ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3940/98

af Carlos Robles Piquer (PPE) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Vurdering af konsekvenserne af en eventuel opgivelse af den internationale rumstation

Den 20. november 1998 skete en vellykket opsendelse af den foerste komponent i den internationale rumstation fra Baikonur (Kasakhstan). Denne rumstation skal goere det, som har vaeret en science fiction-droem i flere aartier, til noget helt dagligdags. Den 3. december skulle Zarya (Solopgang) have foelge af et koblingsmodul, Unity, der skulle opsendes fra USA. Der er allerede indtruffet forsinkelser i projektet paa grund af de oekonomiske vanskeligheder i Rusland, hvoraf den alvorligste har gjort det noedvendigt at fastsaette en ny tidsplan for opsendelsen af det russiske servicemodul, som nu forventes at ske i juli 1999. I mellemtiden er de kritiske roester blevet staerkere. En af de mest bemaerkelsesvaerdige stammer fra tidsskriftet The Economist, som i en leder fra den 14. november anfoerer, at "nu hvor det russsiske bidrag til projektet hastigt svinder ind til det rene ingenting, er rumstationen saagar ved at miste sin symbolske vaerdi. Eftersom den aldrig har haft nogen stoerre videnskabelig vaerdi... boer man da overhovedet fortsaette? Svaret er nej". Der siges intet om konsekvenserne af en opgivelse af projektet.

Denne sag afspejler de voksende problemer, der findes i det internationale samarbejde paa flere "megavidenskabelige" omraader saasom rumfart, nuklear fusion m.v., og som skyldes oekonomiske problemer og aendrede strategier. Kan Kommissionen oplyse, hvad den europaeiske holdning gaar ud paa, og hvor meget der staar paa spil for Den Europaeiske Rumorganisation og dens medlemmer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Édith Cresson

(4. marts 1999)

Selv om rumstationen indebaerer en betydelig prestige for De Forenede Stater, for saa vidt angaar landets evne til at saette et stoerre internationalt samarbejde i vaerk, har den kun vundet beskedent gehoer i Europa, idet EU-medlemsstaternes samt Norges og Schweiz' bidrag kun daekker ca. 8,5 % af de samlede projektomkostninger, som er anslaaet til 35 mia. EUR, altsaa ca. 3 mia. EUR.

Det europaeiske bidrag til den internationale rumstation bestemmes i alt vaesentligt af beslutninger, som traeffes af Den Europaeiske Rumfartsorganisation (ESA). Dette bidrag udgoer 16 % af organisationens budget i indevaerende aar og vil ikke komme over 20 % i de naeste fem aar. Det paaregnes ikke at medfinansiere udvikling af rumstationen under femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling.

Med denne rumstation skulle det blive muligt at afproeve en raekke forskellige teknikker, som er noedvendige for rummets erobring, og stationens juridiske og finansielle aspekter kan anses for at vaere en prototype paa saadanne internationale gruppedannelser, som er noedvendige til et saadant projekt. I betragtning af det meget begraensede europaeiske engagement i arbejdet med stationen vil en eventuel standsning af arbejdet dog kun faa konsekvenser for den europaeiske rumfartsindustri.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3868/98

af W.G. van Velzen (PPE) til Kommissionen

(9. december 1998)

Om: Oplagring af atomaffald fra atomkraftreaktoren i Petten (Nederlandene)

Den 20. november 1998 besvarede Cresson paa Kommissionens vegne en raekke spoergsmaal om problemerne med oplagringskapaciteten for atomaffald fra hoejfluxreaktoren i Petten (E-3041/98)(1). Af Kommissionens svar fremgaar det, at behandlingen af dette problem henhoerer under Det Faelles Forskningscenter (FFC), som er ansvarlig for udnyttelsen.

1. Den "andenrangsloesning", der tales om i svaret, vil ogsaa frembyde store problemer, idet reaktorbygningens oplagringsbeholder vil blive fyldt op. Vil Kommissionen derfor hurtigt forsoege at finde en ny loesning?

