DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/563

(2004/C 78 E/0598)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3486/03

af Karl von Wogau (PPE-DE) til Kommissionen

(24. november 2003)

Om: Gebyrer for bankoverførsler i euroområdet

Har Kommissionen kendskab til, at Spanien endnu ikke alle steder anvender forordning (EF) nr. 2560/2001 (1) om grænseoverskridende betalinger i euro? Hvad agter Kommissionen at gøre for at rette op på dette? Hvordan kan den enkelte borger få erstatning for de afholdte omkostninger?

Udgangspunktet var en overførsel på 10 EUR, som en borger ønskede at foretage fra sin konto i den lokale sparekasse i Tyskland til sin spanske konto, som vedkommende havde åbnet hos Caja de Ahorros del Mediterráneo. På kontoen i den spanske bank blev der imidlertid kun indsat 3,99 EUR. Overførslen blev foretaget efter den 1. juli 2003. Efter kundens henvendelse oplyste den spanske bank, at en kreditering fra udenlandske banker normalt blev pålagt et gebyr på 2 promille, dog mindst med 6,01 EUR. Omkostningerne blev direkte beregnet af Banca España. De lokale bankansatte i Spanien havde ikke kendskab til forordning (EF) nr. 2560/2001 om grænseoverskridende betalinger.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. januar 2004)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2560/2001 af 19. september 2001 fastlægger princippet om lighed i gebyropkrævningen for nationale betalinger i forhold til grænseoverskridende overførsler i euro. Princippet finder anvendelse på elektroniske betalingstransaktioner i euro siden den 1. juli 2002 og på pengeoverførsler siden den 1. juli 2003, for beløb ind til 12 500 EUR. Det præciseres i forordningen, at afsenderbanken af kunden kan kræve oplyst modtagerens IBAN-nummer (International Bank Account Number) og BIC (Bank Identifier Code), og ifald disse ikke oplyses, opkræve yderligere gebyr.

I det tilfælde, som det ærede medlem henviser til, blev modtageren af en overførsel på 10 EUR fra Tyskland til Spanien pålagt et gebyr på 6,01 EUR. I henhold til lighedsprincippet er dette gebyr kun korrekt, hvis det svarer til det gebyr, der pålægges en tilsvarende national overførsel i Spanien, og hvis IBAN og BIC på anmodning blev oplyst af afsender. Det forhold, at den ansatte i banken ikke er klar over forordningens eksistens, og at det pågældende gebyr hævdes at være et »gebyr, der generelt pålægges overførsler fra udenlandske banker«, synes at tyde på, at den pågældende bank ikke som foreskrevet af forordningen anvender samme gebyrer for pengeoverførsler i euro i EU som for nationale overførsler.

Er dette tilfældet, bør de spanske myndigheder træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre korrekt og konsistent anvendelse af forordningen. Det hedder i forordningens artikel 7, at overholdelsen skal sikres af sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning. Kommissionen skrev i september 2003 til alle medlemsstater og bad dem oplyse navn på den ansvarlige nationale myndighed samt hvilke foranstaltninger, de eventuelt måtte påtænke at træffe, og Kommissionen har på dette område kontakt med Banco de España vedrørende mulig manglende overholdelse af forordningen.

For så vidt angår erstatningsprocedurer for borgere, der har problemer med banker i Spanien, skal de først henvende sig til deres egen bank, og hvis de ikke er tilfredse med det svar, de får, kan de klage til klageafdelingen i Banco de España (C/Alcalá no 50, 28014 Madrid) med en udførlig begrundelse og den dokumentation, de måtte have vedrørende den pågældende transaktion.

(1) EFT L 344 af 28.12.2001, s. 13.