ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0153/98 af Leonie van Bladel (UPE) til Kommissionen (2. februar 1998)

Om: Spoergsmaalstegn i forbindelse med den korrekte anvendelse af EU-stoette til Surinam

1. Er det korrekt, at arbejdet med genoprettelsen af oest-vest-forbindelsen i Surinam (fra det oestlige graensested Albina til det vestlige graensested Nieuw Nickerie) som Den Europaeiske Union stoettede med ca. 50 mio gylden, er ophoert?

2. Kan Kommissionen oplyse, hvordan det er muligt, at disse penge nu aabenbart er opbrugt, mens der ikke er opnaaet noget positivt resultat med hensyn til genetablering af denne vej?

3. Hvordan har Kommissionen kontrolleret anvendelsen af pengene til genetableringen af oest-vest-forbindelsen i Surinam og i hvilke publikationer og til hvilken myndighed har Kommissionen staaet til regnskab herfor?

4. Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at forhindre, at pengene til genetableringen af oest-vest-forbindelsen kunne resultere i entreprenoerens konkurs, og hvordan er det muligt, at disse penge er forsvundet paa »uforklarlig« vis?

5. Har Kommissionen i mellemtiden truffet foranstaltninger, saaledes at de beloeb, som Den Europaeiske Union har stillet til raadighed til anlaeggelsen af containerhavnen i Paramaribo, ikke forsvinder paa samme »uforklarlige vis«, uden at containerhavnen faktisk bliver bygget?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Joao de Deus Pinhero (11. marts 1998)

1. Det projekt, der naevnes af det aerede medlem, blev godkendt af Kommissionen den 20. december 1994 med henblik paa genetablering af dele af den 376 kilometer lange kystvej. Arbejdet blev opdelt i to dele, hvoraf den ene vedroerer vejen og broerne mellem Meerzorg og Albina (del 1) og den anden straekningen mellem Paramaribo og Nickerie (del 2). Mens arbejdet paa del 2 praktisk taget er afsluttet, er der i forbindelse med arbejdet paa del 1 opstaaet store problemer, hvilket gav anledning til at Kommissionen suspenderede finansieringen af arbejdet med virkning fra den 1. august 1997. Dette resulterede i, at de surinamske myndigheder indstillede arbejdet.

2. & 4. Eftersom Kommissionen har stillet finansieringen i bero, er de penge, der er oeremaerkede til dette endnu ikke udfoerte arbejde, blevet indefrosset. Pengene er saaledes ikke forsvundet.

3. Man har foretaget den saedvanlige kontrol i forbindelse med gennemfoerelsen af de projekter og programmer, der finansieres af Den Europaeiske Udviklingsfond (EUF), i form af tekniske og finansielle indberetninger og kontrol gennem den konsulent, der foerer tilsyn med arbejdet, samt kontrol og verifikation af arbejdets fremskriden og godkendelse af betalingsanvisninger til daekning af fakturaer for det udfoerte arbejde gennem Kommissionens stedlige delegation og Kommissionen i Bruxelles.

5. Den foreslaaede genetablering af havnen i Paramaribo, der for oejeblikket er under forberedelse til eventuel EUF-finansiering, vil blive genstand for de saedvanlige regler og procedurer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0079/98 af Patricia McKenna (V) til Kommissionen (30. januar 1998)

Om: Gaastole til babyer

Foer jul offentliggjorde den europaeiske forbrugerorganisation »International Testing« (IT) resultatet af en undersoegelse af gaastole for babyer. Undersoegelsen blev finansieret af Kommissionens GD XXIV.

IT konkluderede efter en undersoegelse af 31 gaastole til babyer, at ingen af dem ville have opfyldt forslaget til EU's sikkerhedsnorm. IT fastslog, at ingen af gaastolene til babyerne svarede til den oegede fart og mobilitet, som smaaboern faar, naar de benytter dem, og de eventuelle muligheder for ulykker, som er et resultat heraf, isaer risikoen for fald ned ad trapper. Nogle af de undersoegte gaastole til babyer gjorde det muligt for boern at opnaa en fart, som er to gange det normale skridttempo for en voksen.

