ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/256

(2004/C 78 E/0257)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3304/03

af Claude Moraes (PSE) til Kommissionen

(10. november 2003)

Om: Overvågning af forskelsbehandling på grundlag af race og etnisk baggrund ved grænsekontrollen

Kan Kommissionen venligst oplyse, om der har fundet drøftelser sted vedrørende grænsekontrol og overvågning af forskelsbehandling på grund af race og etnisk baggrund ved grænsekontrollen? Vil Kommissionen tage emnet op til diskussion i benægtende fald?

Kan Kommissionen oplyse, om Det Europæiske Overvågningscenter har beføjelser til at undersøge dette spørgsmål?

Flere episoder viser, at mennesker af ikke-hvid race eller etnisk afstamning hyppigere holdes tilbage ved grænsekontrollen. Jeg er blevet kontaktet af et medlem af min valgkreds, der uretfærdigt er blevet holdt tilbage og truet i Tallinns lufthavn. Er Kommissionen enig i, at dette emne er af særlig betydning i lyset af udvidelsen af EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(19. december 2003)

Indtil i dag har der ikke fundet nogen specifik overvågning af forskelsbehandling sted på grundlag af race og etnisk baggrund ved grænsekontrollen. Kommissionen behandler individuelle klager over sådan forskelsbehandling fra sag til sag.

Skulle det vise sig nødvendigt, f.eks. på grund af en stigning i antallet af klager, vil Kommissionen selvfølgelig overveje at sætte en undersøgelse i gang for at analysere omfanget af forskelsbehandling ved grænsekontrollen i EU.

En undersøgelse af dette spørgsmål ville helt klart falde ind under Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhads kompetenceområde. Artikel 3 i forordning (EF) nr. 1035/97 af 2. juni 1997 (1) om oprettelsen af dette center fastsætter udtrykkeligt, at personers frie bevægelighed er et af de områder, hvor centret skal indsamle oplysninger og data og foretage undersøgelser af racisme og fremmedhad.

Kommissionen har modtaget en række klager over forskelsbehandling på grundlag af race og etnisk baggrund ved grænsekontrollen og har hver gang taget kontakt med den pågældende medlemsstat for at minde den om, at sådan forskelsbehandling er i strid med de fundamentale rettigheder, og at det er medlemsstatens ansvar at sikre, at deres embedsmænd ikke udviser en racistisk holdning i udøvelsen af deres funktioner, og at de respekterer de fundamentale rettigheder, der er beskyttet af traktaten om Den Europæiske Union som generelle principper i EU-lovgivningen, og som er bekræftet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

Kommissionen er af den opfattelse, at overholdelsen af forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af race og etnisk tilhørsforhold ved grænsekontrollen er et meget vigtigt spørgsmål for alle medlemsstaterne. Den mener ikke, at udvidelsen vil give anledning til særlige bekymringer i denne sammenhæng. Kommissionen vil fortsat overvåge situationen i alle medlemsstaterne.

(1) EFT L 151 af 10.6.1997.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/481

(2004/C 78 E/0503)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3182/03

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(27. oktober 2003)

Om: Luftfartsselskabet SATA's manglende overholdelse af fællesskabsbestemmelserne

Ifølge artikel 4, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 295/91 (1) skal luftfartsselskabet i tilfælde af overbookning udbetale en minimumskompensation umiddelbart efter at have afvist passageren.

Lovdekret nr. 321 af 25. september 1989, dekret nr. 223 af 2. april 1997 og lov nr. 24 af 31. juli 1996 vedrører dette emne, men der er ingen overensstemmelse mellem den portugisiske lovgivning og bestemmelserne i forordningen.

Der er således intet af de portugisiske luftfartsselskaber, der gennemfører den pågældende forordning.

Den 12. september aflyste luftfartsselskabet SATA Internacional uden nogen form for forklaring eller information og efter flere timers ventetid flight nr. S4 Lissabon-Ponta Delgada, og passagererne blev i stedet omdirigeret til flight nr. S4 221 Lissabon-Ponta Delgada.

