SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0140/00

af Theresa Zabell (PPE-DE) til Kommissionen

(31. januar 2000)

Om: Sejlsportscertifikater og forsikring

På baggrund af det nære samkvem mellem EU-borgere i forbindelse med udøvelse af sejlsport og andre fritidsaktiviteter, og eftersom havet ikke kender nogen grænser, bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. Agter den at vedtage fælles regler med henblik på indførelse af ensartede sejlsportscertifikater i EU?

2. Kan den oplyse, hvilke betingelser der skal være opfyldt i de enkelte medlemsstater for at kunne udøve sejlsport og lystsejlads?

3. Kan den gøre rede for de forskellige former for certifikater, der findes i medlemsstaterne, hvilken kompetence de giver, hvilke færdigheder der skal aflægges prøve i, samt hvad det koster at aflægge en sådan prøve?

4. Kan den endvidere gøre rede for de forskellige former for obligatorisk ansvarsforsikring?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(24. marts 2000)

1. Kommissionen tager kun fat på at harmonisere uddannelses- og eksamenskrav og udarbejder kun et særligt direktiv, hvis følgende tre betingelser er opfyldt: der skal være bred enighed blandt de repræsentative brancheorganisationer, der skal være støtte fra et stort flertal af medlemsstaternes myndigheder, og der skal være sikkerhed for, at et sådant initiativ indebærer en stor merværdi med hensyn til lønmodtageres og selvstændiges frie bevægelighed i forhold til den allerede eksisterende ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, som er omfattet af nedennævnte direktiver(1)(2)). I øjeblikket har Kommissionen ikke kendskab til problemer med fri bevægelighed inden for sejlsport. Den har derfor ikke til hensigt at udarbejde bestemmelser, der skal harmonisere eksamensbeviserne i denne sektor.

2. Kommissionen har ikke oplysninger på dette område. Disse oplysninger kan dog fås hos medlemsstaternes myndigheder.

3. Kommissionen har ikke oplysninger på dette område. Oplysningerne kan dog indhentes hos de nationale kontaktpunkter for direktiverne vedrørende gensidig anerkendelse af erhvervskompetencegivende uddannelser. Kommissionen vil sende listen over kontaktpunkter til det ærede parlamentsmedlem og til Parlamentets Generalsekretariat.

4. Kommissionen vil gerne gøre det ærede parlamentsmedlem opmærksom på, at det udelukkende er op til de enkelte medlemsstater at fastlægge, hvilke risici der skal tegnes obligatorisk ansvarsforsikring for. Dette gælder dog ikke automobilforsikring, hvor EU-bestemmelserne indebærer, at der skal være tegnet ansvarsforsikring gældende i hele EU.

Det skal dog bemærkes, at disse forsikringer er omfattet af Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv)(3) (klasse 12: ansvarsforsikring for fartøjer til sejlads på have, indsøer og floder), hvorved der er indført en ordning, hvor der kun skal udstedes én enkelt administrativ tilladelse, nemlig af myndighederne i den medlemsstat, hvor forsikringsselskabet har sit hjemsted. På grundlag af denne tilladelse kan forsikringsselskabet udøve sin virksomhed overalt i EU, i henhold til enten reglerne om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. Formålet med denne ordning (artikel 4 og 5 i direktivet) er at sikre en skærpet konkurrence på de nationale markeder, således at forbrugerne kan vælge det forsikringsprodukt, som passer dem bedst, og det forsikringsselskab, som de foretrækker, uanset hjemland.

(1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, EFT L 19 af 4.1.1989.

(2) Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF, EFT L 209 af 24.7.1992.

(3) EFT L 228 af 11.8.1992.