ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1225/01

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. april 2001)

Om: Udvidelse af Ferrol Havn (yderhavnen)

Har Kommissionen kendskab til planerne om at anlægge Ferrols yderhavn i et Natura 2000-område?

Har Kommissionen kendskab til de officielle organisationers, fiskerisammenslutningernes og ngo'ernes påstande om, at projektet vil få alvorlige fysiske, økologiske, sociale og arbejdsmæssige virkninger og reelt set er overflødigt?

Mener Kommissionen ikke, at projektet bør opgives, og de bevilgede EU-midler trækkes ud?

Vil Kommissionen forsvare Natura 2000-området uden at slække på de kriterier eller grænser, den selv har opstillet, da den ellers ville sætte en meget alvorlig præcedens, som ville skade Natura 2000-nettets betydning og bringe dets integritet i alvorlig fare i Galicien og hele Spanien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne Af Anita Wallström

(26. juni 2001)

Kommissionen har kendskab til de kendsgerninger, det ærede medlem nævner, efter at have modtaget to klager.

Den har verificeret, at den zone, hvori projektet forventes beliggende, af Spanien er blevet foreslået som Natura 2000-område (ES 1110002 Costa Artaba) i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1). Denne zone omfatter 28 typer forskellige habitat i bilag I i dette direktiv, hvoraf syv er prioriterede. Denne zone er også blevet identificeret som et område af fællesskabsbetydning for fugle (SIC nr. 5) i henhold til liste SEO/BirdLife IBA 98. Den er også vigtigt som vinteropholdssted for bestemte arter havfugle og vadefugle.

Kommissionen har efter at have modtaget disse klager for nylig henvendt sig til de spanske myndigheder for at anmode om deres kommentarer vedrørende disse spørgsml samt detaljerede oplysninger vedrørende projektet.

De eneste oplysninger, Kommissionen på nuværende tidspunkt er i besiddelse af, hidrører fra klagerne. Hvis det ærede medlem kan sende yderligere oplysninger om det nævnte projekt, vil Kommissionen straks undersøge dem omhyggeligt.

Kommissionen kan ikke på nuværende tidspunkt udtale sig om, hvorvidt der foreligger en overtrædelse af fællesskabsretten, så længe den endnu ikke har modtaget svar fra de spanske myndigheder (herunder en erklæring om indvirkningen på miljøet). Så snart Kommissionen har modtaget disse oplysninger, vil den undersøge dem med henblik på at sikre, at fællesskabsretten overholdes i dette tilfælde.

Kommissionen medvirker ikke ved udvælgelsen af alle de enkelte projekter, der medfinansieres under strukturfondene, og har anmodet om supplerende oplysninger herom hos de spanske myndigheder.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0982/01

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Kommissionens undersøgelser om giftvirkningen og strålerisikoen fra forarmet uran

Hvilke undersøgelser vedrørende giftvirkningen og strålerisikoen fra forarmet uran har Kommissionen eller Euratom overvejet?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-0885/01, E-0977/01, E-0978/01 og E-0982/01

(5. juni 2001)

Kommissionen havde indbudt en række internationale organisationer (Verdenssundhedsorganisationen (WHO), De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP), Det Internationale Atomenergiagentur (IAEA) og Den Nordatlantiske Traktatorganisation (NATO)) til en rundbordsdrøftelse om depleteret uran den 31. januar 2001. Der har ikke været tale om nogen anden brevveksling end indbydelserne. Derudover underrettede Kommissionen de øvrige organisationer om udtalelsen fra den ekspertgruppe, der var blevet nedsat i henhold til artikel 31 i Euratom-traktaten den 6. marts 2001, og Kommissionen selv blev underrettet om offentliggørelsen af UNEP's rapport den 14. marts 2001.

Kommissionen har ikke haft nogen kontakt med de øvrige organisationer, det ærede medlem henviser til. Blandt det materiale, der er fremkommet fra forskellige organisationer, herunder især NATO, findes der amerikanske dokumenter med henvisning til det amerikanske forsvarsministeriums kontor for miljø- og sundhedsanliggender.

