ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1177/03

af Raimon Obiols i Germà (PSE) til Rådet

(1. april 2003)

Om: Telefonaflytninger i Rådet

Rådets pressechef, Dominique Marreau, oplyste på en pressekonference den 19. marts, at institutionens sikkerhedstjeneste den 28. februar 2003 havde konstateret, at flere delegationer, herunder den spanske, franske, italienske, britiske og østrigske, var blevet aflyttet i Rådets hjemsted i Bruxelles ved hjælp af et ulovligt telefonaflytningssystem. Tilsyneladende har Rådets sikkerhedstjeneste opdaget hemmelige mikrofoner på nogle telefonlinjer i Justus Lipsius-bygningen.

Disse afsløringer er yderst alvorlige og giver anledning til bekymring for, at der også i andre EU-institutioner finder eller har fundet hemmelige telefonaflytninger sted.

Har Rådet kendskab til, hvem der står bag disse ulovlige aflytninger, og dersom det ikke er tilfældet, hvilke foranstaltninger har det truffet for at fastslå dette?

Har Rådet kendskab til, om der tidligere har været tale om lignende tilfælde i andre EU-institutioner?

Hvilke foranstaltninger vil der blive truffet for at undgå tilsvarende situationer i den nære fremtid?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-1177/03 og E-1488/03

(2. oktober 2003)

Der er ikke meget, Rådet kan tilføje til den pressemeddelelse, der blev udsendt den 19. marts 2003, da sagen nu er indbragt for retten.

Der kan gives følgende præciseringer som svar på de enkelte punkter, det ærede parlamentsmedlem har rejst.

1. Rådet har endnu ikke kunnet fastslå, hvem der var ansvarlig for installeringen af de elektroniske anordninger i forbindelse med visse telefonlinjer, som blev opdaget i Justus Lipsius-bygningen den 28. februar 2003.

2. Efter modforanstaltninger og en foreløbig intern efterforskning besluttede Rådet den 14. april at anlægge straffesag mod de(n) ukendte person(er) på grundlag af belgisk straffelov. Rådet vil give de belgiske justitsmyndigheder fuld støtte til deres efterforskning.

3. Da sagen nu er genstand for en formel politiundersøgelse, tilkommer det domstolene at fastsætte, hvilke straffe de skyldige skal idømmes.

4. Rådet har ikke kendskab til lignende opdagelser i andre EU-institutioner i fortiden.

5. og 6. Rådet har allerede truffet foranstaltninger for at forebygge lignende situationer i fremtiden. Det ærede parlamentsmedlem må imidlertid have forståelse for, at det ville være ukorrekt af Rådet at udtale sig offentligt om disse eller andre sikkerhedsforanstaltninger, som er truffet for at beskytte klassificerede eller følsomme oplysninger, som Rådet sidder inde med.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1967/03

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(13. juni 2003)

Om: Den irske regerings politik til forebyggelse af affaldsdannelse og nyttiggørelse af affald

På side 7 i sin rapport om gennemførelse af fællesskabernes lovgivning om affald i tidsrummet 1998-2000(1), offentliggjort den 19. maj 2003, siger Kommissionen, at den overvejer at tage retslige skridt efter traktatens artikel 226 mod medlemsstaterne, i tilfælde hvor der fortsat er betydelige mangelfuldheder i de rapporter, medlemsstaterne har forelagt.

Artikel 3, stk. 1 i affaldsdirektivet af 1975 (75/442/EØF(2)) og Fællesskabernes strategi for forvaltning af affaldsstoffer forpligter medlemsstaterne til at tage skridt til at tilskynde til forebyggelse af affaldsdannelse og nyttiggørelse af affald.

På side 15 i sin rapport om tidsrummet 1998-2000 slår Kommissionen fast, at Irland ikke har rapporteret om sin gennemførelse af artikel 3, stk. 1, men blot henviste til sin rapport for tidsrummet 1995-97.

