SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1615/98

af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen

(27. maj 1998)

Om: Problemer for ikke-belgiske erhvervsdrivende ved momsopkraevning i Belgien

En nederlandsk erhvervsdrivende, der vil betale moms i Belgien paa indtaegter oppebaaret i Belgien, skal efter at have faaet tildelt et momsnummer obligatorisk (krav fra den belgiske stat) anfoere navnet paa en lokal repraesentant, som skal repraesentere ham i Belgien, og som ogsaa kan drages til ansvar. Staten kraever en bankgaranti af denne person paa mindst 300.000 BFR, selv naar det anslaaede momsbeloeb er langt mindre.

Har Kommissionen kendskab til denne belgiske lovgivning vedroerende momsopkraevning af ikke-belgiske EU-borgere?

Er Kommissionen klar over, at denne lovgivning skaber store problemer, fordi det er svaert for de erhvervsdrivende at finde en lokal repraesentant, der vil garantere for mindst 300.000 BFR?

Mener Kommissionen, at kravet om en saadan lokal repraesentant udgoer en hindring for den frie bevaegelighed af varer og tjenesteydelser paa det indre marked?

Hvad agter Kommissionen i bekraeftende fald at foretage sig?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(13. juli 1998)

Det aerede medlem henleder Kommissionens opmaerksomhed paa de vanskeligheder, nederlandske virksomheder, der er momspligtige i Belgien uden at vaere etableret dér, kommer ud for. Han omtaler bl.a., at denne medlemsstat kraever, at der udpeges en repraesentant over for skattemyndighederne, og at der betales en bankgaranti paa mindst 300 000 BEF.

I de belgiske bestemmelser er det nemlig under anvendelse af den i artikel 21 i sjette momsdirektiv 77/388/EOEF(1) omhandlede mulighed fastsat, at der kan udpeges en repraesentant over for skattemyndighederne, der haefter for afgiftsbetalingen i stedet for den afgiftspligtige person, der ikke er etableret i landet. Administrationen kan, dersom den finder det noedvendigt, anmode repraesentanten om at oprette en bankgaranti. Bestemmelsen om, at denne garanti under alle omstaendigheder skulle vaere paa mindst 300 000 BEF blev dog ophaevet pr. 1. september 1996.

Kommissionen er klar over de vanskeligheder, virksomheder, der ikke er etableret i landet, har i forbindelse med udpegning af en repraesentant over for skattemyndighederne, hvis lovfaestede forpligtelser i de fleste medlemsstater er meget omfattende. Disse vanskeligheder udgoer for virksomhederne en hindring for deres udvikling, som vanskeligt kan forenes med det indre markeds aand.

Disse vanskeligheder er omtalt i en rapport fra Kommissionen til Raadet og Parlamentet om fremgangsmaaderne ved beskatning af transaktioner udfoert af ikke-etablerede momspligtige(2). Kommissionen anmodede i den anledning medlemsstaterne om at goere deres lovgivning mere smidig for at undgaa, at ikke-etablerede momspligtige paalaegges for omfattende forpligtelser.

Da disse henstillinger ikke i tilstraekkelig grad er blevet imoedekommet af medlemsstaterne, og da de dermed forbundne vanskeligheder er blevet fremhaevet af SLIM-teamet (forenkling af lovgivningen om det indre marked) som led i dettes overvejelser i oktober 1997, har Kommissionen sat sig for snarest at fremsaette et forslag til direktiv om aendring af sjette momsdirektivs artikel 21 med henblik paa lettelse af de forpligtelser, der paahviler ikke-etablerede momspligtige.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977.

(2) KOM(94) 471 endelig udg.