ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/16

(2004/C 70 E/017)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3648/02

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(17. december 2002)

Om: Religionsfrihed i Laos

Kommissionen ved, at der så godt som ikke hersker religionsfrihed i Laos.

Ved Kommissionen også, at mindst 39 kristne er arresteret i Laos i perioden juni-august 2002 på grund af deres tro, og at de er fængslet under elendige forhold?

Er Kommissionen rede til at lægge pres på myndighederne i Laos, således at disse fanger løslades, og politikken med hensyn til religionsfrihed ændres?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(29. januar 2003)

Kommissionen er bekendt med meddelelserne om, at religionsfriheden er begrænset i Laos, og at medlemmerne af kristne grupper forfølges og/eller anholdes på grund af deres religiøse overbevisning.

Hvad angår de særlige hændelser, der er nævnt i spørgsmålet, er disse endnu ikke blevet bekræftet i forespørgsler hos EU og andre partnere i Laos.

Selv om den laotiske forfatning bestemmer, at enhver har ret og frihed til at have en religion, begrænser myndighederne dog tilsyneladende denne ret i praksis, særligt hvad angår ikke-buddistiske samfund.

Tolerancetærsklen over for religiøse skikke varierer i de enkelte områder. Der har været rapporteret om arrestation og anholdelse af troende og deres åndelige ledere uden forudgående anklager. Nogle kristne er også blevet dømt for at samles og give anledning til »social uro«. Ifølge nogle rapporter har visse religiøse grupper også vanskeligt ved at finde nye steder til afholdelse af gudstjenester.

Kommissionens delegation i Bangkok, der varetager forbindelserne med Den Demokratiske Folkerepublik Laos og de diplomatiske missioner fra medlemsstaterne, følger nøje dette og andre menneskerettigheds-relaterede forhold i Laos. Kommissionen har ved flere lejligheder understreget behovet for at styrke respekten for civile og politiske rettigheder i Laos, herunder religionsfrihed. Åbningen af en delegation fra Fællesskabet i Vientiane i 2003 vil være en yderligere lejlighed til at gøre den laotiske regering opmærksom på vores bekymring på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1583/02

af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen

(4. juni 2002)

Om: Anerkendelse i Spanien af tyske notarielle dokumenter

Ifølge mine oplysninger afslår man i Spanien oftere og oftere at opføre tyske notarers dokumenter om overdragelse af fast ejendom i de spanske ejendomsregistre. Myndighederne henviser i den forbindelse til det spanske justitsministeriums resolution (Ministerio de Justicia, Secretaria de Estado de Justicia, Direccion General de los Registros y del Notariado) af 15.3.2000 3a N Expte 166/99-B.

1. Har Kommissionen kendskab til disse forhold?

2. Er disse i modstrid med europæisk lovgivning?

3. I bekræftende fald hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe herimod?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(5. november 2002)

Efter at have henvendt sig til de spanske myndigheder har Kommissionen modtaget følgende kortfattede information.

Der er ingen formelle krav vedrørende overdragelse af fast ejendom i Spanien.

Registrering af overdragelse af fast ejendom er frivillig i Spanien, men anbefales kraftigt af myndighederne, da sådan registrering gør ejendomsforholdet klart over for tredjemand.

Registrering af et dokument, der er udarbejdet i Spanien, kræver, at det pågældende dokument påtegnes med en såkaldt Escritura Publica. Siden 1999 godkender de spanske myndigheder, i overensstemmelse med kongeligt dekret 664/1999, også skøder fra andre medlemsstater, hvis disse er påtegnet med en til den såkaldte Escritura Publica svarende påtegning fra de pågældende medlemsstater eller på anden måde opfylder kravene for registrering i disse medlemsstater.

De spanske myndigheder kræver, at skøder fra Tyskland påtegnes af en tysk notar, da dette i henhold til tysk lov er et formelt krav til registrering af et dokument i Tyskland. Private dokumenter fra Tyskland, der ikke har en notariel påtegning eller til den såkaldte Escritura Publica svarende påtegning kan ikke registreres i Spanien.

Sammenfattende kan det siges, at der ikke i henhold til den information, der er modtaget fra de spanske myndigheder, er bevis for, at man i Spanien gentagne gange har afvist at opføre tyske notarers dokumenter om overdragelse af fast ejendom i de spanske ejendomsregistre. Tværtimod giver det pågældende kongelige dekret mulighed for at registrere skøder fra Tyskland.

