SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0163/02

af Werner Langen (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2002)

Om: Produktion af mousserende vin i Italien og Østrig

Den mousserende Proseccovin, som italienske firmaer markedsfører, overskrider klart EU-forskrifterne vedrørende mousserende vins maksimale tryk (højst 2,5 bar), som er fastlagt i EU-lovgivningen. Denne overtrædelse er blevet konstateret i Tyskland, og der er gjort indvendinger over for Italien. Der har man åbenbart sat spørgsmålstegn ved de tyske målemetoder og har skrinlagt sagen. På den måde kan italienske firmaer forsat markedsføre Prosecco med et tryk på over 2,5 bar.

Tilsætning af guldpartikler i mousserende vin er forbudt i hele EU. Alligevel har østrigske producenter nu fået specialtilladelse til et storstilet forsøg. Resultatet er, at østrigske firmaer nu uden konkurrence markedsfører mousserende vin med tilsætning af guldpartikler.

Er Kommissionen bekendt med dette?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at hindre, at det maksimale tryk for mousserende vin overskrides i Italien?

Hvem har givet specialtilladelse til et storstilet forsøg med mousserende vin tilsat guldpartikler i Østrig, og er Kommissionen af den opfattelse, at dette forsøg er en overtrædelse af konkurrencereglerne i EU?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(25. marts 2002)

Kommissionen kan nu belyse de forhold, som det ærede medlem gør opmærksom på, efter at have kontrolleret dem med de nationale myndigheder.

Da de tyske kontrolmyndigheder undersøgte, om et parti af den mousserende vin Prosecco del Veneto var i overensstemmelse med oplysningerne på etiketten og i ledsagedokumentet, konstaterede de, at der var et overtryk på mere end 2,5 bar, der skyldtes kuldioxid, og at kuldioxid var blevet tilsat. Vinens betegnelse som perlevin svarede ikke til definitionen i bilag I, punkt 17, til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin(1), og det blev derfor ikke tilladt at markedsføre den. De tyske myndigheder underrettede Italiens og Kommissionens kontrolmyndigheder herom i overensstemmelse med artikel 8 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2729/2000 af 14. december 2000 om gennemførelsesbestemmelser for kontrol i vinsektoren(2). De italienske myndigheder bestrider ikke, at kuldioxidtrykket i perlevin højst må være på 2,5 bar i henhold til forordning (EF) nr. 1493/1999, og dette tryk vil ligesom de andre parametre, der kendetegner denne type vin, fortsat om nødvendigt blive kontrolleret af de kompetente myndigheder.

Tilsætning af guldpartikler i mousserende vin er ikke en af de ønologiske fremgangsmåder, der er anført i bilag V til forordning (EF) nr. 1493/1999, og er således ikke tilladt.

De østrigske myndigheder har underrettet Kommissionen om, at denne nye ønologiske fremgangsmåde anvendes i forsøgsøjemed, i overensstemmelse med artikel 41 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1622/2000 af 24. juli 2000 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin, og om en EF-kodeks for ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder(3). Tilladelsen til forsøget omfatter 7 000 hektoliter om året, og formålet er at udvikle dette produkt og undersøge, hvordan markedet reagerer på det. Kommissionen vil blive underrettet om forsøgets resultater. De pågældende vine kan ikke sendes ud af Østrig. De betingelser for forsøget med den mousserende vin, som Østrig har meddelt Kommissionen, er således i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1622/2000.

Østrig fremstiller i øvrigt en anden drikkevare med guldpartikler under betegnelsen aromatiseret drikkevare på basis af mousserende vin. Dette produkt, der adskiller sig fra mousserende vin, er i overensstemmelse med EU-lovgivningen og navnlig med reglerne i Rådets forordning (EØF) nr. 1601/91 af 10. juni 1991 om almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af aromatiserede vine, aromatiserede vinbaserede drikkevarer og aromatiserede cocktails af vinprodukter(4).

(1) EFT L 179 af 14.7.1999.

(2) EFT L 316 af 15.12.2000.

(3) EFT L 194 af 31.7.2000.

(4) EFT L 149 af 14.6.1991.