ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0923/00

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Ansøgninger om finansiering

For næsten fire år siden fik gruppen Research into Ageing tilsagn om en EU-bevilling. Gruppen har imidlertid stadigvæk ikke modtaget de midler, som den fik løfte om. Aftalernes referencenumre er SOC 96 102180 og SOC 97 101790. Gruppen fik sidenhen oplysning om, at bevillingerne ikke kunne effektueres, indtil Domstolen havde afsagt dom i sag nr. C-239/96. I denne retssag anfægtes Kommissionens opfordring til anmodning om finansiering over budgetkonto B3-4104 vedrørende de ældre.

I oktober 1998 trak Det Forenede Kongerige sag nr. C-239/96 tilbage. De bevillinger, der var blevet betinget af udfaldet af denne sag, herunder SOC 96 102180 og SOC 97 101790 er fortsat ikke effektueret.

Hvornår vil gruppen Research into Ageing modtage finansieringen i henhold til SOC 96 102180 og SOC 97 101790? Dette må bestemt være i strid med det etablerede fællesskabsprincip om berettiget forventning?

Vil Kommissionen generelt gøre rede for, hvornår bevillinger, der blev gjort betinget af sag nr. C-239/96, bliver effektueret? Hvad agter Kommissionen at gøre i lyset af tilbagetrækningen af sag nr. C-239/96? Vil samtlige betingede bevillinger nu blive udbetalt og hvordan agter Kommissionen fremover at undgå lignende uacceptable forsinkelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(26. maj 2000)

De to aftaler, som det ærede medlem har omtalt, blev, efter at Det Forenede Kongerige havde indbragt sag C-239/96 og sag C-240/96 for Domstolen, og i overensstemmelse med den følgende kendelse fra Domstolens formand, kun indgået betinget. I disse sager anfægtedes Kommissionens indkaldelse af ansøgninger om støtte fra to budgetposter, vedrørende ældre (B-3/4104) og social udstødelse (B-3/4103). Grundlaget for denne anfægtelse svarede til grundlaget for sag C-106/96, som også var blevet indbragt af Det Forende Kongerige, og hvor Domstolen den 12. maj 1998 afsagde kendelse mod Kommissionen. Denne kendelse blev fulgt af den interinstitutionelle aftale af 13. oktober 1998 mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen om retsgrundlaget for og gennemførelsen af budgettet(1).

Under hensyntagen til disse betragtninger og især på grund af den store lighed mellem udgifterne i ovennævnte betingede aftale og udgifterne i sag C-106/96 havde Kommissionen ikke andet valg end at afstå fra at udbetale de pågældende beløb. Kommissionen er ved at informere Research into Ageing og alle organisationer med ligende aftaler om situationen.

Med hensyn til fremtidige aktioner har indførelsen i Amsterdam-traktaten af et mandat vedrørende fællesskabsaktioner til bekæmpelse af social udstødelse skabt klarhed vedrørende grundlaget for aktioner inden for dette område, og som det er fastlagt i meddelelse fra Kommissionen Skabelse af et Europa med plads til alle(2) agter Kommissionen at fremsætte forslag om fællesskabsaktioner til gennemførelse af dette nye mandat. Dette vil give et solidt grundlag for fremtidige fællesskabsaktioner vedrørende bekæmpelse af social udstødelse.

(1) EFT C 344/1 af 12.11.1998.

(2) KOM(2000) 79 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1824/00

af Earl of Stockton (PPE-DE) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Microsoft Word og restriktiv praksis

Har Kommissionen modtaget klager over, hvordan Microsoft Word 2000 opfører sig, navnlig over, at programmet ødelægger det lille skillerum på magnetpladen, som er nødvendig for at anvende konkurrerende styringssystmer?

Hvad har den i givet fald foretaget?

Hvad agter Kommissionen at foretage sig, hvis det ikke er tilfældet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(20. juni 2000)

Word 2000 er Microsofts seneste tekstbehandlingsprogram. På Microsofts hjemmeside annonceres det, at programmet udgør et effektivt værktøj til at skabe og deles om arbejdsdokumenter, som enhver med en webbrowser har adgang til, hvilket gør det nemt for medlemmer af teams at samarbejde online.

