ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2394/02

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(2. august 2002)

Om: MPA-hormonskandalen

1. Wyeth Pharmaceuticals i Irland skiller sig af med hormonaffald via forarbejdningsvirksomheden Cara Environmental Technology. Tillader affaldslovgivningen, at en farmaceutisk virksomhed skiller sig af med hormonaffald uden at kontrollere, hvad der sker med affaldet? Fremgår det helt klart af affaldslovgivningen, hvilke bestemmelser en virksomhed er forpligtet til at rette sig efter ved forarbejdning og senere eksport af dette affald? Hvorvidt har de irske myndigheder i tilstrækkelig grad kontrolleret, hvad der er sket med dette affald, og er alle eksporttilladelser i orden?

2. Bliver den belgiske virksomhed Bioland, der har forarbejdet MPA-hormonet, i tilstrækkelig grad kontrolleret af den belgiske regering og de offentlige myndigheder, i og med at denne virksomhed allerede oftere er kommet i miskredit på grund af en ret lemfældig håndhævelse af bestemmelserne?

3. Hvordan kontrolleres de nederlandske virksomheder, der har forarbejdet dette affald, i foderkæden?

4. Kan der gives en oversigt for hver medlemsstat over den finansielle skade, som rammer svineavlen på grund af eksportbegrænsningerne, nedlukning af mange virksomheder i nogle uger og besætningens eventuelle ufrugtbarhed?

5. Hvorvidt kan den europæiske produktansvarslovgivning give en løsning med hensyn til den skade, som kvægavlerne har lidt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(10. september 2002)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0957/02

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Kommissionen

(9. april 2002)

Om: Via Verda St. Llorenç-Collserola

Den 17. maj 2001 godkendte kommunalbestyrelsen i kommunen Cerdanyola i Catalonien (Kongeriget Spanien) en aftale om ændring af urbaniseringsregulativet, den såkaldte generelle urbaniseringsplan for Barcelona, for så vidt angik den del af planen, der vedrørte Sant Cugat del Vallès-Cerdanyola.

Med denne ændring skulle det blive muligt at intensivere urbaniseringen, men nu viser det sig, at nogle af de områder, hvor der nu presses på for at få gang i urbaniseringen, er af stor betydning for de der levende dyr, idet de udgør en økologisk korridor mellem to tætliggende bjerge, bjerget Collserola og naturparken Sant Llorenç del Munt, Serra de l'Obac.

Projektet truer den biologiske mangfoldighed i hele området. Det virker hæmmende for enhver form for bæredygtig udvikling. Det giver anledning til protester og klager fra mange ngo'er og miljøorganisationer. Det synes at være i strid med direktiverne fra 1985 og 1997 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet og direktivet fra 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter.

Er Kommissionen informeret om denne situation? Har den i modsat fald mulighed for at undersøge sagen? Har den i bekræftende fald mulighed for at tilkendegive sin holdning over for undertegnede og eventuelt også over for de berørte myndigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(29. maj 2002)

Det skal erindres, at det i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(1), som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(2), er fastsat i artikel 2, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at projekter, der bl.a. på grund af deres art, dimensioner eller placering kan få væsentlig indvirkning på miljøet, undergives et krav om tilladelse og en vurdering af denne indvirkning, inden der gives tilladelse hertil. Denne bestemmelse gælder for alle projekter, der er omfattet af bilag I og II til direktivet.

Dog skal det understreges, at kun konkrete projekter er omfattet af bilagene til Rådets direktiv 85/337/EØF som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF. Urbaniseringsplaner eller -bestemmelser kan ikke anses for at være projekter og henhører følgelig heller ikke under direktivets anvendelsesområde. Ikke desto mindre skal det bemærkes, at ethvert projekt, som er et resultat af gennemførelsen af urnanisringsbestemmelserne, og som falder ind under direktivets bilag I og II, skal gøres til genstand for den foreskrevne procedure.

Kommissionen var ikke underrettet om de nævnte forhold. Hvorom alting er, mener Kommissionen ikke på grundlag af informationerne i den skriftlige forespørgsel at der i det pågældende tilfælde er tale om manglende overholdelse af fællesskabsbestemmelserne.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1639/02

af Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(10. juni 2002)

Om: Mund- og klovsyge i Sydkorea

I begyndelsen af maj udbrød der mund- og klovsyge i Sydkorea. Der er siden blevet nødslagtet 92 000 stk. svin og kvæg. Udbruddet sker kun få uger før, at verdensmesterskaberne i fodbold finder sted i Japan og Sydkorea fra den 31. maj-30. juni 2002. 10 af EU's 15 medlemsstater har kvalificeret sig til verdensmesterskaberne (Belgien, Danmark, England, Frankrig, Tyskland, Irland, Italien, Portugal, Spanien og Sverige).

