SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1400/00

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(5. maj 2000)

Om: Risici i forbindelse med spanske minebassiner

Ifølge oplysninger offentliggjort af miljøorganisationen WWF findes der i alt 743 minebassiner i Spanien, hvoraf 161 er i fare for at blive udsat for ulykker af lignende art som den i den rumænske guldmine i januar 2000, hvor oversvømmelsen af et minebassin forårsagede forurening af Donau og en af dens bifloder.

Kommissionen har ved forskellige lejligheder udtrykt berettiget bekymring over minebassinerne i Den Europæiske Union. Den har imidlertid erkendt, at der ikke findes udtømmende oplysninger, som gør det muligt af spore de bassiner, der er behæftet med problemer af samme art i Rumænien, med henblik på at forebygge fremtidige miljøkatastrofer.

Rådet (miljø) behandlede spørgsmålet på sin samling den 30. marts 2000, uden at der tilsyneladende blev vedtaget foranstaltninger i retning af kontrol og nedlæggelse af de minebassiner, hvor der er fare for oversvømmelser eller andre ulykker, som kan true sundheden og miljøet.

I den forbindelse bør man ikke glemme katastrofen i Aznalcóllar, Andalusien, hvor oversvømmelsen af et minebassin forårsagede alvorlige skader i nationalparken i Doñana, jf. WWF's data for Spanien.

Agter Kommissionen at udarbejde en konkret oversigt, som giver mulighed for at vurdere, hvilke miner der udgør en risiko, og i hvilke stater de er beliggende?

Hvilke foranstaltninger og konkrete forslag påtænker Kommissionen at forelægge Rådet for at hindre, at der sker nye ulykker i EU som den i Rumænien?

Hvorledes påtænker Kommissionen at sikre, at ansøgerlandene yder tilstrækkelige garantier for sikkerhed og bevarelse af miljøet f.eks. i forbindelse med minebassiner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af af Margot Wallström

(23. juni 2000)

Efter Aznalcóllar-ulykken iværksatte Kommissionen en undersøgelse af, hvordan mineaffald behandles, og foretog en vurdering af den dermed forbundne risiko for miljøet. Undersøgelsen skulle især beskrive de forskellige typer deponeringspladser, der kunne være til fare for sundhed og miljø, og angive deres regionale placering. Undersøgelsen beskriver og gennemgår også de særlige kontrolforanstaltninger i forbindelse med anvendelsen af deponeringspladser for mineaffald og med lukningen af dem. Undersøgelsen omfatter de 15 medlemsstater, og efter den ulykke, der for nylig fandt sted i Baia Mare i Rumænien, blev den udvidet til ansøgerlandene.

På baggrund af de ulykker, der omtaltes i det foregående, bør Fællesskabets lovgivning om sikker drift af mineanlæg tages op til fornyet vurdering. Som allerede nævnt i meddelelsen om fremme af en bæredygtig udvikling af EU's udvindingsindustri (uden for energisektoren)(1), vil Kommissionen om kort tid forelægge en særskilt meddelelse om disse spørgsmål, hvori den også opstiller en handlingsplan.

Når det gælder risikostyring i industrien, er Seveso II-direktivet(2) nok den lovgivning, hvormed sådanne ulykker bedst kan forebygges. Den pålægger de industridrivende at indføre sikkerhedskontrolsystemer og detaljeret risikovurdering på grundlag af scenarier for tænkelige ulykker. Det er imidlertid ikke helt klart, om det nuværende direktiv omfatter minedrift og affaldsgruber eller affaldsdamme, og det bør genbehandles for at se, hvordan udvindingsvirksomheden kan inddrages.

Affaldsgruber omfattes af Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald(3). Dog er ikke alle spørgsmål i forbindelse med affaldsgruber udtrykkelig behandlet i dette direktiv. På grundlag af resultaterne af den undersøgelse, der omtales i det foregående, og som afsluttes i sommeren 2000 for medlemsstaternes vedkommende og i slutningen af 2000 for ansøgerlandenes, vil det blive vurderet, om det er behov for at fremsætte forslag til et nyt direktiv med særligt henblik på forvaltning af mineaffald.

Desuden skulle det på grundlag af informationsudvekslingen i henhold til artikel 16, stk. 2, i IFBF-direktivet(4) være muligt at udarbejde et særligt bedste tilgængelige teknologi (BTT) referencedokument (BREF), der beskæftiger sig med de relevante malmbehandlingsaktiviteter. Dette BREF kunne også dreje sig om metoder, hvormed den daglige forurening kan formindskes, og ulykker kan forebygges eller afhjælpes.

Desuden søger hvidbogen om erstatningsansvar for miljøskader(5) at forbedre overholdelsen af afgørende principper som forureneren betaler, forebyggelses- og forsigtighedsregler og Fællesskabets nuværende miljølovgivning og at sikre fyldestgørende genoprettelse af miljøet. Omkostningseffektive investeringer i foranstaltninger, der skal forebygge skader, hvis følger ville have været dyrere at afhjælpe, vil, hvis de foretages i tide, utvivlsomt give udbytte i de tilfælde, hvor der ikke er blevet truffet tilstrækkelige foranstaltninger.

Ansøgerlandene skal gennemføre Fællesskabets lovgivning (i EU-jargon betegnet acquis communautaire), før de kan tiltræde Unionen. Enhver ændring af den nuværende lovgivning og enhver ny lovgivning indgår automatisk i denne acquis communautaire.

(1) KOM(2000) 265, endelig udg.

(2) Rådets direktiv 96/82/EF af 9.12.1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, EFT L 10 af 14.1.1997.

(3) EFT L 182 af 16.7.1999.

(4) Rådets direktiv 96/61/EF af 24.9.1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (IFBF), EFT L 257 af 10.10.1996.

(5) KOM(2000) 66 endelig udg.