SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0066/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(22. januar 2001)

Om: Forsinkelse af redningsaktioner ved færdselsulykker på grund af hemmeligholdelse af tekniske nyskabelser i biler

1. Er Kommissionen klar over, at bilfabrikanterne ofte hemmeligholder, hvordan de på en ny måde sikrer deres produkt mod kollisioner f.eks. gennem stærkere karosserikonstruktioner, airbags og selestrammere således at brandvæsenet og andre redningstjenester for størstedelen ikke ved, hvordan personer, som er blevet fastklemt i bilvrag, kan reddes ud herfra så hurtigt som muligt?

2. Har Kommissionen også indtryk af, at det hemmelighedskræmmeri, der er omtalt i spørgsmål 1, sandsynligvis skyldes, at fabrikanterne i så vid udstrækning som muligt ønsker at holde de tekniske nyskabelser, der er integreret i deres produkter, hemmelige for konkurrenterne, men at denne form for hemmelighedskræmmeri er meningsløs selv for de implicerede parter, da ingen kan forhindre konkurrenterne i at købe bilen og skille den ad?

3. Er Kommissionen enig i, at hvis dette hemmelighedskræmmeri fortsætter, kan det føre til tab af menneskeliv og til, at stadig flere ulykkesofre får varige men, fordi de får lægehjælp for sent?

4. Hvordan mener Kommissionen at kunne bidrage til, at der så hurtigt som muligt oprettes en central database, via hvilken brandvæsenet og andre redningstjenester i alle medlemsstater af bilfabrikanterne og -importørerne på et tidligt stadium og i fuld udstrækning informeres om, hvordan man så hurtigt som muligt kan få adgang til forulykkede biler?

Svar afgivet af Erkki Liikanen på Kommissionens vegne

(8. marts 2001)

Kommissionen deler det ærede parlamentsmedlems opfattelse af, at hurtig bjærgning er en afgørende faktor i forbindelse med minimering af følgerne af kvæstelser, der pådrages ved bilulykker.

Kommissionen er dog på ingen måde bekendt med, at der fra bilfabrikanternes side skulle være tale om en bevidst hemmelighedspolitik eller -holdning på dette område. Som det ærede parlamentsmedlem understreger, er det gængs praksis, at fabrikanterne adskiller konkurrenternes køretøjer for at finde ud af den seneste udvikling.

I forbindelse med beskyttelse af hemmeligheder eller opfindelser følger fabrikanterne snarere følgende politik: når en fabrikant ønsker at beskytte en opfindelse, der forbedrer forholdene for kunderne (hvilket er tilfældet med de af det ærede parlamentsmedlem nævnte sikkerhedsanordninger), og denne ønsker at få eller bibeholde en konkurrencemæssig fordel, patenterer fabrikanten opfindelsen.

For så vidt angår mulighederne for hurtig bjærgning af passagererne efter en ulykke, kan man fremkomme med følgende betragtninger:

- Enten har ulykken fundet sted under omstændigheder, der er omfattet af de to direktiver Sidepåkørsel Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/27/EF af 20. maj 1996 om beskyttelse af personer i motorkøretøjer ved sidepåkørsel og om ændring af direktiv 70/156/EØF(1) og Frontal kollision Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/79/EF af 16. december 1996 om beskyttelse af personer i motorkøretøjer ved frontal kollision og om ændring af direktiv 70/156/EØF(2) og i disse tilfælde kræves det, at passagerrerne skal kunne bjærges uden anvendelse af værktøj (åbning af døre, ingen fastklemning af benene i pedalerne, løsning af sikkerhedsselespænder, airbagen må ikke i sig selv udgøre en hindring for bjærgningen, hvad enten den er udløst i forbindelse med kollisionen eller ej),

- Eller også har ulykken fundet sted under ekstreme omstændigheder, hvorefter omfanget af beskadigelsen af køretøjet kræver anvendelse af specialværktøj, som f.eks. hydrauliske sakse eller elektriske save til opskæring af karrosseriet, samt om nødvendigt knive eller sakse til overskæring af sikkerhedsselerne.

I henhold til de oplysninger, som Kommissionen råder over, findes der ikke eksempler på tekniske opfindelser, der hindrer anvendelsen af de ovennævnte værktøjer og procedurer.

(1) EFT L 169 af 8.7.1996.

(2) EFT L 18 af 21.1.1997.