SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2673/96 af Marianne Thyssen (PPE) til Kommissionen (15. oktober 1996)

Om: Kommissionens anvendelse af kontrolproceduren som omhandlet i artikel 3 i direktiv 89/665/EF om indgaaelse af offentlige kontrakter

Det haevdes i visse medier, at kommunalbestyrelser ofte ikke overholder de europaeiske bestemmelser om offentlige kontrakter.

I medfoer af artikel 3 i direktiv 89/665/EF ((EFT L 395 af 30.12.1989, s. 33. )) af 21. december 1989 kan Kommissionen henvende sig direkte til medlemsstaterne eller de ordregivende kommunalbestyrelser og anmode om, at de konstaterede overtraedelser af de europaeiske bestemmelser om offentlige kontrakter bringes til ophoer.

Har Kommissionen allerede gjort brug af denne kontrolmulighed over for kommunale og andre offentlige myndigheder? I bekraeftende fald i hvor mange tilfaelde? Hvilke kommuner drejede det sig om?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (20. november 1996)

For at sikre, at EU-lovgivningen anvendes korrekt, kan Kommissionen i tilfaelde af overtraedelser, ogsaa i sager, der vedroerer offentlige indkoeb, indlede den procedure, der er fastsat i EF-traktatens artikel 169. Ifoelge denne procedure tilsender Kommissionen i foerste omgang en aabningsskrivelse, der om noedvendigt efterfoelges af en begrundet udtalelse. Hvis der derefter ikke naas en acceptabel loesning, der er i overensstemmelse med EU-lovgivningen, kan Kommissionen forelaegge sagen for Domstolen, der afgoer sagen definitivt.

Begge direktiver om klagemulighederne inden for offentlige indkoeb, direktiv 89/665/EOEF for de traditionelle sektorer og direktiv 92/13/EOEF ((EFT L 76 af 23.3.1992. )) for forsyningssektoren (vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation), indeholder desuden bestemmelser om, at Kommissionen kan tilsende medlemsstaten og ordregiveren en begrundet meddelelse. Meddelelsen til medlemsstaten betragtes i saa fald som en aabningsskrivelse i henhold til EF-traktatens artikel 169. Denne procedure kan dog kun benyttes af Kommissionen, hvis ordren endnu ikke er blevet tildelt, og der foreligger en klar og aabenbar overtraedelse af EU-bestemmelserne inden for offentlige indkoeb. Naar Kommissionen benytter denne procedure, skal den benytte en svarfrist paa 21 dage, naar der er tale om de traditionelle sektorer, og paa 30 dage, naar der er tale om forsyningssektoren. Efter at have modtaget denne meddelelse paahviler det medlemsstaten (men ikke ordregiveren) at afgive svar til Kommissionen. Denne procedure udgoer dog ikke noget synderligt omfattende supplement til de muligheder, Kommissionen kan benytte sig af i henhold til EF-traktatens artikel 169.

Som svar paa det aerede medlems forespoergsel skal det anfoeres, at denne procedure har vaeret benyttet af Kommissionen, men ikke regelmaessigt, hvilket der er flere grunde til. For det foerste henvender klagerne sig i de fleste tilfaelde foerst til Kommissionen, efter at ordren er tildelt, hvor det staar fuldstaendigt klart, at de ikke har nogen mulighed for at faa tildelt ordren. For det andet er der ikke altid tale om klare og aabenbare overtraedelser. For det tredje er Kommissionen forpligtet til at overholde fristerne i begge direktiver, selv om fordelen ved proceduren er, at ordregiveren informeres samtidig med og ikke senere end medlemsstaten. I nogle hastesager har Kommissionen undladt at benytte denne procedure og har i stedet benyttet proceduren i artikel 169 for at kunne fastsaette en kortere svarfrist.

Under alle omstaendigheder paahviler kontrollen med, at de forskellige ordregivende myndigheder og enheder, herunder ogsaa lokale myndigheder, overholder reglerne, primaert medlemsstaterne selv, og det er op til dem at etablere hensigtsmaessige kontrolsystemer.