ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0074/00

af Marie-Noëlle Lienemann (PSE) til Kommissionen

(24. januar 2000)

Om: BSE-relaterede risici

Hvornår agter Kommissionen at foreslå en fuldstændig eliminering i samtlige EU-medlemsstater af animalsk væv og organer fra kvæg, der frembyder en høj infektionsrisiko, således som krævet af formanden for Det Europæiske Videnskabelige Udvalg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(6. marts 2000)

Kommissionen har allerede i januar 1999 forelagt et forslag til beslutning(1) for Rådet og Europa-Parlamentet om fastsættelse af bestemmelser til forebyggelse og kontrol af visse former for overførbar spongiform encephalopati (TSE). Dette forslag, som omfatter vidtrækkende bestemmelser om fjernelse af specificeret risikomateriale, er for øjeblikket til behandling i Parlamentet og Rådet. Kommissionen har opfordret begge institutioner til at fremskynde deres behandling af dette meget vigtige forslag, som er af væsentlig betydning for oprettelsen af et omfattende netværk til beskyttelse af offentligheden mod de farer, der er forbundet med TSE.

Endvidere har Kommissionen gentagne gange foreslået at indføre beskyttelsesforanstaltninger til sikring af fjernelse af specificeret risikomateriale i hele EU, senest i december 1999, hvor forslaget ikke fik tilstrækkelig støtte fra medlemsstaterne. Drøftelserne med medlemsstaterne fortsættes med henblik på at kunne forelægge et nyt forslag inden udgangen af juni 2000, som de kan tilslutte sig. Kommissionen har gentagne gange påpeget, at der er behov for sådanne beskyttelsesforanstaltninger, indtil det ovenfor omhandlede forslag til beslutning er blevet vedtaget.

Og endelig har Kommissionen adskillige gange påpeget, at medlemsstaterne er nødt til at indføre og håndhæve nationale foranstaltninger om fjernelse af specificeret risikomateriale, indtil der er blevet gennemført bestemmelser, der gælder for hele EU.

(1) Udkast til Kommissionens beslutning om regulering af brugen af materiale som frembyder risici, hvad angår overførbare spongiforme encephalopatier, og om ændring af Kommissionens beslutning 94/474/EF, dokument SEK(1999) 44.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0271/00

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Det indre markeds funktion mellem EU og Schweiz hvad angår arbejdsmarkedet

EU-borgeren Kosta Parlavanzas har forsynet mig med omfattende dokumentation, hvoraf det fremgår, at Schweiz fører en bevidst og systematisk politik med henblik på at begrænse beskæftigelsesmulighederne for udenlandske arbejdstagere i 20-30 års alderen og siden udvise disse udlændinge til deres hjemlande uden at sikre, at de kan få overført deres pensionsydelser.

Rådet Kommissionen over en undersøgelse af de europæiske indvandreres retlige status i Schweiz?

Mener Kommissionen, at det er muligt og ønskværdigt at fortsætte og udbygge forbindelserne mellem EU og Schweiz, især inden for rammerne af det europæiske økonomiske område, uden at sikre, at Schweiz respekterer minimumsreglerne for det indre marked på arbejdsmarkedsområdet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(15. marts 2000)

Kommissionen er enig i, at den nuværende retlige situation for statsborgere fra Fællesskabet, der arbejder i Schweiz, er utilfredsstillende. Den har derfor forhandlet en omfattende aftale på plads om fri bevægelighed for personer, så de schweiziske bestemmelser kommer på linje med Fællesskabets regelværk på dette område, herunder fællesskabsbestemmelserne om social sikring og pensionsrettigheder.

Aftalen blev undertegnet den 21. juni 1999 og træder i kraft, når Parlamentet har afgivet sin samstemmende udtalelse, og efter at de kontraherende parter har ratificeret aftalen.

Efter at aftalen er trådt i kraft, vil Kommissionen nøje overvåge Schweiz' gennemførelse af den og drøfte alle problemer, der måtte opstå, i Den Blandede Komité, der skal oprettes i henhold til aftalen.