Kommissionen er ikke bekendt med, at Microsoft Word 2000 ødelægger det lille skillerum, som er nødvendigt for at anvende konkurrerende styringssystemer, og har heller ikke modtaget klager over dette. Såfremt der fremføres påstande i den retning, vil Kommissionen undersøge dem med den fornødne opmærksomhed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1180/00

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Børn i flyet

Flyselskaber har en forskellig praksis med hensyn til sikkerheden for børnepassagerer, som ikke har eget flysæde. Nogle flyselskaber tillader ikke, at børn transporteres i et sikkerhedssæde (fastholdelsesanordning), der fastgøres med en sikkerhedssele i sædet. Dette bevirker, at børn skal holdes på skødet inden opstigning og landing. Nogle flyselskaber kræver, at børn fastgøres med en speciel sele til den voksnes sikkerhedssele. Andre flyselskaber tillader imidlertid ikke denne praksis.

Hvad kan Kommissionen gøre for at forbedre sikkerheden for små flypassagerer, når de rejser med flyselskaber inden for EU? Hvilke foranstaltninger agter den at træffe for at undersøge, hvordan flyrejsen for små børn kan lettes, f.eks. ved hjælp af sædeanordninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(15. juni 2000)

Bestemmelserne om passagerers sikkerhed ombord på civile fly, som benyttes til kommerciel lufttransport af et EF-flyselskab, sorterer i dag under den enkelte medlemsstats ansvarsområde, hvilket forklarer den forskellige behandling, det ærede medlem her henviser til.

Der er allerede fastlagt harmoniserede tekniske krav og administrative procedurer om visse aspekter af sikkerheden inden for civil luftfart i Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991(1). Kommissionen har for nylig foreslået Rådet og Europa-Parlamentet(2) en ændring af denne forordning med henblik på at udvide dens sigte til at omfatte fælles krav for drift af kommercielle fly. Der foretages for øjeblikket yderligere undersøgelser herom.

Hvad angår børn og sikkerhedsseler, fastsætter disse bestemmelser, at et flysæde kun må benyttes af to personer, hvis den ene er et barn, og forudsat at dette barn er ordentligt sikret med en ekstra sele eller en anden fastholdelsesanordning. Dette indebærer også, at børn i andre tilfælde bør behandles som enhver anden passager og anbringes på et sæde med deres egen sikkerhedssele. Der findes dog ikke særlige bestemmelser om sikkerhedssæder, der anbringes oven på et normalt flysæde.

En vedtagelse af denne ændrede forordning vil medføre et harmoniseret, bindende regelsæt om driftsmæssige sikkerhedskrav i Fællesskabet.

(1) EFT L 373 af 31.12.1991.

(2) KOM(2000) 121.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1798/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. juni 2000)

Om: Forbud mod fyrværkeriartikler

I Sverige diskuteres et forbud mod salg af fyrværkeriartikler. Er dette foreneligt med det indre markeds principper om fri bevægelighed for varer, når det er tilladt at sælge fyrværkeriartikler i andre medlemslande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(27. juli 2000)

For alle varer, herunder fyrværkeriartikler, som er godkendt til lovlig anvendelse i én medlemsstat, gælder princippet om fri bevægelighed inden for Fællesskabet (artikel 28 (tidl. artikel 30) i EF-traktaten). En medlemsstat, som har indført eller har til hensigt at indføre sikkerhedsforanstaltninger mod en bestemt vare, kan gøre dette, hvis foranstaltningen ikke er et middel til vilkårlig forskelsbehandling, og hvis den er nødvendig og står i et rimeligt forhold til de forfulgte mål. I så tilfælde kan en national foranstaltning baseres på artikel 30 (tidl. artikel 36) i EF-traktaten (offentlig sikkerhed) på betingelse af, at foranstaltningen er nødvendig og står i et rimeligt forhold til et klart og veldefineret hensyn til den offentlige sikkerhed. En foranstaltning, som pålægger et fuldstændigt forbud, vil eventuelt blive anset for at være urimeligt, hvis målet kan nås ved hjælp af andre foranstaltninger som f.eks. strengere krav til oplagring og håndtering.

Kommissionen opfordrer det ærede medlem til at rådføre sig med tidligere svar fra Kommissionen vedrørende fyrværkeriartikler: P-4053/97 af Whitehead(1), E-3184/96 af Waddington(2), E-3644/95 af Pronk(3), E-853/94 af Ford(4), E-1036/93 af Smith(5), E-1152/86(6) af Pitt, E-3102/85 af Pitt(7) og E-465/80 af Walter(8).

(1) EFT C 187 af 16.6.1998.

(2) EFT C 138 af 5.5.1997.

(3) EFT C 161 af 5.6.1996.

(4) EFT C 17 af 23.1.1995.

(5) EFT C 140 af 21.5.1994.

(6) EFT C 54 af 2.3.1987.