Kontoret for De Europaeiske Forbrugerorganisationer (BEUC) har haevdet, at forslaget til EU's sikkerhedsnorm ikke tager hensyn til den oegede mobilitet i forbindelse med gaastole til babyer, selv om det er hovedaarsagen til ulykker i forbindelse med gaastole til babyer.

Hvilke planer har Kommissionen for at afboede denne mangel? Agter Kommissionen at revidere forslaget til sikkerhedsnorm, saaledes at der tages hensyn til de betaenkeligheder, som forbrugergrupper, foraeldre og mange andre EU-borgere har givet udtryk for med hensyn til gaastole til babyer? Agter den isaer at traeffe foranstaltninger for at kraeve, at producenter af babyudstyr finder frem til, hvorledes man kan begraense den fart, som smaaboern kan opnaa ved at anvende gaastole til babyer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (17. marts 1998)

Kommissionen kan ikke paa egen haand revidere de europaeiske standarder, eftersom disse udarbejdes af de beroerte parter gennem samarbejdet i Den Europaeiske Standardiseringsorganisation (CEN).

Da Kommissionen er meget opmaerksom paa de forskellige problemer, som gaastole til babyer giver anledning til, har den taget initiativ til at afhjaelpe mulige fejl og mangler. Efter aftale med medlemsstaterne har Kommissionen udstedt et mandat til de europaeiske standardiseringsorganisationer om udarbejdelse af en europaeisk standard, hvori der tages hensyn til alle potentielle sikkerhedsaspekter. Et andet initiativ, der er taget, bestaar i finansiering af den undersoegelse, som det aerede parlamentsmedlem her naevner, og som skal forbedre kendskabet til de forskellige sikkerhedsrisici og som vil tilvejebringe vigtige oplysninger til brug for standardiseringsarbejdet.

For at sikre, at der i standardiseringsproceduren tages fuldt ud hensyn til forbrugernes sikkerhed og oevrige interesser, yder Kommissionen stoette til driften af ANEC, som er den europaeiske sammenslutning, som koordinerer og repraesenterer forbrugernes interesser i standardiseringsarbejdet.

Kommissionen vil fortsat foelge denne sag noeje.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0042/98 af Heidi Hautala (V) til Kommissionen (15. januar 1998)

Om: Den finske elafgifts forenelighed med traktaten inden den 1.1.1997

EF-Domstolens generaladvokat er kommet med sit forslag til afgoerelse i sagen Outokumpu Oy mod den finske stat. Outokumpu Oy har kraevet, at den finske stat kompenserer for den importafgift, som er blevet paalagt virksomhedens import af elektricitet fra Sverige, og den mener, at afgiften er en importtold, som er i strid med faellesskabsretten. Generaladvokatens holdning imoedekommer ikke kravene fra Outokumpu Oy.

Den 23.11.1995 meddelte Kommissionen Finland, at den ansaa den davaerende finske elafgift for at vaere diskrimination, der var i strid med traktatens artikel 85. Hovedsagelig som foelge af dette afstod Finland fra den 1.1.1997 at lade elafgiften vaere styrende for miljoeet.

Ifoelge generaladvokaten forbyder traktaten ikke beskatning af elektricitet, der indfoeres til fordel for produktionsmetoder, der er mindre skadelige for miljoeet, ogsaa i direktivet om elekricitetsoverfoersel paapeges det, at energipolitikken ikke kun skal gennemfoeres for at nedbringe udgifterne eller opretholde konkurrencen, men at der ogsaa skal tages hensyn til energiens forenelighed med miljoeet.

Hvis Domstolen foelger generaladvokaten forslag til afgoerelse, beder Kommissionen ogsaa i dette tilfaelde oplyse, om den mener, at elafgiften, der var i kraft i Finland inden 1997, var i strid med traktaten, eller at Finland havde ret til at bevare den davaerende skattemodel til begraensning af CO2-emissioner fra elproduktionen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (17. februar 1998)

I betragtning af sagens nuvaerende stadium kan svaret til det aerede medlem kun blive, at man maa afvente EF-Domstolens afgoerelse i sagen. Det er for tidligt for Kommissionen at overveje, hvad den vil goere, eftersom det afhaenger af sagens udfald. Efter dommens afsigelse og under hensyntagen til EF-Domstolens raesonnement vil Kommissionen analysere sagen og drage sine konklusioner.