Aftalen om fri bevægelighed for personer er kædet sammen med seks andre sektoraftaler (om luft- og landtransport, forskning, landbrug, offentlige indkøb og gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurdering), der kun kan træde i kraft samlet. Schweiz vil derfor ikke opnå fordele på andre områder, medmindre det gennemfører de aftalte forbedringer for Fællesskabets borgere i Schweiz.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1050/00

af Ole Krarup (EDD) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Pris for overgangen til euro

I tilknytning til den generelle debat om afskaffelsen af de nationale valutaer og indførelsen af den fælles mønt, euro'en, har der i en del medlemslande været fokus på omkostningerne ved overgangen til dette arrangement. Ifølge det engelske advokatfirma Chantrey Vellacott DFK vil det koste det engelske samfund 4,2 % af et års nationalprodukt at omstille pund til euro.

På denne baggrund skal jeg anmode EU-Kommissionen om at oplyse, om Kommissionen på tilsvarende måde har udarbejdet analyser af de enkelte medlemslandes omkostninger ved omstillingen til euro, og i bekræftende fald vedlægge disse oplysninger.

Er EU-Kommissionen bekendt med tilsvarende analyser udarbejdet af uafhængige aktører, der belyser eventuelle omkostninger ved omstillingen? I bekræftende fald bedes EU-Kommissionen på tilsvarende måde vedlægge disse oplysninger.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(16. maj 2000)

Kommissionen har ikke udarbejdet nogen analyser af de enkelte medlemsstaters omkostninger ved overgangen til euro, og Kommissionen har heller ingen planer om at udarbejde en sådan analyse. Kommissionen tror ikke, at en undersøgelse af omkostningerne ved overgangen til euro kan være fuldstændig eller relevant. Det er rigtigt, at der er omkostninger forbundet ved at overgå til euro, men det skal bemærkes, at overgangen også vil give indtægter. Analyser, der udelukkende fokuserer på omkostningerne, vil derfor ikke give et fyldestgørende billede af emnet.

Hvad angår uafhængige undersøgelser, har banker, revisionsfirmaer og advokatfirmaer udarbejdet en række analyser. Imidlertid hverken kan eller bør Kommissionen anbefale en af disse undersøgelser frem for de andre.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1028/00

af Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (NI) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Brud på Amsterdamtraktatens artikel 2, stk. 4, og 6, stk. 2

Den østrigske koalitionsregering har været skydeskive for intensiv kritik siden den overtog magten i februar. I et klart ønske om at understrege den offentlige opinion i EU marcherede tusindvis af europæere gennem Wiens gader, idet de blev bakket op af samtlige EU-institutioner.

Den 11. marts sendte Paris politistyrker ud til den spansk-franske grænse, som adskiller det baskiske folk, for at hindre baskiske borgere for at overskride grænsen for at deltage i en folkemarch i den nordlige del af byen Bayonne. Målet for denne forsamling var at demonstrere imod spredningen over hele Frankrig og Spanien af baskere fængslet af politiske årsager samt krænkelse af disse indsattes og deres slægtinges rettigheder. Den franske regering har i fuld enighed med den spanske regering sat Schengen-aftalens artikel 2 i kraft, som tillader lukning af grænser i undtagelsestilfælde. Paradoksalt nok må vi konstatere, at Wien-marchen blev støttet, hvorimod marchen i Bayonne blev forbudt.

1. Kan EU-medlemsstaterne oplyse de europæiske borgere om, hvilke menneskerettigheder de har lov til at forsvare?

2. Kan Schengen-reglerne, som de bruges af den franske regering, helt ophæve de grundlæggende rettigheder, der garanteres i den europæiske menneskerettighedskonvention, og selve princippet om personers frie bevægelighed inden for EU?