2. I Kommissionens svar anfoeres det, at affaldsforvaltningen er et nationalt anliggende. Det drejer sig imidlertid her om et Faelles Forskningscenter, som forvaltes af Kommissionen. Vil ansvaret for loesningen af dette problem derfor ikke bl.a. henhoere under Kommissionen? Vil Kommissionen inddrage andre EU-medlemsstater i loesningen af dette problem?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson

(27. januar 1999)

1. Den foreslaaede loesning paa oplagringsproblemet for brugte braendselselementer fra hoejfluxreaktoren, nemlig lagring i reaktorbygningens oplagringsbeholder, er ganske rigtigt en begraenset loesning, hvis oplagringen paa Habog-vaerket (Centrale organisatie voor radioactif afval, COVRA-projektet) forsinkes. Oplagringsbeholderen vil vaere fuld ved udgangen af 1999, saa der maa findes andre loesninger.

Da de nye braendselselementer oprindeligt er fremstillet af amerikansk materiale, kunne de brugte braendselselementer ogsaa sendes tilbage til USA, som man gjorde foer 1988. De amerikanske myndigheder har imidlertid stillet som betingelse, at hoejfluxreaktoren konverteres fra hoejberiget uran (HEU) til lavberiget uran (LEU), hvilket er en teknisk dyr operation. Det burde ikke paavirke reaktorens tekniske egenskaber eller forringe dens konkurrencefordele paa et allerede meget presset marked. Reaktoren producerer ca. 60 % af de radio-pharmaceutiske produkter, der bruges i Europa. Der er ivaerksat undersoegelser og hvis resultaterne er lovende, kan det brugte braendsel sendes tilbage til USA i 1999. HFR-budgettet maa i saa tilfaelde revideres for at tage hoejde for denne dyre loesning.

Eventuel braendselsoparbejdning i Frankrig, som rummer visse fordele, er ogsaa undersoegt. Det vil dog kraeve, at atomaffaldet returneres til Nederlandene efter nogle aar. Oparbejdning i Frankrig og de dermed forbundne aktiviteter er desuden en dyr loesning, som der ikke er taget hoejde for i HFR-budgettet.

2. Ingen medlemsstat har et veletableret, accepteret og autoriseret affaldsbehandlingsanlaeg til hoejaktivt affald eller brugt braendsel, og i oejeblikket er man ikke forpligtet til at returnere atomaffald til det land, hvor anlaegget er beliggende. Der ses ingen tendens til, at affaldsoplagring goeres til et internationalt eller europaeisk anliggende.

(1) EFT C 142 af 21.5.1999, s. 75.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3888/98

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Stoette til ngo'er

Hvorledes tackler Kommissionen de forsinkelser, ngo'erne oplever i forbindelse med deres ansoegninger om samfinansiering fra konto B7-6000?

Samlet svar

afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro paa skriftlige forespoergsler E-3887/98 og E-3888/98

(4. marts 1999)

1. Ansoegninger om stoette fra budgetkonto B7-6000 vurderes og prioriteres i henhold til Raadets forordning (EF) 1658/98 af 17. juli 1998 om samfinansiering med europaeiske ikke-statslige udviklingsorganisationer (ngo) af foranstaltninger paa omraader af interesse for udviklingslandene(1), samt de generelle betingelser for samfinansiering med ngo'er. Udvaelgelsen af projekterne sker ved en vurdering af, om de har gode muligheder for at blive gennemfoert, om de kommer de allerfattigste til gode og om de er kompatible med Faellesskabets udviklingsmaal.

2. Visse ngo'er var i 1998 ude for, at afgoerelserne om deres stoetteansoegninger blev opholdt. Dette skyldes isaer Kommissionens beslutning om midlertidigt at suspendere anvendelsen af denne budgetkonto, som foelge af domstolens afgoerelse om at der manglede retsgrundlag, og indtil den interinstitutionelle aftale traadte i kraft i juli 1998.

