DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/492

(2004/C 88 E/0505)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0302/04

af Christa Randzio-Plath (PSE) til Kommissionen

(2. februar 2004)

Om: Kvinders arbejdsbetingelser i blomsterindustrien i Afrika, Asien og Latinamerika

Tyskland er det største marked for afskårne blomster fra Latinamerika, Asien og Afrika. De hovedsageligt kvindelige arbejdere på plantagerne i disse regioner er i de fleste tilfælde lavtlønnede, som tilmed har usikre ansættelseskontrakter. Som følge af de dårlige arbejdsbetingelser, der f.eks. består i, at arbejderne anvender sprøjtegifte, der oftest er forbudte i Europa, uden at bære beskyttelsestøj samtidig med, at andre beskyttelsesforanstaltninger tilsidesættes, er der med hensyn til dette arbejde fortsat en stor risiko for, at disse kvinder får kræft, åndedrætssygdomme, aborterer eller danner misfostre. Kvindelige arbejdere, der organiserer sig i fagforeninger, udsættes for diskrimination og undertrykkelse fra plantageledelsernes side, hvorfor de har vanskeligt ved af egen kraft at gennemføre forbedringer.

1. I hvilket omfang har Europa-Kommissionen i politisk og teknisk henseende mulighed for at fritage virksomheder, der producerer under økologiske og socialt acceptable vilkår, for betaling af importtold? Hvilke andre instrumenter til positiv særbehandling af virksomheder, hvis produktion og markedsføring af blomster foregår på »fair« vis, er det ifølge Kommissionen muligt at anvende?

2. Hvilke øvrige instrumenter, f.eks. handels- og samarbejdsaftaler samt anvendelse af instrumenter inden for rammerne af udviklingssamarbejdet, benytter EU sig af for at indvirke på arbejds- og sundhedsvilkårene i den tredje verden?

3. Den 24. november 2003 skete der på plantagen Aposentos Flowers i Bogotá en af de hidtil værste kemikalieulykker inden for blomsterindustrien, hvor et stort antal kvindelige arbejdere blev kvæstet. Hvorvidt agter Kommissionen at reagere herpå, og hvilke foranstaltninger vil den iværksætte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(1. marts 2004)

EU lægger den allerstørste vægt på at sikre at menneskerettighederne, og herunder de grundlæggende arbejdsstandarder, overholdes. EU tilstræber i sin samhandelspolitik at sikre at de grundlæggende arbejdsstandarder (som defineret i ILO-konventionerne) tilgodeses; dette sker ved hjælp af fremmende foranstaltninger, og det vil i første række sige det generelle præferencesystem. Det giver mulighed for at give ekstra toldpræferencer til lande som overholder de internationalt fastlagte grundlæggende arbejdsstandarder (de grundlæggende ILO-konventioner), eller som iværksætter de fundamentale elementer i de internationalt fastlagte standarder og retningslinjer for en bæredygtig forvaltning af tropeskovene. Mange af de bilaterale aftaler Fællesskabet har indgået, indeholder også krav om overholdelse af de grundlæggende arbejdsstandarder; eksempler herpå er Cotonou-aftalen og aftalen med Chile. I denne forbindelse spiller faglig bistand en vigtig supplerende rolle.

1. Både af tekniske og politiske årsager er det dog vanskeligt at gøre brug af told- og præferenceordninger, såsom den generelle præferenceordning, til at fremme samhandelen med varer fremstillet under forsvarlige arbejdsvilkår. Den tekniske vanskelighed består i at det ikke altid er muligt at skelne mellem varer fremstillet under forsvarlige vilkår og varer som er fremstillet under forhold som ikke lever op til de krav EU stiller, og det er jo en forudsætning for at opkræve den korrekte told at toldvæsenet kan skelne mellem varerne. Den politiske vanskelighed er at medlemmerne af Verdenshandelsorganisationen endnu ikke har indgået nogen aftale om at forskelsbehandling af varer på basis af fremstillingsprocessen er lovlig. Ethvert land mener jo i kraft af sin suverænitet selv at have ret til at fastlægge og håndhæve sin social- og miljøpolitik. Medmindre de pågældende lande har undertegnet internationale traktater som begrænser denne ret, har EU ingen mulighed for at diktere hvilke vilkår der skal gælde uden for EU's egne grænser. Verdenshandelsorganisationens medlemsstater har imidlertid beføjelser til at opstille frivillige ordninger med sigte på en positiv diskrimination til fordel for varer som produceres og forhandles på forsvarlige vilkår (f.eks. i form af en mærkningsordning).