Informationsstrømmen vedrørende depleteret uran er ganske betydelig (i form af f.eks. dokumenter og internet-baseret materiale). Ekspertgruppen har gennemgået meget af dette materiale og gjort en betydelig indsats for at finde frem til, hvad der er de originale, validerede informationskilder. De vigtigste henvisninger til disse kilder er medtaget i den offentliggjorte udtalelse fra gruppen.

Det er Kommissionens opfattelse, at det er i alle organisationernes interesse i størst muligt omfang at udveksle informationer, men samtidig bevare den fulde uafhængighed ved vurderingen af informationerne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0843/01

af Karin Riis-Jørgensen (ELDR) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Brud på fællesskabsregler

Kan Kommissionen i forbindelse med eventuelle brud på Fællesskabets regler oplyse mig om de tilfælde, hvor Danmark har lavet lovgivning og truffet beslutninger, som på et senere tidspunkt har skullet laves om efter krav fra Kommissionen, og kan den, hvis der findes en oversigt over dette, udlevere denne til mig?

Kan Kommissionen endvidere oplyse, om det i tilfælde af uoverensstemmelser mellem den danske lovgivning og Fællesskabets regler har været muligt at løse disse uoverensstemmelser bilateralt, eller om det på noget tidspunkt har været nødvendigt at gå via Domstolen? Findes der eventuelt en oversigt over, hvorledes man har løst eventuelle uoverensstemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(23. april 2001)

Da der er tale om mange og forskelligartede overtrædelser i Fællesskabet, findes der ikke nogen oversigt eller noget instrument, der direkte viser, i hvilke tilfælde det efter anmodning fra Kommissionen som led i overtrædelsesprocedurer har været nødvendigt at ændre lovgivningsbestemmelser eller -beslutninger vedtaget af en medlemsstat.

Der kan imidlertid udledes visse oplysninger af de statistiske data over overtrædelsesprocedurer, som er indeholdt i årsberetningerne om kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten(1). I perioden 1979-1999 blev der indledt ca. 1 300 overtrædelsesprocedurer mod Danmark. I samme tidsrum afsagde Domstolen 11 domme om brud på fællesskabsregler, heraf 9 til Kommissionens fordel. Der verserer i øjeblikket omkring 100 overtrædelsesprocedurer mod Danmark.

Ca. 50 % af overtrædelsesprocedurerne vedrørte manglende meddelelse om nationale gennemførelsesforanstaltninger vedrørende fællesskabsdirektiver, 10 % vedrørte manglende overensstemmelse af gennemførelsesforanstaltningerne med de i disse direktiver fastsatte forpligtelser, og ca. 40 % angik tilfælde, hvor gennemførelsen generel eller individuel af fællesskabsretten var ukorrekt. Det er især inden for denne sidste type tilfælde (ukorrekt gennemførelse), at Kommissionen kan opfordre medlemsstaten til at ændre sin lovgivning, idet de øvrige kategorier (manglende meddelelse og manglende overensstemmelse) vedrører forpligtelsen til at foretage en korrekt gennemførelse af fællesskabsdirektiverne. Det skal endvidere bemærkes, at omkring 40 % af disse tilfælde blev henlagt, allerede før der blev afsendt en åbningsskrivelse, idet klagen viste sig at være uberettiget.

(1) For 1999 EFT C 30 af 30.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1223/01

af Jules Maaten (ELDR) til Kommissionen

(26. april 2001)

Om: Sagen mod Vinh Binh Trinh i Vietnam

Har Kommissionen kendskab til sagen mod Vinh Binh Trinh, en nederlandsk statsborger, som blev dømt i Vietnam for illegal investering i 1998, og hvis arrestation og domfældelse mildes talt skete under tvivlsomme omstændigheder?

Deler Kommissionen vor ængstelse for, at sager af denne art kan skræmme andre potentielle europæiske investorer bort og også kan have negative indvirkninger på forbindelserne mellem Vietnam og Den Europæiske Union?