(7) EFT C 249 af 6.10.1986.

(8) EFT C 198 af 4.8.1980.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0777/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(16. marts 2000)

Om: Moms og arbejdsløn inden for bilværkstedssektoren

I henhold til den nuværende momslovgivning i Det Forenede Kongerige skal et selvstændigt bilværksted, der foretager reparationer på en kundes køretøj, lægge moms på hele regningen. I de senere år har forsikringsselskaberne imidlertid oprettet deres egne værksteder, hvor de reparerer deres kunders biler. På denne måde undgår de at betale moms af arbejdslønnen, da værkstedspersonalet er deres egne ansatte.

Kan Kommissionen acceptere, at forsikringsselskaberne ved at udnytte dette hul i skattelovgivningen opnår en illoyal fordel i forhold til selvstændige bilværksteder? Vil Kommissionen desuden oplyse, hvilke foranstaltninger den foreslår til afhjælpning af denne situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(2. maj 2000)

Hvis et forsikringsselskab opretter sit eget bilværksted med det formål at reparere kundernes biler, og disse reparationer udføres af nævnte forsikringsselskabs ansatte, falder disse tjenesteydelser, som de ansatte udfører for forsikringsselskabet, uden for anvendelsesområdet for moms.

På den anden side forholder det sig således, at hvis et bilværksted udfører lignende tjenesteydelser for et forsikringsselskab, er værkstedet forpligtet til at lægge moms på tjenesteydelsen. Dog har bilværkstedet ret til at fratrække den indgående moms, den skal erlægge på alle investeringer i udstyr, reservedele osv., hvilket forsikringsselskabet, der er en afgiftsfritaget instans, ikke er i stand til at gøre. For sidstnævnte er denne manglende mulighed for at fratrække den indgående moms ensbetydende med et ekstra omkostningselement, der kompenserer for det forhold, at forsikringsselskabet ikke skal lægge moms på sine lønomkostninger, når det får biler repareret af sine egne ansatte.

Kommissionen er klar over denne situation, der skyldes, at forsikringstransaktioner er fritaget for moms i henhold til artikel 13.B., litra a), i Rådets sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag(1). Kommissionen er i færd med at undersøge muligheden for at ændre bestemmelsen om fritagelse af forsikringssektoren til beskatning af samme, men den har ingen umiddelbare planer om en indsats på dette område.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1933/00

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(16. juni 2000)

Om: Budgetkonto A-3036

Der tildeles 250 000 til Jean Monnet-Huset over budgetkonto A-3036. Kommissionen bedes anføre, hvilket arbejde der udføres af Jean Monnet-Huset, og hvorledes disse midler anvendes.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(7. september 2000)

Jean Monnet-huset, som Parlamentet erhvervede og restaurerede i 1982, er blevet overdraget til Jean Monnet-sammenslutningens forvaltning.

Jean Monnet-sammenslutningen bruger det hovedsagelig til at arrangere besøg (16 000 besøgende om året) og konferencer for de besøgende (20 om måneden) om Europa og den europæiske opbygnings historie. De besøgende er hovedsagelig unge elever og universitetsstuderende. De besøgendes nationalitet rækker langt ud over Unionens grænser.

Budgetmyndighedens bevillinger til konto A-3036 er beregnet til at dække de aktiviteter og programmer, Jean Monnet-huset arrangerer, hvilket for år 2000 ifølge den plan, som Jean Monnet-sammenslutningen har forelagt for Kommissionen, bl.a. omfatter 250-350 konferencer og seminarer for undervisningspersonale, virksomhedsledere, dokumentalister, klasser af elever, lærlinge, osv.; en lang række seminarer og konferencer for universitetsstuderende, handelsskoler, amerikanske summer schools (udveksling med ESC Angers den 10. juli, med HEC Paris den 20. juli), institutter for politisk forskning, osv., for studenter fra Frankrig, Tyskland, Sverige, Finland, Spanien, Polen, osv. samt fra USA, Canada, Australien, Sydamerika og Asien; indledning af en seminarrække i den nye konferencesal for grupper af voksne (virksomheder, ambassader, tjenestemænd, sammenslutninger); Jean Monnet-sammenslutningens internetside; ajourføring, udvikling og udbredelse af undervisningsmateriale om Unionen; publikationerne: Cahiers européens d'Houjarray à destination des enseignants européens; og et videoprojekt L'Europe hier, l'Europe aujourd'hui, demain.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1161/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

Sundhedsanprisninger er fortsat forbudte (punkt 101). Det foreslås også at overveje, om der kan indføres funktionelle påstande og ernæringsmæssige påstande. Kommissionen vil også se på, om direktivet om næringsdeklaration bør tilpasses. Funktionelle påstande er påstande om, at et næringsmiddel har positiv virkning på visse kropsfunktioner.