Luftfartsselskabet nægter at overholde de gældende fællesskabsbestemmelser på området.

Kommissionen bedes på denne baggrund oplyse, hvilke foranstaltninger den vil træffe for at sikre, at fællesskabsbestemmelserne om passagerernes rettigheder gennemføres i portugisisk lovgivning og overholdes i Portugal.

Hvornår vil fællesskabsbestemmelserne om passagerernes rettigheder efter Kommissionens skøn blive gennemført i Portugal?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(8. december 2003)

Fællesskabslovgivningen om kompensation for afvisning på grund af overbookning findes i form af en forordning og ikke et direktiv. Ifølge denne forordning pålægges luftfartsselskaberne direkte en række forpligtelser, som ikke skal omsættes til national lovgivning for at få gyldighed. Det er således ikke nødvendigt at fastsatte bestemmelser vedrørende afvisning på grund af overbookning i de nationale lovgivninger, for at forordningen bliver bindende.

I henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 295/91 (2) dækkes kun overbookning og ikke annullerede flyafgange. Derfor skal luftfartsselskaberne ikke udbetale erstatninger i de tilfælde, som er nævnt i denne forespørgsel.

Det er dog Kommissionens opfattelse, at passagerer, der er ofre for annulleringer eller længere forsinkelser af deres flyafgange, også bør have kompensation, og Kommissionen forelagde da også i december 2001 et forslag til en ny forordning om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser (3). Dette forslag er nu til samråd mellem Europa-Parlamentet og Ministerrådet, således som fastsat i EF-traktatens artikel 251 om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Den 14. oktober 2003 vedtog forligsudvalget en kompromistekst, som Europa-Parlamentet stemmer om den 17. december 2003. Det er i høj grad Kommissionens håb, at Europa-Parlamentet vil godkende dette forslag.

(1) EFT L 36 af 8.2.1991, s. 5.

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 295/91 af 4. februar 1991 om en ordning for kompensation til ruteflypassagerer, der afvises på grund af overbookning, EFT L 36 af 8.2.1991.

(3) EFT C 103 af 30.4.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/349

(2004/C 88 E/0356)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1316/03

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(7. april 2003)

Om: Papuas autonomi (Indonesien)

Har Kommissionen kendskab til, at den indonesiske regering i slutningen af januar 2003 pr. dekret fastsatte, at opdelingen af provinsen Papua i tre dele skal fremskyndes?

Kommissionen bedes oplyse, hvordan dette indlysende dekret skal ses i forhold til den indonesiske regerings tidligere beslutning om at give Papua særlig autonomi.

Er Kommissionen rede til at oplyse, hvad denne særlige autonomi på indeværende tidspunkt konkret omfatter, og hvilke følger den vil få?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(15. maj 2003)

Kommissionen følger nøje udviklingen i det østlige Indonesien, og navnlig situationen i Papua, og har kendskab til det præsidentielle dekret, der nævnes af det ærede medlem.

Indonesiens regering har på provinsielt og nationalt plan indledt drøftelser om, hvorledes denne afgørelse om opdeling af provinsen i tre nye provinser skal kunne være forenelig med bestemmelserne i de særlove om autonomi (SAL), som Parlamentet vedtog i 2001. Hidtil er der dog ikke offentliggjort en endelig afgørelse.

Kommissionen henviser det ærede medlem til Rådets konklusioner om Indonesien af 14. april 2003, i hvilke Rådet understreger vigtigheden af en fuldstændig gennemførelse af både ånd og bogstav i særlovene om autonomi (SAL) i Aceh og Papua samt behovet for at klargøre forholdet mellem disse love og det nyligt udfærdigede præsidentielle dekret, og udtrykte sin bekymring over forsinkelserne fra indonesisk side, når det gælder godkendelsen af international støtte til gennemførelsen af særlovene om autonomi.

Eftersom lovene endnu ikke er gennemført, er det ikke muligt at give nærmere detaljer om deres form og virkning.

