SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3267/00

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(20. oktober 2000)

Om: Akvakulturens betydning for giftige algeforekomster

Har Kommissionen undersøgt, om der er en mulig årsagssammenhæng mellem forureningen med næringsstoffer fra akvakultur og giftige algeforekomster, der f.eks. giver sig udslag i skaldyrsforgiftning med deraf følgende hukommelsessvigt? Hvad agter Kommissionen på baggrund af debatten om den overdrevne tilførsel af næringsstoffer til vandområder at foretage sig for at imødegå forurening med næringsstoffer som led i sin erklærede politik om at fremme bæredygtig akvakultur?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. december 2000)

Mikroalger i hav- og ferskvandsområder i Europa har regelmæssigt skadelige virkninger, fordi de indebærer en risiko for folkesundheden og medfører økonomiske tab for fiskeriet og tillige for landbruget og turismen. Disse tilfælde dækker over en lang række fænomener, der samlet betegnes som skadelig algevækst.

Selv om det vides, at der er forekommet excessiv vækst af visse skadelige algearter i århundreder og af andre i årtusinder, er omfanget og hyppigheden af sådan tilfælde tiltaget.

Kommissionen støttede i november 1998 en international workshop, der vedrørte skadelig algevækst i Europas hav- og ferskvandsområder, og som afholdtes i Kalmar i Sverige. Ifølge resultaterne fra denne workshop er et af de afgørende spørgsmål, der endnu ikke er blevet afklaret, hvordan der i forbindelse med skadelige algevækst kan skelnes mellem naturlige årsager og menneskeskabte påvirkninger.

En række menneskeskabte påvirkninger kan tænkes at influere på den skadelige algevækst, bl.a. overdreven tilførsel af næringsstoffer, brud på fødekæden i havet som følge af overfiskning, forøgelse af forekomsten af spormetaller, der fremmer eller forhindrer mikroalgers vækst, atmosfærisk nedfald (navnlig regnvand, der indeholder kvælstofforbindelser) og intensiv akvakultur i visse følsomme havområder.

Hvad angår akvakulturbrugenes potentielle indflydelse på udviklingen af skadelig algevækst, så bidrager udledningerne fra sådanne brug kun i ringe grad til kvælstof- og fosforindholdet i hav- og ferskvandsområder sammenlignet med andre menneskelige aktiviteter (landbrug, bybefolkning, industri), og virkningerne er normalt koncentreret i den umiddelbare nærhed af udledningskilden. Der er imidlertid kun foretaget få undersøgelser med henblik på at fastslå udviklingen og forstå risiciene i forbindelse med ophobninger af cyster af skadelige alger i aflejringer under eller omkring bure ved fiskeopdræt. Der er stadig en mulighed for, at sådanne biotoper kan virke som reservoir for slumrende cyster. Yderligere undersøgelser vil være påkrævede for at forstå forholdene omkring udviklingen af cyster af skadelige alger og andre levende organismer under fiskebure, herunder virkningerne af produktionsfri perioder og cysternes potentiale med hensyn til excessiv vækst under bestemte miljøbetingelser.

I forbindelse med det andet spørgsmål kan det oplyses, at der siden 1970'erne er vedtaget en omfattende miljølovgivning på grundlag af EF-traktaten. Miljøbeskyttelsen er også blevet tillagt central betydning i forbindelse med Fællesskabets målsætninger.

Fællesskabets lovgivning fastlægger en række kontrolforanstaltninger vedrørende akvakulturbrugenes miljøvirkninger, herunder procedurer for vurdering af miljøvirkningerne ved placering, indretning og drift af intensive akvakulturbrug, begrænsning af adgangen til vandområder, metoder til spildevandskontrol som f.eks. foderkontrol, begrænset anvendelse af lægemidler, antibiotika og andre kemiske produkter, indgåelse af aftaler mellem brugergrupper for at undgå konflikter og for at muliggøre en effektiv fysisk planlægning, samt begrænsninger med hensyn til indførsel af eksotiske dyrearter.

Desuden tilskyndes til optimale driftsmetoder gennem adfærdskodekser og regler for god praksis samt til anvendelse af handelsrelaterede foranstaltninger som f.eks. ordninger for certificering af produkter.

Fællesskabet har for nylig (december 1999) vedtaget Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1) med henblik på at modernisere støtten til akvakultur i forbindelse med strukturfondsreformen.

Akvakulturbrugenes påvirkning af miljøet vil i fremtiden få meget stor betydning. Alle støtteberettigede akvakulturprojekter, hvor der anvendes intensive metoder, skal være i overensstemmelse med direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(2), som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(3). I den forbindelse vil udgifterne til undersøgelser af miljøvirkninger være støtteberettigede.

For at fremme en miljøvenlig drift vil medlemsstaterne kunne yde en yderligere støtte på indtil 10 % til projektinvesteringer, der tager sigte på at anvende teknologi, som indebærer en væsentlig reduktion af de negative miljøvirkninger.

Endelig kan der ydes støtte til andre foranstaltninger af almen interesse, herunder forbedring af akvakulturbrug, kollektiv behandling af spildevand fra akvakulturbrug, udryddelse af patologiske risici i forbindelse med fiskeopdræt og indsamling af data til brug ved miljøforvaltningen som led i de integrerede forvaltningsplaner for kystområderne.

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.

(2) EFT L 175 af 5.7.1985.

(3) EFT L 73 af 14.3.1997.