1. Hvad mener Kommissionen om Sydkoreas politik i forbindelse med udbruddet af mund- og klovsyge?

2. Hvor stor sandsynlighed er der for smitte i EU?

3. Hvilke foranstaltninger træffes der, og hvilke vil der blive truffet for at forhindre, at turister, fodboldtilhængere og fodboldspillere bringer mund- og klovsyge med tilbage til Europa?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(22. juli 2002)

I forbindelse med de spørgsmål, som det ærede medlem rejser, skal Kommissionen henvise til sine svar på skriftlig forespørgsel P-1535/02 af Reimer Böge og P-1544/02 af Albert Jan Maat(1) og P-1682/02 af Alexander de Roo(2) om samme emne.

Ud over de 12 udbrud, der hovedsagelig forekom blandt svin, som blev indberettet indtil den 20. maj 2002, og som er omhandlet i ovennævnte svar til Parlamentet, har der siden den 3. juni været nye udbrud, som også berører kvæg og mindre drøvtyggere.

De kompetente myndigheder i Republikken Sydkorea har gennemført en informationskampagne for at skærpe opmærksomheden hos fodboldtilhængerne og har lagt yderligere oplysninger ud på internettet (http://www.nvrqs.go.kr).

De kompetente myndigheder i medlemsstaterne har ligeledes iværksat informationskampagner rettet mod personer, der vender hjem fra mund- og klovsygeinficerede lande og ikke mindst fra Republikken Sydkorea.

Et udkast til beslutning fra Kommissionen om forstærket kontrol af bagage, der medbringes af rejsende til EU fra tredjelande, vil om kort tid blive forelagt Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed.

(1) Se side 172.

(2) Se side 209.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1478/02

af Herman Schmid (GUE/NGL) til Kommissionen

(27. maj 2002)

Om: Forbud mod børns arbejde

Rådets direktiv 1994/33(1) (af 22.6.1994) om beskyttelse af unge på arbejdspladsen rummer bl.a. et forbud mod børns arbejde (art. 1, stk. 1, art. 4, stk. 1, etc.) og en række bestemmelser om betingelser, undtagelser etc. I artikel 17 fastsættes, at bestemmelserne skal omsættes i national lovgivning og administrative bestemmelser og at medlemsstaterne hvert femte år forelægger Kommissionen en rapport om den praktiske gennemførelse. Kommissionen skal regelmæssigt underrette Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg om gennemførelsen af direktivet.

1. Er direktivet i medlemsstaterne omsat i national lovgivning (helt eller delvis)?

2. Har Kommissionen modtaget rapporter fra den første femårsperiode?

3. Er disse rapporter tilgængelige for medlemmer af Europa-Parlamentet og for offentligheden?

4. Har Kommissionen analyseret de modtagne rapporter?

5. Har Kommissionen noget kendskab til, i hvilken udstrækning direktivet i medlemsstaterne er gennemført i praktisk forvaltning?

6. Har Kommissionen noget kendskab til eventuelle overtrædelser af disse bestemmelser i en eller flere medlemsstater, som har ført til retslige foranstaltninger og eventuel domfældelse på nationalt plan eller ved EF-Domstolen?

(1) EFT L 216 af 20.8.1994, s. 12.

Svar afgivet af Anna Diamantopoulou på Kommissionens vegne

(27. juni 2002)

På nuværende tidspunkt har alle medlemsstaterne gennemført Rådets direktiv 94/33/EF af 22. juni 1994 om beskyttelse af unge på arbejdspladsen.

I 2001 udarbejdede Kommissionens tjenestegrene en rapport om den faktiske situation hvad angår medlemsstaternes gennemførelse af direktiv 94/33/EF. Kommissionen sender en kopi af denne rapport direkte til det ærede parlamentsmedlem og til Parlamentets Generalsekretariat.

Derudover har Kommissionen i sin skrivelse af 6. november 2001 anmodet medlemsstaterne om snarest muligt at forelægge Kommissionen en rapport om den praktiske gennemførelse i henhold til artikel 17, stk. 4, i direktiv 94/33/EF. Hidtil har hovedparten af medlemsstaterne forelagt deres rapporter. En rykkerskrivelse er blevet sendt til de øvrige medlemsstater den 3. maj 2002.

