SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1712/01

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Menneskesmugling af unge fodboldspillere

I forskellige medlemsstater er der konstateret problemer i forbindelse med hvervning af unge fodboldspillere fra lande uden for Den Europæiske Union. Et

par eksempler: besiddelse af falske pas fra en medlemsstat, der giver adgang til opholds- og arbejdstilladelse i en anden medlemsstat; udlån af unge udenlandske fodboldspillere fra en klub til en anden i en anden medlemsstat, uden at formaliteterne overholdes; uens arbejdsvilkår for spillere fra lande uden for Unionen sammenholdt med tilsvarende spillere, der har statsborgerskab i Unionen. Forskellene i lovgivning mellem medlemsstaterne fører dels til ukoordineret håndtering af denne problematik, dels til, at de nuværende forhold fastholdes på grund af den fortsatte konkurrence mellem professionelle fodboldklubber i de forskellige medlemsstater.

I formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd (Nice 7. - 9. december 2000) udtrykkes betænkelighed med hensyn til handelstransaktioner med mindreårige sportsudøvere, hvis disse transaktioner ikke overholder gældende arbejdsmarkedslovgivning eller truer de unge sportsudøveres sundhed og velbefindende.

Den 5. marts 2001 enedes Kommissionen i rammeaftalen med FIFA om internationale fodboldtransfers om, at unge fodboldspillere skal nyde særlig beskyttelse.

1. Kan Kommissionen oplyse, om den har kendskab til omfanget af handelen med unge fodboldspillere fra lande uden for den Europæiske Union og i bekræftende fald, hvorledes nationale forskrifter, hhv. EU-forskrifter overtrædes i denne forbindelse?

2. Mener Kommissionen, at unge sportsfolk kan udøve professionel erhvervsaktivitet i en sportsklub i Den Europæiske Union, og at dette ikke strider mod hverken EU-forskrifter eller nationale forskrifter?

3. Har Kommissionen en oversigt over, hvorledes medlemsstaterne prøver at løse denne problematik på nationalt plan?

4. Er Kommissionen rede til at tage initiativ til en undersøgelse med henblik på at vurdere, om der er behov for supplerende EU-foranstaltninger, og i givet fald hvilke?

5. Hvorledes vil Kommissionen mere præcist gennemføre rammeaftalen om beskyttelse af unge fodboldspillere i aftalen med FIFA om internationale transfers, således at aftalen i tilstrækkeligt omfang beskytter unge spillere fra lande uden for Den Europæiske Union?

6. Mener Kommissionen, at de players agents rules, FIFA anvender for fodboldagenter, giver tilstrækkelig garanti til at beskytte unge fodboldspillere mod menneskesmugling og anden illegal praksis?

7. Anser Kommissionen det inden for rammerne af den frie bevægelighed for personer, tjenesteydelser og kapital for hensigtsmæssigt at udarbejde EU-forskrifter for udøvelse af erhvervet og erhvervsaktiviteter som sportsagent med henblik på at sikre lige behandling af (unge) fodboldspillere og andre sportsudøvere fra andre sportsarter i alle medlemsstater for derved at beskytte disses rettigheder?

8. I nogle medlemsstater er der lovmæssige forskrifter for sportsagenter, og sportsudøvernes rettigheder beskyttes i forbindelse med sådanne aktiviteter; anser Kommissionen det for nødvendigt at udarbejde EU-forskrifter, hvor (unge) sportsudøveres sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder står i centrum?

9. Anser Kommissionen det for nødvendigt at lade kampen mod menneskehandel og sportsagenters internationale aktiviteter indgå i forhandlingerne med ansøgerlandene? Overvejer Kommissionen desuden at tage dette spørgsmål op i sin udenrigspolitik og i de aftaler, den indgår med ansøgerlandene?

10. Hvilke foranstaltninger træffer Kommissionen mod nationale og internationale sportsforbund, sportsklubber og sportsagenter, der overtræder EU-forskrifter eller nationale forskrifter på det arbejdsmarkedsretlige, sociale eller skattemæssige område eller handelslovgivning eller lovgivning om adgang til ophold på Den Europæiske Unions medlemsstaters territorium?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(31. juli 2001)

Det ærede medlem rejser spørgsmålet om beskyttelse af unge sportsudøvere, der blev behandlet i erklæringen om de særlige forhold, der kendetegner sporten i Europa og dens sociale funktioner, og som der skal tages hensyn til ved gennemførelsen af de fælles politikker, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Nice i december 2000(1). Ligesom Rådet deler Kommissionen denne bekymring, som den har taget op i forbindelse med Helsingfors-rapporten om sport(2) såvel som i forbindelse med det europæiske sportsforum, der blev afholdt den 26. og 27. oktober 2000 i Lille, hvor en workshop var helliget beskyttelse af unge. Endvidere er den særlige situation, der hersker for unge under 18 år, blevet behandlet med stor opmærksomhed ved de drøftelser, der har fundet sted mellem Kommissionen og Det Internationale Fodboldforbund (FIFA) om reglerne om internationale transfers af fodboldspillere.

