SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3675/00

af Ursula Schleicher (PPE-DE) til Kommissionen

(27. november 2000)

Om: Særordning for adgang til portugisiske højere læreanstalter for EU-tjenestemænds familiemedlemmer

I svaret af 30. november 1998 på min skriftlige forespørgsel E-2898/98(1) meddelte Kommissionen, at der som følge af en lovændring (1998) ikke længere gælder nogen særordning for adgang til portugisiske højere læreanstalter for EU-tjenestemænds familiemedlemmer.

Er det sandt, når det forlyder, at retssituationen på ny er blevet ændret til ulempe for studenter fra Europaskolerne, såfremt ingen af deres forældre er beskæftiget ved EU? Hvorledes vurderer Kommissionen i bekræftende fald denne situation ud fra det europæiske retsprincip om lige muligheder, såvel hvad angår de forfordelte portugisiske statsborgere, som i forhold til studenter fra Europaskolerne, der kommer fra andre EU-medlemsstater?

(1) EFT C 135 af 14.5.1999, s. 135.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(6. februar 2001)

Hvad angår de portugisiske universiteters behandling af studenter fra Europaskolerne, minder Kommissionen om erklæringen fra Europaskolernes Øverste Råd af 15. oktober 1997 om andragende nr. 263/96 fra Machado. Ifølge denne erklæring udsteder Europaskolerne det samme studentereksamensbevis til alle eleverne uden skelnen mellem kategorier.

I artikel 5, stk. 2, i aftalen af 12. april 1957 fastslås det, at indehaverne af disse eksamensbeviser i deres respektive lande skal have alle de fordele, der er knyttet til et bevis eller certifikat efter endt gymnasieuddannelse i det pågældende land. Ligeledes kan de på lige fod med borgere fra det pågældende land, der har opnået sammenlignelige eksamensbeviser, søge om optagelse på et hvilket som helst universitet inden for de kontraherende parters område.

Generelt skal Kommissionen minde om, at tilrettelæggelse af uddannelsessystemer, herunder anerkendelse af eksamensbeviser og fastsættelse af adgangsbetingelser til universiteter, hører ind under medlemsstaternes kompetence. Således kan medlemsstaterne i princippet fastsætte krav om akademisk anerkendelse af færdigheder, der er opnået i andre medlemsstater, som forudsætning for adgang til universiteterne. Dette er i fuld overensstemmelse med EF-traktatens artikel 12, hvori både direkte og indirekte forskelsbehandling på grund af nationalitet forbydes.

Medlemsstaterne kan indgå bilaterale aftaler med andre medlemsstater, hvis eksamensbeviser de finder opfylder de nationale krav. Dette er i øvrigt tilfældet med aftalen af 12. april 1957.

Det tilkommer endvidere medlemsstaterne at bestemme, at ansøgere med et lignende eksamensbevis europæisk studentereksamen eller andet skal gennemgå de samme udvælgelsesprocedurer forud for optagelse på en uddannelsesinstitution, som eventuelt gælder for indehavere af nationale eksamensbeviser.

Hvad angår de regler, der gør sig gældende for indehavere af portugisiske eksamensbeviser på studentereksamensniveau, minder Kommissionen om, at der er tale om interne portugisiske regler, som ikke henhører under EF-retten.

Kommissionen ønsker på dette punkt at minde om, at det er Det Øverste Råd, der i henhold til Europaskolernes vedtægter har ansvar for gennemførelsen af den aftale, hvorved Europaskolerne er oprettet, og som er skolernes lovlige repræsentant. Men med henblik på at fremskynde behandlingen af dette spørgsmål vil Kommissionen tage kontakt til Det Øverste Råd angående de lovgivningsmæssige ændringer, som det ærede medlem har gjort rede for i sit spørgsmål, således at Det Øverste Råd kan henvende sig til de portugisiske myndigheder. Kommissionen er ikke blevet informeret om disse ændringer.