SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1628/99

af Antonio Tajani (PPE-DE), Francesco Fiori (PPE-DE), Giuseppe Gargani (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE), Raffaele Fitto (PPE-DE), Guido Viceconte (PPE-DE) og Guido Podestà (PPE-DE) til Kommissionen

(15. september 1999)

Om: Aftale mellem CanalPlus og ENEL: indtræden af den største offentlige elektricitetskoncern i den digitale tv-verden

I forbindelse med aftalen mellem CanalPlus og ENEL har den italienske energikoncern erhvervet en andel på 30 % af Telepiù med en udbetaling på ca. 900 mia lire. Samtidig har ENEL forhøjet taksterne, hvilket betyder en årlig stigning for en familie på over 1 mio lire.

Hvad mener Kommissionen om denne indtræden af den største offentlige elektricitetskoncern i branchen digital-tv-kommunikation?

Kan den undersøge, hvilke motiver der ligger til grund for denne beslutning, og hvilke kriterier der er anvendt samt hvorfor der ikke investeres kapital i andre erhvervssektorer?

Anser den det for acceptabelt, at en statsejet virksomhed investerer offentlige midler i et foretagende, hvis udsigter og økonomiske situation stadig er usikre, hvorved den europæiske offentlighed får det indtryk, at offentlige midler anvendes til en investering, der for at sige det mildt er risikabel?

Mener den, at den samtidige stigning i elektricitetspriserne for at tage højde for udgifter, som overhovedet ikke har noget med energisektoren at gøre, er rimelig?

Kan Kommissionen undersøge, om der har været tilsvarende sager i andre EU-medlemsstater?

Kan Kommissionen til sidst udtale sig om, hvorvidt CanalPlus-ENEL-sagen kan betragtes fra et markedssynspunkt, og om den hindrer den fri konkurrence? Kan den også undersøge, om der er en grænse for en statsejet virksomheds økonomiske aktiviteter på et frit marked, især med hensyn til en anden statsejet virksomhed, nemlig RAI-tv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(18. oktober 1999)

I henhold til EF-traktatens artikel 295 (tidligere artikel 222) har Kommissionen ikke kompetence til at vurdere de enkelte medlemsstaters valg med hensyn til virksomheders ejerforhold. Den er derfor ikke i stand til at vurdere de forretningsmæssige bevæggrunde, der ligger til grund for offentlige eller privatejede virksomheders investeringsbeslutninger eller de diversificeringsstrategier, de måtte vælge.

I henhold til statsstøttereglerne foreligger der ikke statsstøtte, hvis investeringer gennemføres under omstændigheder, som vil kunne accepteres af en privat investor, der handler under normale markedsøkonomiske vilkår, dvs. hvis det forventede investeringsudbytte svarer til det udbytte, en sådan privat investor ville kræve, når der er taget hensyn til den med investeringen forbundne risiko. Kommissionen har anmodet de italienske myndigheder om at fremkomme med indledende oplysninger om ENEL's overtagelse af Telepiù for at vurdere, om transaktionen involverer statsstøtte.

Kommissionen vil især sikre sig, at der ikke er involveret krydssubsidier i ENEL's investeringer i Telepiù på grund af ENEL's monopoliserede aktiviteter inden for elsektoren.

Men hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt der findes lignende situationer i de øvrige medlemsstater, henviser Kommissionen til ovennævnte bemærkning om EF-traktatens artikel 295. Medlemsstaterne og de offentlige virksomheder har fuld kompetence til at foretage investeringer i økonomiske aktiviteter, så længe konkurrencereglerne ikke overtrædes.