SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2183/01

af Baroness Sarah Ludford (ELDR) til Kommissionen

(23. juli 2001)

Om: Tvangsarbejde og Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO)

Hvilke foranstaltninger vil EU træffe for at få ulovliggjort tvangsarbejde i det sydlige Asien? Hvilke fremskridt har EU opnået i denne forbindelse på ILO-konferencen i juni?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(6. september 2001)

I Kommissionens bestræbelser for at bidrage til endelig afskaffelse af tvangsarbejde i hele verden, herunder slavearbejde i Sydasien, koncentrerer den sig både om at styrke de internationale mekanismer for fremme af grundlæggende arbejdstagerrettigheder (der omfatter forbud mod tvangsarbejde) og om at afhjælpe den altoverskyggende fattigdom, som f.eks. tvangsarbejde ofte har rod i.

Med hensyn til fremme af grundlæggende arbejdstagerrettigheder i al almindelighed skal Kommissionen gøre det ærede medlem opmærksom på Kommissionens meddelelse af 18. juli 2001 om Fremme af grundlæggende arbejdstagerrettigheder og forbedring af de sociale styringssystemer i en globaliseret økonomi(1). I meddelelsen fremsættes der forslag om en strategi for fremme af grundlæggende arbejdstagerrettigheder og sociale styringssystemer, herunder både foranstaltninger, der skal træffes på EU-plan (inden for rammerne af Fællesskabets udviklingspolitik og gennem forskellige instrumenter som f.eks. den generelle præferenceordning), og metoder til at styrke de internationale mekanismer for fremme af grundlæggende arbejdstagerrettigheder, især i samarbejde med Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO). Dette indebærer drøftelser i ILO af, hvilke skridt der skal tages for at styrke effektiviteten ved overvågningsmekanismen, herunder bedre pr-aktiviteter og en mere effektiv opfølgning, samt øgede bidrag til teknisk bistand til ILO. Det indebærer også drøftelse af et nyt frivilligt system for gensidig forpligtelse til at respektere de grundlæggende arbejdstagerrettigheder.

Kommissionen arbejder endvidere med det mål for øje at afskaffe slavearbejde i Sydasien ved at yde teknisk bistand til landene i området. Kommissionens strategi for udviklingssamarbejdet sigter først og fremmest mod at mindske fattigdommens omfang og derved skabe mulighed for at styrke de grupper, der har størst risiko for socialt og økonomisk at blive ofre for misbrug i form af slavearbejde.

For så vidt angår Sri Lanka sættes der som led i Fællesskabets samarbejdsstrategi (2002-2006) fokus på omfattende afhjælpning af fattigdommen i de landområder, hvor den største fattigdom tydeligvis forekommer. To af de største områder i Kommissionens samarbejde med Bangladesh er hhv. uformelle grunduddannelser og social mobilisering, der begge er vigtige elementer i bekæmpelsen af børne- og slavearbejde. Desuden finansierer Fællesskabet for øjeblikket et Flerårigt menneskerettighedsprogram for Bangladesh (2000-2003), som hovedsageligt er rettet mod fremme af rettighederne for sårbare grupper (kvinder og børn). I Pakistan samarbejder Kommissionen med ILO om finansiering af et program, der er direkte rettet mod bekæmpelse af børnearbejde og slavearbejde gennem foranstaltninger, der forebygger og fjerner misbrug og rehabiliterer de misbrugte.

Med hensyn til Indien har Kommissionen afsat ca. 2 mia. EUR til et samarbejde, der siden 1976 har været målrettet mod afhjælpning af fattigdommen. De prioriterede sektorer er for øjeblikket grunduddannelser (150 mio. EUR bevilget i 1994, og 200 mio. EUR godkendt af medlemsstaterne i slutningen af 2000), primær sygehjælp (200 mio. EUR bevilget i 1996) og miljø. Der finansieres for øjeblikket over 150 ngo-projekter i Indien, hvoraf mange fokuserer på udvikling af landområder og i denne forbindelse navnlig på de mest marginaliserede befolkningsgrupper. Nepal modtager i gennemsnit 15 mio. EUR om året i støtte til projekter og programmer for afhjælpning af fattigdommen, herunder udvikling af landområder, socialforsorg og uddannelse.

På ILO-konferencen i år, som det ærede medlem også omtaler, var der i forbindelse med dette års globale rapport om tvangsarbejde, der blev forelagt som led i opfølgningen af ILO's erklæring fra 1998 om de grundlæggende principper og rettigheder for arbejdslivet, en særlig frugtbar drøftelse af de verdensomspændende tendenser vedrørende tvangsarbejde. Drøftelsen drejede sig bl.a. om eventuelt supplerende foranstaltninger til bekæmpelse af tvangsarbejde, og det ser ud til, at spørgsmålet om, hvordan ILO kan udvide sine programmer for teknisk bistand til også at omfatte bekæmpelse af tvangsarbejde, kan tages op i en mere udførlig drøftelse på mødet i ILO's styrelsesråd i november. Det

ærede medlem spørger om, hvilke fremskridt EU opnåede i denne forbindelse. For visse emners vedkommende kan formandskabet tage ordet på EU's vegne i ILO (som EU ikke er medlem af). På ILO-konferencen i år tog EU således ordet vedrørende en række forskellige emner, herunder i spørgsmålet om ILO's indsats over for tvangsarbejde i Burma/Myanmar, og i drøftelsen af en ny konvention om arbejdsmiljøet i landbruget, men ikke i drøftelsen af den globale rapport om tvangsarbejde.

(1) KOM(2001) 416 endelig udg.