3. Kan baskerne leve i EU uden deres interne jerntæppe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(28. april 2000)

Schengen-konventionen giver medlemsstaterne mulighed for under overholdelse af visse procedurer, som er fastsat i Schengen-reglerne, i en begrænset periode at genindføre personkontrollen ved de indre grænser, når hensynet til den offentlige orden eller den nationale sikkerhed kræver det. Den gældende fællesskabsret om fri bevægelighed for unionsborgere tillader begrænsninger, der retfærdiggøres af hensynet til den offentlige orden og den offentlige sikkerhed(1).

Udøvelsen af de grundlæggende rettigheder, såsom udtryksfrihed og retten til frit at deltage i fredelige forsamlinger, kan desuden ifølge artikel 10, stk. 2, og artikel 11, stk. 2, i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder bl.a. underkastes visse begrænsninger, som er foreskrevet ved lov og er nødvendige i et demokratisk samfund af hensyn til den nationale sikkerhed eller for at forebygge uorden.

(1) Se bl.a. EF-traktatens artikel 39, stk. 3, artikel 46, stk. 1, og artikel 55 samt direktiv nr. 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT 56 af 4.4.1964).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0565/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(29. februar 2000)

Om: Fortrolige dokumenter

Kommissionen bedes bekræfte, at ligegyldigt hvem af dens medarbejdere, om hvem det konstateres, at denne har givet en interesseret part indsigt i en begrundet udtalelse eller i et andet dokument af mere eller mindre juridisk art forud for offentliggørelsen heraf, vil blive afskediget omgående? Er dette allerede sket før?

Svar fra Neil Kinnock på Kommissionens vegne

(28. marts 2000)

I overensstemmelse med artikel 17 i personalevedtægten og med Kommissionens afgørelse om aktindsigt i Kommissionens dokumenter skal tjenestemændene iagttage fuldstændig tavshed om alle forhold, der komme til deres kendskab under udførelsen af deres arbejde. Denne tavshedspligt forbyder imidlertid ikke, at der kan gives adgang til interne dokumenter, når det sker på den udtrykkelige betingelse, at de procedurer og regler, der gælder ifølge Kommissionens afgørelse(1), overholdes. Adgang nægtes, hvis det pågældende dokument omfattes af en af de undtagelser, der udtrykkeligt er fastsat i adfærdskodeks.

Manglende overholdelse af forpligtelserne i personalevedtægten kan medfører disciplinærsag. Afgørelse om, hvorvidt der har være tale om en overtrædelse, og i bekræftende fald, hvilke sanktioner der er passende, bestemmes under behandlingen af denne sag. Den strengeste straf, der er omhandlet i personalevedtægtens artikel 86, er, at en tjenestemand eller anden ansat fjernes fra tjenesten. Den anvendes derfor kun, når det er berettiget på baggrund af den pågældendes tjenestelige forsømmelse.

I løbet af de seneste 5 år er ingen tjenestemand eller ansat blevet fjernet fra tjenesten for at have tilladt adgang til fortrolige dokumenter som ovenfor beskrevet til en berørt part forud for dokumentets offentliggørelse.

(1) EFT L 46 af 18.2.1994. Kommissionens afgørelse (94/90/EKSF/EF/Euratom) af 8. februar 1994 om aktindsigt i Kommissionens dokumenter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0277/00

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Integration af udlændinge i Schweiz

I Schweiz findes en ekstraparlamentarisk komité kaldet Forbundskomitéen for Udlændinge, der hovedsagelig beskæftiger sig med spørgsmål vedrørende integration af udlændinge, og som består af 28 medlemmer, hvoraf de syv er udlændinge, der repræsenterer de forskellige befolkningsgrupper (blandt dem er repræsentanterne for de befolkningsgrupper, der har oprindelse i EU-medlemsstaterne), og de resterende medlemmer er repræsentanter for regeringen og arbejdsmarkedets parter.