Naar dommen er afsagt, vil det staa klart, i hvilket omfang Finland - set ud fra et faellesskabsretligt synspunkt - eventuelt kunne have opretholdt den tidligere elafgiftsmodel. Det aerede medlems andet spoergsmaal vil derfor blive besvaret, naar EF-Domstolen har truffet sin afgoerelse i sagen.

Kommissionen har som bekendt ikke anfaegtet medlemsstaternes ret til at benytte beskatning med henblik paa at fremme miljoebeskyttelsen, forudsat at en saadan beskatning er forenelig med faellesskabsretten.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0249/98 af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen (13. februar 1998)

Om: Budgetpost A-3040 - Stoette til internationale, ikke-statslige ungdomsorganisationer

Vil Kommissionen erkende, at talrige frivillige organisationer udelukkende er afhaengige af tilskuddene over budgetpost A-3040 med hensyn til gennemfoerelse af det europaeiske perspektiv af deres vaerdsatte arbejde?

Hvis Kommissionen erkender, at disse ungdomsorganisationer giver usaedvanlig god valuta for pengene, vil Kommissionen da indroemme, at en nedskaering paa 200.000 ecu paa dette aars budget vil bringe mange organisationer i fare?

Eftersom denne budgetpost blev indfoert i 1991 med henblik paa at styrke kommunikationen med unge mennesker paa tvaers af nationerne, vil Kommissionen da erkende, at det er absolut noedvendigt at genindfoere budgetpost A-3040 i de kommende aar?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson (30. marts 1998)

Kommissionen er absolut klar over, at internationale, ikke-statslige ungdomsorganisationer spiller en vigtig rolle i forbindelse med borgernes Europa. De bidrager helt konkret med deres programmer for internationale aktiviteter til at udbygge begrebet europaeisk statsborgerskab.

Kommissionen er ogsaa klar over, at internationale ungdomsaktiviteter kun kan udbygges og ivaerksaettes, hvis de internationale organisationer er i stand til at daekke visse driftsudgifter, som er forbundet med internationale aktiviteter. Disse udgifter kan netop daekkes delvis ved hjaelp af stoette over budgetpost A-3040 (A-3029 i 1998). Det skal dog bemaerkes, at den stoette, der blev ydet over budgetpost A-3040 i 1997, kun svarede til i gennemsnit 16% af modtagerorganisationernes generalomkostninger.

Endelig er Kommissionen bevidst om den mervaerdi, som er knyttet til internationale strukturer, set i forhold til de nationale, regionale eller lokale organisationer, som indgaar heri. Deres netvaerk og centrale strukturer har en direkte indvirkning paa omfanget og kvaliteten af de internationale aktiviteter, der foreslaas.

I slutningen af 1997 udarbejdede Kommissionen en rapport om anvendelsen af de paagaeldende bevillinger i perioden 1995-1997, og den sendes direkte til det aerede parlamentsmedlem samt til Parlamentets generalsekretariat. Rapporten viser, at der har vaeret tale om en stigning i antallet af ansoegninger om stoette, hvilket dels skyldes stoerre omtale i forbindelse med de indkaldelser af forslag, der er offentliggjort i EFT siden regnskabsaaret 1997, og information over Internet med henblik paa at give stoerre aktindsigt, dels oprettelse af nye internationale strukturer. Dette faenomen forventes at goere sig gaeldende i endnu hoejere grad i 1998.

I oevrigt viser analysen, at modtagerorganisationernes driftsudgifter ogsaa stiger, hovedsagelig paa grund af den geografiske udvidelse af nettene.