I overensstemmelse med direktivets artikel 17, stk. 4 og 5, forelægges medlemsstaternes rapporter og Kommissionens rapport i princippet Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg i sidste kvartal af 2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0973/02

af Jules Maaten (ELDR) til Rådet

(10. april 2002)

Om: Europols aflytningspraksis

1. Har Rådet læst afsløringerne i avisen De Telegraaf af 23. marts 2002, hvorefter der skal foregå intern aflytning i Europol?

2. Er Rådet enig i, at hvis ovenstående beskyldninger er rigtige, tyder det på, at arbejdsklimaet er usundt i Europol, og at der er ledelsesproblemer?

3. Er Rådet rede til at undersøge disse beskyldninger og orientere Europa-Parlamentet om resultatet heraf og om, hvilke foranstaltninger det eventuelt træffer?

Svar

(22. juli 2002)

Rådet er blevet underrettet om, at Europols direktør kategorisk har afvist, at ansatte ved Europol skulle have foretaget telefonaflytning i Europol.

Rådet har på nuværende tidspunkt ingen planer om at foretage en undersøgelse af de fremsatte påstande.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0277/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(8. februar 2002)

Om: Politisk undertrykkelse i Aserbajdsjan

Er Kommissionen af den opfattelse, at politisk undertrykkelse er ved blive mere udbredt i Aserbajdsjan, og hvilke skridt vil den tage for at forbedre situationen?

Råder Kommissionen over konkrete oplysninger om fængslingen af lederen af Aserbajdsjans Demokratiske Parti, Rasul Gouliev, og medlemmer af hans familie samt anholdelsen af grundlæggeren af avisen Ulus, Yagub Abbasov, og om, hvorvidt politiske fanger i Aserbajdsjan generelt bliver behandlet brutalt, mens de er i politiets varetægt?

Og et sidste spørgsmål: Hvilken form for bistand yder EU til Aserbajdsjan, og hvad har EU gjort for at få den aserbajdsjanske regering til at indse, at respekt for ytringsfriheden og retsstatsprincipperne i højere grad vil fremme politisk stabilitet og velstand på lang sigt end den rå politiske undertrykkelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(25. februar 2002)

Kommissionen følger Rasul Goulievs (Quliev) sag og ligger inde med oplysninger, der tyder på, at han ikke er i fængsel, men derimod i frihed i De Forenede Stater. Den aserbajdsjanske regering fastholder, at han gjorde sig skyldig i underslæb, da han havde statsvirksomheder under sig.

Kommissionen ligger ikke inde med særskilte oplysninger om behandlingen af Rasul Goulievs familie og råder heller ikke over særlige oplysninger om behandlingen af varetægtsfængslede.

Den Internationale Røde Kors Komité nåede til enighed med Aserbajdsjans regering om fængselsbesøg i 2001, og organisationens rapporter kan konsulteres på dens hjemmeside(1). Sideløbende dermed aflægger Human Rights Watch og Amnesty International rapport om behandlingen af fængslede i Aserbajdsjan.

I perioden 1992-2002 har EU ydet gavebistand til Aserbajdsjan på 370 mio. EUR: faglig bistand via Tacis på 86,5 mio. EUR, fødevarehjælp på 65 mio. EUR, humanitær bistand (ECHO) på 92 mio. EUR, bistand til genopbygning efter konflikter på 19 mio. EUR, bistand til sikring af fødevaresikkerhed på 77 mio. EUR og ekstraordinær finansiel bistand på 30 mio. EUR.

I kraft af partnerskabs- og samarbejdsaftalens bestemmelser fører Unionen en altomfattende og regelmæssig politisk og økonomisk dialog med Aserbajdsjan. Spørgsmål vedrørende pressefrihed og domfældelse af fængslede blev drøftet i detaljer på Samarbejdsrådets møde i oktober 2001. Unionen har bestandig gjort gældende, at respekt for retsstatsprincipperne og ytringsfriheden er afgørende bestanddele af en skabelse af langsigtet politisk stabilitet i Aserbajdsjan og hele den sydlige Kaukasus-region.

I henhold til Unionens partnerskabs- og samarbejdsaftale med Aserbajdsjan er der også oprettet et parlamentarisk samarbejdsudvalg, hvor det vil være muligt at drøfte alle tænkelige politiske og økonomiske anliggender.

Revisioner af medieloven viser, at Aserbajdsjans regering for tiden tager skridt til at forbedre lovgivningsklimaet.

Det kan tilføjes, at spørgsmål vedrørende menneskerettigheder og demokrati også behandles af Europarådet, som Aserbajdsjan tiltrådte i 2001.