Fællesskabets delegation i Jakarta overvåger situationen i samarbejde med repræsentanter for medlemsstaterne og vil i givet fald anbefale eventuelle aktioner.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/440

(2004/C 88 E/0446)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2856/03

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(26. september 2003)

Om: Det tyrkiske sprogs status

Hvilken status vil det tyrkiske sprog få efter udvidelsen 1. maj 2004 med Cypern? Herunder ønskes en sammenligning med det gæliske og luxembourgske sprogs status.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(21. oktober 2003)

I mangel af en løsning inden den 1. maj 2004 vil det tyrkiske sprog ikke få status som officielt arbejdssprog i EU's institutioner, da tiltrædelsestraktaten ikke indeholder bestemmelser herom. I stedet fastsætter protokol nr. 10 i bilaget til tiltrædelsestraktaten, at EU-lovgivningen i dette tilfælde suspenderes i de områder af Cypern, hvor den cypriotiske regering ikke udøver reel kontrol.

Kommissionen fortsætter med at opmuntre alle parter til at nå en løsning på Cypern-problemet inden den 1. maj 2004. Den nævnte protokol nr. 10 indeholder derfor en beføjelsesklausul, som muliggør en tilpasning af vilkårene vedrørende Cyperns tiltrædelse med hensyn til det tyrkisk-cypriotiske samfund. Sådanne tilpasninger kan også vedrøre det tyrkiske sprogs status.

Kommissionen har besluttet at bevilge 3 mio. EUR til oversættelsen af relevante dele af EU-lovgivningen til tyrkisk for at forberede og lette processen med at bringe den nordlige del af Cypern tættere på Den Europæiske Union. Dette projekt er ved at blive gennemført for øjeblikket.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/31

(2004/C 88 E/0033)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1467/03

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(29. april 2003)

Om: Drab på gadebørn i Guatemala og Honduras

Det forlyder, at der er sket drab på gadebørn i Guatemala og Honduras. Regeringerne i de nævnte lande benægter på det kraftigste disse forlydender. Har Kommissionen selv nogen uafhængig bekræftelse af forlydendernes rigtighed, og har den taget spørgsmålet op med de pågældende regeringer? Ved den, om der til alle hjemløse børn under 16 år tilbydes et hjem eller et tilflugtssted, og om der findes andre alternativer for børn, der strejfer rundt i gaderne i disse lande? Har den tilskyndet regeringerne i området til at sikre, at de børn, der overtræder loven, altid straffes i overensstemmelse med retsstatsprincipperne, og at der alt efter behov gives støtte for at mindske chancerne for, at de kommer til at leve et kriminelt liv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(22. maj 2003)

Kommissionen henviser det ærede medlem til sit samlede svar på skriftlige forespørgsler E-0356/03 fra Bill Newton Dunn og Sarah Ludford (1)og E-0086/03 fra Roger Helmer (2) og på skriftlig forespørgsel E-0097/03 fra Phillip Whitehead (2) om samme emne.

For Guatemalas vedkommende vil Kommissionen gerne tilføje følgende.

— Kommissionen er klar, at De Forenede Nationers undersøgelsesmission i Guatemala (Minugua) samt lokale og internationale menneskerettighedsorganisationer har rapporteret, at der er sket en generel forværring i menneskerettighedssituationen i de senere måneder, hvor der er rapporteret om adskillige overfald og drab på gadebørn. Navnlig har den interamerikanske menneskerettighedskommission udtrykkeligt peget på, at de guatemalanske statslige myndigheder ikke overholder et sæt anbefalinger udarbejdet med det formål at garantere, at repræsentanter for de statslige myndigheder ikke krænker menneskerettighederne, bl.a. i form af aggressioner mod gadebørn. Som i Honduras foreligger der dog ikke vidnesbyrd om, at der skulle findes en institutionaliseret statslig politik om at krænke menneskerettighederne.