Derfor konkluderer Kommissionen, at den nu modtagne information ikke vidner om nogen begrænsning i den fri udveksling af tjenesteydelser (EF-traktatens artikel 49) i Spanien.
På anmodning af flere europæiske stålindustrisammenslutninger er Kommissionen i færd med at
undersøge,hvordandetvilværemedeneuropæiskbeskyttelsesforanstaltning.FormåletmedensådanforanstaltningvilikkeværeatskæreidennuværendehøjeimporttilFællesskabet,menkunatforhindredenegativevirkningerafenmassivomlægningafhandelenforårsagetafdeamerikanskeforanstaltninger.EUvilnaturligviskuntræffebeskyttelsesforanstaltningerifuldoverensstemmelsemedWTO-reglerne.
IhenholdtilWTO-reglerneanmoderKommissionenogsåUSAomatforeslåkompensationsforanstaltnin-
gerpåsammeniveausomdeneuropæiskeeksport,dererramtafdeamerikanskeforanstaltninger.AltefterhvordanUSAreagerer,vilKommissionentagestillingtil,omdeternødvendigtmedensuspensionaftoldindrømmelserneoverforUSAifuldoverensstemmelsemedWTO-reglerne.
Pånuværendestadiumerdetvanskeligtatkommemedenpålideligvurderingaf,hvorlængetvistenvil
vare. Men det vil kunne tage en 18-24 måneder, hvis hele WTO-tvistbilæggelsesproceduren skal
gennemføres.
(2004/C58E/004) SKRIFTLIGFORESPØRGSELP-0800/02
afChristopherHuhne(ELDR)tilKommissionen
(13.marts2002)
Om:Udgiftertilprivatfinansieringafinitiativerogpartnerskabermellemdenoffentligeogdenprivate
sektor/dashsvarpåskriftligforespørgselE-3528/01
AgterKommissionenunderhenvisningtilKommissionenssvarE-3528/01(1)atgøreenindsatsforat
indsamle oplysninger om regeringernes udgifter til privat finansiering af initiativer og partnerskabermellemdenoffentligeogdenprivatesektor?HarKommissionenalleredeiværksatensådanindsats?
Hvornårforventerdenibekræftendefaldatkunneforelæggeetskønforhvermedlemsstat?VilKommissionenibenægtendefaldoplyse,hvorfordenikkeerbekymretfor,atsådanneprojekterkunne
være et effektivt middel til at udelukke offentlige investeringer fra Maastricht-traktatens definition påbudgetmæssigligevægtudenatfjernedetendeligeansvar?
Vildenfastsættekriterier,derskalværeafgørendefor,omprojekterskalværeomfattetafMaastricht-
definitionenellerikke?
(1) EFTC147Eaf20.6.2002,s.198.
SvarafgivetpåKommissionensvegneafPedroSolbesMira
(19.april2002)
I forbindelse med indberetningen af oplysninger om offentlig gæld og budgetunderskud indsamler
Kommissionenikkesærskilteoplysningeromdetoffentligesudgiftertilprivatefinansieringsinitiativerogpartnerskabermellemdenoffentligeogdenprivatesektor.
Bogføringenafdissefinansieringsinitiativerfalderdogindenfornationalregnskabetsrammer.Derforindgår
definansiellevirkningerafdisseinitiativer iberegningen afdevigtigsteMaastricht-aggregater (budget-underskudogoffentliggæld).
I øvrigt indgår den regnskabsmæssige behandling af disse programmer i Eurostats håndbog om
budgetunderskudogoffentliggæld,somertilgængeligfornationalregnskabseksperterne.Dennehåndbogskal sikre en ensartet bogføring af de vigtigste transaktioner i forbindelse med private finansierings-initiativerogpartnerskabermellemdenoffentligeogdenprivatesektor.C58E/4 DA6.3.2004 DenEuropæiskeUnionsTidende
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3421/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(2. december 2002)

Om: EU-støtte til kulturprojekter i Albanien

EU finansierer i samarbejde med den græske regering nogle konkrete projekter i Albanien. Disse projekter har til formål at fremme væksten og den kulturelle udvikling i dette land.

I hvilke regioner i Albanien samfinansieres kulturelle projekter? Lægges der særlig vægt på gennemførelsen af EU-støttede projekter til fordel for kulturen i det sydlige Albanien? Hvor store samlede bevillinger agter EU i løbet af de næste fem år at afsætte til Albanien, og hvor stor en andel af disse midler vil blive stillet til rådighed til projekter på kulturområdet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(4. marts 2003)

EU yder bistand til Albanien på grundlag af Rådets forordning (EF) nr. 2666/2000 af 5. december 2000(1). Bistanden på mellemlangt sigt bestemmes af landestrategidokumentet for 2002-2006; dette indeholder et flerårigt vejledende program hvori man har fastlagt indsatsområderne for EU's bistand i tidsrummet 2002-2004. Rammebeløbet for denne periode er sat til 143,9 millioner EUR. De vigtigste områder er retlige og indre anliggender, forbedring af administrationskapaciteten, økonomisk og social udvikling, miljø, naturressourcer og stabilisering af demokratiet. Kultur indgår ikke som et prioriteret indsatsområde i den godkendte landestrategi, og Kommissionen finansierer derfor ikke projekter på dette område som led i CARDS-programmet.