Det er saaledes kun paa grund af budgetvanskelighederne i forbindelse med udgiftsomraade 5 i de finansielle overslag at Kommissionen blev noedt til at vaelge at reducere de beloeb, der var foreslaaet for den paagaeldende budgetpost, i forbindelse med opstillingen af det foreloebige budgetforslag for 1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0141/98 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (2. februar 1998)

Om: Faellesskabsinitiativet »Pesca« for Graekenland

Faellesskabsinitiativet »Pesca« for Graekenland omfatter fire underprogrammer samt et femte vedroerende teknisk bistand. Der er fastlagt en tidsplan for hver enkelt af de fire underprogrammer 1-4. Kommissionen bedes derfor oplyse foelgende:

1. Hvor langt er man naaet med underprogrammerne paa indevaerende tidspunkt, og hvilke foranstaltninger er der blevet truffet inden for de enkelte underprogrammer?

2. Er der sket forsinkelser i forbindelse med anvendelsen af midlerne? I bekraeftende fald, hvad er hovedaarsagerne til denne forsinkelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (13. marts 1998)

1. Man er for oejeblikket i faerd med administrativt at ivaerksaette de fire underprogrammer under PESCA-initiativet i Graekenland. Ifoelge oplysninger fra de graeske myndigheder skal ansoegninger i forbindelse med private investeringer under programmet vaere de lokale fiskerimyndigheder i haende senest den 31. marts 1998, mens de nationale beslutninger om ivaerksaettelse af foranstaltninger traeffes inden udgangen af juni 1998. Hvad angaar de offentlige investeringer, er beslutningerne om ivaerksaettelse af foranstaltningerne under forberedelse. Naar disse procedurer er afsluttet, vil foranstaltningerne blive ivaerksat i praksis.

2. Forsinkelserne i forbindelse med ivaerksaettelsen af programmet skyldes for en stor del manglende koordinering paa stedet af et program, som skal gennemfoeres ved hjaelp af midler fra flere sider, og som goer det paakraevet, at flere offentlige myndigheder effektivt medvirker. Forsinkelserne har resulteret i, at de disponible midler hidtil ikke er blevet anvendt. De nye administrative foranstaltninger paa stedet lader dog formode, at de foerste bevillinger vil blive anvendt af de berettigede ifoelge programmet fra andet halvaar af 1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0203/98 af Gerhard Hager (NI) til Raadet (11. februar 1998)

Om: Schengen task force

I den seneste tid har der vaeret forlydender om en task force, der beskaeftiger sig med foranstaltninger til forbedret beskyttelse af Schengens ydre graenser. I denne forbindelse vil jeg gerne stille Raadet foelgende spoergsmaal:

1. Hvad har faaet Den Europaeiske Union til at oprette en saadan task force?

2. Hvor mener Raadet at finde mangler ved den nuvaerende kontrol af de ydre graenser?

3. Hvilke forbedringer forventer Raadet sig af oprettelsen af en saadan task force?

4. Mener Raadet, at oprettelsen af denne task force kan garantere en fuldstaendig kontrol af de groenne og blaa graenser?

5. Er Raadet af den opfattelse, at kun nationale gennemfoerelsesproblemer eller mangler i Schengen-aftalen foraarsager de nuvaerende problemer?

6. Mener Raadet er det er i modstrid med unionslovgivningen, at visse medlemsstater ganske vist paagriber illegale indvandrere, men ikke kontrollerer, at de rent faktisk forlader unionsomraadet?

Svar (7. april 1998)

Den arbejdsgruppe, som det aerede parlamentsmedlem henviser til, Schengen Task Force, er ikke en gruppe under Den Europaeiske Union, men en Schengen-gruppe. Raadet har derfor ikke kompetence til at besvare den stillede forespoergsel.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4120/97 af Patricia McKenna (V) til Kommissionen (16. januar 1998)

Om: Ulovlig dumpning af atomaffald ved Dounreay, Skotland

AEA Technology, det britiske selskab, der driver atomanlaegget ved Dounreay i Skotland, har for nylig indroemmet, at det er noedvendigt at foretage en omfattende oprydning paa et naerliggende omraade, hvor der er dumpet radioaktivt affald. Over 1.000 tons radioaktivt affald skal efter sigende vaere blevet dumpet ned i en skakt i de naerliggende klipper.