Det ærede medlem rejser 10 spørgsmål.

1. Kommissionen er ikke bekendt med omfanget af handelen med unge fodboldspillere fra lande uden for Den Europæiske Union. De oplysninger, den har fået kendskab til, stammer fra pressen eller nationale rapporter. Som følge af kompetencefordelingen er de første lovgivnings- og forskriftsmæssige initiativer blevet taget på nationalt plan.

2. Rådet vedtog Rådets direktiv 94/33/EF af 22. juni 1994 om beskyttelse af unge på arbejdspladsen(3). Dette direktiv tager sigte på at forbyde børnearbejde (men indeholder visse muligheder for fravigelse herfra for medlemsstaterne), fastsætte regler for og beskytte unge på arbejdspladsen og generelt sørge for, at alle arbejdsgivere garanterer unge arbejdsvilkår, der er tilpasset deres alder.

3. Medlemsstaterne synes ikke at være lige meget berørt af dette fænomen. Dette forklarer de nationale reaktioners forskelligartethed. Det ser ud til, at visse medlemsstater ikke har truffet konkrete foranstaltninger, mens andre er gået så vidt som til at forbyde enhver handelstransaktion med mindreårige sportsudøvere.

4. Kommissionen har ikke på dette stadium nogen planer om at rekvirere en undersøgelse for at kunne måle fænomenets omfang.

5. Beskyttelsen af mindreårige var et af hovedemnerne for drøftelserne mellem FIFA og Kommissionen. Det drejede sig bl.a. om at forene arbejdstagernes, herunder mindreårige, der har nået minimumsalderen for at få adgang til beskæftigelse i værtslandet, ret til fri bevægelighed med ønsket om at beskytte denne kategori af arbejdstagere, der er særlig svag og udsat. Den løsning, der blev fundet frem til den 5. marts 2001, tager sigte på overholdelse af disse to principper, hvis gennemførelse skal sikres af FIFA. Det er ikke Kommissionens opgave at udarbejde regler til beskyttelse af mindreårige. Som EF-traktatens vogter skal den indskrænke sig til at sikre overholdelse af fællesskabsretten. Det henhører således ikke under Kommissionens kompetence at sikre udvidelsen af denne referenceramme.

6. ,7. og 8. Hvad angår fodboldagenter, har FIFA, efter at Kommissionen har behandlet spørgsmålet på grundlag af konkurrencereglerne, ændret modaliteterne for organisering af professionen med henblik på at højne den i moralsk henseende. Disse nye FIFA-regler vedrørende fodboldagenter er trådt i kraft den 1. marts 2001. Visse medlemsstater har ligeledes valgt at lovgive for at etablere mere snævre rammer for fodboldagenternes virke.

9. I forbindelse med forhandlingerne med ansøgerlandene er der fuldt ud taget hensyn til gældende fællesskabsret. Det gælder f.eks. principperne om fri bevægelighed eller direktiv 94/33/EF om beskyttelse af unge på arbejdspladsen. Kommissionen har ikke til hensigt at give emnet fodboldagenter en særlig behandling i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne.

10. Kommissionen og medlemsstaterne bør hver især sikre overholdelse af fællesskabsretten og national ret. På fællesskabsplan er der fastsat procedurer i

denne henseende i EF-traktaten. De muliggør undertiden direkte indgreb over for sportsforbund f.eks. i relation til konkurrencereglerne. Derimod er interne domstole inden for en række områder de naturlige instanser i retstvister vedrørende anvendelsen af fællesskabsretten.

(1) Det Europæiske Råd i Nice - den 7., 8. og 9. december 2000 - Bilag IV til formandskabets konklusioner: Erklæring om de særlige forhold, der kendetegner sporten i Europa og dens sociale funktioner, og som der skal tages hensyn til ved gennemførelsen af de fælles politikker.

(2) Kommissionens rapport til Det Europæiske Råd med henblik på at bibeholde de nuværende strukturer på sportsområdet og at bevare sportens sociale funktion inden for Fællesskabets rammer - Helsingfors-rapporten om sport - KOM(1999) 644 endelig udg.

(3) EFT L 216 af 20.8.1994.