Alle de nævnte indsatsområder tager sigte på at forbedre Albaniens administrationsstrukturer, arbejdskapacitet og metoder således at landet efterhånden kan gøre fremskridt i stabiliserings- og associeringsprocessen.

I tillæg til de nationale bevillinger yder man via det regionale CARDS-program, som er oprettet for tidsrummet 2002-2004, 80 millioner EUR til hele regionen med henblik på integreret grænsekontrol, stabilisering af demokratiet, institutionsopbygning og regionale infrastrukturer; dette beløb kommer også Albanien til gode.

Inden for rammerne af samarbejdet på tværs af grænsen mellem Grækenland og Albanien (Interreg IIIA), er der planlagt forskellige foranstaltninger til støtte for kulturelle og kunstneriske arrangementer med sigte på Albaniens sydlige del. Fra albansk side ydes der ikke-finansielle bidrag.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 2666/2000 af 5. december 2000 om bistand til Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien samt om ophævelse af forordning (EF) nr. 1628/96 og om ændring af forordning (EØF) nr. 3906/89 og (EØF) nr. 1360/90 og af afgørelse 97/256/EF og 1999/311/EF, EFT L 306 af 7.12.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2367/02

af Ioannis Souladakis (PSE) til Kommissionen

(2. august 2002)

Om: Ulovlige stigninger i forsikringspræmier

I den senere tid har forsikringstagere klaget over de drastiske præmieforhøjelser, som de private forsikringsselskaber har foretaget ved at omformulere betingelserne i forsikringskontrakterne. Forsikringsselskaberne begrunder de overdrevne forhøjelser ved at hævde, at de er et resultat af den generelle krise på børsmarkederne og hvad angår investeringer.

Eftersom politikken med at forsikre EU-borgerne privat konstant vinder terræn og er ved at erstatte de offentlige sundhedspleje- og forsikringstjenester, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Har Kommissionen truffet foranstaltninger til beskyttelse af forsikringstagerne imod forsikringsselskabers vilkårlige prisreguleringer?

2. Agter Kommissionen at indføre fælles rammer for forsikringsvilkår i kontrakterne for at beskytte de europæiske forsikringstagere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(17. september 2002)

Som det ærede medlem sikkert er klar over, er virksomheder, der yder finansielle tjenesteydelser, herunder forsikring, underlagt princippet om kontraktfrihed. Kommissionen griber principielt ikke ind på forsikringsmarkedet og blander sig ikke i prisfastsættelsen.

En af eftervirkningerne af den 11. september 2001 var tilsyneladende en stigning i omkostningerne til genforsikring, som igen medførte stigninger i direkte forsikringspræmier for en række forsikringsprodukter. Samtidig har den generelle afmatning på markederne mindsket forsikringsselskabernes investeringsafkast og øget presset på priserne. Et ugunstigt investeringsklima betyder, at afkastet af investeringerne bliver mindre. Kommissionen gør sit yderste for at forbedre effektiviteten af det indre forsikringsmarked. Dens planer er skitseret i handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser. Den er overbevist om, at øget konkurrence vil gøre det muligt for forbrugerne at opnå lavere priser og et større udbud af produkter.

Urimelige priser kan give anledning til konkurrencemæssige betænkeligheder, når der er tale om et dominerende selskab. Kommissionen kan gribe ind, hvis forsikringsselskaber har aftalt eller samordnet deres priser. Imidlertid er ens prisstigninger ikke nødvendigvis tegn på samordning, men kan blot være det enkelte forsikringsselskabs rationelle individuelle respons på ændringer af de ydre omstændigheder. For at kunne gribe ind skal Kommissionen kunne bevise, at der er tale om ulovlig samordning.

Kommissionen har ikke kendskab til den konkrete praksis med arbitrær indeksering af forsikringsselskabers priser, som det ærede medlem omtaler. Det skal imidlertid bemærkes, at enhver klausul i en forsikringskontrakt, som kan betragtes som urimelig over for forbrugeren, vil falde ind under Rådets direktiv nr. 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler(1).