1. Agter Kommissionen at udarbejde regler for funktionelle påstande? Hvilke vil i bekræftende fald være de vigtigste kendetegn ved disse foranstaltninger? Opstår der i benægtende fald ikke noget vakuum med hensyn til angivelsen af forskellige påstande?

2. Vil Kommissionen på ny fremsætte sit forslag fra 1993 om ernæringsmæssige påstande? I bekræftende fald, hvornår? Prioriterer Kommissionen i benægtende fald arbejdet med en altomfattende ordning for de forskellige påstande?

3. Vil Kommissionen udvide den obligatoriske mærkning med angivelse af næringsværdi for alle fødevarer og/eller antallet af punkter fra fire til otte? Hvilke ændringer foretages der i benægtende fald i denne mærkning?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 og E-1162/00

(9. juni 2000)

De spørgsmål, det ærede medlem har rejst, er ved at blive undersøgt med henblik på fremsættelse af lovgivningsforslag i overensstemmelse med den tidsplan, der er fastsat i hvidbogen om fødevaresikkerhed.

Det ville være uhensigtsmæssigt på dette stadium at foregribe detaljerne i de enkelte forslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3062/00

af Laura González Álvarez (GUE/NGL) til Kommissionen

(2. oktober 2000)

Om: Lossepladsen i Garraf (Barcelona)

Lossepladsen i Garraf i kommunen Gavà i Begues (Barcelona), som blev tages i brug i 1972, fungerer som losseplads for husholdningsaffald i store mængder. Den omfatter i øjeblikket over 20 millioner tons affald.

Lossepladsen ligger på et porøst kalkstenslag, og ved anlæggelse af den blev der ikke truffet nogen foranstaltninger til at gøre den tæt. Resultatet er, at perkolatnedsivning i 28 år har forurenet grundvandet og endog har nået havet og grundvandspejlet i Llobregat-deltaet, som er omfattet af en særlig miljøbeskyttelsesplan. Lossepladsen ligger i den naturpark, der ifølge dekret af 18. februar 1987 fra den autonome katalanske regering, Generalitat de Catalunya, er omfattet af en særplan til beskyttelse af miljø og landskaber af særlig naturinteresse i Garraf (Plan Especial de Protección del Medio Físico y del Paisaje del Espacio de Interés Natural del Garraf PPMFENG). Ifølge artikel 28 i de regler, der var gældende indtil sidste år, skulle deponeringen af organisk materiale ophøre den 31.12.1999.

Den 6. april 2000 blev det vedtaget, at der hvert andet år skulle ske en revision af programmet for forvaltning af kommunalt affald (Programa Metropolitano de Gestión de los Residuos Municipales PMGRM), samt at lossepladsen i Garraf skulle være i brug indtil den 31.12.2006.

Både i revisionen af programmet for forvaltning af kommunalt affald (PMGRM) og i ændringen af den særlige miljøbeskyttelsesplan (PPMFENG) har man undladt at tage hensyn til Rådets direktiv 1999/31/EF(1) om deponering af affald, som skal indpasses i medlemsstaternes lovgivning inden den 31.7.2001 (artikel 18). Det kan derfor konkluderes, at lossepladsen i Garraf ikke opfylder betingelserne for at forblive åben, men bør lukkes (bilag I, punkt 1, 2 og 3).

Desuden er lossepladsen i Garraf et ulovligt anlæg, fordi det er et anlæg af industriel art, som er placeret i et område, der i den gældende overordnede byplan (Plan General Metropolitano) er betegnet som skovområde. Hertil kommer, at lossepladsen ikke har nogen kommunal driftsbevilling fra byrådet i Gavà.

Artikel 1, stk. 3 og 4 i Rådets Direktiv 91/156/EØF(2) af 18.3.1991 om affald overholdes ikke og heller ikke direktiv 97/11/EF(3).

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sikre, at de nævnte EU-direktiver overholdes?

(1) EFT L 182 af 16.7.1999, s. 1.

(2) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.

(3) EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Wallström

(12. oktober 2000)

Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-1866/00(1).

(1) Se side 101.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1321/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(3. maj 2000)

Om: Intervention med henblik på afhjælpning af hungersnøden i Etiopien og andre afrikanske lande

Samtidig med mødet i Kairo mellem EU og de afrikanske stater udbrød der hungersnød, som flere millioner mennesker på nabokontinentet nu lider under, navnlig i Etiopien, en dramatisk situation, som FN, ngo'erne og pressen har allerede gjort opmærksom på.

