SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3616/01

af Yasmine Boudjenah (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Behandling af personlige data

Det franske statsråd har for nylig givet bankerne tilladelse til at anvende statsborgerskab som kriterium for tildeling af banklån. Denne absolut diskriminerende afgørelse blev i 1998 kritiseret af den franske nationale kommission for informationsteknologi og frihedsrettigheder (CNIL), som fastslog, at statsborgerskab ikke kan udgøre en variabel, som indgår i den automatiske risikovurdering, uanset om man anvender følgende opdeling: franskmand, EU-statsborger, øvrige eller registrerer statsborgerskabet direkte. Kun spørgsmålet om, hvorvidt kunden havde fast bopæl i Frankrig kunne udgøre en relevant information.

Kan Kommissionen bekræfte, at statsrådets afgørelse, som annullerer CNIL's henstilling, er i modstrid med fællesskabslovgivningen om beskyttelse af fysiske personer for så vidt angår behandling af personlige data?

Kan Kommissionen oplyse, hvilke initiativer den har til hensigt at tage, for at standse denne forskelsbehandling?

Svar afgivet på vegne af Kommissionen af Frederik Bolkestein

(26. februar 2002)

Det ærede medlem spørger om Kommissionens holdning til, at Commission Nationale de l'Informatique et des Libertés (CNIL) og Association Française des Sociétés Financières har forskellige opfattelser om anvendelsen af nationalitet som variabel i automatiske risikovurderinger (kreditvurdering) ved behandling af låneansøgninger. Kommissionen finder det dog ikke passende at udtale sig om anvendelsen af den nationale lovgivning i den pågældende sag.

Det er Kommissionens opfattelse, at EF-traktatens artikel 12, der forbyder enhver forskelsbehandling på grund af nationalitet, generelt ikke fuldstændig udelukker behandlingen af personoplysninger vedrørende nationalitet med henblik på etablering af en kreditaftale. Det er selv ud fra et databeskyttelsessynspunkt muligt at anvende nationalitet som en relevant variabel, og behandlingen af denne oplysning (sammen med andre variable) kan således anses for passende, relevant og ikke i strid med artikel 6, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(1).

En persons nationalitet kan under særlige omstændigheder f.eks. godt være relevant for den pågældende persons evne til at indgå en gyldig kontrakt, og nationaliteten kan ligeledes være relevant i forbindelse med arvefald ved ægteskab eller dødsfald. De eventuelle virkninger af udenlandske, retlige bestemmelser er i disse særlige omstændigheder noget, som kreditorer skal tage højde for som en yderligere kreditrisiko, og behandlingen af oplysninger om nationalitet må derfor anses for lovlig.

Når der dog tages højde for den begrænsede betydning, som oplysninger om nationalitet kan have, er Kommissionen af den opfattelse, at virksomheder og institutter i videst muligt omfang skal bestræbe sig på at undgå behandlingen af disse personoplysninger om fysiske personer, især fordi en vurdering på grundlag af nationalitet i virkeligheden kan dække over en vurdering på grundlag af race eller etnisk oprindelse, hvilket er særlige personoplysninger, som i direktivet er underlagt skærpede bestemmelser.

Endelig vil Kommissionen gerne påpege, at artikel 15 og artikel 12, litra a), tredje led, i direktiv 95/46/EF giver en særlig beskyttelse med hensyn til afgørelser, der udelukkende bygger på edb-behandling af personoplysninger.

(1) EFT L 281 af 23.11.1995.