflønnes, uden at de pågældende havde givet deres tilslutning hertil.

Var dette grunden til, at Kommissionen afviste projektet?

Zamora kommune skød hele skylden for det skete over på virksomheden IRMA S.L. Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt der til Zamoraydes andre tilskud fra EU, som forvaltes af den pågældende virksomhed?

Findes der en adfærdskodeks for de virksomheder, der har specialiseret sig i indgivelse af projekter til Kommissionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(30. maj 2002)

Zamora kommune indgav forslag om projektet Red Europea Para El Empleo Local (europæisk netværk for lokal beskæftigelse) efter offentliggørelsen af indkaldelse af forslag nr. VP/2001/015 Forberedende foranstaltninger til fremme af lokalt engagement vedrørende beskæftigelse (budgetpost B5-5030). Virksomheden IRMA S.L. blev imidlertid hverken nævnt som projektleder eller som partner. Kommissionen er dog klar over, at det ærede medlem henviser til dette projekt.

For så vidt angår udvælgelsesproceduren blev alle forslag, som blev indgivet i forbindelse med den offentlige indkaldelse af forslag, udvalgt i henhold til de samme kriterier, som også var anført i den Ansøgningsvejledning, der var knyttet til indkaldelsen af forslag (punkt VIII. Behandling af ansøgningerne: kriterier for udvælgelse og tildeling, som gjaldt alle ansøgere). Ansøgningsvejledningen er den eneste adfærdskodeks for projektledere.

Alle forslagene blev nøje evalueret. Hvert forslag blev læst og evalueret af to uafhængige eksterne eksperter. Både de og Kommissionens udvælgelseskomité traf enstemmigt deres afgørelse på grundlag af det indsendte ansøgningsskema og den tilhørende dokumentation. De udvalgte forslag var således dem, der bedst opfyldte de kriterier, som var anført i indkaldelsen af forslag og i ansøgningsvejledningen.

Kommissionen udvalgte ikke ansøgningen fra Zamora kommune, fordi evalueringseksperterne efter sammenligning af de endeligt udvalgte forslag havde den enstemmige holdning, at indholdet i ansøgningen og de foreslåede metoder ikke ville kunne opfylde det fastsatte mål for formidling og netværkssamarbejde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0903/02

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(5. april 2002)

Om: Salgsfremme af landbrugsprodukter

I sit nyhedsbrev (februar 2002, fi) meddeler Kommissionen, at den har vedtaget foranstaltninger for salgsfremme af landbrugsprodukter i tredjelande i årene 2002-2005. Som eksempel nævnes visse produkter med Italien, Frankrig, Spanien og Belgien som oprindelsesland. Hvor ligeligt er støtten fordelt på de enkelte landes produkter? Hvor meget ydes i støtte til salgsfremme af finske produkter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(29. april 2002)

Kommissionen skal minde det ærede medlem om, at den liste over produkter, der kan opnås støtte for til salgsfremmende foranstaltninger i tredjelande, og som danner bilag til Kommissionens forordning (EF) nr. 2879/2000 af 28. december 2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2702/1999 om oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande(1), omfatter sektorer i alle medlemsstater.

Blandt de programmer, der blev indsendt til Kommissionen i 2001, var der ingen fra finske erhvervssammenslutninger.

(1) EFT L 333 af 29.12.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0882/02

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. april 2002)

Om: Algeriets afslag på at udstede visa til et EU-ekspertudvalg

Algeriet har undertegnet en associeringsaftale med Den Europæiske Union, og overholdelsen af de demokratiske principper og menneskerettighederne udgør et væsentligt element i denne

aftale (jf. artikel 2). Kun få uger efter undertegnelsen af denne aftale har den algeriske stat imidlertid nægtet at udstede visa til et EU-ekspertudvalg (i forbindelse med EIDHR-programmet), der skal føre tilsyn med, hvordan civilsamfundet er repræsenteret i Algeriet.

Hvad mener Kommissionen om dette afslag?

Har Kommissionen i sinde at ophæve EU-associeringsaftalen, medmindre der gives visa til EU-tjenestemænd, der skal føre tilsyn med opfyldelsen af aftalen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(23. april 2002)

Kommissionen bekræfter, at det var planlagt, at en delegation af funktionærer fra Kommissionen ledsaget af en ekspert skulle have været i Algeriet i februar 2002 i forbindelse med det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettighederne (EIDHR). Denne mission var af teknisk karakter og skulle fastlægge programmeringen af budgetpost B7/7 (der skal finansiere initiativet). En anden mission, der ikke vedrørte menneskerettighederne, var ligeledes planlagt.