2. Kommissionen har derfor med interesse fulgt udviklingen i »Fair flowers«-bevægelsen, og helt generelt udviklingen i »fair trade« og etiske samhandelsordninger. Takket være disse ordninger får køberne mulighed for at influere på produktionsvilkårene ved at vælge de varer som lever op til deres forventninger og ønsker. Kommissionen vil fortsætte med at følge med i hvor godt sådanne ordninger fungerer, og den vil aktivt overveje om de kan gøres mere effektive gennem tiltag på EU-niveau. Landbrugsproducenternes sundhedsforhold er et vigtigt element i udviklingssamarbejdet. Særprogrammer tilrettelægges altid i nært samarbejde med de berørte lande. Et eksempel på et sådant program er pesticid-initiativet (PIP); dette tiltag, som omfatter alle AVS-lande, har et budget på 29,12 mio. EUR. Hovedformålet med programmet, der forvaltes af COLEACP (se www.coleacp.org), er at fremme brugen af sikre pesticider. Det gælder generelt for alle de aftaler der er genstand for forhandling, at der gennemføres bæredygtig-hedsundersøgelser til vurdering af potentielle handelsrelaterede følger for miljø, socialudvikling og økonomi. Sådanne undersøgelser omfatter også sociale forhold såsom fattigdom, ligestilling og sundhed. Ved at tage hensyn til resultaterne af sådanne bæredygtighedsundersøgelser i forbindelse med udformningen af politikken kan man opnå en bedre overensstemmelse mellem handels- og udviklingspolitikken og afhjælpe potentielt negative virkninger på dårligt stillede samfundsgrupper. Kommissionen er også aktivt engageret i udformningen af kravene til virksomhedernes sociale ansvar (VSA), i første række med sigte på udviklingslandene. Den har arbejdet på at fremme en række allerede etablerede VSA-ordninger og tilrettelagde i 2002 et VSA-forum med deltagelse af en række forskellige interessenter efter offentliggørelsen af en meddelelse om VSA (1). Som led i dette forum behandlede man ved rundbordsdrøftelser af udviklingsproblematikken forskellige spørgsmål i forbindelse med bæredygtig udvikling og skærpelse af udviklingslandenes krav til samfundsforhold og miljø. Heri indgik spørgsmål om hvilken rolle globale VSA-standarder og kodekser bør spille, hvorvidt der bør opstilles en sektorbaseret politik for VSA, hvor stort behovet er for at informere om VSA på lokalt og regionalt niveau, og hvor vigtigt det er at sørge for at udviklingslandene overholder VSA-kravene gennem hele kæden fra producent til køber.

3. Kommissionen har med stor beklagelse hørt om kemikalieulykken på Apsentos-plantagen i november 2003. Den har imidlertid ingen beføjelser til at reagere yderligere når der sker ulykker af denne art i tredjelande, men det bør dog nævnes at EF i sine samarbejdsprogrammer søger at undgå situationer af den art som er opstået i blomsterindustrien i Bogota. Således yder Kommissionen støtte til Colombias fagforeningsskole (Escuela Nacional Sindical) med henblik på en bedre overholdelse af de sociale og økonomiske rettigheder i dette land. Det bør også nævnes at socialproblematikken får en central placering på dagsordenen for det topmøde mellem EU, Latinamerika og Vestindien, som skal afholdes i Guadalajara i Mexico den 28. maj.

(1) KOM(2002) 347 af 2.7.2002.