SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2942/98

af Carlos Carnero González (PSE) til Kommissionen

(8. oktober 1998)

Om: Telefontaksterne i Madrid-regionen efter indfoerelsen af "det regulaere Madrid-distrikt" og foelgerne for forbrugerne

I de seneste uger har kommuner, politiske og sociale kredse og borgerforeninger protesteret mod de nye telefontakster, som det spanske telefonselskab Telefónica har indfoert i Madrid-regionen, efter deres mening paa en arbitraer maade, som er til stor skade for mange brugere. OEjensynlig har Telefónica inddelt Madrid-regionen i to sektorer, nemlig dels det saakaldte "regulaere Madrid-distrikt" omfattende hovedstaden og visse andre kommuner, dels resten af regionen, der bl.a. omfatter stoerre kommuner saasom Alcalá de Henares, Aranjuez og Arganda del Rey (med henholdsvis 195.000, 41.000 og 30.000 indbyggere samt store industrizoner).

Den primaere ulempe ved denne struktur for forbrugerne bestaar i, at opkald, som foretages fra steder, der ligger inden for regionen, men uden for det "regulaere distrikt", til Madrid by eller andre kommuner i distriktet, bliver langt dyrere end telefonsamtaler inden for distriktet, der betragtes som "provinssamtaler", helt uafhaengigt af afstandene mellem den kaldende og den kaldte. Denne urimelige og arbitraere situation rammer omkring 650.000 personer og tusindvis af virksomheder. Man har saaledes beregnet, at enhver privat abonnent uden for det "regulaere distrikt" med de nuvaerende takster i gennemsnit kan komme til at betale 5.000 pesetas mere om maaneden end abonnenter inden for distriktet. Hvad erhvervslivet angaar, vil f.eks. virksomhederne i Alcalá de Henares kunne komme til at betale mellem 2 og 9 gange saa meget. Herudover har Telefónica ikke vaeret i stand til fremlaegge nogen som helst objektiv begrundelse for sin beslutning om at indfoere det naevnte distrikt og de differentierede takster, hvilket er blevet meget daarligt modtaget af den offentlige opinion i omraadet.

1. Har Kommissionen kendskab til de beskrevne forhold, og vil den i benaegtende fald rette henvendelse til myndighederne og telefonselskabet med anmodning om en grundig redegoerelse og tage kontakt med de beroerte kommuner samt borger- og forbrugerforeninger i Madrid-regionen?

2. Finder den, at eksistensen af det naevnte "regulaere distrikt" er til skade for forbrugernes interesser samt er i strid med de gaeldende faellesskabsdirektiver paa omraadet?

3. Vil den i bekraeftende fald anmode om, at Telefónicas beslutning straks omgoeres med henblik paa at sikre forbrugernes ligestilling, og at den takstforskel, som "distriktet" indebaerer, afskaffes?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(10. november 1998)

Kommissionen var ikke bekendt med den situation, det aerede medlem henviser til, i forbindelse med Telefónica de España S.A.'s indfoerelse af det saakaldte "regulaere Madrid-distrikt".

Ifoelge de oplysninger, Kommissionen har adgang til, inddelte de spanske myndigheder i 1969 hele Spanien, og altsaa ogsaa Madrid-omraadet, i takstzoner for basal telefoni(1). Administrationen har siden da godkendt nogle mindre aendringer, hvoraf den sidste, der beroerte Madrid-omraadet, blev foretaget i 1993. De spanske myndigheder har uformelt bekraeftet, at der ikke er planer om at aendre takstzonerne i hele hovedstadsomraadet. Kommissionen minder det aerede medlem om, at Telefónica ikke kan oprette en ny takstzone uden myndighedernes godkendelse(2).

For at gribe ind i oprettelsen af nye takstzoner skulle Kommissionen have bevis for, at de nye takster ikke stod i forhold til de underliggende omkostninger ved tjenesten, eller at de var i strid med EU's konkurrenceret af en anden grund.

I slutningen af 1998 underrettede de spanske myndigheder Kommissionen om, at de havde godkendt en raekke aendringer af Telefónicas takster for basal telefoni i hele Spanien.

I henhold til EU-retten skal den spanske regering paa den ene side give Telefónica tilladelse til at tilpasse sine takster og paa den anden kontrollere, at de er omkostningsrelaterede. Tilpasning omfatter en mindskelse af prisforskellen mellem lokale opkald og langdistanceopkald. Selv om det paa kort sigt kunne betyde en forhoejelse af lokaltaksterne, forventer Kommissionen, at indfoerelsen af fri konkurrence paa de spanske telemarkeder den 1. december 1998 vil foere til en gradvis saenkning af taksterne for basal telefoni i hele landet. Det skulle i vid udstraekning loese problemet. Kommissionen bemaerker, at nye aktoerer paa det spanske marked (f.eks. Retevisión) allerede har offentliggjort takster for lokalopkald, der er lavere end Telefónicas.

I direktiv 98/10/EF(3) anmodes medlemsstaterne om at sikre, at taletelefoni udbydes til rimelige priser, men definitionen af rimelige takster overlades til medlemsstaterne paa grund af deres specifikke nationale forhold. Kommissionen forstaar, at de spanske myndigheder er ved at indfoere de noedvendige sikkerhedsforanstaltninger for at sikre, at Telefónica udbyder sine taletelefonitjenester efter direktivets kriterier.

Af ovenstaaende aarsager har Kommissionen ikke i oejeblikket planer om at gribe ind, som det aerede medlem foreslaar.

(1) Acuerdo de la Comisión delegada para asuntos económicos de 11 de septiembre de 1969.

(2) Secretaria General de Comunicaciones, dependiente del Ministerio de Fomento.

(3) Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkaar for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser paa teleomraadet under konkurrenceforhold (EFT L 101 af 1.4.1998, s. 24-47).