SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3210/00

af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen

(10. oktober 2000)

Om: Anvendelse af landbrugsprodukter til nonfood-formål

I beslutning A4-0219/1998(1) af 18. juni 1998 gav Europa-Parlamentet i punkt 49 udtryk for følgende:

henviser til, at der ved anvendelsen af landbrugsprodukter til nonfood-formål, som f.eks. biomasse, kan skabes nye indtægtskilder og arbejdspladser i landdistrikterne. Økologisk energiproduktion på grundlag af biomasse bidrager til at reducere CO2-emissionerne. Denne sektor bør støttes i fællesskabslovgivningen, især i form af skattefordele og/eller -fritagelser. Herudover er det nødvendigt at gøre det obligatorisk at anvende visse nonfood-produkter, som har en positiv livscyklus, navnlig i miljømæssigt følsomme områder (mldr).

1. Kan Kommissionen oplyse, hvad den hidtil ud over de disponible bevillinger i Altener-programmet har foretaget sig for at imødekomme dette ønske fra Parlamentets side?

2. Kan Kommissionen oplyse, om den i lyset af den nuværende udvikling på energimarkedet er tilhænger af, at der udarbejdes forslag om, at der i almindelig dieselolie skal iblandes en bestemt procentdel biodiesel? Dette ville kunne få positive virkninger for miljøet. Dette gør EU mindre afhængig af import og fremmer udviklingen af nye markeder for olieholdige frø.

3. Ser Kommissionen også muligheder for at anvende rent vegetabilsk olie som motorbrændstof?

(1) EFT C 210 af 6.7.1998, s. 180.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(16. november 2000)

Det har siden begyndelsen af 1990'erne været en af Fællesskabets målsætninger at fremme anvendelsen af biobrændsel. Af den nylige meddelelse om EU's olieforsyning(1) fremgår det, at Kommissionens strategi blandt andet omfatter forelæggelse på Det Europæiske Råd i Göteborg af en plan for energimæssige besparelser og spredning. Denne plan søger gennem hensigtsmæssige foranstaltninger at fremme erstatningsbrændsler såsom biobrændsler.

Mere specifikt om de spørgsmål, det ærede medlem stiller: tildeling af støtte med henblik på at fremme nonfoodafgrøder indgår ikke i Altener-programmet. Kommissionen minder dog om, at der i forbindelse med den fælles landbrugspolitik er mulighed

for at anvende braklandsarealer til nonfoodafgrøder(2), men uden yderligere specifik støtte til energiafgrøder. Kommissionen har ikke desto mindre taget de forslag til efterretning, som nogle medlemsstater har fremsat i forbindelse med iværksættelsen af Agenda 2000.

Kommissionen går selvfølgelig ind for at blande biodiesel og diesel. Den minder om, at denne fremgangsmåde i øjeblikket anvendes i bl.a. Frankrig, hvor biodiesel anvendes i en blanding på 5 % med fossil diesel. Den franske lovgivning på området er blevet meddelt Kommissionen. Kommissionen og medlemsstaterne har ikke foretaget indvendinger. Det samme gør sig gældende for Østrigs vedkommende, hvor blandingen er på 2 %.

Der har i øvrigt fra nogle berørte kredse været fremsat forslag om gennem lovgivning at gennemføre en obligatorisk blanding af diesel/biodiesel ved lav procentsats i Fællesskabet. Kommissionen finder det imidlertid ikke opportunt i øjeblikket at gennemføre et sådant tiltag. For nogle medlemsstaternes vedkommende ville en sådan forpligtelse i det mindste som tingene ligger i øjeblikket medføre problemer på grund af manglende infrastrukturer til produktion og distribution eller manglende råstoffer. Kommissionen mener, at det i øjeblikket er bedst at sikre, at de medlemsstater, der ønsker at udvikle sektoren, har mulighed herfor.

Kommissionen overlader det til medlemsstaterne at vælge at anvende biobrændsel, hvis det passer til deres situation. Modsat Frankrig anvendes biodiesel således i ren tilstand især i Tyskland, men også på nogle vigtige miljøområder. Det bør bemærkes, at Kommissionen har givet Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) til opgave at udarbejde en standard for biodiesel, der tager de forskellige anvendelser i betragtning (blandet og ren). Kommissionen kunne i forbindelse med sin politik for brændstofkvalitet bl.a. også fremsætte forslag til, hvilke specifikationer der skal gælde for biobrændsler.(3)

Fællesskabspolitikken er positiv over for biobrændsel og tager hensyn til diverse muligheder for anvendelse. En mere effektiv politik forhindres dog først og fremmest af skattemæssige grunde. I dag er en betydelig markedsgennemtrængning af biobrændsler ikke mulig uden skatte- og afgiftsundtagelse. Den gældende fællesskabslovgivning tillader kun fritagelse fra beskatning for pilotprojekter. Kommissionen har siden 1990 fremsat forslag til direktiv, der skulle skabe det passende juridiske grundlag(4), som giver medlemsstaterne mulighed for at tillade bestatningsfritagelse, men selv om dens oprindelige forslag blev godkendt af Parlamentet(5), har dette forslag endnu ikke opnået enstemmighed i Rådet på grund af en medlemsstats modstand. Kommissionen havde udvidet fortolkningen af udtrykket pilotprojekt og tilladt en begrænset beskatningsundtagelse i Frankrig (for en mængde biobrændsel der udgør omkring 1 % af hele brændstofforbruget i Frankrig), men fællesskabsdomstolens første instans vurderede i sin afgørelse af 27/9/2000(6), at forholdet ikke falder ind under pilotprojekt. Dette understreger, hvor vigtigt det er at have en hensigtsmæssig beskatningslovgivning på området.

(1) KOM(2000) 631 endelig udg.

(2) Artikel 6, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 af 17. maj 1999 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder EFT L 160 af 26.6.1999 og EFT L 194 af 27.7.1999.

(3) Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF af 13.10.1998 om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af Rådets direktiv 93/12/EØF EFT L 350 af 28.12.1998 og EFT L 40 af 13.2.1999.

(4) Forslag til direktiv om punktafgiftssatsen for motorbrændstoffer fremstillet af landbrugsprodukter EFT C 73 af 24.3.1992. Forslag til Rådets direktiv om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter, EFT C 139 af 6.5.1997.

(5) Rådets ændrede forslag til direktiv om punktafgiftssatsen for motorbrændstoffer fremstillet af landbrugsprodukter EFT C 209 af 29.7.1994.

(6) Dom i sagen BP Chemicals/Kommissionen af 27.9.2000. Sag T-187/97.