SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3361/00

af Barbara Weiler (PSE) til Kommissionen

(20. oktober 2000)

Om: Forfordeling af modermålslærere

I Hessen indplaceres modersmålslærere generelt lavere i det offentlige lønsystem for overenskomstansatte end deres tyske kolleger.

1. Har de tyske delstater efter Kommissionens opfattelse ret til generelt at indplacere modersmålslærere lavere end andre overenskomstansatte faglærere?

2. Hvis det er tilfældet, kan en sådan lavere indplacering også accepteres, hvis der udtrykkeligt stilles krav om en afsluttet læreruddannelse fra oprindelseslandet for at kunne give modersmålsundervisning, og hvis den enkeltes kvalifikationer som lærer er blevet anerkendt gennem en ækvivalensattest?

3. Krænker en sådan praksis ikke efter Kommissionens opfattelse følgende rettigheder:

- ret til lige behandling (i dette tilfælde i forbindelse med statsborgerskab)?

- ret til fri bevægelighed?

- ret til lige løn for lige arbejde?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(30. maj 2001)

Kommissionen tilskrev de tyske myndigheder i november 2000 og igen i januar 2001 for at få yderligere oplysninger om løn og vilkår for modersmålslærere i den tyske delstat Hessen.

De tyske myndigheder har nu svaret og forklaret, at alle læreres løn fastlægges iht. to kriterier, nemlig kvalifikationer (hvor mange fag læreren er kvalificeret til at undervise i) og antal fag, der rent faktisk undervises i. Da modersmålslærere udelukkende underviser i et enkelt fag, får de mindre i løn end lærere, som underviser i to eller flere fag. Forskellen i behandlingen af modersmålslærere og andre lærere (hvad enten de er tyske eller af anden nationalitet) er derfor baseret på kriterier, der ikke har noget at gøre med nationalitet og derfor ikke forekommer Kommissionen at stride mod EF's lovgivning.

Det ærede medlem spørger, om sådan lavere indplacering også accepteres, hvis der udtrykkeligt stilles krav om en afsluttet læreruddannelse fra oprindelseslandet for at kunne give modersmålsundervisning, og hvis den enkeltes kvalifikationer som lærer er blevet anerkendt af de tyske myndigheder gennem en ækvivalensattest.

Hvis en modersmålslærer har afsluttet en læreruddannelse i oprindelseslandet med flere fag, opfylder den pågældende et af de to kriterier, som myndighederne i Hessen anvender til beregning af løn, og vil blive indplaceret på et passende løntrin. Kommissionen mener ikke, at anerkendelse af udenlandske undervisningskvalifikationer for modersmålslærere fra andre medlemsstater ændrer ved det forhold, at de udelukkende underviser i et enkelt fag og derfor er indplaceret på et lavere løntrin end lærere (uanset nationalitet), som underviser i flere end et fag. Kommissionen påpeger, at de tyske myndigheder ikke stiller krav om, at modersmålslærere skal have deres undervisningskvalifikationer formelt anerkendt for kunne undervise i deres modersmål.

Af ovenstående grunde mener Kommissionen ikke, at de kriterier, som myndighederne i Hessen anvender til at indplacere modersmålslærere i lønskalaen, udgør en diskrimination på grund af nationalitet. Princippet om lige behandling af vandrende arbejdstagere og arbejdstagere i værtsstaten finder alene anvendelse, når de udfører samme arbejde, og det står klart, at en modersmålslærer, som udelukkende underviser i et fag, ikke udfører samme arbejde som en lærer, som underviser i flere fag. Endelig mener Kommissionen ikke, at indplacering af modersmålslærere på et lavere løntrin sammenlignet med lærere, der underviser i flere fag, er et brud på retten til fri bevægelighed, fordi modersmålslærere, selvom de får mindre i løn end lærere, der underviser i flere fag, har ret til at undervise i Tyskland uden formel anerkendelse af deres undervisningskvalifikationer. Overordnet set er det derfor slet ikke klart, at der er tale om en hindring for retten til fri bevægelighed.