Da det drejede sig om missioner, der skulle til Algeriet i forbindelse med bistands- eller samarbejdsprogrammer, udtrykte Algeriets mission ved De Europæiske Fællesskaber ønske om at få en yderligere frist til forberedelserne; Algeriets ambassade i Belgien udstedte derfor ikke de ønskede visa til funktionærerne fra Kommissionen.

Efter nye kontakter mellem Kommissionen og Algeriets mission ved De Europæiske Fællesskaber, hvor programmeringsmissionens mål om aktiviteter til støtte for demokratisering og menneskerettigheder blev yderligere belyst, blev der fastsat et nyt tidspunkt for Kommissionens delegations besøg i Algier, nemlig anden halvdel af april 2002. Det blev givet forsikringer for, at de algeriske myndigheder ville udstede de ønskede visa i rette tid.

Kommissionen anser derfor sagen for afsluttet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0832/02

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(26. marts 2002)

Om: Pligt til installering af solceller på nye bygninger

Fuengirola kommune er på grund af den passivitet, som regionen Andalusien udviser over for installeringen af solfangeranlæg, ved at undersøge mulighederne for at ændre planen for byudvikling, så det bliver obligatorisk at installere solfangeranlæg på nye bygninger.

Det andalusiske regionalstyre ser principielt positivt på en godkendelse af den nye bestemmelse, som vil indebære placering af solfangeranlæg på nye bygninger i byen.

Mener Kommissionen, at det er en acceptabel og ligefrem anbefalelsesværdig fremgangsmåde at fremme installering af solfangeranlæg på nye bygninger for at overvinde forbehold og usikkerhed over for solenergianlæg hos dem, der opfører nye bygninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(7. maj 2002)

Som nævnt i grønbogen om energiforsyningssikkerhed(1) har vedvarende energikilder betydeligt potentiale for at forbedre energiforsyningssikkerheden. Kommissionen har sat et mål om at fordoble vedvarende energis andel af det samlede energiforbrug fra 6 % i 1997 til 12 % i 2010. Den type solenergi, der nævnes af det ærede medlem, indgår i dette fællesskabsmål.

Det nye forslag til direktiv om bygningers energimæssige ydeevne(2) vedrører anvendelse af vedvarende energikilder, som er integreret i bygninger, idet det anerkendes, at en indsats vedrørende levering kun kan lykkes, hvis en sådan indsats ledsages af politikker, der går ud på at rationalisere efterspørgslen på energi. Dette direktiv er ved at blive endeligt godkendt.

Kommissionen erkender også i grønbogen om energiforsyningssikkerhed, at der i henhold til nærhedsprincippet er behov for at tilpasse nationale, regionale og lokale regler om at prioritere vedvarende energikilder.

Kommissionen mener derfor, det er tilrådeligt og prisværdigt at tilskynde til integrering af solenergi i bygninger som en del af byplanlægningen og denne type foranstaltning er på linje med Kommissionens politik om vedvarende energikilder. Markedet for vedvarende energi i Unionen kan ikke forventes at udvikle sig regelmæssigt på mellemlang sigt uden en politik fra de offentlige myndigheders side, der bygger på frivillighed. De specifikke vedvarende energisektorer, der vælges af medlemsstaterne, afgøres dog i henhold til nærhedsprincippet og bygger på forskellige, variable faktorer som f.eks. det tekniske potentiale af de forskellige kilder, socioøkonomiske forhold, cost-benefit analyser m.m.

(1) Grønbog På vej mod en europæisk strategi for energiforsyningssikkerhed. KOM(2000) 760 endelig udg.

(2) EFT C 213 E af 31.7.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1156/02

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(24. april 2002)

Om: Landsbyer uden broforbindelse i provinsen Málaga (Spanien)

I slutningen af det forgangne år blev Periana kommune i den spanske provins Málaga ramt af et voldsomt uvejr.

Som følge heraf har beboerne i landsbyerne Viña og Los Marínes i denne kommune nu i fire måneder været afskåret fra omverdenen, og mere end 100 familier i området er tvunget til at tage en omvej omkring hele kommunen for at komme over floden Sabar, fordi den bro, der forbinder de to landsbyer med den øvrige befolkning, er blevet ødelagt.

Kan Kommissionen oplyse, om der som led i den fælles landbrugspolitik er afsat midler til at afhjælpe følgerne af det nævnte uvejr i provinsen Málaga og hjælpe befolkningen ud af den afsondrethed, den har befundet sig i på grund af ødelæggelsen af broen over floden Sabar, der var forbindelsesleddet til de øvrige landsbyer i kommunen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. maj 2002)

Kommissionen er ikke bekendt med de forhold, som det ærede medlem nævner.