— Kommissionen vil fortsat indtrængende opfordre de guatemalanske myndigheder til at gøre en yderligere indsats for at sikre, at de retsstatslige principper overholdes. I tråd med Parlamentets beslutning fra april 2003 om menneskerettighederne i Guatemala er Kommissionens hovedsigte med mødet i Den Rådgivende Gruppe for Guatemala, som fandt sted i Guatemala City i begyndelsen af maj 2003, at opfordre de lokale myndigheder og det guatemalanske samfund til at øge tempoet i gennemførelsen af fredsaftalerne, som blev undertegnet i 1996, fremme menneskerettighederne og styrke retssystemet.

(1) Se side 11.

(2) Se side 5.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/145

(2004/C 84 E/0183)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4075/03

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. januar 2004)

Om: Kontrakter for læger ansat i det græske offentlige elektricitetsselskab DEI

Kommissionen modtog for nylig en klage fra læger, der arbejder i det offentlige elektricitetsselskab (DEI) i Grækenland, over de betingelser, de tvinges til at acceptere for at kunne arbejde i DEI Disse læger, der er specialiseret på forskellige områder, har i mange år arbejdet med »kontrakter om levering af uafhængige tjenesteydelser«, og efter retsafgørelser blev deres ansættelsesvilkår ændret til »kontrakter om uafhængigt arbejde ved deltidsbeskæftigelse på ubegrænset tid«. Ifølge betingelserne fastlagt i de nye kontrakter, som DEI har bekendtgjort, er de ikke omfattet af de samme ordninger som DEI's øvrige regulære og ekstraordinære personale og er udelukket fra at modtage ikke alene lønforhøjelser som følge af forfremmelser men også tilskud, julegaver og andre ydelser, der er fastlagt i overenskomstaftalerne eller gennem lovgivning.

Kommissionen bedes besvare følgende: Er de vilkår, der er blevet bekendtgjort for lægerne i DEI, hvad angår de ovennævnte nye ansættelseskontrakter, ikke i modstrid med direktiv 97/81 (1), herunder navnlig princippet om ikke-forskelsbehandling, der er nedfældet i §4, hvori det hedder: »Hvad angår ansættelsesvilkår, må deltidsansatte ikke behandles på en mindre gunstig måde end sammenlignelige fuldtidsansatte …«?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(24. februar 2004)

Den skriftlige forespørgsel omhandler spørgsmålet, om det er i strid med direktivet om deltidsarbejde (2), hvis man indgår særlige kontrakter uden visse tillægsgoder, som normalt gives ansatte.

Grækenland har gennemført deltidsarbejdedirektivet korrekt med artikel 2 i lov nr. 2369 af 1. september 1998. Den græske lovgivning finder anvendelse på hele den private sektor og på beskæftigelsesvilkår i offentlige virksomheder og andre organer i den offentlige sektor.

Kommissionen har ikke modtaget tilsvarende meldinger om overtrædelse i Grækenland af deltidsarbejdedirektivets princip om forbud mod forskelsbehandling.

Enhver påstand om brud på førnævnte græske lovgivning bør i første instans fremlægges for de kompetente græske myndigheder, og Kommissionen har således kendskab til, at den pågældende sag er blevet indbragt for en græsk ret.

(1) EFT L 14 af 20.1.1998, s. 9.

(2) Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, EFT L 14 af 20.1.1998.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/310

(2004/C 78 E/0312)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3664/03

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(9. december 2003)

Om: Kvinders reproduktive sundhed

UNFPA har rapporteret et stort antal dødsfald blandt kvinder i Liberia som følge af behandlelige infektioner i forplantningssystemet og af graviditets-relaterede komplikationer. Der er tillige blandt liberiske kvinder en høj forekomst af HIV/aids, påført dem som et resultat af omfattende voldtægt under borgerkrigen og mangel på sikkert blod til transfusioner.

Vil Kommissionen i lyset heraf skitsere, hvilke tiltag den er i gang med med henblik på at støtte programmer for kvinders forplantningssundhed i Liberia?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(8. januar 2003)

Kommissionen er gennem sin repræsentant på stedet og en række observatørdelegationer fuldt ud medvidende om kvindernes situation i Liberia. Kommissionen er bekymret over denne situation og over de alvorlige konsekvenser, som borgerkrigen har haft for kvinders sundhed, enten direkte som følge af overgreb og voldtægt eller indirekte som følge af fordrivelse, udbredt fattigdom og mangelen på et sundhedssystem, der kan dække basale behov for sundhedspleje.

