SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1828/00

af Gilles Savary (PSE) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Social beskyttelse samordning på europæisk plan

To europæiske borgere, der er bosiddende i Frankrig og i overensstemmelse med Fællesskabets bestemmelser inden for social sikring nyder godt af en pension, den ene får belgisk pension fra den belgiske pensionskasse og en pension fra den regionale sygeforsikringsordning i Aquitaine, den anden får en spansk pension og en pension fra den regionale sygeforsikringsordning i Aquitaine. De fik i første omgang besked om, at den regionale sygeforsikringsordning i Aquitaine påtog sig betaling af hjemmepleje.

Ifølge et ministerielt cirkulære af 22. april 1999 er den nationale pensionsforsikringskasse kun ansvarlig for sociale foranstaltninger når størstedelen af de rettighedsgivende forsikringsperioder er optjent under den almindelige ordning.

I henhold til denne tekst har den regionale sygeforsikringsordning i Aquitaine dernæst givet disse to ældre personer afslag, idet det drejer sig om betaling af hjemmehjælp.

For disse to personer vedrører størstedelen af de rettighedsgivende perioder henholdsvis under den belgiske og den spanske ordning, som kun påtager sig udbetalinger til pensionerede, der er bosat i deres eget land.

Er cirkulæret af 22. april 1999 i overensstemmelse med de gældende fællesskabsretlige bestemmelser vedrørende social sikring, og er afslaget som følge heraf legalt i henhold til disse?

Med hvilken ret kan disse personer påberåbe sig ret til hjemmehjælpsservice og hos hvilke nationale myndigheder?

Hvis det skulle vise sig, at der ikke findes nogen fællesskabsbestemmelser, som kan løse denne situation og fastlægge, hvilken myndighed der er kompetent til at yde denne service, agter Kommissionen da snarest muligt at supplere fællesskabsteksterne for at garantere alle de borgere, der står i lignende situationer, alderdomsydelse på højeste niveau, uanset hvilket sted, de har valgt at bosætte sig i Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(28. juni 2000)

Kommissionen skal meddele det ærede parlamentsmedlem, at et lignende spørgsmål er blevet rejst ved Domstolen, som har måttet undersøge, om ydelserne i den nye plejeforsikring, som blev indført i tysk lov med virkning fra den 1. januar 1995, udgør en ydelse i anledning af sygdom som defineret i

Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet(1). I Domstolens dom af 5. marts 1998 i sag C-160/96, Molenaar,(2) har Domstolen analyseret de forskellige former for ydelser i den tyske plejeforsikring, idet den bemærker, at disse ydelser både kan betegnes som naturalydelser og kontantydelser fra sygeforsikringen som defineret i forordning (EØF) nr. 1408/71.

For Domstolen består ydelserne i henhold til plejeforsikringen dels i en overtagelse af eller godtgørelse af udgifter som følge af den pågældendes plejebehov, i særdeleshed de hermed forbundne udgifter til lægebehandling. Sådanne ydelser, som har til formål at dække udgifter til pleje af den forsikrede såvel i hjemmet som på plejeinstitutioner, til indkøb af udstyr og til foranstaltninger i hjemmet, ernaturalydelsersom defineret i forordningen (præmis 32 i dommen).

Derimod har Domstolen ment, at den plejegodtgørelse, som udgør en økonomisk støtte, som bevirker, at plejekrævende personers levestandard kan forbedres, idet de kompenseres for de merudgifter, de måtte have som følge af deres plejebehov, må betragtes som en kontant ydelse som defineret i forordning (EØF) nr. 1408/71 (præmisserne 35 og 36 i dommen).

I forordning (EØF) nr. 1408/71, som koordinerer de forskellige nationale systemer for social sikring, men som ikke harmoniserer disse, er der fastsat bestemmelser, hvis formål er at fastslå, hvad der er gældende lovgivning, bl.a. inden for området ydelser i anledning af sygdom afhængig af personkategorien (aktive arbejdstagere, pensionerede, arbejdsløse).

På baggrund af ovenstående har Kommissionen anmodet de nationale myndigheder om at indsende oplysninger om deres lovgivning vedrørende hjemmehjælp, for at Kommissionen kan undersøge, om disse bestemmelser falder ind under begrebet ydelser i anledning af sygdom som defineret i forordning (EØF) nr. 1408/71, og eventuelt gennemføre de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den nationale lovgivning er i overensstemmelse med fællesskabsretten.

(1) EFT L 149 af 5.7.1971 (seneste konsoliderede udgave: forordning (EF) nr. 118/97 EFT L 28 af 30.1.1997.

(2) Sml. 1998, s. I-843.