Dumpningen er tilsyneladende foretaget paa en fuldstaendig tilfaeldig og stort set ukontrolleret maade. Det er ikke blevet ordentligt registreret, hvilke stoffer der er dumpet. Og skoent dumpningen paabegyndtes i 1959, dukkede der ikke oplysninger op herom foer 20 aar senere. Ledelsen daekkede ogsaa over en eksplosion, der fandt sted ved skakten i 1977, og som i hvert fald delvis menes at vaere aarsag til de hundredevis af »hot spots« (varme pletter), der senere er registreret paa de omkringliggende strande.

Har Kommissionen rettet henvendelse til de britiske myndigheder vedroerende denne dumpning? Kan den i bekraeftende fald goere naermere rede for denne henvendelse?

Agter Kommissionen at foere kontrol med og overvaage planlaegningen og gennemfoerelsen af et oprydningsprogram for det paagaeldende omraade? Har Kommissionen praeferencer med hensyn til, hvordan dette affald skal behandles?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (13. februar 1998)

Repraesentanter for Kommissionen er moedtes med en raekke hoejtstaaende medlemmer af Det Forenede Kongeriges atomenergimyndighed (UKAEA) i foerste halvdel af 1997. Emnet for dette moede var droeftelse af skakten til mellemradioaktivt affald. Siden da er de britiske myndigheder blevet anmodet om yderligere oplysninger om planerne for fjernelse, oparbejdning og oplagring af affaldet fra skakten, herunder vurderinger af de faktiske og potentielle miljoemaessige foelgevirkninger af dette affald. Hvad angaar »de varme pletter«, har man indtil nu kun fundet to saadanne partikler paa strande, hvortil der er offentlig adgang.

Kommissionen har ingen foretrukne loesninger med hensyn til, hvordan affaldet skal behandles, og forventer heller ikke at blive involveret i tilsynet med og gennemfoerelsen af et saerligt rensningsprogram. Dog kan det i medfoer af artikel 37 i Euratom-traktaten - alt efter, hvilken proces der vaelges - blive noedvendigt at indhente oplysninger herom, ligesom der vil kunne kraeves en miljoekonsekvensvurdering i forbindelse med et nyt anlaeg, hvor det paagaeldende affald skal oplagres (Raadets direktiv 85/337/EOEF, som aendret ved Raadets direktiv 97/11/EF, om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet ((EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5. ))).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4214/97 af Bryan Cassidy (PPE) til Kommissionen (21. januar 1998)

Om: EF-Domstolens dom af 24. oktober 1996 i sagen Elida Gibbs Ltd (sag C-317/94)

Denne dom afsagt af EF-Domstolen synes at blive gjort virkningsloes som foelge af dens manglende gennemfoerelse i Tyskland og dens delvise gennemfoerelse i Frankrig og Graekenland.

Vil Kommissionen oplyse, om tjenestemaend i Kommissionen har nogen bemyndigelse til at afslaa at offentliggoere en afgoerelse fra EF-Domstolen i en bestemt sag?

Hvis der ikke findes nogen saadan bemyndigelse, hvilket middel raader en virksomhed eller en enkeltperson da over over for en tjenestemand, som goer sig skyldig i hindring af den fastsatte procedure? Findes der en intern disciplinaerprocedure? Hvilken kompensation kan en virksomhed/enkeltperson kraeve og af hvem?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti paa skriftlige forespoergsler E-4213/97 og E-4214/97 (6. april 1998)

Som angivet i det faelles svar paa de skriftlige forespoergsler E-4208/97-E-4211/97 fra det aerede medlem ((EFT C 223 af 17.7.1998, s. 72. )) har Kommissionen draget konsekvenserne af den dom, der blev afsagt den 26. oktober 1996 i Elida Gibbs-sagen (sag C-317/94), idet den har skrevet til samtlige medlemsstater og besluttet at ivaerksaette eller viderefoere en raekke procedurer i henhold til traktatens artikel 169, navnlig over for de af det aerede medlem naevnte medlemsstater.

