DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/708

(2004/C 78 E/0757)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1266/03

af Caroline Lucas (Verts/ALE) til Kommissionen

(27. marts 2003)

Om: TRIPs, UPOV og landmændenes rettigheder

EU forsøger i så godt som alle bilaterale handelsaftaler at forpligte sine handelspartnere til at tiltræde internationale traktater om intellektuel ejendomsret, som er mere vidtrækkende end deres allerede eksisterende forpligtelser. Eksempelvis kan nævnes brugen af den såkaldte »TRIPs-plus«-klausul (TRIPs — handelsrelaterede aspekter af den intellektuelle ejendomsret), som pålægger handelspartnerne at tiltræde Den Internationale Konvention om Beskyttelse af Plantenyheder (UPOV 1991), der indeholder særlige bestemmelser om sortsbeskyttelse, som ikke findes i TRIPs. EU/Libanon-aftalen er det seneste eksempel herpå. Selv om Libanon endnu ikke er medlem af Verdenshandelsorganisationen, er landet blevet pålagt at tiltræde både UPOV 1991 og TRIPs-aftalen inden 5 år.

Kommissionen anfører i sit notat fra september 2002 om artikel 27, stk. 3, litra b, i TRIPs og forholdet mellem TRIPs og CBD, at artikel 27, stk. 3, litra b, kræver en effektiv sui generis-sortsbeskyttelse, men indrømmer, at man — selv om UPOV 1991-konventionen opfylder den i artikel 27, stk. 3, litra b, omhandlede effektivitetsstandard — ikke kan udelukke andre beskyttelsesmodeller med den samme grad af effektivitet.

Det anføres endvidere i notatet, at dispensation for landmænd (dvs. dispensation fra bestemmelserne om sortsbeskyttelse eller patenter, der giver landmænd ret til at oplagre, anvende, udveksle eller sælge frø omfattet af de pågældende bestemmelser) under visse omstændigheder kan være berettiget i henhold til artikel 27, stk. 3, litra b, eller artikel 30 i TRIPs-aftalen. UPOV 1991-konventionen omfatter kun i meget begrænset omfang eller slet ikke sådanne rettigheder.

Vil Kommissionen oplyse, hvorfor den tilstræber opfyldelsen af en række målsætninger i sine bilaterale handelsforhandlinger, som klart og effektivt forhindrer anvendelsen af mere fleksible bestemmelser om intellektuel ejendomsret, i dette tilfælde sortsbeskyttelse, som forefindes i TRIPs-aftalen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(30. april 2003)

Unionen var via sin meddelelse (»Concept Paper«) af 17. oktober 2002 (1) det første industrialiserede medlem af Verdenshandelsorganisationen (WTO), som tog revisionen af artikel 27, stk. 3, litra b), i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs) og dermed forbundne spørgsmål op på en håndgribelig, konstruktiv og systematisk måde.

Navnlig anerkendte Unionen, at UPOV-konventionen ikke var den eneste mulige sui generis-beskyttelses-model for plantesorter, og gik ind for en fortolkning af TRIPs-aftalen, som kunne muliggøre dispensation for landmænd. Denne approach blev både i TRIPs-Rådet og i Komitéen for Handel og Miljø hilst velkommen af de medlemmer, der er udviklingslande.

De af Unionen indgåede bilaterale handelsaftaler indeholder rent faktisk en henvisning til UPOV-konventionen via et tilsagn om at tiltræde denne eller via en »best-endeavours«-klausul (der imidlertid ikke i sig selv udgør en ufravigelig forpligtelse). Disse tilsagn indgår i en afbalanceret pakke af gensidige forpligtelser og indrømmelser, som ikke er »pålagt« handelspartneren, men frit er accepteret af denne.

Siden 2002 er Unionens approach blevet tilpasset for yderligere at kunne imødekomme udviklings-hensynet: under igangværende bilaterale forhandlinger foreslår Kommissionen, at handelspartneren som et alternativ til UPOV-konventionen kan indføre et andet egnet og effektivt sui generis-system til beskyttelse af plantesorter i overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, litra b), i TRIPs-aftalen.

Efter Kommissionens vurdering tilbyder UPOV-konventionen (både i 1978-udgaven og i 1991-udgaven) en beskyttelsesordning, der er meget mere fleksibel end en patentbeskyttelse og derfor er bedre egnet set på baggrund af plantesorternes særtræk (rent faktisk tjener konventionen som model for EU-lovgivningen og flere medlemsstaters nationale lovgivning). Derfor har nogle udviklingslande, f.eks. Mexico, Brasilien og Argentina, tiltrådt UPOV-konventionen uden på forhånd at have forpligtet sig dertil i en bilateral aftale med Unionen.

Hvad angår undtagelser for landmænd, omfatter UPOV-konvention et »privilegium for landmænd«, som gør det muligt for landmænd på deres egne bedrifter at anvende den høst, som de har opnået ved at plante den beskyttede sort på deres egne bedrifter, i opformeringsøjemed.

Desuden er det i konventionen slået fast, at avlernes rettigheder ikke omfatter handlinger, der udføres privat og uden nogen forretningsmæssig målsætning: efter Kommissionens opfattelse dækker denne undtagelse enhver handling, der udføres af subsistenslandmænd (hvis aktiviteter pr. definition er »ikke-forretningsmæssige«) vedrørende beskyttede sorter, herunder udveksling af såsæd. For subsistenslandmændenes vedkommende er mulighederne for at indrømme undtagelser således noget mere vidtrækkende end »privilegiet for landmænd«.

Endvidere muliggør konventionen i mange tilfælde fri avl af nye sorter på grundlag af eksisterende sorter (både for »agro-business« og for landmænd).

Endelig forhindrer en tiltrædelse af UPOV-konventionen ikke en indførelse af yderligere beskyttelsesordninger for traditionelle landbrugsmetoder, traditionel viden eller sorter, som ikke opfylder de i UPOV-konventionen fastsatte kriterier, eller en beskyttelse af landmændenes rettigheder i henhold til den internationale traktat om plantegenetiske ressourcer for fødevarer og landbrug.

Undtagelser ud over dem, der er hjemlet i 1991-akten vedrørende UPOV-konventionen, kan tænkes og forsvares som værende tilladt i henhold til artikel 27, stk. 3, litra b), i TRIPs-aftalen. Det er imidlertid ikke rigtigt, at UPOV-konventionen ikke udgør et fleksibelt system og ikke sikrer landmændene visse undtagelser.

UPOV-konventionen af 1991 danner faktisk i sig selv grundlag for et effektivt og fleksibelt sui generis-system til beskyttelse af plantesorter via alternative modeller, som eventuelt kan indføres, og som er i overensstemmelse med TRIPs-aftalen, forudsat at de sikrer effektiv beskyttelse.

(1) IP/C/W/383.