SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2064/03

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(20. juni 2003)

Om: Harmonisering af bestemmelser for sportsudøvere fra tredjelande

Det belgiske senats underudvalg om menneskehandel offentliggjorde i juni 2002 en rapport, der indeholdt tre henstillinger vedrørende menneskehandel inden for sport. I den første hed det, at de belgiske regioner (Flandern, Bruxelles og Vallonien) burde føre en strengere kontrol med beskæftigelse af ikke-EU-borgere. Denne kontrol skal fokusere på arbejdstilladelse, tilmeldelse til den sociale sikringsordning, sort arbejde, arbejdsbetingelser osv. Den anden henstilling vedrørte harmonisering af bestemmelser for spilleragenter.

Sidste henstilling lyder som følger: For at undgå aberrationer, navnlig misbrug af sport med henblik på ulovlig indførsel af billig arbejdskraft, har vore nabolande indført en høj minimumsløn for sportsudøvere. I Nederlandene f.eks er denne ti gange højere end i Belgien (ca. 360 000 EUR pr. år). Belgien bliver derved transit- og testland for potentielle sportsudøvere, som derpå emigrerer til vore nabolande, for så vidt disse opfylder forventningerne, eller hvis dette ikke er tilfældet forsvinder ud i den sorte økonomi.

Senatets underudvalg opfordrede til minimumsløn til sportsudøvere fra 18 år og opefter.

Denne sidste henstilling viser ikke alene sagens europæiske kontekst, men også, at manglen på foranstaltninger på europæisk plan forskubber problemet fra den ene medlemsstat til den anden.

Erkender Kommissionen, at der eksisterer et problem med menneskehandel inden for sport, og er den enig i, at problemet kræver et europæisk tiltag?

Med hvilke argumenter vil den i benægtende fald modbevise konklusionerne i rapporten fra det belgiske senats underudvalg for menneskehandel?

Hvilke initiativer vil Kommissionen i bekræftende fald iværksætte for at harmonisere bestemmelserne for sportsudøvere fra ikke-EU-lande med henblik på at modarbejde en sådan fordækt form for menneskehandel?

Vil Kommissionen tillige tage skridt til en harmonisering af bestemmelserne for spilleragenter på europæisk niveau med henblik på at sætte en stopper for misbrug inden for denne særlige internationale sektor? I bekræftende fald hvilke? I benægtende fald hvorfor ikke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(31. juli 2003)

Kommissionen er vidende om debatten om menneskehandel inden for sportsverdenen og navnlig om den rapport, som det belgiske senats underudvalg om menneskehandel offentliggjorde i juli 2002. Rapporten peger på den strafbare praksis med at udnytte unge og endog voksne unge fodboldspillere fra lande som Brasilien eller Nigeria i visse medlemsstater.

Rådets rammeafgørelse af 19. juli 2002 om bekæmpelse af menneskehandel(1) præciserer, at medlemsstaterne skal straffe menneskehandel, der foregår med henblik på at udnytte en persons arbejde eller tjenester. Medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme denne rammeafgørelse inden den 1. august 2004. Som følge heraf vil de kompetente retshåndhævende myndigheder også skulle undersøge tilfælde af menneskehandel, hvor de opstår i sportsverdenen.

Den 25. marts 2003 besluttede Kommissionen at nedsætte en ekspertgruppe om menneskehandel. Gruppen skal afgive udtalelser eller rapporter til Kommissionen under skyldig hensyntagen til henstillingerne i Bruxelles-erklæringen. Navnlig skal gruppen fremsende en rapport baseret på disse henstillinger, som skal støtte Kommissionen i dens bestræbelser på at fremsætte yderligere konkrete forslag på europæisk niveau. I den forbindelse vil også spørgsmålet om menneskehandel med sigte på udnyttelse som arbejdskraft, også inden for sportsverdenen, blive taget op.

For så vidt angår det ærede medlems andet og tredje spørgsmål, minder Kommissionen om, at EU ikke har nogen specifik kompetence i idrætssektoren, og at en harmonisering således ikke er mulig. Ikke desto mindre følger Kommissionen nøje debatten om menneskehandel. F.eks. insisterede Kommissionen under forhandlingerne om transferreglerne inden for fodbold på, at det internationale fodboldforbund (FIFA) skulle udarbejde kontrolmekanismer for behandlingen af unge spillere (navnlig unge under 18 år). Den gav også FIFA mulighed for at udforme bestemmelserne om spilleragenter med særlig henblik på kontrol af deres praksis.

(1) EFT L 203 af 1.8.2002.