Det Schweiziske Forbundsråd har fornylig besluttet at optage Forbundskomitéen for Udlændinge i Forbundsdepartementet for Udlændinge, som er en organisation, der direkte henhører under justits- og politiministeriet, der har ansvar for udlændingepolitiet, tildeling af kvoter for arbejdstilladelse for udlændinge samt udstedelse af visa. Denne afgørelse rejste heftige protester blandt medlemmerne af Forbundskomitéen for Udlændinge, heriblandt formanden (disse har i mellemtiden opsagt deres medlemskab), samt klager fra de over 650 udlændingesammenslutninger i Schweiz, som foreslår, at denne komité fortsat skal henhøre under indenrigsministeriets ansvarsområde eller under en uafhængig befuldmægtiget. Kommissionen bedes på denne baggrund besvare følgende:

Er det ikke i modstrid med ånden i aftalen om personers frie bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side, at Forbundskomitéen for Udlændinge er kommet under dette nye formynderskab?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(10. marts 2000)

Aftalen om fri bevægelighed for personer, der blev undertegnet den 21. juni 1999, er endnu ikke trådt i kraft. Den skal først have Europa-Parlamentets samstemmende udtalelse og ratificeres af de kontraherende parter.

Der fremgår intet af aftalen om de kontraherende parters interne administrative system.

Kommissionen har på sin side ingen grund til at tro, at det nye interne administrative system i Schweiz er i modstrid med aftalens ånd.

Når aftalen træder i kraft, vil Kommissionen under alle omstændigheder følge dens gennemførelse nøje og drøfte ethvert problem med de schweiziske myndigheder i Det Blandede Udvalg, der skal nedsættes i henhold til aftalen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0973/00

af Ioannis Souladakis (PSE) til Rådet

(30. marts 2000)

Om: Forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Iran

Resultaterne af det seneste parlamentsvalg i Iran viste, at de iranske vælgere i allerhøjeste grad ønsker at se en ende på den langvarige internationale isolation, deres land befinder sig i. Hidtil har Den Europæiske Union ikke reageret virkningsfuldt på de ændringer, der finder sted i Iran.

Kan Rådet oplyse, om det har til hensigt at udnytte denne heldige omstændighed og forbedre Unionens forhold til Iran og på denne måde støtte de iranske samfunds bestræbelser på at åbne sig over for Vesten?

Svar

(26. juni 2000)

EU ser fortrøstningsfuldt på udviklingen i Iran, herunder også resultaterne af første runde af parlamentsvalget i februar.

Efter dette valg har Den Europæiske Union mindet om, at den længe har ønsket at konsolidere og udvide den omfattende dialog, som den fører med Iran, og den har på ny ytret vilje til at fremme etableringen af tættere forbindelser med den iranske regering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0469/00

af Isabelle Caullery (UEN) til Kommissionen

(24. februar 2000)

Om: EU-interventioner i regionen Ile-de-France

Kan Kommissionen i udtømmende oversigtstabelform og udtrykt i tal angive alle former for bistand og støtte, som regionen Île-de-France og de enkelte departementer herunder, i perioden 1994-1999 har modtaget af de forskellige EU-fonde (ESF, EFRU, EUGFL, etc.), EIB, bypolitikken og diverse finansielle instrumenter eller af andre kanaler?

Kan Kommissionen nærmere angive, i hvilken udstrækning alle disse interventioner har haft en indflydelse på beskæftigelsesniveauet i regionen Île-de-France og vurdere, opgjort i præcise tal, pr. erhvervssektor, hvor mange arbejdspladser, der er skabt direkte eller indirekte eller bevaret ved hjælp af disse interventioner?

Samlet supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi på skriftlige forespørgsler E-0469/00 og E-0470/00

(5. maj 2000)

Som følge af omfanget af svaret, der indeholder mange tabeller, sender Kommissionen det direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1409/00

af David Sumberg (PPE-DE) til Kommissionen

(5. maj 2000)

Om: Forbrugerbeskyttelse brandsikring i hjemmet

Hvilke oplysninger ligger Kommissionen inde med om TV-brande i EU, og kan Kommissionen anføre, hvilke TV-modeller der hyppigst rammes af brande? Spørgsmålet skal ses på baggrund af sammenhængen mellem elektriske husholdningsartikler, tilfælde af brande og uddannelse af forbrugerne med hensyn til de potentielle årsager til brand i hjemmet.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(16. juni 2000)

Kommissionen prioriterer brandsikkerheden højt.