Kommissionen konkluderede, at det ude fra de oplysninger, alle medlemsstaterne har bidraget med, fortsat er uklart, om der blev forebygget affaldsdannelse i Den Europæiske Union i perioden 1998-2000, og i givet fald af hvilket omfang (side 15).

Hvad er Kommissionens syn på, at Irland har undladt at rapportere om landets bestræbelser på at tilskynde til forebyggelse af affaldsdannelse og nyttiggørelse af affald i dette tidsrum? Er dette en af de betydelige mangelfuldheder, der er medvirkende til, at den overvejer at tage retslige skridt?

(1) KOM(2003) 250.

(2) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler E-1965/03, E-1966/03, E-1967/03 og E-1968/03

(24. juli 2003)

Alle fire skriftlige forespørgsel fra det ærede medlem henviser til oplysninger i Kommissionens rapport om gennemførelse af fællesskabslovgivningen for affald for perioden 1998-2000(1), og de behandles derfor samlet.

Som anført i indledningen til førnævnte rapport, er den udarbejdet på basis af medlemsstaternes besvarelser af spørgeskemaer, der er udarbejdet til dette formål. Disse besvarelser er mere eller mindre detaljerede fra medlemsstat til medlemsstat og indeholder ofte kun en ajourføring af situationen sammenlignet med den tidligere rapporteringsperiode. Når der mangler vigtige oplysninger, som afholder Kommissionen fra at imødekomme sine rapporteringsforpligtelserne fyldestgørende, kunne det tyde på, at en medlemsstat har overtrådt sin rapporteringsforpligtelse. I denne forbindelse kan de tilfælde, det ærede medlem fremfører, imidlertid ikke berettige indledning af overtrædelsesprocedurerne.

Med hensyn til forespørgsel E-1968/03 om behandling af farligt affald i Irland, hvad angår bemærkningen om, at det samlede tal angivet for farligt affald omfatter omkring 97 % af det faktisk forekommende, blev fremført af de irske myndigheder i deres svar på spørgeskemaet, og det henviste kun til farligt affald, der var blevet behandlet uden for Irland. De opgivne oplysninger specificerer ikke, hvordan de resterende 3 % blev behandlet.

(1) KOM(2003) 250 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1556/03

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(2. maj 2003)

Om: Procedurer mod italienske virksomheder og Den Italienske Republik i henhold til EF-traktatens artikel 85 og 226

Kan Kommissionen under henvisning til sit svar på skriftlig forespørgsel P-0770/03(1);

at den i henhold til EF-traktatens artikel 85 på begæring af en medlemsstat og sammen med medlemsstatens kompetente myndigheder, der skal bistå den, undersøger tilfælde af formodet overtrædelse,

at den i henhold til EF-traktatens artikel 226, hvis den finder, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der påhviler den i henhold til denne traktat, fremsætter en begrundet udtalelse herom efter at have givet den pågældende stat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger,

oplyse:

- om den i indeværende valgperiode i henhold til EF-traktatens artikel 85 har undersøgt tilfælde af formodet overtrædelse fra italienske virksomheders side, hvor mange og hvilke formodede overtrædelser der har været tale om, om tilfældene er blevet undersøgt på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ, og hvilke sager der stadig er uafsluttede?

- hvor mange og hvilke tilfælde af formodede overtrædelser fra Den Italienske Republiks side af forpligtelser, der påhviler den i medfør af denne traktat, den i indeværende valgperiode har undersøgt i henhold til EF-traktatens artikel 226, hvilke af disse sager der er blevet henlagt, hvilke der har ført til en anmodning til Italien om at fremsætte bemærkninger, og hvilke der har ført til fremsættelse af en begrundet udtalelse?

