SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0473/01

af Lucio Manisco (GUE/NGL) til Rådet

(23. februar 2001)

Om: Det amerikanske antimissilsystem og den globale strategiske ligevægt

Ifølge oplysninger i den internationale presse betegnede udtalelserne fra den amerikanske udenrigsminister, Donald Rumsfeld, på Wehrkunde-konferencen i München den 2.-4. februar 2000 en dramatisk vending i forholdet mellem Bush-administrationen og Den Europæiske Union, idet sidstnævnte tydeligvis stilles over for allerede trufne afgørelser - et reelt fait accompli - med hensyn til antimissilforsvaret (National Missile Defence), ligesom ABM-traktaten fra 1972 de facto ophæves.

Idet Donald Rumsfeld påberåbte sig præsident George Bush' moralske og forfatningsmæssige forpligtelser, dementerede han i enhver henseende den trods alt erklærede hensigt om at konsultere de europæiske partnere om et futuristisk og ubegrundet teknologisk avanceret forsvarssystem, som truer med at destabilisere den skrøbelige geopolitiske ligevægt med en yderligere militarisering af rummet og et totalt dominerende amerikansk eneherredømme på hele kloden i løbet af de kommende årtier.

Flere yderst kritiske udtalelser fra Donald Rumsfeld og andre medlemmer af den amerikanske delegation om den europæiske sikkerheds- og forsvarsdimension, EU's forbehold over for Tyrkiets rolle og en yderligere udvidelse af NATO gav anledning til formodninger om uantagelige vetoer mod direktiver fra Rådet og Kommissionen, som er godkendt af Europa-Parlamentet.

1. Mener Rådet ikke, at det hurtigst muligt bør forholde sig til denne dramatiske vending i de transatlantiske forbindelser og nå frem til en samlet europæisk holdning til det amerikanske diktat, som det kom til udtryk på Wehrkunde-konferencen i München?

2. Mener den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, Javier Solana, ikke, at han omgående over for Europa-Parlamentet bør aflægge beretning om de officielle og uofficielle drøftelser, der fandt sted på mødet i München, og om Unionens eventuelle diplomatiske og politiske reaktioner?

Svar

(10. juli 2001)

1. Rådet er ikke enigt i, at der har været en dramatisk vending i de transatlantiske forbindelser. Der er hyppige, for ikke at sige fortløbende, kontakter mellem Den Europæiske Union og USA i forbindelse med den kommende administration af Den Europæiske Sikkerheds- og Forsvarspolitik (ESFP) såvel som i forbindelse med andre spørgsmål. Rådet er overbevist om, at eventuelle uoverensstemmelser vil blive løst gennem en proces, der bygger på stabilt diplomati og udveksling. Det ser med tilfredshed på de forsikringer, som udenrigsminister Powell for nylig gav offentligt og på private møder under trojkaens seneste besøg i Washington, da han udtrykte tilfredshed med ESFP, der vil øge den europæiske kapacitet. EU ser også med tilfredshed på den amerikanske regerings forsikringer om, at den vil indlede konsultationer med sine europæiske allierede om de amerikanske planer om at udvikle et missilforsvarssystem.

2. Den højtstående repræsentant, Javier Solana, holder regelmæssigt Europa-Parlamentet underrettet om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, således senest den 31. januar 2001, og han agter fortsat at orientere Europa-Parlamentet om udviklingen i EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik, men han kan ikke forventes uopholdeligt at aflægge rapport til Europa-Parlamentet om sine mange uformelle konsultationer.