Enhver aktion, der støtter genoprettelsen af fred og anvendelsen af retsstatsprincippet, vil derfor have indflydelse på kvinders sundhed. Det program (8 mio. EUR), der i øjeblikket gennemføres i samarbejde med andre bilaterale og multilaterale donorer, og som tager sigte på at støtte de fredsbevarende styrker fra ECOWAS, er tilrettelagt med henblik på at skabe fred. Nogle af aktionerne i dette program tager imidlertid specifikt sigte på at støtte genopbygningen af sundhedssystemet og at yde direkte støtte til sundhedsplejen.

I 2001 blev der iværksat et program for tilbagevendtes og fordrevnes reintegration i Liberia (25 mio. EUR), som også omfatter en række sundhedsaspekter. Formålet er bl.a. at forbedre ydelsen af basale sundhedstjenester gennem distriktssundhedsplejen, der bistås af de ikke-statslige organisationer (NGO'erne), og at lette adgangen til billigere lægemidler af god kvalitet ved at gøre den ikke-statslige lægemiddelstyrelse mere funktionsdygtig.

Der blev for nylig vedtaget et program, der tager sigte på rehabilitering og kapacitetsopbygning efter konfliktens afslutning (40 mio. EUR). Formålet med programmet er at bane vejen for og støtte fredsinitiativerne og den nationale forsoning inden for rammerne af Accra-fredsaftalen for derigennem at lette de sociale og politiske spændinger og sikre forsoning (demobilisering samt økonomisk og social reintegration af de stridende parter) både på nationalt plan og i nærsamfundet (genopretning af de vigtigste ministerier og andre institutioner). Programmet har navnlig til formål at understøtte og fremskynde den konfliktramte befolknings sociale og økonomiske rehabilitering (navnlig i nærsamfundet) og at bidrage til den fysiske genopbygning af basale infrastrukturer og tjenester (offentlige og andre), herunder adgangen til sundhedstjenester, lægemidler, uddannelse og vand.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/730

(2004/C 84 E/0822)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2748/03

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(15. september 2003)

Om: Grundskolen i Rizokarpaso

I en tidligere skriftlig forespørgsel (E-2033/03) (1) havde jeg anmodet Kommissionen om som led i tilnærmelsen mellem det græskcypriotiske og det tyrkiskcypriotiske samfund at gøre alt, hvad den kunne, for at sikre genåbningen af gymnasiet i Rizokarpaso på den besatte del af Cypern. Men desværre skete der ikke blot ikke genåbning af gymnasiet, men det lader til, at Denktash-regimet har besluttet ligeledes at lukke områdets grundskole. Efter at have tvunget de to lærere til at forlade Rizokarpaso i løbet af to timer, har det indtil nu undladt at godkende overførsel af to nye lærere, som ifølge instruktioner fra undervisningsministeriet skulle have tiltrådt deres stilling den 1. september.

Det uundgåelige resultat af denne fremgangsmåde er, at man kvæler de kultur- og uddannelsesmæssige muligheder for befolkningen i enklaven. Uden lærere må skolen lukke. Og børnene vil enten blive tvunget til at blive i deres landsbyer, berøvet den grundlæggende ret til uddannelse, eller de må forlade deres hjem og blive flygtninge.

Næsten samtidig med dette meddelte regimet gennem sine politimyndigheder, at det forbød adgangen for pilgrimme til den hellige kirke for Skt Synesios i Rizokarpaso, som sammen med andre kirker er blevet besøgt af mange pilgrimme efter den delvise ophævelse af rejseforbudet.

