DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/709

(2004/C 88 E/0730)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0721/04

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(4. marts 2004)

Om: Benes-dekret nr. 33/1945 – sagen Hugo Salm

Under forberedelserne til afgørelsen om Den Tjekkiske Republiks medlemsskab af Den Europæiske Union udspandt der sig en omfattende drøftelse i offentligheden om »Benes-dekreternes« retskraft, som ikke er forenelige med gældende fællesskabsret på grund af deres diskriminerende natur.

I en resolution, som det tjekkiske nationalråd vedtog i april 2002, stod der om Benes-dekreterne, at der i dag ikke kan opstå nye juridiske forhold på grundlag heraf. Ikke mindst derfor erklærede Kommissionen også, at Benes-dekreterne ikke ville være nogen hindring for Tjekkiets medlemsskab af EU.

I det pågældende tilfælde drejer det sig om fyrst Hugo Salms arvinger.

I november 2003 bekræftede den øverste forvaltningsdomstol i Den Tjekkiske Republik en afgørelse, som den tjekkiske indenrigsminister Stanislav Groos havde truffet året før på grundlag af Benes-dekret nr. 33/1945.

Med dekret nr. 33 af 2. august 1945 blev alle tjekkoslovakiske statsborgere af tysk eller ungarsk nationalitet frataget deres statsborgerskab med undtagelse af dem, som kunne bevise, at de var forblevet loyale over for Republikken Tjekkoslovakiet.

Den øverste forvaltningsdomstol bekræftede med sin dom, at dekretet ligesom hidtil tjener til at skabe nye retsforhold.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

1. Hvorledes vurderer Kommissionen en afgørelse på grundlag af Benes-dekret nr. 33, som rent faktisk blev udtrykkeligt ophævet?

2. Mener Kommissionen set på baggrund af Tjekkiets medlemsskab, at den tjekkiske indenrigsministers afgørelse er forenelig med gældende fællesskabsret, når det tjekkiske nationalråd ikke desto mindre har erklæret, at der ikke kan skabes nye retsforhold på grundlag af Benes-dekreterne, og i betragtning af at Kommissionen henviser hertil i sin afgørelse?

3. Hvilke skridt agter Kommissionen at tage?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(7. april 2004)

Kommissionen har for nylig modtaget den afgørelse, som Den Tjekkiske Republiks øverste forvaltningsdomstol vedtog den 27. november 2003, og som det ærede medlem henviser til. Kommissionen har endnu ikke foretaget en grundig juridisk undersøgelse af denne afgørelse. Idet Kommissionen respekterer Parlamentets ret til et hurtigt svar, kan den på grundlag af en foreløbig undersøgelse og en endnu ikke autoriseret oversættelse konstatere følgende.

Den 14. oktober 2002 forelagde Kommissionen »resumeet af konklusionerne« af en grundig undersøgelse af de relevante tjekkoslovakiske præsidentielle dekreter fra 1945 og 1946 samt relateret restitutions-lovgivning. Resultatet var klart, idet der kan ikke finde nye eksproprieringer sted ifølge dekreterne i dag. Den tjekkiske øverste forvaltningsdomstols afgørelse af 27. november 2003 strider ikke mod disse konklusioner, men bekræfter, at de er gyldige.

Den tjekkiske øverste forvaltningsdomstols afgørelse betyder ikke en ny anvendelse af det pågældende dekret, og den skaber heller ikke nye juridiske forhold. Det er væsentligt at erkende, at domstolen ikke tog stilling til, om ansøgeren (afdøde fyrst Hugo Salm) var tjekkoslovakisk statsborger, hvilket ligger uden for enhver tvivl. Domstolen undersøgte blot, om ansøgeren havde bevaret sit tjekkoslovakiske statsborgerskab i 1945 i overensstemmelse med den på daværende tidspunkt gældende lov, dvs. dekret 33/1945, som sagsøgerne påberåbte sig til deres fordel. Bortset fra en række andre juridiske og proceduremæssige overvejelser måtte domstolen fastslå en række historiske kendsgerninger. Den beordrede ikke en ny fratagelse af statsborgerskab for slet ikke at tale om ekspropriering.

Domstolen henviste til forfatningsdomstolens konklusioner i en anden sag (sag 114/96). Hermed blev myndighederne beordret til at fuldføre en administrativ procedure ifølge dekretet (idet det hævdedes, at den pågældende person ikke var blevet frataget statsborgerskab), der var blevet påbegyndt efter krigen og aldrig afsluttet under det kommunistiske styre. Dette er muligt, fordi proceduren til bestemmelse af, om en person havde statsborgerskab på et givet tidspunkt, følger de regler, der gjaldt på det tidspunkt, hvor den pågældende person erhvervede eller mistede statsborgerskab. Dette betyder slet ikke, at de samme regler gælder i dag og kan anvendes til at fratage statsborgerskab. Tværtimod er det kun til gavn for ofrene for disse dekreter, at en sådan historisk undersøgelse kan foretages, og hvis konklusionen er, at det pågældende dekret på det pågældende tidspunkt ikke blev anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne i samme dekret, kan en historisk forvaltningsakt erklæres ugyldig. Således kan statsborgerskab bekræftes med tilbagevirkende kraft og ejendom således gives tilbage, men statsborgerskab kan ikke fratages ved en ny retsakt på grundlag af dekretet. Domstolen var af den opfattelse, at selv om dekret 33/1945 blev ophævet i 1949, fandt bestemmelserne om bevarelse af statsborgerskab, dvs. bestemmelserne til fordel for borgerne, stadig anvendelse, og de kunne påberåbes af ofre for misbrug af de præsidentielle dekreter.

På grundlag af en foreløbig undersøgelse mener Kommissionen ikke, at den pågældende afgørelse strider mod EU-retten eller retsstatsprincipperne, da der er foretaget en seriøs og saglig undersøgelse.