(1) http://www.icrc.org/eng.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1223/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(29. april 2002)

Om: Aftale om videnskabeligt og teknologisk samarbejde med Israel under 6. rammeaftale

Kan Kommissionen redegøre for, hvorledes der, såfremt Parlamentet måtte ønske det, kan ske suspendering af den aftale om videnskabeligt og teknologisk samarbejde, der er indgået med Israel under 6. rammeaftale, hvis Israel fortsætter med at handle på en måde, der fører til den form for massakre, vi for nylig har set i Jenin-flygtningelejren?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(13. juni 2002)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at den nugældende aftale om videnskabeligt og teknologisk samarbejde gør Israel til associeret partner i det igangværende femte rammeprogram.

At lægge aftalen om associering af Israel til dette rammeprogram på is kræver en rådsbeslutning baseret på et forslag fra Kommissionen. Det bør bemærkes, at begge aftaleparter i associeringsaftalen vedrørende rammeprogrammet kan opsige aftalen når som helst med den frist, der er fastsat i aftalen. Projekter og aktiviteter, som er i gang, når aftalen opsiges, videreføres, indtil de er afsluttet i henhold til betingelserne i aftalen.

Da sjette rammeprogram ikke er trådt i kraft endnu, kan Israel ikke være associeret dertil.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0886/02

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(2. april 2002)

Om: Frankrig og det indre marked for energi

Liberaliseringen af energimarkederne udgør en væsentlig del af Lissabon-strategien, der har til formål at gøre EU til den mest konkurrencedygtige økonomi i verden inden 2010. Blandt medlemsstaterne har Den Franske Republik systematisk modsat sig og vanskeliggjort en liberalisering af energimarkederne. Frankrigs handlemåde kan på ingen måde accepteres, navnlig når der er tale om et så stort anliggende som det indre markeds funktion på energiområdet.

Allerede ifølge de gældende direktiver burde medlemsstaterne have liberaliseret en tredjedel af deres el- og gasmarked. Hvorfor har Kommissionen ikke gjort alvor af sine trusler om at bringe Frankrig for EF-Domstolen, selv om landet ikke har gennemført direktiverne?

Kommissionen fører tilsyn med konkurrencen i EU. Hvorfor har Kommissionen ikke forhindret det franske energimonopol EDF ved hjælp af sine monopolgevinster i at købe energiselskaber i nabolandene?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at få Frankrig til at deltage i det fælles arbejde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(3. juni 2002)

Kommissionen følger inden for rammerne af sine beføjelser udviklingen på energimarkedet i Unionen.

Frankrig har omsat Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet(1) til national lovgivning.

Frankrig har derimod ikke omsat Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/30/EF af 22. juni 1998 om fælles regler for det indre marked for naturgas(2) til national lovgivning, hvorfor Kommissionen har indbragt sagen for Domstolen.

Opkøb af virksomheder overvåges meget nøje af Kommissionen i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med virksomhedssammenslutninger(3). Ved EDFs forskellige opkøb af selskaber i udlandet er der blevet pålagt denne virksomhed omfattende forpligtelser med henblik på at bibeholde og videreudvikle konkurrencen.

Desuden vil den beslutning, der blev truffet af Det Europæiske Råd i Barcelona (15. og 16. marts 2002) om med virkning fra 2004 at give alle forbrugere, bortset fra husstande, mulighed for selv at vælge leverandør, hurtigt sikre, at der skabes bedre konkurrencevilkår.

(1) EFT L 27 af 30.1.1997.

(2) EFT L 204 af 21.7.1998.

(3) EFT L 395 af 30.12.1989, på ny offentliggjort i EFT L 257 af 21.9.1990.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2354/02

af Michiel van Hulten (PSE) til Kommissionen

(31. juli 2002)

Om: EU-landbrugsstøtte til det nederlandske kongehus

Ifølge en artikel i det nederlandske dagblad de Volkskrant af 16. juli 2002 har dronning Beatrix i februar 1999 oplyst til en gruppe medlemmer af det nederlandske Andetkammer, at det nederlandske kongehus havde modtaget EU-støtte til plantning af en olivenplantage på den nederlandske kongefamilies landsted i Porto Ercole i Italien.

1. Kan Kommissionen bekræfte, at det nederlandske kongehus har modtaget støtte til plantning af en olivenplantage i Porto Ercole, Italien?

2. Modtager den nederlandske kongefamilie andre former for EU-støtte fra Landbrugsfonden eller andre fonde (som f.eks. Den Europæiske Socialfond)?

3. Modtager det nederlandske kongehus støtte på grundlag af artikel 33, stk. 1, litra b, i Rom-traktaten, hvori det fastsættes, at den fælles landbrugspolitik blandt andet har til formål at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer? På hvilket grundlag er støtten i benægtende fald da ydet?