Sikkerheden i forbindelse med elektriske husholdningsartikler reguleres først og fremmest af svagstrømsdirektivet, Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser(1). Aspekterne vedrørende brandsikkerheden i forbindelse med tv-apparater er behandlet mere indgående i harmoniseret standard EN 60065:1998, Audio, video and similar electronic apparatus Safety requirements vedtaget af den europæiske standardiseringsorganisation CENELEC.

Kommissionen har hidtil ikke modtaget oplysninger fra nationale myndigheder om, hvilke tv-modeller, der hyppigst bevirker antændelse af brande. Den er opmærksom på de undersøgelser, der udføres i Sverige, men den endelige rapport herom foreligger først til efteråret. På mødet i april 2000 med de

nationale myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af svagstrømsdirektivet, forelagde Kommissionen dataene om tv-modeller, der er sat i forbindelse med brande, og den har bedt medlemsstaterne tilvejebringe yderligere oplysninger på dette område.

Behovet for yderligere foranstaltninger vil blive bedømt på grundlag af de oplysninger, der modtages fra medlemsstaterne.

(1) EFT L 77 af 26.3.1973.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0292/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(11. februar 2000)

Om: Zimbabwes forsvar for asbestindustrien

Hvordan stiller Kommissionen sig i betragtning af, at EU-medlemsstaterne inden 2005 skal fjerne al asbest fra markedet til den zimbabwiske regerings påstand om, at landets asbestmine er sikker?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(29. februar 2000)

I august 1999 skrev J. de Deus Pinheiro, den tidligere kommissær med ansvar for udvikling, på vegne af formanden for Kommissionen til Zimbabwes minister for handel og industri, Nathan Shamuyarira, i anledning af en anmodning om støtte til omstrukturering af asbestindustrien og til de områder, der var berørt af EU's forbud mod asbest.

Kommissionen fastholdt, at EU's forslag om forbud mod chrysotilasbest var baseret på solide videnskabelige beviser, og at der var taget behørigt hensyn til den uafhængige Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø, som har udtalt, at der ikke kan identificeres sikre tærskelværdier for eksponering til chrysotilasbest. Der var endvidere taget hensyn til, at der ikke findes nogen data, som modbeviser, at alle asbesttyper kan forårsage lungekræft og mesotheliom, en kræfttype, der angriber lungehinden, og at det er påvist, at de vigtigste erstatningsprodukter for chrysotilasbest betragtes som mindre farlige og derfor bør anvendes i alle tilfælde.

Hvad angår Zimbabwes anmodning om støtte til overgangsforanstaltninger i asbestindustrien, foreslog Kommissionen, at den nationale anvisningsberettigede satte sig i direkte forbindelse med lederen af Kommissionens delegation i Harare for nærmere at drøfte, hvilke støttemuligheder og ressourcer der fandtes under det nationale vejledende program eller under Ordningen til stabilisering af eksportindtægter fra mineprodukter (SYSMIN). Zimbabwes regering har endnu ikke svaret på dette forslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0581/00

af Mark Watts (PSE) til Kommissionen

(29. februar 2000)

Om: En bæredygtig europæisk transportpolitik

I hvilket omfang har traditionelle stridigheder mellem nationale og lokale forvaltninger i medlemsstaterne skabt vanskeligheder for udviklingen af de transeuropæiske transportnet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(10. april 2000)

I overensstemmelse med nærhedsprincippet er medlemsstaterne ansvarlige for gennemførelsen af transportnetprojekterne på deres eget territorium. De nationale, regionale og lokale myndigheders respektive rolle i udviklingen af infrastrukturprojekterne varierer fra medlemsstat til medlemsstat, men i hvert enkelt tilfælde finder der forhandlinger sted mellem de forskellige aktører i medlemsstaten, uden at Kommissionen er direkte involveret.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0620/00

