SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1380/01

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(7. maj 2001)

Om: Menneskerettighedssituationen i Nigeria

I visse delstater i det nordlige Nigeria er der indført en islamisk religiøs lov (sharia). Det har ført til alvorlige uroligheder og voldshandlinger, som bl.a. sidste år har krævet flere tusinde civile dødsofre. Der er stor risiko for, at borgerkrigen og urolighederne vil kunne sprede sig til hele verdensdelen. Nigerias politiske ledelse synes ikke at erkende den politiske situations alvor i landet, når den bestræber sig på at tiltrække udenlandske investeringer. Det ser ud, som om EU i øjeblikket er den eneste aktør på det internationale plan, der er tilstrækkeligt stærk til at kunne opfordre den politiske ledelse i Nigeria til beslutsomt at søge en løsning på problemet.

Hvad agter EU at gøre for at afhjælpe den alvorlige situation i Nigeria?

Agter EU at tage hensyn til situationen i Nigeria i forbindelse med sin handels-, investerings- og udvekslingspolitik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(20. juli 2001)

Vedtagelsen af en islamisk religiøs lov (Sharia) har ført til alvorlige etniske og religiøse uroligheder i Nigeria, og Sharia-problemet vil måske kunne skabe yderligere uro og politisk agitation. Sharia-loven er populær i visse stater (især mod nord) og er blevet brugt som politisk løftestang i mangel af sociale og økonomiske programmer til at forbedre befolkningens levestandard. Sharia-loven er helt sikkert en del af en bredere politisk magtkamp mellem forskellige områder i landet (fortrinsvis om ressourcekontrol og -fordeling). Præsident Obasanjo har fordømt straffemetoder som amputation som en krænkelse af Nigerias konstitution og menneskerettighederne, men undgår at anfægte Sharia-loven juridisk, da det efter al sandsynlighed vil føre til øget risiko for konflikter. Han forsøger i øjeblikket at finde en politisk løsning med mere afdæmpede midler.

Det er imidlertid værd at bemærke, at Sharia-loven kun er gennemført fuldstændigt i forholdsvis få stater i Nigeria, og det lyder usandsynligt, at den skulle kunne virke som katalysator for en borgerkrig i forhold til mere afgrænsede civile uroligheder. Det er en af flere faktorer, som har indflydelse på stabiliteten i Nigeria. Der er ikke noget, der tyder på, at spørgsmålet om Sharia vil brede sig og få virkninger for regionen eller hele kontinentet.

Nigeria er ivrig efter at tiltrække internationale investeringer, og landet bør både tilskyndes og støttes i sine bestræbelser. Der er gjort store fremskridt på forholdsvis kort tid, men arven fra militærstyret betyder, at det er nødvendigt at omlægge de økonomiske

systemer og fremgangsmåder. Landet har med undertegnelse af en standby-aftale med IMF sidste år vist, at man føler sig forpligtet til økonomiske reformer og ønsker at fastlægge en tilfredsstillende økonomisk politik. Der er imidlertid tale om en langvarig proces, og tilliden til investeringer i Nigeria vil først blive større, når der foreligger mere konkrete resultater. EU og andre internationale organisationer forsøger derfor at træffe foranstaltninger på længere sigt, da der er stor sandsynlighed for, at kortsigtede foranstaltninger ikke vil være særlig effektive. Der har været alt for mange dårlige begyndelser i Nigeria.

Fællesskabet forsøger at behandle emner som virksomheder, investeringer, handel og udviklingen i Nigeria på baggrund af Cotonou-aftalen. Sharia-loven indgår naturligvis som en af faktorerne, og EU's bekymring for menneskerettighedssituationen er en del af dialogen, men bør bringes på bane med varsomhed, da sagen er meget følsom i politisk henseende.

EU har via en erklæring fra formandskabet (30. januar 2001) opfordret regeringen til at overholde internationale aftaler om menneskerettighederne og har gentaget, at man er rede til at støtte en konsolidering af demokratiet og overholdelse af menneskerettighederne. Det er planen, at støtten skal indgå i fremtidig bistand til Nigeria, navnlig ved at man styrker civilsamfundet.