Kommissionen prioriterer nu behandlingen af de ansoegninger, der har hobet sig op, og haaber at vaere à jour i loebet af de foerste maaneder af 1999.

(1) EFT L 213 af 30.7.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3213/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. oktober 1998)

Om: Stoette til det nationale beskaeftigelsesprogram i Graekenland

I Kommissionens svar paa min skriftlige forspoergsel E-1861/98(1) om programmet for uddannelse og almen erhvervsuddannelse i Graekenland foreslaar den en nedskaering af bevillingerne til det paagaeldende program for at sikre, at Den Europaeiske Socialfonds bevillinger for Graekenland anvendes rettidigt og fuldt ud.

Da finansieringen af foranstaltningerne inden for rammerne af det nationale beskaeftigelsesprogram i Graekenland, som Kommissionen allerede har kendskab til, for 50 % vedkommende stammer fra ovennaevnte program, bedes Kommissionen oplyse, paa hvilken maade og med hvilke bevillinger man skal gennemfoeres det nationale beskaeftigelsesprogram i Graekenland, som vil lide tab paa grund af ovennaevnte nedskaering af den vigtigste finansieringskilde?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(12. januar 1999)

Paa sit moede den 21. juli 1998 undersoegte overvaagningsudvalget med ansvar for EF-stoetterammen i Graekenland udviklingen og traf beslutninger i forbindelse med sin midtvejsevaluering og omprogrammering.

Det operationelle program "undervisning og faglig grunduddannelse" blev aendret (Den Europaeiske Socialfonds bevillinger blev reduceret med 190 millioner ECU, Den Europaeiske Fond for Regionaludviklings tilskud blev forhoejet med 49 millioner ECU og til raadighed staaende bevillinger blev forhoejet med 8000 millioner drakmer paa grund af devalueringen af drakmer i forhold til ECU), isaer paa grund af daarlige oekonomiske resultater indtil da.

Programmet "faglig videreuddannelse og beskaeftigelsesfremmende foranstaltninger" blev styrket. De ekstra bevillinger, som blev overfoert til dette program, anvendes til stoette for aktioner, i forbindelse med nye boernepasningsinstitutioner og til fremme af andre aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger inden for rammerne af den nationale handlingsplan for beskaeftigelse.

Disse beslutninger er i overensstemmelse med retningslinierne for beskaeftigelsen i 1998 og de prioriterede omraader inden for den graeske nationale handlingsplan for beskaeftigelse. Derudover er det Kommissionens opfattelse, at de vil goere det lettere at implementere EF-stoetterammens operationelle programmer og de vil indebaere en forbedret anvendelse af de oekonomiske midler fjorten maaneder foer EF-stoetterammens afslutning.

(1) EFT C 13 af 18.1.1999, s. 104.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3677/98

af Gerhard Hager (NI) til Raadet

(4. december 1998)

Om: Budgetbestemmelser til fordel for foranstaltninger inden for asyl og immigration

I henhold til pressemeddelelser (Bulletin quotidien Europe nr. 7307, s. 8) har man i forbindelse med Raadets (retlige og indre anliggender) moede med ansoegerlandene givet disse oplysninger om de budgetbestemmelser, EU har vedtaget til fordel for foranstaltninger inden for asyl og immigration.

1. Kan Raadet redegoere for indholdet af disse oplysninger?

2. Kan Raadet i sit svar forklare, om disse foranstaltninger, og i givet fald hvilke, har konkret indflydelse paa den forestaaende udvidelse, samt hvilket beloeb det drejer sig om?