Kommissionen skal goere opmaerksom paa, at inden for traktatens system er EF-Domstolen kompetent til at fortolke den eksisterende EF-ret, og det tilkommer ikke Kommissionen og endnu mindre dens tjenestemaend at tilsidesaette de domme, der er blevet afsagt. Hvis visse medlemsstater - som i det foreliggende tilfaelde - goer opmaerksom paa vanskeligheder i forbindelse med dommens anvendelse, kan Kommissionen imidlertid ikke naegte, at saadanne vanskeligheder bliver forelagt til behandling i ad hoc-udvalg. Det er paa denne baggrund, at det foreliggende spoergsmaal er blevet droeftet bl.a. i Momsudvalget.

Kommissionen er ikke paa nuvaerende tidspunkt ved at udarbejde noget forslag paa det omraade, som det aerede medlem henviser til. Det siger sig selv, at hvis der skal tages et initiativ, vil de oekonomiske kredse som altid blive hoert, navnlig via udtalelser fra henholdsvis Parlamentet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg samt under kontakter, som regelmaessigt finder sted med disse kredse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3843/97 af Kirsi Piha (PPE) til Kommissionen (5. december 1997)

Om: Domstolens dom om det svenske Systembolag

Domstolen afsagde for nogle faa uger siden sin dom om Sveriges monopolordning for detailhandel med alkoholholdige drikkevarer. Den saakaldte Franzén-sag gav ogsaa anledning til diskussion i Sveriges naboland Finland, idet man der har den samme monopolordning. Domstolens kendelse var i sig selv beklagelig, eftersom opbakning til monopolsystemet stemmer daarligt overens med Faellesskabets principper om fri konkurrence og handel. I Italien bruger man en lignende begrundelse til at opretholde monopoler, bl.a. tobaksmonopolet. Nu ser det ud som om et monopol ifoelge Unionens opfattelse kan accepteres af nogle grunde, men af andre grunde ikke. Hvilke grunde taler ifoelge Kommissionen for at opretholde et monopol i et medlemsland?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (17. februar 1998)

Lovbeskyttede monopoler i medlemsstaterne er ikke noedvendigvis uforenelige med faellesskabsretten og skal ikke altid ophaeves. Statslige handelsmonopoler skal dog overholde EF-traktatens regler og isaer reglerne i artikel 30 og 37 om frie varebevaegelser.

I overensstemmelse med Domstolens retspraksis (sag C-189/95, Franzén, dom af 23. oktober 1997) skal de nationale regler om monopoler behandles paa grundlag af EF-traktatens artikel 37. Denne artikel bestemmer, at statslige handelsmonopoler skal tilpasses, saaledes at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings- og afsaetningsvilkaar er udelukket. Monopolet skal derfor vaere udformet og fungere paa en saadan maade, at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere hvad angaar forsyning og markedsfoering er udelukket, saaledes at handelen med varer fra andre medlemsstater hverken retligt eller faktisk stilles ringere end handelen med indenlandske varer, og saaledes at der ikke sker konkurrencefordrejninger i forholdet til de andre medlemsstater.

De nationale regler kan endvidere have en indvirkning paa monopolet, selv om de strengt taget ikke regulerer monopolets funktion. Disse regler betragtes saerskilt fra monopolets drift og behandles paa grundlag af EF-traktatens artikel 30. Domstolen fastslog i Franzén-sagen, at en tilladelsesordning, der gaelder for importerede varer, og som indebaerer, at de indfoerte varer paafoeres yderligere omkostninger, f.eks. omkostninger til mellemmaend, betaling af afgifter og gebyrer for at faa udstedt tilladelse og de omkostninger, der er forbundet med forpligtelsen til at have oplagringsfaciliteter i destinationslandet, udgoer en hindring for indfoerslen, der er i strid med EF-traktatens artikel 30. En hindring kan betragtes som berettiget og passende, naar der er tale om et af de i EF-traktatens artikel 36 og Domstolens retspraksis godkendte forhold, f.eks. beskyttelse af den offentlige sundhed. Domstolen har dog ikke fundet, at disse betingelser var opfyldt i Franzén-sagen.