SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0775/01

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Fællesskabsregulering af fjernarbejde

Udøvelsen af et erhverv et andet sted end på arbejdspladsen, som informationssamfundet i rigt mål giver mulighed for nutildags, har gjort fjernarbejde til en stadig mere populær arbejdsform, hvilket fremgår af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon den 23.-24. marts 2000, som i øvrigt indeholder en række henstillinger vedrørende dette spørgsmål. Den 7. februar vedtog telekommunikationssektorens udvalg om den sociale dialog, bestående af 16 europæiske operatører fra den pågældende sektor, formelt og i tråd med de pågældende henstillinger en aftale, som indeholder de nødvendige retningslinjer for tilrettelæggelsen af fjernarbejde.

Påtænker Kommissionen et lovgivningsmæssigt initiativ, som går i retning af fastlæggelse af de nødvendige rammer for en regulering af ovennævnte arbejdsform på fællesskabsplan? Finder Kommissionen det nødvendigt at komme med et udspil om behandlingen af fjernarbejdere i Den Europæiske Union som helhed i forhold til andre arbejdstagere med hensyn til arbejdsbetingelser, mulighederne for uddannelse og information, samt udvikling af deres karriereforløb?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou på skriftlige forespørgsler E-0775/01 og E-1012/01

(18. maj 2001)

Den 20. juni 2000 iværksatte Kommissionen en høring af arbejdsmarkedets parter om modernisering og forbedring af arbejdsrelationerne på grundlag af EF-traktatens artikel 138, stk. 2, (tidl. artikel 118A). Efter at

have gennemgået de indkomne svar fremsendte Kommissionen den 16. marts 2001 inden for rammerne af høringsprocedurens anden fase et dokument om fjernarbejde til arbejdsmarkedets parter, der havde udvist særdeles stor, umiddelbar interesse for dette emne. De har således meddelt, at et initiativ på området fra Fællesskabets side på det højeste niveau efter deres mening ville kunne give det større værdi.

Det er korrekt, at udbredelsen af informationsteknologien, som er blevet fremskyndet af udviklingen af Internettet, betyder, at denne nye arbejdstilrettelæggelse udvikler sig i en grad, så man ikke kan ignorere det. Fjernarbejde er ganske vist en fleksibel arbejdsform, men Kommissionen mener, at man bør sikre sig, at dets udvikling ikke sker på bekostning af arbejdstagerne.

Kommissionen finder det derfor nødvendigt at indføre retningslinjer for denne praksis, som samtidig ikke hindrer dens udvikling. Med udgangspunkt i de forskellige måder at tilpasse arbejdsmiljøet (især gennem overenskomstforhandlinger) har Kommissionen i forbindelse med denne høring forelagt arbejdsmarkedets parter en liste over de generelle principper, som bør danne rammen om praksis på følgende områder: fjernarbejde skal ske på grundlag af frivillighed og med ret til at vende tilbage; sikkerhed for bevaring af arbejdstagerens status; sikkerhed for lige behandling; oplysninger til fjernarbejderen; arbejdsgiver påtager sig de involverede omkostninger; sikkerhed for, at arbejdstageren får den relevante uddannelse; beskyttelse, for så vidt angår sundhed og sikkerhed; arbejdstid; beskyttelse af privatlivet og personlige oplysninger; bevaring af kontakten med virksomheden; fjernarbejderes kollektive rettigheder og endelig adgang til fjernarbejde.

I samme høring opfordrer Kommissionen arbejdsmarkedets parter til at udarbejde en udtalelse eller en henstilling om indholdet af det planlagte forslag (i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 138, stk. 3) eller oplyse, om de er rede til at indlede en forhandlingsproces på grundlag af dette forslag (EF-traktatens artikel 138, stk. 4, (tidl. artikel 118B). Kommissionen har endnu ikke modtaget deres svar. Som det ærede medlem også gør opmærksom på, har nogle arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer på sektorniveau allerede vedtaget retningslinjer for tilrettelæggelsen af fjernarbejde i deres respektive sektorer.