Vil Kommissionen indtrængende opfordre de vietnamesiske myndigheder til at tage Vinh Binh Trinhs sag op til fornyet overvejelse, således som de gjorde sidste år i lignende sager mod canadiske, thailandske og laotiske investorer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(18. juni 2001)

Kommissionen er underrettet om, at Vinh Binh Trinh i første instans blev idømt 13 års fængsel og betydelige bøder ved folkedomstolen i Ba Ria, Vung Tau, hvor han var anklaget for bestikkelse og krænkelse af lovene om forvaltning og beskyttelse af jord. Vinh Binh Trinh appellerede folkedomstolens dom til Folkets Højesteret i Ho Chi Minh City. Sagen blev behandlet den 4. og 5. maj 1999, hvor højesteret stadfæstede den dom, der var blevet afsagt af retten i første instans, og samtidig nedsatte fængselsstraffen til 11 år. Vinh Binh Trinh blev løsladt mod kaution, men undlod at møde op i Vung Tau-fængslet på den fastsatte dag, den 30. september 1999. Det forlyder, at han er flygtet til Thailand.

Kommissionen er ikke i stand til at kommentere forløbet af denne sag. Den er bekendt med, at Vinh Binh Trinh i første omgang fik konsulær støtte fra det nederlandske generalkonsulat i Ho Chi Minh City og senere fra den nederlandske ambassade i Vietnam, og at han blev rådet til at udnytte de eksisterende muligheder for at appellere dommen igen, som han er berettiget til i henhold til artikel 242 i Vietnams straffelov, eller til at søge om benådning af humanitære årsager. Appel skal indgives personligt, og da arrestordren for Vinh Binh Trinh stadig er gyldig, vil han blive anholdt øjeblikkeligt, hvis han vender tilbage til Vietnam.

De andre sager, som der henvises til i spørgsmålet, vedrører tilsyneladende individer, der er blevet løsladt før tid i forbindelse med generel amnesti for personer, der afsoner fængselsstraf. Denne form for amnesti vil ikke kunne gives til personer, der ikke er i fængsel.

Kommissionen er ikke bekendt med, at Vinh Binh Trinh-sagen har haft nogen indflydelse på europæiske investeringer i Vietnam eller på forbindelserne mellem Vietnam og EU. Sammen med andre donorer deltager Kommissionen regelmæssigt i den fortsatte dialog mellem de udenlandske investorer og den vietnamesiske regering, hvor investorernes forskellige betænkeligheder bliver diskuteret udførligt. I denne kontekst er der blevet udtalt bekymring over visse former for korruption i Vietnam, og såvel investorer som donorer har udtrykt støtte til den vietnamesiske regerings indsats for at behandle dette problem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1056/01

af Pat Gallagher (UEN) til Kommissionen

(5. april 2001)

Om: Den fælles fiskeripolitik - lystfiskeri på havet

Lystfiskeri på havet er ikke kun en sport, det giver også beskæftigelse og yder et væsentligt bidrag til regionale økonomier. Kan Kommissionen oplyse, hvilke planer den har med henblik på at give denne sektor inden for fiskeriindustrien større anerkendelse og støtte inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(30. maj 2001)

For øjeblikket har Kommissionen ingen planer med direkte sigte på lystfiskeri på havet.

Kommissionen er imidlertid i færd med at opstille planer for genopbygning af kulmule- og torskebestandene i EF-farvande. Disse planer skulle også blive til gavn for andre vigtige fiskebestande, herunder kuller, hvilling og sej. Hvis de giver et godt resultat, vil forøgelsen af disse fiskebestande skabe større muligheder for lystfiskeri på havet.