Svar

(29. marts 1999)

Paa moedet mellem Den Europaeiske Unions justits- og indenrigsministre og ansoegerlandene den 24. september 1998 gjorde Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber blot status over de forskellige initiativer til finansiel stoette, der inden for asyl og indvandring er taget med henblik paa tiltraedelsen, isaer som led i Phare-programmet, som ligeledes omfatter RIA-spoergsmaal. Vedroerende enkeltheder boer det aerede parlamentsmedlem henvende sig til Kommissionen, der forvalter naevnte program.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4084/98

af Luigi Florio (PPE) til Kommissionen

(14. januar 1999)

Om: Udelukkelse af de smaa og mellemstore virksomheder fra de europaeiske faglige forhandlinger

De organisationer, der repraesenterer de smaa og mellemstore virksomheder i Europa, hoeres saedvanligvis blot af Kommissionen, men udelukkes systematisk fra de forhandlinger, hvortil kun de organisationer, der repraesenterer de store industrivirksomheder, indbydes.

Som det fremgaar med al oenskelig tydelighed af de statistiske oplysninger, er det imidlertid kun de smaa og mellemstore virksomheder, som i de sidste aar har skabt ny beskaeftigelse, mens antallet af beskaeftigede i de store industrivirksomheder fortsat er gaaet tilbage.

Mener Kommissionen ikke, at denne fremgangsmaade boer aendres, saaledes at de europaeiske organisationer, der repraesenterer de smaa og mellemstore virksomheder, ogsaa kan deltage i de faglige forhandlinger?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(3. marts 1999)

Smaa og mellemstore virksomheder er en afgoerende faktor for Faellesskabets velstand og beskaeftigelse. Det er Kommissionens pligt at fremme arbejdsmarkedets parters dialog paa det europaeiske plan og sikre den stoerst mulige repraesentativitet i hoeringer og i gennemfoerelsen af aftaler i henhold til de respektive principper, der danner grundlag for disse processer.

Kommissionen og Raadet har ansvaret for at kontrollere, at de parter, der underskriver en aftale, arbejdsmarkedets parter er naaet frem til, og som skal omsaettes til faellesskabsret, er tilstraekkeligt repraesentative i forhold til aftalens raekkevidde. Institutionerne skal dog fuldt ud respektere arbejdsmarkedets parters autonomi og kan ikke blande sig i det frie valg af en forhandlingspartner.

Kommissionen gav i sin meddelelse "Tilpasning og fremme af den sociale dialog paa faellesskabsplan" af 20. maj 1998(1) et klart signal til arbejdsmarkedets parter om, at de skal sikre, at deres dialog forbliver livskraftig og fortsat opnaar bred stoette gennem den bedst mulige repraesentation. Dette budskab, som i hoej grad laa paa linje med Parlamentets holdning til den groenbog, som gik forud for meddelelsen(2), foerte til en omfattende droeftelse mellem Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (UNICE) og Den Europaeiske Sammenslutning af Haandvaerk og Smaa og Mellemstore Virksomheder (UEAPME) om muligheden for, at sidstnaevnte deltager i alle relevante faellesaktions- og forhandlingsprocesser inden for den europaeiske sociale dialog. De to organisationer indgik en aftale ved udgangen af 1998 om samarbejde mellem UNICE og UEAPME paa den sociale dialogs moeder, herunder forhandlinger. Kommissionen hilser dette velkommen som et vigtigt skridt frem mod en konstruktiv dialog og en bredere deltagelse i arbejdsmarkedets parters forhandlinger paa det europaeiske plan.

(1) KOM(98) 322 endelig udg.

(2) KOM(96) 448 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-4009/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(22. december 1998)

Om: Graekenlands deltagelse i programmer for aeldre

Ifoelge den saerlige udgave fra det europaeiske netvaerk for aeldre (Eurolink Age) kan de aeldre og de organisationer, som arbejder sammen med dem, modtage stoette gennem forskellige europaeiske programmer som:

- sundhedsfremme, budgetpost B3-4300

- sundhedsovervaagning, budgetpost B3-4306

- Alzheimers sygdom, budgetpost B3-4304

- fri bevaegelighed for arbejdstagere og foranstaltninger til fordel for vandrende arbejdstagere, budgetpost B3-4110

- foranstaltninger til fordel for flygtninge, budgetpost B3-4113.

