SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1111/97 af Giuseppe Rauti (NI) til Kommissionen (24. marts 1997)

Om: Oprettelse af et europaeisk agentur for beskaeftigelsen

Vil det paa grund af den voksende arbejdsloeshed i Europa med en rekord paa naesten 3 millioner arbejdsloese i Italien ikke vaere hensigtsmaessigt at foretage en ekstraordinaer intervention med henblik paa at loese dette sociale problem, der efter spoergsmaalsstillerens mening ikke laengere kan loeses inden for de enkelte nationale politikker? Den nuvaerende funktion af Det Staaende Udvalg for Beskaeftigelsen, som blev oprettet med Raadets afgoerelse fra 1970, og som skal omdannes inden for rammerne af regeringskonferencen, har vist sig uegnet til at imoedegaa en noedsituation, som ifoelge et tysk ugeblad (Bild am Sonntag) har foert til en arbejdsloeshedsprocent paa 12,5% i Tyskland.

I forbindelse med denne situation vil det vaere hensigtsmaessigt at oprette et europaeisk agentur for beskaeftigelsen, som har ekstraordinaere interventionsbefoejelser saerlig inden for de omraader hvor beskaeftigelseskrisen er saerlig udbredt, som f. eks. i Syditalien; formaalet med dette agentur skulle vaere at foretage en rationel omlaegning af procedurerne for faellesskabsstoetten, saerlig hvad angaar almennyttigt arbejde (genbeplantning med skov, beskyttelse af den kunstneriske og miljoemaessige arv, social stoette til aeldre osv.) Det drejer sig her om foranstaltninger, der ogsaa er behandlet i forbindelse med Socialfondens finansieringsberettigede maal, og som i Italien ligger langt under forventningerne. Det naevnte agenturs rolle skulle ligeledes vaere at koordinere faellesskabsinterventionerne i forbindelse med en slags kontrolarbejde for udviklingen af beskaeftigelsesniveauet i Unionens lande samtidig med, at der oeves »pression« paa de nationale regeringer, for at de kan behandle beskaeftigelsesproblemet som et virkeligt europaeisk hastespoergsmaal i de kommende aar. Hvis denne krise ikke bliver afhjulpet, kan man ikke laengere forestille sig noget realistisk projekt for en politisk og oekonomisk union, da det vil vaere absurd at tilvejebringe et Europa for banker (og bankfolk), for valutaer (og finansfolk), mens borgernes Europa synker ned i en dybtgaaende social krise.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (28. april 1997)

Beskaeftigelsespolitikken til bekaempelse af arbejdsloesheden er en prioritet i hele Faellesskabet, men det er foerst og fremmest medlemsstaterne, der har ansvaret for bekaempelsen af arbejdsloesheden. Samtidig, inden for rammerne af Faellesskabets nuvaerende muligheder og i overensstemmelse med Raadets henstillinger og mandat, understoetter Faellesskabet dog ogsaa som saadan de enkelte medlemsstaters bestraebelser i dette spoergsmaal.

Det Europaeiske Raad i Essen i december 1994 vedtog en raekke henstillinger, som er blevet bekraeftet og bestyrket af de foelgende europaeiske raad, om udvikling og gennemfoerelse af en integreret strategi til bekaempelse af arbejdsloesheden og til fremme af beskaeftigelsen.

Det indgaar i denne strategi, at medlemsstaterne har vedtaget og forpligtet sig til at gennemfoere fleraarige nationale beskaeftigelsesprogrammer.

Det Europaeiske Raad har ligeledes givet Kommissionen mandat til i samarbejde med medlemsstaterne at foere tilsyn med disse fleraarige programmer og redegoere for dem for Det Europaeiske Raad i en faelles rapport.

Der er ikke truffet bestemmelse om et europaeisk agentur for beskaeftigelsen, og et saadant agentur ville set i forhold til traktaten ikke kunne opnaa de noedvendige befoejelser til at gennemfoere tvaernationale foranstaltninger til bekaempelse af arbejdsloesheden.