(1) EUT C 33 E af 6.2.2004, s. 79.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(12. juni 2003)

Kommissionen har ikke i løbet af indeværende valgperiode iværksat undersøgelser af tilfælde af formodet overtrædelse i henhold til EF-traktatens artikel 85 over for italienske virksomheder, og der er heller ingen uafsluttede sager. Artikel 85 har i vid udstrækning ikke været benyttet siden vedtagelsen af Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, den første forordning til gennemførelse af traktatens artikel 81 og 82. Med hensyn til undersøgelser i henhold til forordning nr. 17 henviser Kommissionen det ærede medlem til sine årlige rapporter om anvendelsen af konkurrencereglerne i Den Europæiske Union for 1999, 2000 og 2001. Disse rapporter kan konsulteres på internettet på adressen (http://europa.eu.int/comm/competition/annual_reports/).

Med hensyn til overtrædelsesprocedurer i henhold til EF-traktatens artikel 226 henviser Kommissionen det ærede medlem til de årlige beretninger til Parlamentet om kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten vedrørende 1999(1), 2000(2) og 2001(3).

(1) EFT C 30 af 30.1.2001.

(2) EFT C 263 af 19.9.2001.

(3) EFT C 214 af 10.9.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1819/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(2. juni 2003)

Om: Pølsekød

Vil Kommissionen i korte træk gøre rede for, hvilke forordninger der gælder med hensyn til pølsers indhold? Hvornår blev disse forordninger sidst revideret? Hvilke nye faktorer er der om nogen taget højde for heri som følge af BSE og andre sundhedsmæssige problemer? Har Kommissionen planer om eller forslag til en fornyet revision af forordningerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(7. juli 2003)

Der er på nuværende tidspunkt ingen EU-regler for pølsers indhold, og Kommissionen har ingen planer om at fremsætte forslag på dette område. Kommissionen er imidlertid klar over, at visse medlemsstater har nationale regler for indholdet af de pølser, der afsættes på deres område. Det bør dog bemærkes, at der i forbindelse med den fælles markedsordning for svinekød i Kommissionens forordning (EF) nr. 2331/97 af 25. november 1997 om særlige betingelser for ydelse af eksportrestitutioner for visse svinekødsprodukter(1) er fastsat kvalitetskrav for eksport af visse pølser, som der ydes eksportrestitutioner til. Disse krav vedrører animalsk protein efter vægt, vandoptagelse efter vægt og forholdet mellem kollagen og protein for de støtteberettigede produkter, der henhører under KN-kode 1601.

Med hensyn til hygiejnisk fremstilling af pølsekød og pølser skal det kød, der anvendes til pølsekød, fuldt ud være i overensstemmelse med gældende EU-regler, især reglerne om kødhygiejne og bovin spongiform encephalopati (BSE). Fersk pølse og pølsekød skal overholde de relevante harmoniserede regler for hakket kød og tilberedt kød. Dette omfatter gennemførelse af kontrol af de råvarer, der kommer ind

i virksomheden, således at det sikres, at disse overholder visse krav til sammensætning (fedtindhold, forholdet mellem kollagen og kødprotein) samt mikrobiologiske kriterier. Medlemsstaterne skal sikre, at EU's sundhedsbestemmelser overholdes, og at disse produkter sælges på deres område, men de har samtidig en vis frihed med hensyn til fremstilling og afsætning heraf, så der tages hensyn til særlige forbrugsvaner. Pølser, der har gennemgået en behandling, så det af snitfladen kan ses, at produktet ikke længere har det ferske køds egenskaber, skal være fremstillet i overensstemmelse med EU's regler om kødprodukter. Såkaldt specificeret BSE-risikomateriale, såsom kranie og rygmarv af kvæg, får og geder, har ikke været tilladt i nogen føde- eller fodervarer siden den 1. oktober 2000. I øjeblikket er alle EU-bestemmelserne om fødevarehygiejne blevet omarbejdet og samlet i et begrænset antal forslag, der nu er under førstebehandling i Parlamentet og Rådet.