Kommissionen bedes oplyse:

1. Har Graekenland indgivet anmodning om deltagelse i ovennaevnte programmer?

2. I bekraeftende fald i hvilke programmer, hvilke foranstaltninger vedroerer de og til hvilket budgetbeloeb?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(18. marts 1999)

Kommissionen kan meddele det aerede medlem foelgende om de budgetkonti, der omtales i denne forespoergsel:

- Programmet for sundhedsfremme (B3-4300): der har vaeret givet stoette til 8 projekter i Graekenland med et samlet budget paa 2 195 421 [fmxeuro]. Kommissionen har deltaget i samfinansiering af et beloeb paa 1 045 508 [fmxeuro]

- Alzheimer og beslaegtede sygdomme (ADRD) (B3-4300, B3-4307 og B3-4304): der er udvalgt 3 projekter for Graekenland med et samlet budget paa 237 592 [fmxeuro]. Kommissionen har samfinansieret et beloeb paa 159 231 [fmxeuro]

- Kommissionen har indtil dato ikke stoettet projekter indgaaet fra graeske organisationer eller borgere inden for sundhedsovervaagning (B-4306)

- Der er ikke indgaaet ansoegninger fra graeske organisationer eller borgere om aktioner vedroerende fri bevaegelighed for arbejdstagere og foranstaltninger til fordel for vandrende arbejdstagere (B3-4110) eller foranstaltninger til fordel for flygtninge (B3-4113).

Kommissionen vil gerne understrege, at enhver medlemsstat, organisation eller enkeltperson kan udnytte de europaeiske programmer om folkesundhed, der vedtages i henhold til artikel 129 i EF-traktaten. Den samfinansierer dog kun projekter, der omfatter flere og helst alle medlemsstater. Graeske borgere og organisationer har i visse ansoegninger vaeret anfoert som projektledere, men der har ogsaa vaeret graesk deltagelse i en raekke andre projekter, hvor projektlederne ikke har vaeret graeske.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3446/98

af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen

(24. november 1998)

Om: Kabinebesaetninger og civil luftfart

Kommissionen har fremsat et forslag til Raadets direktiv om kabinebesaetninger inden for civil luftfart: sikkerhedskrav og bevis for faglige kvalifikationer (KOM(97) 0382-97/0212 SYN)(1). I forbindelse hermed anmodes Kommissionen om at fastsaette en minimumsaldersgraense paa 21 aar (artikel 4, stk. 1) for personale med ledende opgaver eller for overordnet personale inden for lufttransport i lighed med, hvad der gaelder for andre persontransportsektorer. Kabinebesaetningsmedlemmer, der betros overordnede opgaver, og af hvem der kraeves en saerlig ansvarlighed ikke mindst i noedsituationer, boer baade have en vis livserfaring, foruden praktisk kendskab til kabinebetjening.

(1) EFT C 263 af 29.8.1997, s. 5.

Samlet svar

afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock paa skriftlige forespoergsler E-3420/98 og E-3446/98

(4. februar 1999)

Kommissionens forslag til direktiv om kabinebesaetninger inden for civil luftfart: sikkerhedskrav og bevis for faglige kvalifikationer vil finde anvendelse paa alle besaetningsmedlemmer, som er paalagt opgaver i flyets passagerafdeling, med undtagelse af yderligere medlemmer af besaetningen, som kun er paalagt opgaver, der ikke er forbundet med sikkerhed, f.eks. opgaver af handelsmaessig art.

En udvidelse af bestemmelserne til at omfatte besaetningsmedlemmer, der ikke udfoerer sikkerhedsopgaver, vil fortsat vaere en beslutning, der kun kan traeffes af de nationale luftfartsmyndigheder eller luftfartsselskaberne.