Kommissionen afventer også en rapport fra Det Internationale Havundersøgelsesråd om barsbestandenes tilstand i EF-farvande og forslag om, hvordan de eksisterende problemer kan løses. Kommissionen vil træffe foranstaltninger på grundlag af denne rapport.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1303/01

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(19. april 2001)

Om: Arbejdsrettigheder for præster

Kan Kommissionen give en detaljeret fremstilling af de medlemsstater, der undlader at tildele præster arbejdsrettigheder, og anføre de religioner, der er omfattet af disse undtagelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(30. maj 2001)

Tildelingen af arbejdsrettigheder til præster varierer meget mellem medlemsstaterne. I nogle tilfælde er præster ikke omfattet af arbejdsretten, fordi de ikke har status som arbejdstager. I andre er kirker og andre trossamfund undtaget fra visse aspekter af arbejdsretten. Desuden omfatter visse love særlige bestemmelser for kirker og trossamfund.

Bestemmelserne vedrørende tildeling af arbejdsrettigheder til præster i medlemsstaterne er derfor meget komplekse. Der findes ingen systematisk og detaljeret oversigt over de forskellige situationer. Det er derfor ikke muligt at specificere i hvert enkelt tilfælde, hvilke religioner der er omfattet eller ikke.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0563/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(27. februar 2001)

Om: Revisionserklæring for GD for Eksterne Forbindelser

På mødet den 7. februar 2001 i Budgetkontroludvalget erklærede kommissær Fischler, at den nøjagtige fejlrate i 1999 for finansielle transaktioner inden for GD for Landbrug lå på 3,06 %.

Kunne kommissæren med særligt ansvar for eksterne forbindelser med henblik på at fremme samarbejde og gennemsigtighed mellem de europæiske institutioner forelægge tilsvarende tal for finansielle transaktioner inden for dette generaldirektorat? Hvis ikke, hvad er da grunden?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer på skriftlige forespørgsler P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 og E-0570/01

(11. april 2001)

Kommissionen skal minde det ærede medlem om, at Revisionsretten ikke opgiver en fejlprocent som led i sin revisionsberetning vedrørende det almindelige budget, idet den finder, at det ville være en overforenkling at måle Kommissionens finansielle forvaltningsresultater alene på grundlag af denne indikator.

Retten besluttede derfor for tre år siden at standse offentliggørelsen af en samlet fejlprocent og udvikle sine revisionsmetoder med henblik på at give dechargemyndighederne mere udførlige oplysninger.

Endvidere har Revisionsretten ved flere lejligheder udtalt, at skulle den udlede fejlprocenter på et lavere niveau (f.eks. for hver sektor eller for hvert generaldirektorat) af den overordnede fejlprocent, ville disse blive fuldstændig vildledende. Det begrænsede antal transaktioner, Retten reviderer, gør det ikke muligt at fastslå en gyldig fejlprocent på dette lavere niveau.

Kommissionen er derfor ikke i stand til at give det ærede medlem de udbedte oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1435/01

af Ingo Friedrich (PPE-DE) til Kommissionen

(17. maj 2001)

Om: Informationsbrochure til beskyttelseshandsker

Informationsbrochuren tel beskyttelseshandsker i henhold til direktiv 89/686/EØF(1), som er vedlagt enhver pakke med handsker, er enormt omfangsrig og indholdsmæssigt meget kompliceret.

Er den omstændelige udtryksform af en sådan længde virkelig nødvendig?

(1) EFT L 399 af 30.12.1989, s. 18.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(28. juni 2001)

Beskyttelseshandsker er personlige værnemidler og som sådanne omfattet af direktiv 89/686/EØF(1). Det skal sikre den frie bevægelighed for personlige værnemidler, som garanterer brugerens sikkerhed og sundhed. Begrebet bruger forstås bredt, dvs. enhver bruger både på arbejde og i fritid under f.eks. hobbyvirksomhed eller sport. Personlige værnemidler (i dette tilfælde beskyttelseshandsker) skal beskytte én mod en bred vifte af risici, bl.a. ioniserende stråling og elektriske, mekaniske eller kemiske art.