Løsningen af denne type af konkret problem hører under den nationale og/eller regionale kompetence (i dette tilfælde den selvstyrende region Andalusien) og ikke Fællesskabets kompetence.

Kommissionen bidrager gennem strukturfondene til forskellige programmer i Spanien.

Reparationen af en bro, der forbinder flere landsbyer, synes snarere at være en foranstaltning, der skal med finansieres af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) end under den fælles landbrugspolitik gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).

Imidlertid kan der for den selvstyrende region Andalusien for perioden 2000-2006 inden for rammerne af det integrerede operationelle program, kapitlet om forebyggende foranstaltninger og genoprettelse af infrastrukturer (som indgår i landbrugs- og fiskeridepartementets sektorplanlægning gennem moderniseringsplanen for det andalusiske landbrug inden for rammerne af program 1.2 om forbedring af infrastrukturerne i landdistrikter) måske findes visse egnede muligheder.

Det bør erindres, at forvaltningen af disse programmer, herunder projektudvælgelsen, ikke hører under Kommissionens kompetence, men derimod under medlemsstaterne, dvs. landets nationale og/eller regionale myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0849/02 af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Rådet. Mobning på arbejdspladsen.



EF-Tidende nr. 229 E af 26/09/2002 s. 0148 - 0148



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0849/02 af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Rådet (3. april 2002) Om: Mobning på arbejdspladsen Hvad vil det spanske formandskab gøre for, at mobning bliver defineret juridisk, så der kan udformes en politik med effektive forebyggende foranstaltninger, f.eks. ved at seksuel chikane kommer til at indgå i rammedirektivet om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, og at der udarbejdes en grønbog, som skal indeholde en detaljeret analyse, en handlingsplan og en præcis tidsplan? Svar (27. juni 2002) Rådet understreger, at det deler det ærede parlamentsmedlems betænkeligheder og ønsker, hvilket det da også gjorde opmærksom på under spørgetiden i april måned, hvor det besvarede det ærede medlems spørgsmål H-204/02 om samme emne; Rådet må imidlertid pointere, at der ikke foreligger noget forslag fra Kommissionen på området, og at det kan ikke handle på eget initiativ. Det tilkommer under alle omstændigheder Kommissionen at udarbejde den grønbog, der efterlyses i forespørgslen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0675/02

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(1. marts 2002)

Om: Proceduren for ansættelse af direktøren for den europæiske myndighed for fødevaresikkerhed

Den 27. februar 2002 indledte Kommissionen proceduren for ansættelse af en direktør for det nye europæiske agentur for fødevaresikkerhed. Det er hensigten, at direktøren allerede til sommer eller først på efteråret at skal indlede myndighedens aktiviteter på dets midlertidige arbejdssted i Bruxelles.

Vil der under udvælgelsesproceduren generelt og i særdeleshed ved vurderingen af ansøgerne tages hensyn til, at direktørens definitive arbejdssted kan og i sandsynligvis også vil blive placeret i en anden medlemsstat end Belgien?

Kan Kommissionen garantere, at udsættelsen af Rådets afgørelse ikke udnyttes på en sådan måde, at agenturet ved hjælp af udvælgelsesproceduren definitivt placeres i Bruxelles?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. april 2002)

Stillingen som direktør for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet blev offentliggjort i EFT(1). Det er i overensstemmelse med artikel 26 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. februar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed(2). På side 1 af denne publikation nævnes det eksplicit, at placeringen i Bruxelles er midlertidig, hvilket betyder, at ansøgerne ikke bør være i tvivl om, at der ikke er truffet endelig afgørelse om autoritetens placering.

Da man på Det Europæiske Råds møde i Laeken i december 2001 ikke kunne nå til enighed om autoritetens definitive placering, måtte Kommissionen offentliggøre stillingen nu på baggrund af beslutningen om den midlertidige placering for ikke at forsinke ansættelsesproceduren.

Ansættelsen af direktøren er det centrale element, som skal gøre autoriteten operationel uanset afgørelsen om placeringen. Det er også af afgørende betydning, hvis man skal respektere den politiske vilje hos Parlamentet og statscheferne, som har fastlagt og gentagne gange nævnt den stramme tidsplan på en række møder i Det Europæiske Råd (Nice, Stockholm og Laeken).

Kommissionen bekræfter, at proceduren for ansættelse af direktøren og proceduren for afgørelsen vedrørende placeringen er to uafhængige procedurer, som ikke er indbyrdes forbundne.

(1) EFT C 52 af 27.2.2002.

(2) EFT L 31 af 1.2.2002.