(1) EFT L 323 af 26.11.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2451/03

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(23. juli 2003)

Om: Områder under Habitat-direktivet og Natura 2000

Kommissionen har accepteret listen over udpegede områder for Nederlandene i henhold til en beretning i Nederlands Dagblad den 9. juli 2003. Dette var imidlertid kun et af de to problemer, som Nederlandene har i forbindelse med omsættelsen af Habitat-direktivet.

I tilfældet med Waddenzee er der også et andet vigtigt problem. Det drejer sig om omsættelsen af artikel 6 i Habitat-direktivet, som ville være ukorrekt i naturbeskyttelsesloven og planlægningsproceduren for Waddenzee og dermed den procedure, der skal følges i forbindelse med godkendelse af aktiviteter i de udpegede områder, herunder Waddenzee.

Hvilken udvikling er der sket med hensyn til dette problem mellem Nederlandene og Kommissionen? Dette er meget vigtigt, eftersom der i den nederlandske koalitionsaftale står, at det overvejes at foretage gasboringer i Waddenzee.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(12. september 2003)

Spørgsmålet om gennemførelsen af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1) (habitatdirektivet) i Nederlandene er for tiden genstand for en overtrædelsesprocedure, bl.a. på grund af Nederlandenes utilstrækkelige beskyttelse af Natura 2000-lokaliteterne.

Kommissionen besluttede den 17. december 2002 at indbringe denne sag for Domstolen(2).

For så vidt angår sagen vedrørende planbeslutningen om Waddenzee, henvises det ærede medlem til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-2375/03 fra Alexander de Roo(3) om edderfugle, som trues af fiskeriet efter hjertemuslinger i Waddenzee.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) Jf. pressemeddelelse IP/02/1923.

(3) EFT C 33 E af 6.2.2004, s. 256.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1332/03

af Nicholas Clegg (ELDR) til Rådet

(9. april 2003)

Om: Gennemsigtighed i de handelspolitiske diskussioner

Set i lyset af den voksende gennemsigtighed i de handelspolitiske diskussioner, blev det danske formandskabs beslutning om at offentliggøre artikel 133-komitéens dagsordner i almindelighed hilst velkommen.

Det græske formandskab har endnu ikke fulgt dette eksempel. Hvis det drejer sig om en specifik beslutning fra formandskabets side, hvilke årsager er der så til ikke at fortsætte denne udmærkede praksis?

Svar

(29. september 2003)

Rådet minder det ærede parlamentsmedlem om, at aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter er underlagt Europa-Parlamentets og Rådet forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001(1).

Rådet har i sin forretningsorden(2) indarbejdet de fornyelser, der var indeholdt i forordning nr. 1049/2001.

Således kan generalsekretariatet på grundlag af artikel 11, stk. 4, i bilag II til Rådets forretningsorden gøre foreløbige dagsordener for Rådets forberedende organer, udvalg og arbejdsgrupper tilgængelige for offentligheden, for så vidt de helt klart ikke er omfattet af en af de undtagelser, der er fastsat i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001. Dette gælder generelt de foreløbige dagsordener for Artikel 133-Udvalget.

De pågældende dagsordener er tilgængelige for offentligheden på Rådets internetside (http://ue.eu.int, under Åbenhed, Dagsordener og tidsplan for møderne). De kan om nødvendigt gøres tilgængelige efter anmodning.

(1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.

(2) Rådets afgørelse 2002/682/EF, Euratom EFT L 230 af 28.8.2002, s. 7.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1060/03

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. marts 2003)

Om: Finansiering af svenske bufferfonde

I Sverige føres en debat om oprettelse af de såkaldte bufferfonde, som i forbindelse med Sveriges deltagelse i ØMU'en skal bidrage til en tilpasning i perioder med økonomisk ustabilitet og uro, f.eks. ved hjælp af nedsættelse af arbejdsgiverafgifter.

