SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3554/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(12. december 2002)

Om: Forkortelse af overgangsfristen for udfasning af enkeltskrogede tankere på baggrund af katastrofen ud for Galiciens kyst

1. Har Kommissionen et overblik over de omkostninger, der kan opstå indtil 2015, dvs. indtil det generelle forbud mod enkeltskrogede tankeres anvendelse af sejlruter og havne i EU træder i kraft på grundlag af den forudsigelige risiko for, at enkeltskrogede tankere løber på grund, kolliderer, brækker over eller synker i havene omkring EU's medlemsstater?

2. Hvor store anslår Kommissionen, de berørte myndigheders udgifter i perioden 2005-2015 vil være til fjernelse af mistet last og til rengøring af kyster, de overlevende havfugle og havvandet?

3. Til hvilket beløb anslår Kommissionen erhvervslivets udgifter i perioden 2005-2015 som følge af, at erhvervsgrene som kystfiskeri og turisme ikke kan fungere?

4. Til hvilket beløb anslår Kommissionen de berørte rederiers udgifter i perioden 2005-2015 til fremskyndet afskrivning af de enkeltskrogede tankere, der endnu er registreret i EU's medlemsstater, hvis disse tankere forbydes fra 2005?

5. Til hvilket beløb anslår Kommissionen de berørte rederiers udgifter i perioden 2005-2015 til fremskyndet afskrivning af de enkeltskrogede tankere, der er registreret uden for EU, men ejes af rederier i EU, eller regelmæssigt anløber havne i EU, hvis der indføres et forbud fra 2005?

6. Kan Kommissionen bekræfte, at det i forbindelse med den tidligere fastsættelse af en lang periode til reduktion af antallet af enkeltskrogede tankere og udfasning af disse i første række ikke drejede sig om frygt for store katastrofer i Europa, men at den dermed snarere ville hindre, at gamle tankere, der nu forbydes i amerikanske farvande, kunne sejle mange år endnu i Europa?

7. Mener Kommissionen ikke, at de katastrofale følger og de dermed forbundne udgifter efter at tankeren Prestige forliste ud for Galiciens kyst, og der blev spredt olie langs den spanske, portugisiske og muligvis franske kyst, indebærer, at der er opstået en ny situation, der kan give anledning til en stramning af den hidtidige politik over for enkeltskrogede tankere, således at den periode, hvor enkeltskrogede tankere har adgang til havne og sejlruter i EU, gøres betragteligt kortere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(10. februar 2003)

1. til 5. Kommissionen kan på nuværende tidspunkt ikke tilbyde det ærede medlem sammenlignende anslåede beløb for medlemsstaternes udgifter, ulykker, som kunne være forårsaget af enkeltskrogede olietankskibe frem til den endegyldige udfasning, eller rederiernes udgifter ved den fremskyndede udfasning. Den er heller ikke i stand til at sige noget om antallet af ulykker, som kunne opstå i fremtiden.

6. Kommission kan i øvrigt bekræfte over for det ærede medlem, at dens tiltag er drevet af frygten for, at Europas havområder skal blive udsat for ny olieforurening.

I modsætning til det ærede medlems påstand valgte Kommissionen ikke i denne forbindelse en lang periode for gradvist at udfase enkeltskrogede olietankskibe. Faktum er, at tidsplanen i Kommissionens oprindelige forslag var strengere end den, Europa-Parlamentet og Rådet vedtog i den endelige forordning.

Ifølge Kommissionens tidsplan skulle enkeltskrogede olietankskibe af kategori 1 som f.eks. Erika og Prestige udfases, når de blev 23 år. Hvis Kommissionens tidsplan var blevet vedtaget, ville Prestige være blevet taget ud af drift den 1. september 2002 i stedet for den 15. marts 2005.

Det må dog understreges, at EF-forordningen udelukkende forbyder denne type fartøjer at få adgang til Fællesskabets havne, men den forhindrer dem ikke i at passere de europæiske kyster i transit i lyset af de forpligtelser, som den gældende internationale ret pålægger.

Formanden for Kommissionen meddelte i øvrigt i et brev rettet til formand Simitis, formand for Rådet, (den 17. januar), at Kommissionen har til hensigt at anmode om et forhandlingsmandat med henblik på at foreslå en ændring af De Forenede Nationers Havretskonvention, således at kystmedlemsstaterne bedre kan træffe forholdsregler, bl.a. i den eksklusive økonomiske 200 mile zone, mod de risici, der er forbundet med passagen af transitfartøjer i højrisikoklassen.

7. Endelig er Kommissionen af den opfattelse, at der med de katastrofale konsekvenser og omkostningerne som følge af Prestiges forlis er opstået en ny situation. Den har således udnyttet den lejlighed, der frembød sig som følge af den opståede bevidsthed om de risici, som søtransport af svær fuelolie indebærer, til at opfordre medlemsstaterne til at fremskynde bestemmelserne i Erika I og Erika II samt til at foreslå nye foranstaltninger.

Denne fremgangsmåde har modtaget uforbeholden støtte. Europa-Parlamentet vedtog således, efter Kommissions indlæg på plenarforsamlingerne i november og december 2002, betænkninger den 21. november og den 19. december 2002, hvori EU blev opfordret til omgående at træffe foranstaltninger for at bekæmpe forurening og forbedre sikkerheden til søs. På tilsvarende vis støttede Rådet (Transport) på sit møde den 6. december 2002 Kommissionens forslag i dennes meddelelse af 3. december 2002. Endelig anerkendte Det Europæiske Råd i København den 12. og 13. december 2002 Kommissionens beslutsomhed og glædede sig over denne institutions indsats for at imødegå konsekvenserne af forliset.

I den forbindelse forelagde Kommissionen den 20. december 2002 Europa-Parlamentet og Rådet et forslag til forordning2, som sigter mod at forbyde transport af svære olier i enkeltskrogede olietankskibe på vej til eller fra EU's havne, at fremskynde den udfasning af enkeltskrogede olietankskibe, der blev vedtaget inden for rammerne af Erika-I, og at pålægge enkeltskrogede olietankskibe på 15 år og derover en skærpet inspektionsordning (tilstandsvurderingsordningen (CAS)).