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(3. marts 2000)

Om: Undervisning i tolkning til og fra græsk

I den underafdeling af Mainz' universitet (Tyskland), der er beliggende i byen Germersheim, undervises der i et meget vigtigt fag, nemlig tolkning til og fra forskellige europæiske sprog. Selvom snesevis af studerende følger undervisningen i tolkning til og fra græsk, forlyder det, at det pågældende universitet har planer om at indstille undervisningen i tolkning til og fra dette sprog. Samtidig har jeg fået oplysninger om, at universitetet får støtte fra EU netop for at fremme undervisning i tolkning.

Kan Kommissionen på baggrund af sidstnævnte oplysninger underrette mig om, hvilke planer Mainz' universitet har med hensyn til undervisning i tolkning til og fra græsk?

Kan Kommissionen, da der ikke synes at foreligge særlige grunde til at indstille undervisningen, anmode Mainz' universitet eller de myndigheder, der fører tilsyn med universitetet, om at bevare undervisningen i dette sprog, hvilket er særdeles vigtigt for, at Fællesskabets institutioner og mange andre europæiske institutioner og virksomheder kan fungere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(14. april 2000)

Kommissionen deler det ærede medlems opfattelse af, at det græske sprog har stor betydning som officielt EU-sprog. Inden for tolkeområdet gør Kommissionens Fælles Tjeneste for Tolkning og Konferencer (SCIC) alt, hvad de kan for flersprogetheden og for sprogenes lige værdighed. Kommissionen kan dog ikke indtræde i stedet for de nationale myndigheder inden for tolkeområdet.

I henhold til EF-traktaten er hver enkelt medlemsstat faktisk ansvarlig for indholdet af sin undervisning og for tilrettelæggelsen af sit eget uddannelsessystem. Beslutningen om ikke længere at fortsætte tolkeundervisningen i græsk hører derfor ind under universitetsmyndighedernes kompetence og i sidste instans under den pågældende medlemsstat.

Endelig kan det anføres, at i det konkrete tilfælde ser det ud som om de oplysninger, som det ærede medlem har fået, ikke svarer helt til situationen i virkeligheden. Universitetet i Mainz har faktisk bekræftet, at græsk ikke er og aldrig har været blandt de sprog, som er omfattet af tolkeuddannelsen. Ydermere er Kommissionen ikke med til at finansiere tolkeundervisningen på dette universitet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1495/00

af Per Gahrton (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. maj 2000)

Om: Infeuro

Hvad koster udgivelsen af Infeuro på samtlige sprog?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding på skriftlige forespørgsler P-1411/00, E-1495/00 og E-1496/00

(9. juni 2000)

Infeuro, Europa-Kommissionens nyhedsbrev om euroen, udkommer på 11 sprog i i alt 380 000 eksemplarer. Den svenske udgave kommer i 7 000 eksemplarer. Udgifterne til udgivelse og distribution af et nummer beløber sig til 65 000 EUR til forberedende arbejde, 45 000 EUR i trykkeriudgifter og 70 000 EUR til distribution (adressefiler) svarende til 180 000 EUR pr. nummer (0,47 EUR pr. eksemplar).

For så vidt angår oplysninger om budgettet, henvises det ærede medlem til de tabeller, som fremsendes direkte, dels til ham, dels til Europa-Parlamentets Generalsekretariat. Heri findes nærmere oplysninger om de aftaler, der er indgået med de medlemsstater, som har valgt at indgå i et samarbejde med EU. De indeholder desuden oplysninger om fordelingen pr. udgiftskategori af de aktiviteter, der er programmeret for 2000, og om udgiftsfordelingen for de to seneste regnskabsår.

En oversigt over de vigtigste aktiviteter findes i bilaget til Kommissionens meddelelse af 2. februar 2000 om kommunikationsstrategi i de sidste faser af gennemførelsen af ØMU(1).

(1) KOM(2000) 57 endelig udg.