Har Kommissionen kendskab til denne udvikling i forbindelse med grundskolen i Rizokarpaso, og hvilke skridt har den til hensigt at træffe mod Denktash-regimet og den tyrkiske regering på grundlag af forpligtelserne i henhold til partnerskabsaftalen om Tyrkiets tiltrædelse til EU, for at forhindre disse yderst ugunstige perspektiver for de græskcypriotiske familier, som lever i denne enklave på den besatte del af Cypern?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(29. oktober 2003)

Kommissionen er fuldt bekendt med undervisningssituationen i den græsk-cypriotiske enklave Rizokar-passo. For ganske nylig har Kommissionen svaret på flere skriftlige forespørgsler (2) fra de ærede medlemmer af Parlamentet angående situationen i Rizokarpasso.

I rådsregi blev emnet også drøftet på det seneste møde i COCEN-COSEE (3), og Grækenland fremlagde sin egen fyldige information om de eksisterende forhindringer for, at grundskolen kan fungere.

Formandskabet har anmodet sin ambassade i Nicosia om at indsamle yderligere oplysninger, herunder om hvordan Republikken Cyperns regering bedømmer situationen. Formandskabet har erklæret, at situationen må undersøges grundigt, før eventuelle foranstaltninger fra EU's side vil kunne komme på tale.

Det ærede medlem er uden tvivl vidende om, at Kommissionens kompetence på uddannelsesområde er begrænset (jf. artikel 149 i EF-traktaten), hvilket også fremgik af de tidligere svar.

(1) Se side 729.

(2) Fælles svar på E-1983/03 fra Alexandros Alavanos og E-2033/03 fra Konstantinos Hatzidakis.

(3) Rådets arbejdsgruppe om Central- og Sydøsteuropa.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/264

(2004/C 78 E/0264)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3335/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(12. november 2003)

Om: Ransagning af redaktionen på den italienske avis »Il Giornale«

Den 17. oktober 2003 blev redaktionen på avisen »Il Giornale« i Rom ransaget i syv timer på ordre fra retten i Perugia i forbindelse med efterforskningen af »Telekom Serbien«-sagen.

I nogle måneder havde avisen Il Giornale været i gang med en omfattende efterforskning af begivenhederne i en skandale, der involverer den tidligere statslige virksomhed Telekom Italia på grund af købet af den serbiske virksomhed i 1997 og nogle politikere fra den daværende regering. Journalisterne havde for nylig afsløret en ny drejning i sagen og offentliggjort vidneudsagn fra pålidelige kilder.

Imod chefredaktør Maurizio Belpietro og den udsendte medarbejder Gianmarco Chiocci har retten i Perugia udstedt advarsler for bagvaskelse og tilsidesættelse af tavshedspligten, og Chioccis computer er blevet beslaglagt.

Episoden er særlig ubehagelig, da den ikke bare krænker presse- og informationsfriheden, men også de ransagedes faglige rettigheder. Disse rettigheder anerkendes som grundlæggende principper i samtlige demokratiske staters nationale forfatninger. Også i Europarådets henstilling R (2000) 7 af 8. marts 2000 fastslås det, at aflytning af kommunikation, overvågning og ransagning såvel som beslaglæggelse ikke bør finde sted, hvis disse foranstaltninger går i retning af at begrænse journalisternes informationsfrihed. I Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, artikel 11, indgår informationsfriheden blandt de ukrænkelige rettigheder, og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har også flere gange udtalt sig angående informationsfriheden. Menneskerettighedsdomstolen har for nylig (dom af 15. juli 2003 i sag nr. 33400/96, Ernst mod Belgien) fastslået i en lignende sag, at politiets ønske at finde frem til de personer, der lækker fortrolige oplysninger fra retsbygningerne til pressen, ikke berettiger ransagning af journalisternes arbejdspladser for at finde frem til deres kilder.

Kan Kommissionen i lyset af disse overvejelser oplyse følgende:

1. Mener Kommissionen ikke, at den pågældende episode er en grov krænkelse af de ovennævnte principper og normer?

2. På hvilken måde kan EU gribe ind for at sanktionere lignende tilfælde af undertrykkelse af pressefriheden?

3. Vil Kommissionen komme med en erklæring angående pressefrihed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(16. december 2003)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-3201/03 fra Antonio Tajani (1).

(1) Se side 240.