SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1515/01

af John Purvis (PPE-DE) til Kommissionen

(21. maj 2001)

Om: Religionsstriden i Molukker-provinsen i Indonesien

Råder Kommissionen over en vurdering af antallet af døde, tilskadekomne eller tvangsforflyttede blandt kristne og muslimer i Molukker-provinsen i den nuværende borgerkrig? Har den fået bekræftet, at den Indonesiske regering gør alt hvad den kan, for at skabe normale forhold i provinsen, således at folk kan vende tilbage til deres hjem uden frygt for at blive angrebet? Ville Kommissionen ville være indstillet på at stille et efterforskningshold til rådighed, der kan aflægge beretning om årsagerne til konflikten, hvis den blev opfordret til det af den Indonesiske regering? Hvad gør Den Europæiske Union, eller hvad vil den gøre, for at bidrage med et effektivt genopbygningsprogram i Molukker-provinsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(31. juli 2001)

Kommissionen følger nøje begivenhederne på Molukkerne og deler det ærede medlems bekymring.

Det er næsten umuligt at danne sig et billede af omfanget af volden på Molukkerne, eftersom det er vanskeligt at få bekræftet rigtigheden af vidneudsagn, uanset hvor pålidelig kilden måtte være. Det lader dog til, at man roligt kan gå ud fra, at antallet af dræbte, sårede og tvangsforflyttede er højere end i Østtimor. Befolkningen på Molukkerne er udsat for intense lidelser under de nuværende forhold.

Som størstedelen af det internationale samfund er Kommissionen af den opfattelse, at konflikten på Molukkerne hovedsageligt er et internt indonesisk anliggende, og at det først og fremmest er den indonesiske regering samt organisationer fra civilsamfundet, de religiøse samfund samt andre institutioner, der bør søge at løse problemet. En række religiøse ledere har igangsat en social forsoningsproces.

Fra konfliktens start har det kun været tilladt udlandet at yde humanitær bistand. Siden 1999 har ECHO (Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand), i det omfang den prekære sikkerhedssituation har gjort det muligt, været til stede på Molukkerne med henblik på at mindske de menneskelige lidelser. Bistanden ydes til ofre for konflikten, herunder internt fordrevne, via ngo'er (ikke-statslige organisationer). En ny operation er i øjeblikket under forberedelse.

Kommissionen er ikke blevet anmodet af den indonesiske regering om at stille med et efterforskningshold til belysning af årsagerne til konflikten, men Kommissionen har deltaget i 2 undersøgelsesdelegationer (i slutningen af 2000 og begyndelsen af 2001) til området.

Mulighederne for på lang sigt at yde støtte til den sociale udvikling på Molukkerne og andre nærmere definerede områder med henblik på at bidrage til en forbedring af den meget vanskelige situation vil blive undersøgt i forbindelse med Kommissionens forberedelse af en landebistandsstrategi for Indonesien.

EU har inden for rammerne af sin politiske dialog med Indonesien udtrykt bekymring over situationen og har opfordret de indonesiske myndigheder til at fortsætte deres bestræbelser på at genoprette ro og orden, forhindre yderligere vold og løse regionale konflikter gennem dialog i stedet for vold (jf. EU-formandskabets erklæringer af 28. november 2000 og 8. marts 2001).