Hvis brugeren skal kunne beskytte sine hænder tilstrækkeligt, må handskerne også være beskrevet på passende måde. I praksis vil det sige, at de oplysninger, fabrikanten angiver på brugsanvisningen, skal gøre det muligt for brugeren at vælge, anvende og vedligeholde beskyttelseshandskerne korrekt i overensstemmelse med den tilsigtede anvendelse og den pågældende risiko. Det er derfor rimeligt, at brugsanvisningen for personlige værnemidler indeholder alle relevante oplysninger med en klar terminologi og præcise tekniske anvisninger.

Det fastslås desuden i punkt 1.4 i bilag II til direktiv 89/686/EØF, at den brugsanvisning, fabrikanten skal udfærdige og udlevere sammen med de markedsførte personlige værnemidler, skal indeholde alle nødvendige oplysninger vedrørende:

- opbevaring, anvendelse, rensning, vedligeholdelse, reparation og desinficering

- konstateret holdbarhed ved tekniske undersøgelser, der godtgør værnemidlets beskyttelsesniveauer

- passende beskyttelsesklasser på forskellige risikoniveauer og de dertil svarende anvendelsesbegrænsninger

- tilbehør, der kan anvendes med personlige værnemidler

- holdbarhedsfrist

- egnet emballage til transport af personlige værnemidler

- betydning af eventuel mærkning.

(1) Rådets direktiv 89/686/EØF af 21. december 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om personlige værnemidler som ændret ved Rådets direktiv 93/68/EØF af 22. juli 1993 (EFT L 220 af 30.8.1993, s. 1), Rådets direktiv 93/95/EØF af 29. oktober 1993 (EFT L 276 af 9.11.1993, s. 11) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/58/EF af 3. september 1996 (EFT L 236 af 18.9.1996, s. 44).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0867/01

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(22. marts 2001)

Om: Omfanget af radongas i skoler og hjem i Irland

Har Kommissionen kendskab til en undersøgelse, som fornylig er udført af Irlands institut for radiologisk beskyttelse, som viser, at en fjerdedel af de irske skoler og 91 000 hjem i hele Irland har høje koncentrationer af radongas, som udgør en risiko for den offentlige sikkerhed?

Kan Kommissionen anføre, om den irske regerings mangel på effektiv aktion med henblik på fjernelse af denne risiko udgør en overtrædelse af den europæiske miljølovgivning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(15. maj 2001)

Det irske Institut for Radiologisk Beskyttelse har gennemført en omfattende undersøgelse om radongaskoncentrationer i hjem og skoler, hvoraf den første del blev afsluttet 1999 og den anden vil blive afsluttet i 2001. Undersøgelsen viser, at den referenceværdi på 200 Becquerel pr. kubikmeter (Bqm-3) overstiges i 8,8 % af irske hjem, mens den vil vise sig at være oversteget i 23 % af de irske skoler.

Den irske regering er altså helt på højde med Kommissionens henstilling af 21. februar 1990 om beskyttelse af befolkningen mod indendørs eksponering for radon(1). I den nævnte henstilling foreslås det, at der skal tages hensyn til en referenceværdi på 400 Bqm-3 med henblik for enkle, men effektive foranstaltninger med henblik på at nedbringe radonniveauet og til en konstruktionsgrænseværdi på 200 Bqm-3 for nybyggeri.

Medlemsstaterne har ikke pligt til at træffe udbedrende foranstaltninger; det er husholdningernes eget ansvar. Irland har dog indført en tilskudsordning for at hjælpe husejere med at afholde udgifterne til afhjælpning af radonproblemet i deres boliger. Man håber, at dette incitament til tilskynde husejerne til at træffe udbedrende foranstaltninger, som i væsentligt omfang vil forbedre forholdene.

(1) EFT L 80 af 27.3.1990.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1748/01

af José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) til Kommissionen

(15. juni 2001)

Om: Koncernen Grupo Villar Mir y EnBW's overtagelse af kontrollen med Hidrocantábrico

Koncernen Grupo Villar Mir y EnBW's overtagelse af kontrollen med Hidrocantábrico truer med at forstærke den samlede dominans, der findes på elektricitetsmarkedet i Spanien. Denne forstærkede dominans kan føre til en betydelig begræsning af konkurrencen på dette marked.

