SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3151/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. november 2002)

Om: Moratorium for tilladelse af nye genetiske modificerede organismer

Den 17. oktober 2002 kunne Kommissionen glæde sig over anvendelsen af direktiv 2001/18/EF(1) om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer (GMO'er). Kommissionen mente, at de rette betingelser for at genindføre proceduren for tilladelse af GMO'er hhv. ophæve det moratorium, der nu reelt har eksisteret i fire år, nu var tilstede. Kommissionen håber nu, at Rådet og Europa-Parlamentet vedtager

forordningen om mærkning og sporbarhed. Kommissionen har erklæret, at det hovedsagelig er den menneskelige sundhed og miljøet, der ligger den på sinde. Denne holdning stemmer imidlertid ikke overens med Kommissionens planer om at ophæve moratoriet.

Bortset fra de etiske spørgsmål omkring kommercialiseringen og patenteringen af livet og den naturlige arvemasse er udsætning af GMO'er i miljøet irreversibel og ukontrollabel og har direkte følger i form af forurening af det konventionelle landbrug og indskrænkning af den biologiske mangfoldighed, og det har uoverskuelige konsekvenser for økosystemerne. Det betyder, at de biologiske og konventionelle landbrugere ikke vil have noget valg. På mellemlang/lang sigt vil omfattende forurening være uundgåelig, en risiko, der i øvrigt allerede er blevet påpeget af forskellige ngo'er og landbrugersammenslutninger, hovedsagelig inden for biologisk landbrug. I mangel af nøjagtige undersøgelser af følgerne for menneskers og dyrs sundhed bør det dog være forsigtighedsprincippet, der er det afgørende. Det er nødvendigt at understrege spørgsmålet om landbrugernes økonomiske afhængighed i forhold til de store multinationale selskaber inden for denne sektor, som også de enkelte lande er afhængige af, hvad angår fødevarepolitik. Det er tilsyneladende udelukkende kommercielle hensyn, der er bestemmende, især hensynet til importen af nogle bestemte produkter, såsom soja fra USA.

Hvordan vil Kommissionen forene forsigtighedsprincippet og miljøbeskyttelsen med ophævelsen af moratoriet? Hvilke undersøgelser bygger Kommissionen på, når den hævder, at de rette betingelser er til stede, og hvordan agter den at føre kontrol med udsætningen af GMO'er i miljøet?

Hvilke virkninger skønner Kommissionen, at udsætningen af GMO'er vil få for de konventionelle og biologiske afgrøder?

Hvordan vurderer Kommissionen afgørelsen om tærskelværdier for mærkning af produkter, for hvilke utilsigtede eller teknisk uundgåelige spor af tilladte GMO'er ikke kan udelukkes? Mener Kommissionen ikke, at denne tærskelværdi bør være nul i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet?

(1) EFT L 106 af 17.4.2001, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(27. januar 2003)

Efter Kommissionens mening har de strengere og mere gennemsigtige bestemmelser i det nye direktiv 2001/18/EF tilvejebragt de fornødne lovgivningsmæssige betingelser for at sikre et højt beskyttelsesniveau for sundhed og miljø, som nye godkendelsesansøgninger skal behandles ud fra. Som fremført i betragtning 8, er der taget hensyn til forsigtighedsprincippet ved udarbejdelsen af direktivet, og også i gennemførelsen af direktivet skal dette princip tilgodeses.

Det henhører ikke direkte under Kommissionens ansvar at kontrollere udsætning af genmodificerede organismer (GMO'er) i miljøet. Dette ansvar er omhandlet i direktivets artikel 4, stk. 5, hvor det klart hedder, at medlemsstaterne skal foranstalte tilsyn og andre passende kontrolforanstaltninger for at sikre, at direktivet overholdes. Kommissionen finder, at den har skabt de nødvendige lovrammer for en genoptagelse af godkendelsesproceduren for GMO'er. Ifølge direktiv 2001/18/EF skal godkendelsesansøgninger, på et sag til sag-grundlag, indeholde en omfattende vurdering af de potentielle risici for sundhed og miljø. Ansøgerne skal naturligvis foretage deres vurdering på basis af den foreliggende videnskabelige viden af relevans for den pågældende GMO. Også den evaluering af risikovurderingen, som medlemsstaternes kompetente myndigheder og de europæiske videnskabelige komitéer skal foretage, og som efter direktivet er en betingelse for godkendelse, skal være baseret på denne viden.

