SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2645/01

af Luciana Sbarbati (ELDR) til Kommissionen

(28. september 2001)

Om: Euroen og forbrugeren

Fra 2002 bringes euroen i omløb. På grund af sin faste vekselkurs vil denne nye valuta medføre en prisforhøjelse på mange varer og først og fremmest på tjenesteydelser. For at undgå prismærkning i cents, som ikke vil blive anvendt i nogle lande, gennemføres en afrunding af priserne. Denne foranstaltning vil skade forbrugeren og føre til øget inflation. Kommissionen kan ikke se bort fra dette fænomen.

I EU's budget omfatter konto B5-10 aktiviteter til fremme og beskyttelse af forbrugerens interesser. I betragtning af at denne bevillings mål er at garantere et højt og harmoniseret forbrugerbeskyttelsesniveau, kan Kommissionen oplyse, hvilke modforanstaltninger der vil blive truffet for at undgå dette fænomen, og hvilken form for kontrol der vil blive gennemført for at modvirke sådan praksis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(16. november 2001)

To EU-forordninger(1) fastsætter regler for omregning og afrunding(2) og fastsætter et princip for videreførelse af kontrakter. Når der er tale om priser for varer og tjenesteydelser, tilpasser visse handlende deres priser opad eller nedad for at genetablere psykologiske priser i euro eller simpelthen for at tilpasse deres priser til markedsbetingelserne, til ændringer i prisen for råvarer, osv. Grundprincippet for det indre marked er den frie prisfastsættelse og den frie konkurrence. Ved psykologiske priser i euro forstås der i øvrigt forskellige ting i forskellige sektorer og i forskellige medlemsstater.

For at give hver enkelt forbruger lejlighed til at udnytte konkurrencen og begunstige de bedste tilbud efter forholdet mellem kvalitet og pris har Kommissionen dels understøttet uddannelse og information for at give hver enkelt mulighed for at forstå de nye referencer for priser og værdiskalaer, dels har den understøttet en forhandling mellem forbrugerne og distributionssektoren inden for erhvervslivet. Resultatet af dette var en frivillig aftale (Eurologo) omkring god praksis og en forpligtelse til at sikre stabile priser i forbindelse med overgangen til euroen. Denne aftale er overført til det nationale plan i de fleste af medlemsstaterne i eurozonen.

Med deres underskrift forpligter de europæiske repræsentanter for erhvervslivet sig især til at gennemføre en stadig mere intens dobbelt prismærkning frem til skæringsdatoen og til at fremme den samlede prisstabilitet i en række måneder i slutningen af 2001 og begyndelsen af 2002 for at bevare tilliden og tillade forbrugerne at få kontrol over situationen. Flere indflydelsesrige selskaber i eurozonen har allerede tilsluttet sig disse forpligtelser, og de fleste forretninger i medlemsstaterne deltager i dag i den dobbelte prismærkning. Tendensen til at gøre det styrkes, efterhånden som skæringsdatoen nærmer sig.

Den dobbelte prismærkning giver forbrugeren og i givet fald specialiserede nationale eller regionale kontrolorganer mulighed for at kontrollere, at der ikke indføres skjulte prisstigninger i forbindelse med overgangen til euroen. Det var derfor, Kommissionen også anbefalede oprettelse af observationscentre for overgangen til euroen (henstilling 98/288/EF af 23. april 1998)(3), særlig artikel 2. Sådanne centre er oprettet i de fleste medlemsstater i eurozonen.

På uddannelsesområdet bidrager Prince-programmet, som samfinansieres med Parlamentet, til en fællesskabsfinansiering af oplysningskampagner. Kommissionen har i øvrigt reserveret et supplerende budget på 2 896 000 EUR i år på budgetkonto B5-10 for at finansiere oplysnings- og uddannelsesforanstaltninger til fordel for forbrugerne (herunder programmet Euro facile).

I øvrigt udveksler medlemsstaterne og Kommissionen oplysninger om indlæringen af de nye værdiskalaer og især om eurocentens eksistens.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (EFT L 162 af 19.6.1997) og Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 1998 om indførelse af euroen (EFT L 139 af 11.5.1998).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 artikel 5: Pengebeløb, der skal betales eller kontoføres, når der foretages en afrunding eller en omregning til euroenheden i henhold til artikel 4, afrundes opad eller nedad til nærmeste cent. Pengebeløb, der skal betales eller kontoføres, og som skal omregnes til en national valutaenhed, afrundes opad eller nedad til nærmeste underenhed, eller i tilfælde af, at der ikke findes en underenhed, til nærmeste enhed, eller i henhold til national lov eller praksis til et multiplum eller en brøkdel af den nationale valutaenheds underenhed eller enhed. Hvis anvendelsen af omregningskursen giver et resultat, der ligger nøjagtig i midten, afrundes beløbet opad.

(3) EFT L 130 af 1.5.1998.