SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1429/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(17. maj 2001)

Om: Forsinkelser i forbindelse med levering af jernbanemateriel på grund af fællesskabsforskrifter

1. Kan Kommissionen bekræfte, at det for jernbaneselskaberne i forbindelse med vækst i persontransporten er vanskeligt i tide at få nye vogne og motorvognssæt, da der er en leveringstid på tre år, selv ved bestillinger, der er baseret på eksisterende materiel?

2. Er Kommissionen ligeledes bekendt med, at det første år af denne leveringstid på tre år går med forpligtelserne forud for indgåelse af kontrakt med henblik på at kunne deltage i et EU-udbud?

3. Hvor lang tid går der under de nuværende omstændigheder minimum mellem afgørelsen om at købe nyt jernbanemateriel og indgåelsen af kontrakt med leverandøren?

4. Hvilke muligheder er der for via en hurtig procedure at bestille jernbanemateriel af eksisterende type hos leverandører, der allerede har leveret samme type én eller flere gange tidligere?

5. Hvad gør Kommissionen for at reducere de ventetider, der skyldes EU-forskrifter, væsentligt, således at jernbaneselskaberne hurtigere og mere fleksibelt kan reagere på den voksende efterspørgsel efter øget kapacitet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(18. juli 2001)

Med hensyn til den opfattelse, det ærede medlem giver udtryk for, nemlig at der mistes en periode på tolv måneder i forbindelse med kontrakter på levering af jernbanemateriel som følge af anvendelsen af forskrifterne om offentlige indkøb, skal Kommissionen fremsætte følgende bemærkninger.

I henhold til Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation(1), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/4/EF af 16. februar 1998(2), er ordregivere, der falder ind under bestemmelserne i dette direktiv, forpligtet til at offentliggøre en indkaldelse af bud for at åbne det europæiske marked og skabe en sand konkurrence.

Direktivet fastsætter et ret fleksibelt system og giver ordregiverne tre forskellige muligheder for at foretage en sådan indkaldelse af bud: i form af en bekendtgørelse, i form af en periodisk vejledende bekendtgørelse eller i form af et kvalifikationssystem.

Direktivet fastsætter tidsfrister med det formål at sikre, at der er tale om sand konkurrence. Tidsfristerne skal derfor være tilstrækkeligt lange til at gøre det muligt for interesserede virksomheder at afgive gyldige bud under hensyntagen til de forskellige faktorer, der er nævnt i bestemmelserne (kontraktens art osv.). Disse tidsfrister betragtes som minimumsperioder, og skal overholdes. Hvis arten af en specifik kontrakt kræver det, fastsætter ordregiveren en længere tidsfrist.

Hvis en ordregiver vælger den første mulighed for indkaldelse af bud, nemlig offentliggørelse af en bekendtgørelse, kan ordregiveren vælge at anvende proceduren for offentligt udbud, begrænset udbud eller udbud efter forhandling. Hvad angår offentligt udbud skal tidsfristen for modtagelse af bud være 52 dage, og fristen kan forkortes til 36 dage, hvis ordregiveren har offentliggjort en periodisk vejledende bekendtgørelse, som ikke benyttes som en indkaldelse af bud. Hvad angår begrænset udbud og udbud efter forhandling er det fastsat i direktivet, at tidsfristen for modtagelse af anmodninger om deltagelse i proceduren som hovedregel skal være mindst 37 dage fra tidspunktet for afsendelse af meddelelsen, og under alle omstændigheder ikke må være kortere end 22 dage (eller undtagelsesvis: 15 dage). Til denne tidsfrist skal der tilføjes fristen for modtagelse af bud. Direktivet bestemmer, at denne tidsfrist skal fastsættes ved gensidig aftale mellem ordregiveren og de udvalgte ansøgere. Hvis der ikke opnås nogen aftale, skal tidsfristen være på mindst tre uger og under ingen omstændigheder kortere end ti dage at regne fra tidspunktet for afsendelsen af opfordringerne til at afgive bud.

Når der offentliggøres en periodisk vejledende bekendtgørelse, der tjener som en indkaldelse af bud, skal ordregiveren respektere samme tidsfrister som dem, der er beskrevet ovenfor, og som gælder for begrænsede udbud og udbud efter forhandling.

Et kvalifikationssystem gør det muligt for ordregivere - efter offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Officielle Tidende - at opstille en liste over udvalgte leverandører, kontrahenter eller tjenesteydere. I forbindelse med individuelle kontrakter kan ordregiveren opfordre de tidligere udvalgte ansøgere til at afgive bud. Tidsfristen for modtagelse af bud er den samme som ved offentligt udbud eller udbud efter forhandling: enten fastsat efter gensidig aftale eller - hvis der ikke kan opnås nogen aftale - tre uger og under ingen omstændigheder mindre end ti dage fra afsendelsen af opfordringerne til at afgive bud.

Et sådant kvalifikationssystem gør det muligt for ordregiverne at spare tid ved hver individuel kontrakt, da udvælgelsesfasen allerede er overstået. Samtidig sætter dette ordregiveren i stand til at tage hensyn til tidligere erfaring inden for det pågældende område, hvilket er et legitimt kriterium for vurdering af ansøgernes kapacitet.

Af ovenstående fremgår det klart, at der under ingen omstændigheder vil gå et år tabt på grund af fællesskabsforskrifter for udbudsproceduren. De tidsfrister, der skal overholdes, varierer fra omkring otte uger (længste tidsfrist) til omkring tre uger eller, hvis der er indgået en gensidig aftale mellem ordregiveren og ansøgerne, endda mindre end tre uger.

Denne tidsfrist kan ikke betragtes som spildtid, eftersom ordregiveren - uanset om direktivet finder anvendelse eller ej - for ethvert indkøb til et betydeligt beløb nødvendigvis må undersøge markedet for at vurdere de forskellige muligheder, der er for at opfylde hans behov.

Kommissionen mener derfor, at det eksisterende system, som fastsætter tidsfrister for at sikre, at der er tale om sand konkurrence, og samtidig sikrer, at ansøgerne har en reel mulighed for at deltage i et kontraktudbud, giver tilstrækkelig fleksibilitet. Ordregivere kan vælge, hvordan de vil gennemføre indkaldelsen af bud afhængig af den foreliggende situation. Desuden mener Kommissionen ikke, at de tidsfrister, der finder anvendelse, forsinker udbudsprocedurerne unødigt.

Kommissionen har derfor ikke til hensigt at foretage ændringer i de eksisterende forskrifter for at reducere de tidsfrister, der er fastsat i direktiverne.

I denne henseende skal Kommissionen påpege, at de tidsfrister, der er fastsat i forslaget til ændring af de eksisterende forskrifter(3), som blev vedtaget af Kommissionen den 10. maj 2000, i alt væsentligt er de samme. Den eneste ændring er en nedsættelse af tidsfristen, hvis der anvendes elektroniske medier til afsendelse af bekendtgørelsen, eller hvis ordregiveren giver direkte, gratis adgang til specifikationerne (og til andre kontraktdokumenter) via Internettet. De nye bestemmelser indfører den generelle regel, at tidsfristerne for specifikke faser i udbudsproceduren kan reduceres, hvis bekendtgørelsen sendes elektronisk. Denne mekanisme tager højde for den fordel, der opnås ved hurtig offentliggørelse ved hjælp af elektronisk fremsendelse.

(1) EFT L 199 af 9.8.1993.

(2) EFT L 101 af 1.4.1998.

(3) EFT C 29 E af 30.1.2001.