I Etiopien svæver to millioner mennesker i livsfare som følge af tørken og krigen med Eritrea. Hvilke foranstaltninger vil EU træffe for straks at afhjælpe denne tragedie? Er den endog rede til at vedtage en humanitær intervention, der involverer indblanding i interne anliggender, og pålægge Etiopien og Eritrea at fordele fødevarerne ad de mest hensigtsmæssige kanaler?

Svar

(26. september 2000)

Rådet har gentagne gange fordømt det meningsløse udbrud af nye kampe mellem Etiopien og Eritrea. Rådet, der gør opmærksom på, at enhver regering har ansvaret for sit folks velfærd, beklager i lyset af den alvorlige fødevarekrise i regionen, at værdifulde ressourcer bliver omledt til konflikten. Rådet ser derfor med tilfredshed på den våbenembargo mod de to lande, der er blevet vedtaget med enstemmighed i FN's Sikkerhedsråds resolution 1298, og minder om sin egen beslutning om en våbenembargo, der har været i kraft siden den 15. marts 1999.

Rådet håber, at de kontakter, der nu finder sted med Etiopien og Eritrea i OAU's regi, fører til reelle resultater, og erklærer, at EU er rede til at støtte fredsbestræbelserne under ledelse af OAU, herunder også gennem den mission, der udføres af EU's særlige repræsentant, senator SERRI.

Rådet bekræfter, at EU er rede til fortsat at yde nødhjælp og humanitær bistand, der er nøje målrettet mod de mest trængende folk med henblik på at undgå eventuel omledning af hjælpen. Hjælpen fastsættes i henhold til gældende forskriftsprocedure af Kommissionen, som vil kunne give nærmere oplysninger om specifikke foranstaltninger, der er truffet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1383/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Udarbejdelse af statistikker til fremme af forståelsen for kvinders situation og udviklingen inden for kvindeområdet

Statistikker har stor betydning for en bedre forståelse af kvinders reelle situation i forhold til mænd. Desuden gør de det lettere at skabe sig et klart billede af positive såvel som negative udviklingstendenser i kvindepolitikken og udnytte dette ved udformningen af foranstaltninger. Det er imidlertid en kendsgerning, at der stadig kun findes utilstrækkelige statistikker med kønsspecifikke oplysninger.

Vil Kommissionen træffe foranstaltninger til fremover at stille sådanne kønsspecifikke oplysninger til rådighed, således at der fremstår et klart billede af den aktuelle situation og udviklingstendenserne i kvindepolitikken på alle områder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(26. juni 2000)

Kommissionen har i mange år offentliggjort kønsspecifikke data. Næsten alle Kommissionens publikationer på det sociale område indeholder visse statistikker og indikatorer for både kvinder og mænd. Herudover indeholder Eurostats referencedatabase (NewCronos) et bredt udvalg af sociale statistikker og indikatorer opdelt på køn.

Det er imidlertid klart, at der i det seneste tiår har været en kraftig stigning i behovet for sammenlignende information om kvinders og mænds sociale situation. For at imødekomme dette behov har Eurostat udgivet to rapporter. Den første udkom i 1992, der udelukkende omhandlede kvinder, havde titlen Kvinder i Det Europæiske Fællesskab(1), og den anden udkom i 1995 med titlen Kvinder og mænd i Den Europæiske Union(2). Den seneste rapport blev fremlagt på FN's fjerde kvindekonference i Beijing. Hertil kan lægges, at Kommissionens kommende rapport om den sociale situation i EU 2000 også vil indeholde væsentlige mængder af sammenlignende data om kvinder og mænd.

Som anført ovenfor er næsten alle sociale statistikker, der offentliggøres af Kommissionen, både for kvinder og mænd tilgængelige enten i papirform eller i referencedatabasen. Eurostat imødeser gerne forslag til specifikke områder eller indikatorer, hvor der ikke findes kønsspecifikke data, men hvor der antages at være et behov.

Kommissionen erkender sluttelig betydningen af kønsspecifikke statistikker i forbindelse med indførelse af kønsmæssig mainstreaming af Fællesskabets politikker. Udformning, implementering og opfølgning kan forbedres gennem anvendelse af harmoniserede, sammenlignelige og mere fokuserede kønsspecifikke statistiske data.

(1) ISBN 92-826-3137-0.

(2) ISBN 95-826-9619-7.