På den anden side berører den bebudede overtagelse konkurrencen på de regionale og lokale markeder for distribution og salg af elektricitet, hvor Hidrocantábrico er aktiv, og som udviser alle tegn på et specifikt marked og ikke udgør nogen væsentlig del af det fælles marked.

Mener Kommissionen, at det i henhold til bestemmelserne i artikel 9, stk. 3, litra b, i forordning 4064/89(1) bør være de spanske kompetente myndigheder, som skal træffe afgørelse i sagen, således at den nationale konkurrencebeskyttelseslovgivning anvendes, dvs. konkret artikel 14 ff. i lov 16/1989 af 17. juli om konkurrencebeskyttelse og kongeligt dekret 1080/1992 til gennemførelse heraf?

(1) EFT L 395 af 30.12.1989, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(31. juli 2001)

Den 1. juni 2001 besluttede Kommissionen at iværksætte anden fase af undersøgelsen af koncernen Grupo Villar Mir y Energie Baden-Württembergs (EnBW) foreslåede overtagelse af kontrollen med det spanske offentlige værk Hidroeléctrica del Cantábrico S.A. (Hidrocantábrico). Kommissionen er i alvorlig tvivl om, hvorvidt den foreslåede foranstaltning er forenelig med det indre marked, da den vil konsolidere den eksisterende fælles dominerende stilling på det spanske elmarked. Kommissionen vil endvidere undersøge, i hvilket omfang den dominerende stilling vil blive styrket, som Electricité de France (EdF), der i fællesskab kontrollerer EnBW, indtager. Den spanske regering har anmodet om, at sagen overlades til de spanske myndigheder, men da Kommissionen er ved at iværksætte en tilbundsgående undersøgelse i overensstemmelse med artikel 9 i forordningen om virksomhedssammenslutninger(1), er den ikke nødt til på dette trin i proceduren at træffe beslutning for så vidt angår de nationale myndigheders anmodning.

Kommissionen har fra datoen for beslutningen om at indlede anden fase af undersøgelsen op til fire måneder til at træffe en endelig beslutning.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med virksomhedssammenslutninger, EFT L 395 af 30.12.1989, senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1310/97 af 30. juni 1997, EFT L 180 af 9.7.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0915/01

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Undersøgelse vedrørende byområdet i Braga

Det portugisiske dagblad, Diário do Minho, skrev den 17. juni 1998: Kommissionen vil arbejde for gennemførelsen af en undersøgelse vedrørende byområdet i Braga som led i et program for indhentning af viden om livskvaliteten i byerne. Initiativet omfatter 58 europæiske byer, og målet er ud over at opnå et bedre kendskab til byerne at skaffe oplysninger om udformningen af en politik for byerne.

Desuden tilføjede dagbladet, at undersøgelsen, som forventedes at ville vare et år, skulle foretages af European Research and Advisory Consortion

Jeg anmoder Kommissionen om at stille undersøgelsen vedrørende de portugisiske byer, som ifølge det nævnte dagblad skulle være Braga, Lissabon og Braga, til rådighed.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(21. maj 2001)

Byundersøgelsen, der består i indsamling af livskvalitetsindikatorer, er blevet gennemført af Kommissionen i 58 af de største byer i EU.

Resultaterne af denne undersøgelse, herunder en sammenligning mellem alle de undersøgte byer, blev offentliggjort i april 2000 og kan ses på Internettet på følgende netsted: http://www.inforegio.cec.eu.int/urban/audit

I Portugal var byerne Lissabon, Porto og Braga ganske rigtigt med i undersøgelsen. Oplysningerne om de tre byer findes under Search by city på det pågældende netsted og kan sammenlignes med oplysningerne om de andre byer under Search by domain. Oplysningerne foreligger kun på engelsk.