SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0959/98

af Lucio Manisco (GUE/NGL) til Kommissionen

(30. marts 1998)

Om: Krænkelser af menneskerettighederne i Colombia

Colombia er et land, hvor fænomenet almindelig og politisk vold i samfundet er særdeles alvorligt: 30.000 almindelige drab om året, 4.000 politiske drab, hver dag bliver mindst én person erklæret "forsvundet", mere end 1.000.000 interne flygtninge er tvunget til at forlade deres hjem for at slippe for dødstrusler.

Politiet i Cartagena myrdede den 3. september 1995 unionsborgeren Giacomo Turra, efter at han i lang tid var blevet tortureret. I den retssag, som endnu føres mod de politifolk, der var ansvarlige for denne forfærdelige forbrydelse, er man vidne til tilsløring af og manipulation med beviserne mod de anklagede.

1. Hvilke initiativer har Kommissionen og Rådet taget, siden denne sag kom til deres kendskab, og hvis de endnu ikke har gjort noget, hvilke grunde har de så til ikke at reagere på en hændelse, der så tydeligt viser behovet for retfærdighed i landet, og hvorfor er der endnu ikke udsendt en observatør til at undersøge, om retssagen foregår på rimelig måde?

2. Mener Kommissionen ikke, at det haster med et initiativ fra Unionens side med krav om overholdelse af menneskerettighederne, som endda er blevet overtrådt af ovennævnte sikkerhedsstyrker, og om en øjeblikkelig opløsning af de paramilitære grupper, som er ansvarlige for titusindvis af drab i Colombia?

3. Mener den ikke, at det er nødvendigt at kæde de bilaterale forbindelser mellem EU og Colombia sammen med et krav om fredelig sameksistens mellem borgerne og at begrænse ethvert samarbejdsinitiativ, som ikke har et rent humanitært sigte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Manuel Marín

(7. maj 1998)

1. Kommissionen har allerede haft lejlighed til at bekræfte, at den fuldt ud deler Parlamentets bekymring over situationen i Colombia, der fortsat er forværret i de seneste måneder. Kommissionen vil gøre alt for at standse de utallige overgreb på civilbefolkningen og sørge for at de ansvarlige for disse forbrydelser ikke længere lades ustraffet.

I samarbejde med de diplomatiske repræsentanter fra medlemsstaterne på stedet følger Kommissionen således udviklingen af processen mod de formodede mordere af den italienske statsborger Giacomo Turra, som blev myrdet i Cartagena den 3. september 1995 af det colombianske politi. I den forbindelse henvises det ærede medlem til svaret på skriftlig forespørgsel E-4108/97 fra hr. Dell'Alba(1).

2. Kommissionen er i øvrigt overbevist om, at det internationale samfund må spille en mere fremtrædende rolle i forbindelse med den interne situation i Colombia, navnlig hvad angår konstant overvågning af menneskerettighederne. Derimod vil ethvert initiativ, der tager sigte på at isolere Colombia, kun medvirke til at forøge volden.

Kommissionen mener i den forbindelse, at det lokale kontor for FN's Højkommissariat for menneskerettigheder spiller en overordentlig vigtig rolle, og den følger med interesse resultaterne af den første årlige rapport, der blev forelagt på Menneskerettighedskommissionens 54. møde (Genève, den 16. marts - 24. april 1998). Kommissionen har allerede truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre fortsættelsen af aktiviteterne i yderligere et år. Det skal endvidere erindres om, at Kommissionen finansierer de fem internationale observatører, der i hele det første arbejdsår udgjorde den væsentligste del af personalet på kontoret i Bogota.

3. Hvad angår det bistandsprogram, som det ærede medlem henviser til, er det vigtigt at erindre om, at den humanitære bistand, i henhold til de gældende bestemmelser og under hensyntagen til formålet hermed, ikke er baseret på eller afhænger af politiske overvejelser. De andre former for bistand, som Colombia modtager fra Fællesskabet, er for størstedelens vedkommende beregnet til landets dårligst stillede sociale lag. Ved gennemførelsen af støtten samarbejder Kommissionen med et stort antal lokale og internationale ikke-statslige organisationer.

Kommissionens midler udgør således ikke en direkte støtte til den colombianske regering; derfor vil en reduktion af bistanden i første række ramme dem, der har mest behov.

(1) EFT C 196 af 22.6.1998.