Med hensyn til spørgsmålet om sameksistens er dette især blevet berørt i forbindelse med konsekvenserne af GM-afgrøder for økologiske og konventionelle afgrøder. En vis grad af kommerciel dyrkning af GM-afgrøder og hundreder af forsøgsudsætninger har fundet sted i Fællesskabet i det forgangne årti, uden at man har kunnet konstatere nogen signifikant indvirkning på økologiske og konventionelle afgrøder. Det er ikke desto mindre klart, at de potentielle konsekvenser varierer fra afgrøde til afgrøde. Der kræves derfor yderligere videnskabelig evidens, og dette spørgsmål undersøges nu nøjere inden for rammerne af Kommissionens arbejdsplan om biovidenskab og bioteknologi(1).

Det skal imidlertid fremhæves, at kommerciel dyrkning og anvendelse af GMO'er i EU reguleres strengt efter EU-forskrifter, hvorefter der forud for godkendelse skal forelægges en omfattende vurdering af risikoen for sundhed og miljø. Formålet med denne lovgivning er at sikre et højt beskyttelsesniveau for sundhed og miljø. Påpeges der en risiko, gives der ingen godkendelse, eller godkendelsen indeholder forvaltningsforanstaltninger med henblik på at holde risikoen på et acceptabelt niveau.

Med sameksistens henvises til harmoniseret forekomst af forskellige landbrugsproduktionssystemer og ikke udelukkelse af individuelle systemer. Sameksistens skal derfor først og fremmest ses som et spørgsmål om landbrugsforvaltning og ikke som ikke som et spørgsmål om risiko i sig selv. Det bør give plads for princippet om landbrugernes valgfrihed mellem forskellige produktionssystemer. Dette indebærer, at der tages hensyn til de individuelle produktionssystemers indvirkning på andre systemer og passende midler til at håndtere sådanne virkninger. Spørgsmål om sameksistens mellem forskellige typer landbrug er ikke omfattet af denne lovgivning og kan ikke anvendes som undskyldning for at forsinke genoptagelsen af godkendelsesproceduren. Kommissionen er fuldt ud klar over betydningen af sameksistens i forbindelse med landbrugsproduktionssystemer og er for tiden i færd med at undersøge, hvordan spørgsmålet kan håndteres bedst muligt. Heri indgår finansiering af forskningsprojekter gennem det 6. rammeprogram og yderligere undersøgelser fra Det Fælles Forskningscenters side, som vil fortsætte sine analyser af forvaltningspraksis i tilknytning til sameksistens mellem forskellige landbrugsproduktionssystemer.

Kommissionen vil gerne understrege, at tærsklerne under den nuværende EU-lovgivning og lovforslagene om (i) sporbarhed og mærkning og (ii) GM-fødevarer og -foder kun omfatter utilsigtede spor af GMO'er, som er godkendt med henblik på markedsføring eller som har fået en positiv evaluering fra en af EU's videnskabelige komitéer. Disse GMO'er vil have undergået en omfattende videnskabelig risikovurdering under hensyntagen til forsigtighedsprincippet. Forsigtighedsprincippet finder derfor ikke anvendelse ved fastsættelsen af sådanne tæskelværdier, som udelukkende tjener mærkningsformål. Formålet med mærkning af GM-produkter er at give forbrugere og brugere mulighed for at foretage et informeret valg mellem GM- og ikke-GM-produkter: det betyder ikke, at de pågældende produkter er miljø- eller sundhedsskadelige.

Kommissionen anser tolerancetærskler for nødvendige, da den mener, at spor af GMO'er i produkter i praksis vil være teknisk uundgåelige, og at nul tolerance derfor ikke er mulig. Inden for produktionen af fødevarer, foder og frø er det praktisk talt umuligt at opnå slutprodukter, der er 100 % rene og fuldstændigt fri for fremmede stoffer.

(1) KOM(2002) 27 final.