Bufferfondene kræver betydelige ressourcer, for at de i fremtiden kan udgøre en betydningsfuld tilpasningsmekanisme. Hvad er Kommissionens vurdering af muligheden for, at fondene kan finansieres ved hjælp af monetære midler fra den svenske centralbank, Riksbanken?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(2. maj 2003)

I henhold til artikel 108 i EF-traktaten skal de nationale centralbanker være uafhængige især af deres nationale regering og af ethvert andet organ. Finansiel uafhængighed er en vigtig bestanddel af en centralbanks generelle uafhængighed, da den gerne helt selv skulle kunne disponere over de nødvendige finansielle midler til at opfylde sit mandat.

Finansielle overførsler fra en centralbank til dens nationale regering f.eks. i form af fordeling af overskud eller udlodning af udbytte strider ikke nødvendigvis mod dette princip. Finansiel uafhængighed skal imidlertid garanteres gennem en detaljeret lovgivning, hvori der fastsat regler og betingelser for sådanne finansielle overførsler. F.eks. via en sikkerhedsklausul, skal der skabes sikkerhed for, at centralbanken råder over de nødvendige finansielle midler til at udføre alle sine ESCB-relaterede opgaver.

Angående visse ekstraordinære betalinger til den svenske stat har Kommissionen i sin seneste konvergensberetning(1) påpeget, at Riksbankens uafhængighed og specielt den finansielle uafhængighed ikke fuldt ud er garanteret på nuværende tidspunkt. Betalingernes endelige anvendelsesformål (f.eks. oprettelse af bufferfonde) er ikke relevant i denne forbindelse.

(1) KOM(2002) 243 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1553/03 af Lord Inglewood (PPE-DE) til Rådet. Udførsel af kulturgoder.



EU-Tidende nr. 051 E af 26/02/2004 s. 0108 - 0108



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1553/03 af Lord Inglewood (PPE-DE) til Rådet (2. maj 2003) Om: Udførsel af kulturgoder Hvornår agter Rådet at vurdere effektiviteten af Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92(1) om udførsel af kulturgoder? (1) EFT L 395 af 31.12.1992, s. 1. Svar (2. oktober 2003) I henhold til forordning (EØF) nr. 3911/92 forelægger Kommissionen en beretning om gennemførelsen af forordningen. Kommissionen seneste beretning blev forelagt i maj 2000, så den næste skal altså forelægges i 2003. Rådet vil behandle den næste beretning om gennemførelsen af forordningen, når det har modtaget denne fra Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1968/03

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(13. juni 2003)

Om: Behandling af farligt affald i Irland

Den 19. maj 2003 offentliggjorde Kommissionen sin rapport om gennemførelse af fællesskabernes lovgivning om affald for tidsrummet 1998-2000(1).

Figur 3.2 (s. 31) viser hvordan farligt affald behandles og håndteres i hver enkelt medlemsstat. I Irlands tilfælde noterer Kommissionen, at det samlede tal for farligt affald, som opgivet af den irske regering (dvs. 415 632 tons) udgør tilnærmelsesvis 97 % af det faktiske.

Betyder det, at den irske regering ikke har forklaret, eller var ude af stand til at forklare, hvad der er blevet af andre rundt regnet 12 500 tons farligt affald i Irland i 1999? Ved Kommissionen, ud fra de oplysninger den irske regering har udleveret som svar på Kommissionens spørgeskema, og som Kommissionen har benyttet ved udarbejdelsen af sin rapport, hvad der er blevet af dette farlige affald, og hvad det bestod af?

(1) KOM(2003) 250 endelig udg.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler E-1965/03, E-1966/03, E-1967/03 og E-1968/03

(24. juli 2003)

Alle fire skriftlige forespørgsel fra det ærede medlem henviser til oplysninger i Kommissionens rapport om gennemførelse af fællesskabslovgivningen for affald for perioden 1998-2000(1), og de behandles derfor samlet.