4. Er Kommissionen ikke enig i, at økonomisk støtte til landbrugssektoren, for så vidt som der er tale om sådan støtte, bør begrænses til små bedrifter med lav indkomst, og at også det af kommissionsmedlem Franz Fischler foreslåede loft på 300 000 EUR i visse tilfælde er for højt?

5. Er Kommissionen ikke enig i, at en afgørelse om tildeling af støtte i det mindste bør baseres på en undersøgelse af indkomst og formue? Er Kommissionen rede til at ændre sin planlægning med henblik herpå?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. august 2002)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1473/02

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(27. maj 2002)

Om: Bevarelse af dukke- og folketeatertraditionen på Sicilien

Selv om siciliansk dukketeater er en traditionel og i kulturel henseende meget værdifuld kunstart, har det i nogen tid været ude i en meget alvorlig krise

I Trapani forsvandt dukketeateret for femten år siden, i Caltanissetta forsvandt det allerede i 1960'erne og i Sortino forsvandt det, da de to dukkeførere, Gesualdo Papa og Ignazio Puglisi, døde.

Efter krigen var der blot i Palermo godt 25 små dukketeatre, men i de seneste fem år har kun tre kompagnier overlevet.

1. Hvilke foranstaltninger kan Kommissionen træffe for at sikre dukketeaterets redning og overlevelse som et særligt udtryk for siciliansk og europæisk kulturel tradition?

2. Hvilke initiativer vil den mere generelt fremme med henblik på at støtte og bevare teater på siciliansk dialekt, også gennem inddragelse af uddannelses- og turistinstitutionerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(5. juli 2002)

Fællesskabet tildeles i henhold til artikel 151 i EF-traktaten kompetence på kulturområdet. Ifølge denne artikel skal Fællesskabet ved sin indsats udelukkende og under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet bidrage til samarbejdet mellem medlemsstaterne, til at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig, idet det respekterer den nationale og regionale mangfoldighed, og til at fremme samarbejdet med tredjelande og de kompetente internationale organisationer.

I den forbindelse støtter EU initiativer på kulturområdet, herunder scenekunst (f.eks. musikteater, teater og dans) inden for rammerne af og i henhold til udvælgelseskriterierne for Kultur-2000-programmet, som er det eneste finansierings- og programinstrument for det kulturelle samarbejde i EU. Kommissionen vil gerne påpege, at scenekunst, og således også teater, i 2003 vil få høj status i Kultur 2000-programmet.

Imidlertid må Kommissionen meddele det ærede medlem, at der under Kultur 2000-programmet ikke ydes støtte til kulturinitiativer, som er specifikke for en enkelt region, men til kulturelle samarbejdsprojekter på europæisk niveau, hvilket er i overensstemmelse med det mandat, som Fællesskabet har ifølge traktaten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0925/02

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Kommissionen

(5. april 2002)

Om: Indbringelse af Grækenland for De Europæiske Fællesskabers Domstol

Kommissionen har besluttet at indbringe Grækenland for De Europæiske Fællesskabers Domstol for krænkelse af forordning (EØF) 3577/92(1) om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads). Vil Kommissionen oplyse, hvilke artikler i ovennævnte forordning Grækenland har krænket samt i hvor lang tid?

(1) EFT L 364 af 12.12.1992, s. 7.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(7. maj 2002)

Beslutningen om at indbringe Grækenland for Domstolen, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, er forbundet med fortolkningen af artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads)(1). De relevante græske cirkulærer er dateret december 1998. Denne procedure påvirker således ikke den græske lov nr. 2932/2001 om liberalisering af cabotage.

De bestemmelser, der gælder for et skibs mandskab henhører principielt under den medlemsstats kompetence, hvori skibet er registreret, flagstaten. I henhold til forordningens artikel 3, kan medlemsstaterne dog anvende deres egne bemandingsbestemmelser, værtsstatens bestemmelser, på skibe, der er registreret i en anden medlemsstat, hvis disse skibe leverer øcabotage på deres territorium.

Uoverensstemmelsen mellem Kommissionen og Grækenland hidrører fra arten og omfanget af de bemandingsbestemmelser, som kan afgøres af værtsstaten. Grækenland mener, at værtsstaten er kompetent til at afgøre antallet af søfolk på et skib. Kommissionen mener, at en sådan betingelse hvis det går ud over de minimale sikkerhedsnormer begrænser fri levering af tjenesteydelser for meget. Kommissionen og Grækenland er i øvrigt uenige om reglerne for mandskab på krydstogtskibe, som udfører øcabotage.

(1) EFT L 364 af 12.12.1992.