SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0831/00

af Claude Desama (PSE) til Kommissionen

(10. marts 2000)

Om: Den generelle forordning om gruppefritagelse af vertikale aftaler nr. 2790/99

Den generelle forordning om gruppefritagelse af vertikale aftaler nr. 2790/1999(1) viser sig at skade mange tusinde SMV'er, der indgår i strukturerede distributionsnet især inden for automobilsektoren.

Den nye generelle forordning indeholder ingen klausul, der tillader at straffe leverandørers eventuelle misbrug i forholdet til distributører og forhandlere.

For ikke at skade adskillige SMV'er, som er motoren i vores europæiske økonomi, er det da ikke bydende nødvendigt at supplere forordningen ved at indføje en ekstra sort klausul (hard core), der forbyder koncessionsgiverne at udnytte SMV'ernes store afhængighed af distribution og tjenesteydelser?

(1) EFT L 336 af 29.12.1999, s. 21.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(12. april 2000)

I henhold til artikel 2, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3 (tidligere artikel 85), på kategorier af vertikale aftaler, gælder forordningen ikke for vertikale aftaler, som omhandles i forordning (EF) nr. 1475/95 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3 på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer(1). Det følger heraf, at de små og mellemstore virksomheder (SMV), som opererer som forhandlere inden for bilsektoren, ikke på nuværende tidspunkt berøres af de nye bestemmelser om vertikale begrænsninger.

Forordning (EF) nr. 1475/95 er gældende indtil den 30. september 2002. I forbindelse med forordningens udløb er Kommissionen på nuværende tidspunkt i færd med at udarbejde den evalueringsrapport, der er nævnt i forordningens artikel 11. Kommissionen vil på grundlag af rapporten derpå fremsætte forslag, med hensyn til hvilken ordning der skal være gældende for bilforhandlersektoren, og de berørte parter og medlemsstaterne vil senere blive rådspurgt i forbindelse med disse forslag.

Hvad angår det mere generelle spørgsmål, som det ærede medlem rejser, vedrørende manglen i forordning (EF) nr. 2790/1999 på sorte klausuler, som forbyder leverandørerne at udnytte den økonomiske afhængighed, som forhandlerne befinder sig i, kan der anføres følgende.

- Formålet med den reform, som Kommissionen har gennemført med indførelsen af den nye forordning (EF) nr. 2790/1999, er at fastlægge en konkurrencepolitik vedrørende begrænsning af vertikale aftaler, som reelt bygger på en økonomisk tilgang, og som er centreret omkring en analyse af de vertikale aftalers virkninger for markedet. Fællesskabets konkurrenceregler har ikke til formål at fastlægge de kontraktmæssige forhold mellem parterne med henblik på at skabe ligevægt i deres styrkeforhold. Formålet med reglerne er udelukkende at beskytte konkurrencen og forhindre, at der indføres former for praksis, som modarbejder konkurrencen, bl.a. af leverandører, som har en vis magtposition på markedet.

- Imidlertid indeholder Kommissionens nye regler på området store garantier for de små og mellemstore virksomheder, som opererer inden for distributionssektoren. For det første dækker den nye forordning (EF) nr. 2790/1999 til forskel fra de tidligere forordninger om gruppefritagelser, som var gældende for visse former for distribution, ikke virksomheder, hvis markedsandel overstiger 30 %, hvilket i sig selv kan afholde leverandører, som har en stærkstilling på markedet, fra at udnytte den økonomiske afhængighed, som deres forhandlere befinder sig i.

- For det andet indeholder ovennævnte forordning en liste over bestemte begrænsninger, som indebærer, at gruppefritagelsen bortfalder, og forordningen afspejler i høj grad Fællesskabets retspraksis bl.a. vedrørende begrænsninger af forhandlernes salgsaktiviteter.

- For det tredje omfatter forordningen for første gang vertikale aftaler, der er indgået mellem detailhandlersammenslutninger, hvis medlemmer er små og mellemstore virksomheder, hvilket skulle gøre det muligt for sådanne SMV at styrke deres stilling på markedet både over for deres leverandører og de integrerede distributionskæder.

- For det fjerde indeholder den nye juridiske ramme specifikke mekanismer, der gør det muligt for konkurrencemyndighederne at gribe ind over for konkurrencebegrænsende praksis også under grænsen på 30 %. Der er tale om den ordning med bortfald af gruppefritagelsen, som kan anvendes enten af Kommissionen (artikel 6) eller på visse vilkår af en medlemsstats kompetente myndighed (artikel 7), samt den procedure, der gør det muligt for Kommissionen at begrænse anvendelsesområdet for fritagelsen ved hjælp af en forordning, når mere end 50 % af det pågældende marked er omfattet af parallelle net af lignende vertikale begrænsninger (artikel 8).

- Endelig omfatter gruppefritagelsen i henhold til den nye forordning (EF) nr. 2790/1999 kun konkurrenceklausuler, der pålægges forhandlerne, og hvis varighed ikke overstiger fem år, medens sådanne forpligtelser i henhold til den tidligere ordning kunne binde forhandlerne op til 10 år og i visse tilfælde endog i en ubestemt periode. De nye konkurrenceregler giver således forhandlerne en konkret mulighed for at vælge alternative leveringskilder og derved at udøve et direkte pres på deres leverandører, hvilket er mere effektivt end at fastlægge de kontraherende parters rettigheder og pligter i detaljer.

(1) EFT L 145 af 29.6.1995.