Som anført i indledningen til førnævnte rapport, er den udarbejdet på basis af medlemsstaternes besvarelser af spørgeskemaer, der er udarbejdet til dette formål. Disse besvarelser er mere eller mindre detaljerede fra medlemsstat til medlemsstat og indeholder ofte kun en ajourføring af situationen sammenlignet med den tidligere rapporteringsperiode. Når der mangler vigtige oplysninger, som afholder Kommissionen fra at imødekomme sine rapporteringsforpligtelserne fyldestgørende, kunne det tyde på, at en medlemsstat har overtrådt sin rapporteringsforpligtelse. I denne forbindelse kan de tilfælde, det ærede medlem fremfører, imidlertid ikke berettige indledning af overtrædelsesprocedurerne.

Med hensyn til forespørgsel E-1968/03 om behandling af farligt affald i Irland, hvad angår bemærkningen om, at det samlede tal angivet for farligt affald omfatter omkring 97 % af det faktisk forekommende, blev fremført af de irske myndigheder i deres svar på spørgeskemaet, og det henviste kun til farligt affald, der var blevet behandlet uden for Irland. De opgivne oplysninger specificerer ikke, hvordan de resterende 3 % blev behandlet.

(1) KOM(2003) 250 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2254/03

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) til Kommissionen

(8. juli 2003)

Om: E-mail: EU-foranstaltninger over for spammail

Spammail har i de seneste år på verdensplan udviklet sig til et problem, som bliver stadig alvorligere. Spammail tegner sig allerede nu for over halvdelen af alle e-mail, og i løbet af et døgn kan der passere op til 9 milliarder spammail gennem internettet. I henhold til skøn fra det finske centralforbund for telekommunikation og datateknik, FiCom, mistede virksomhederne i Europa sidste år 2,5 mia. EUR på grund af spammail. Der er tale om et problem, som både er alvorligt i økonomisk henseende og meget generende for brugerne af de elektroniske kommunikationsmidler.

Hvordan kan Kommissionen sikre, at der så hurtigt som muligt kan findes effektive løsninger på det tiltagende problem med spammail, som ulemperne kan begrænses mærkbart? På hvilken måde har Kommissionen taget hensyn til det omfattende problem med spammail i sine forslag til retsakter vedrørende it og kommunikationsteknologi? Har den f.eks. i forbindelse med de igangværende ændringer af direktiverne om beskyttelse af persondata i tilstrækkelig grad taget højde for udfordringerne fra spammail? Har Kommissionen et program for foranstaltninger over for spammail? Er det efter Kommissionens opfattelse muligt at gribe ind over for problemet med spammail ved hjælp af den nye teknologi?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(22. august 2003)

Som svar på det ærede medlems forespørgsel kan Kommissionen bekræfte, at uønsket e-mail eller spam har nået et punkt, hvor den udgør et alvorligt problem for både privatpersoner og virksomheder samt mere generelt for udviklingen af e-handel og e-tjenester.

Det svar, Kommissionen har afgivet på skriftlig forespørgsel E-1997/03 fra M. Papayannakis og E-2085/03 fra G. Watson(1), giver det ærede medlem en idé om, hvilke foranstaltninger der hidtil er truffet, specielt via Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. Juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor(2), som skal være gennemført i medlemsstaterne inden udgangen af oktober 2003.

Kommissionen regner også med at vedtage en meddelelse om spam i løbet af efteråret 2003. Det kommissionsmedlem, hvorunder erhvervspolitik og informationssamfundet sorterer, har for nylig skitseret, hvilke konkrete tiltag der var planlagt for at bekæmpe spam på det lovgivningsmæssige og tekniske plan og gennem forbrugeroplysning og internationalt samarbejde(3). De foreslåede foranstaltninger vil først blive drøftet med medlemsstaterne og andre berørte parter på en workshop i oktober 2003.

(1) Se side 178.

(2) EFT L 201 af 31.7.2002.

(3) Se IP/03/1015.