Forslaget fastsaetter en minimumsalder paa 18 aar for det paagaeldende kabinepersonale, og Kommissionen finder det unoedvendigt at fastlaegge yderligere forskrifter for denne personalekategori. Dette kan overlades til arbejdsmarkedsparterne eller til luftfartsselskaberne selv. Yderligere forskrifter ville efter Kommissionens opfattelse foere til unoedvendige restriktioner paa arbejdsmarkedet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3522/98

af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen

(25. november 1998)

Om: Kompensation ved overbooking

Der henvises til Forslag til Raadets forordning (EF) 295/91 om en ordning for kompensation til ruteflypassagerer, der afvises paa grund af overbooking (KOM(98) 0041-98/022SYN)(1). Kan Kommissionen hvert tredje aar give meddelelse om denne forordnings effektivitet paa grundlag af beretninger fra medlemsstaterne? Kan den ligeledes foretage en fuldstaendig cost-benefit-evaluering af forordningen gennem hoering af de beroerte parter, inden denne forordning aendres, og samtidig foretage en sammenlignende analyse af de bestemmelser for kompensation ved overbookning, som er gaeldende i USA og i Den Europaeiske Union?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(29. januar 1999)

Kommissionen er enig i, at statistiske indberetninger om tilfaelde af kompensation i forbindelse med overbooking er vigtige, hvis man vil have paalidelige oplysninger om de problemer, flypassagerer udsaettes for.

I sit aendrede forslag til Raadets forordning om aendring af forordning (EOEF) 295/91 om en ordning for kompensation til ruteflypassagerer, der afvises paa grund af overbooking(2), har Kommissionen derfor tilsluttet sig de forslag, som Parlamentet tidligere er fremkommet med i den forbindelse.

Kommissionen er ogsaa enig i, at costbenefitanalyser og hoering af de beroerte parter samt sammenligninger med tilsvarende lovgivning i andre lande er vigtige for vurderingen af, hvorvidt bestemmelserne senere boer aendres. Kommissionen vil indsamle saadanne oplysninger, naar der er behov for det.

(1) EFT C 120 af 18.4.1998, s. 18.

(2) EFT C 351 af 18.11.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3437/98

af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen

(24. november 1998)

Om: Indsamling af affald i Rom

Fra flere sider er der i de seneste maaneder kommet polemiske udfald mod Roms Kommune og selskabet AMA, der staar for indsamling af fast affald, paa grund af den maade, hvorpaa affaldsindsamlingen foregaar, idet myndighederne ikke vil gaa med til at anvende containere til indsamling af affald og heller ikke til at anvende containere til affaldssortering.

Kommissionen anmodes derfor om at oplyse foelgende:

1. Hvilke indsamlingssystemer er i oejeblikket i anvendelse i EU's oevrige medlemslande?

2. Finder Kommissionen ikke, at en saa ringe service er i modstrid med EU's direktiver om indsamling og genanvendelse af affald?

3. Hvad er Kommissionens generelle opfattelse af sagen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(21. december 1998)

1. Der findes ingen specifikke direktiver om indsamling af affald og ret varierende indsamlingssystemer i de enkelte medlemsstater. Det er ikke muligt at give et udfoerligt svar paa det aerede medlems forespoergsel, fordi en lang raekke forskellige faktorer maa tages i betragtning, herunder klima, kostvaner og de stedlige betingelser. Saedvanligvis er der ogsaa tale om regionale forskelle i en given medlemsstat, idet indsamlingssystemerne er tilpasset de lokale forhold.

2. Artikel 4 i Raadets direktiv 75/442/EOEF om affald(1), som aendret ved Raadets direktiv 91/156/EOEF(2), indeholder en bestemmelse om, at affald skal nyttiggoeres eller bortskaffes, uden at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at miljoeet skades. Den naermere orientering og bortskaffelse af affaldet overlades til medlemsstaterne, som har vide rammer paa dette omraade. I al almindelighed beroerer uoverensstemmelser mellem en stedlig myndighed og et selskab, som har til opgave at indsamle og bortskaffe byaffald, ikke Faellesskabets miljoelovgivning for saa vidt angaar affaldsbortskaffelse.

3. De fremlagte oplysninger goer det ikke muligt for Kommissionen at udtale sig om det problem, det aerede medlem har bragt paa bane.

(1) EFT L 194 af 25.7.1975.

(2) EFT L 78 af 26.3.1991.