SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2304/01

af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Danske foranstaltninger gældende fra 2003 over for indførsel af frugt og grønt, som indeholder rester af plantebeskyttelsesmidler, der er forbudte i Danmark

De danske myndigheder påtænker fra 2003 at forbyde indførsel af frugt og grønt, som indeholder rester af plantebeskyttelsesmidler, der er forbudte i Danmark. Baggrunden for denne foranstaltning skal være, at Kommissionen ikke vil kunne afslutte sin evaluering/vurdering af tilladte plantebeskyttelsesmidler inden 2003. Sandsynligvis vil denne vurdering først være afsluttet i 2007. Det er i denne periode, at de danske foranstaltninger skal gælde.

1. Kan Kommissionen bekræfte, at de nævnte danske planer er i overensstemmelse med EU's politik for forbrugerbeskyttelse?

2. Betragter Kommissionen sådanne foranstaltninger som forvridning af konkurrencen på det indre marked?

3. Kan Kommissionen oplyse, om de danske myndigheders holdning kan afstedkomme problemer inden for WTO?

4. Også de europæiske supermarkedskæder har planer om at stille tilsvarende krav. Er det i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne, at supermarkedskæder (eller andre aktører på markedet) i det nævnte tilfælde at afvise tilladte varer?

5. Dersom Kommissionen ikke kan godkende de danske planer, hvordan vil den da slå bro over perioden 2003-2007?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(29. oktober 2001)

Kommissionen er ikke informeret om enkeltheder i de specifikke foranstaltninger, der overvejes i Danmark, og har heller ikke kendskab til, hvordan de tænkes gennemført i praksis. Sagen vedrører to forskellige sider af fællesskabslovgivningen.

Den første er Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler(1). Det er heri fastsat, at en evaluering af de aktive stoffer, der var på markedet i 1993, skal være afsluttet senest 2003. Kommissionen forelagde for nylig en rapport om denne proces(2) for Parlamentet og Rådet. Mange stoffer når ikke at blive vurderet inden 2003 (2008 er en mere sandsynlig afslutningsdato). Det står ikke klart, om Danmark vil forbyde anvendelsen af de stoffer, som endnu ikke er endeligt vurderet.

Den anden side af lovgivningen omfatter Rådets direktiv 76/895/EØF af 23. november 1976 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i frugt og grøntsager(3), Rådets direktiv 86/362/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på korn(4), Rådets direktiv 86/363/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på levnedsmidler af animalsk oprindelse(8) og Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager(5), som fastsætter et loft for pesticidrester i levnedsmidler af vegetabilsk og animalsk oprindelse på fællesskabsplan. Fællesskabet fastsætter efterhånden lofter for hvert af de 835 stoffer, der anvendes til plantebeskyttelse, for hvert af de ca. 150 produkter på markedet. Det fastsættes i lovgivningen, at medlemsstaterne, indtil Fællesskabets lofter er fastsat, kan etablere nationale lofter. Nogle medlemsstater har allerede en politik for forbud mod pesticider, der ikke er godkendt, og for hvilke der ikke er fastsat et loft på fællesskabsplan. Det står ikke klart, om Danmark vil anvende denne fremgangsmåde for de stoffer, for hvilke vurderingen ikke vil være afsluttet under direktiv 91/414/EØF.

1. I mangel af konkrete detaljer er Kommissionen ikke i stand til at fastslå, om Danmarks planer er i overensstemmelse med Fællesskabets politik for forbrugerbeskyttelse.

2. I mangel af konkrete detaljer er det ligeledes vanskeligt at give et præcist svar på dette spørgsmål. En medlemsstats ensidige foranstaltninger på dette område kunne eventuelt give anledning til konkurrenceforvridning på markedet, og det ville være nødvendigt at påse, at dette ikke sker. Det følger af Domstolens retspraksis, at import og markedsføring af lovligt producerede og markedsførte levnedsmidler fra en anden stat kun kan pålægges restriktioner i tilfælde af manglende harmonisering af sådanne bestemmelser, hvor de er nødvendige og står i et rimeligt forhold til det mål, der ønskes nået, samt at de er den måde at nå målet på, som lægger handelen færrest hindringer i vejen. I denne sammenhæng ønsker Kommissionen at gøre opmærksom på, at et sådant forbud, som det ærede medlem beskriver, alt efter dets indhold måske skal meddeles som udkast enten under Rådets forordning (EØF) 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler(6) eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om informationsprocedurer med hensyn til tekniske standarder og forskrifter(7). I sådanne tilfælde kan Kommissionen undersøge de foreslåede foranstaltninger for at kontrollere, at de er i overensstemmelse med den gældende fællesskabslovgivning og ikke medfører konkurrenceforvridning.

3. Da der ikke foreligger konkrete detaljer, er det igen vanskeligt at give et præcist svar. Danmark vil være nødt til at respektere sine forpligtelser over for Verdenshandelsorganisationen, uanset hvilke foranstaltninger der træffes.

4. Supermarkedskæder kan frit fastsætte deres egne kvalitetskriterier, når de forhandler kontrakter med leverandører.

5. Kommissionen vil senere i år fremsætte et forslag til konsolidering og ændring af de ovennævnte direktiver om rester af pesticider. Forslaget vil omfatte muligheden for at hindre tilstedeværelse af rester af stoffer, hvis anvendelse ikke er tilladt i Fællesskabet, under hensyntagen til forpligtelserne over for Verdenshandelsorganisationen. Enkeltheder drøftes stadig med medlemsstaterne og andre aktører, men der kunne blive tale om overgangsforanstaltninger for at dække perioden 2003-2007.

(1) EFT L 230 af 19.8.1991.

(2) KOM(2001) 444 endelig udg.

(3) EFT L 340 af 9.12.1976.

(4) EFT L 221 af 7.8.1986.

(5) EFT L 350 af 14.12.1990.

(6) EFT L 37 af 13.2.1993.

(7) EFT L 204 af 21.7.1998.

(8) EFT L 221 af 7.8.1986.