(1) EFT L 95 af 21.4.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3360/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(27. november 2002)

Om: Sprogordningen på Kommissionens websted med information om udvidelsen

Da den europæiske befolknings kendskab til og interesse for udvidelsen af EU ikke kan betegnes som særlig stor, har Kommissionen på sit websted http://www.europa.eu.int med rette viet dette spørgsmål stor opmærksomhed. Det er på den anden side temmelig underligt, at alle links fra den nederlandsksprogede side (http://www.europa.eu.int/comm/enlargement/index_nl.html) næsten udelukkende fører til engelsksprogede dokumenter.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke overvejelser den har lagt til grund for sin beslutning om, at der i disse links fra det officielle websted ene og alene skal kommunikeres på engelsk om et spørgsmål, der udgør intet mindre end en milepæl i Europas udvikling?

Anerkender Kommissionen eksistensen af 11 officielle sprog i EU? Vil Kommissionen derfor også informere på de 10 andre officielle EU-sprog? Hvornår vil den i bekræftende fald iværksætte dette? Hvorfor begrænser den sig i benægtende fald næsten udelukkende til engelsk, bortset fra en enkelt fransksproget undtagelse?

Hvorfor er engelsk blevet foretrukket fremfor f.eks. tysk, fransk eller nederlandsk?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(7. januar 2003)

Det websted, der er oprettet af Generaldirektoratet for Udvidelse, er i det forløbne år konstant blevet forbedret. I begyndelsen af oktober 2002 blev der lanceret en ny udgave. Indførelsen af en komplet række websteder med navigation til de ti andre officielle sprog vil blive gennemført inden for rammerne af en yderligere revision af webstedet, som vil finde sted i januar 2003. I mellemtiden skal Kommissionen gøre det ærede medlem opmærksom på, at de europæiske borgere allerede har adgang til betydelige dokumenter som Strategidokumenter vedrørende ansøgerlandenes fremskridt i forhandlingerne for 1998 2002 på alle elleve officielle sprog i EU.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3179/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(7. november 2002)

Om: Forfølgelse af kristne i Vietnam

Er Kommissionen foruroliget over meddelelserne om systematisk forfølgelse af kristne i Vietnam? Har Kommissionen oplysninger om prygl og fængsling af kristne på grundlag af dekret nr. 26 (1999), der har til formål at ulovliggøre overtroiske aktiviteter eller om en undertrykkelseskampagne mod flere hundrede tusinde kristne i det centrale højland, som har drevet hundredevis af disse til Cambodja eller ind i skovene i Vietnam for således at undslippe?

Har Kommissionen i givet fald givet udtryk for sin foruroligelse over for den vietnamesiske regering?

Hvor meget beløber den økonomiske støtte, EU yder Vietnam, sig til, og er disse bevilliger på nogen måde afhængige af respekten for religiøs anskuelse eller mere generelt overholdelse af menneskeretlige standarder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(25. november 2002)

Kommissionen henviser venligst det ærede medlem til svarene på skriftlig forespørgsel P-1502/02 fra Gianfranco Dell'Alba(1) og E-2845/02 fra Marco Pannella(2).

Det bilaterale samarbejdsprogram mellem EF og Vietnam er baseret på den landestrategi, der er aftalt med Vietnams regering for perioden 2002-2006, og som tager sigte på at lette og fremskynde fattigdomsbekæmpelsen på en bæredygtig måde.

Som led i denne strategi vil samarbejdet mellem EF og Vietnam fokusere på to prioriterede indsatsområder:

- styrkelse af den menneskelige udvikling, især gennem integreret udvikling af landdistrikter med fokus på nogle af de fattigste provinser og støtte til uddannelsessektoren

- integrering af Vietnam i den internationale økonomi gennem støtte til yderligere økonomiske reformer og integration i internationale og regionale økonomiske strukturer.

De tværgående emner omfatter bl.a. katastrofeberedskab, miljøbeskyttelse, kultur og uddannelse, ligestilling mellem mænd og kvinder, fremme af menneskerettigheder og god regeringsførelse. Inden for rammerne af det aftalte nationale vejledende program for 2002-2004 er der øremærket en vejledende gavebistand fra EF på 101 mio. EUR til gennemførelse af specifikke forslag, der opfylder målene i Vietnams landestrategi.

EU's politik over for Vietnam og over for alle lande er at anspore og støtte fortsatte fremskridt med menneskerettigheder og demokratisering og tage spørgsmål op, når der konstateres misbrug eller forringelse af situationen.

(1) EUT C 110 E af 8.5.2003, s. 18.

(2) EUT C 192 E af 14.8.2003, s. 81.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2498/02

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(9. september 2002)

Om: Den baltiske korridor

Har Kommissionen planer om at bistå den polske regering med at vurdere alternative ruter til Via Baltica for at undgå de skadelige virkninger, som den i øjeblikket foretrukne rute kunne få på Biebzia Nationalpark og andre vigtige områder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(18. oktober 2002)

Der er ingen tvivl om, at Biebrza-nationalparken er meget værdifuld og fortjener beskyttelse.

Som allerede nævnt i svaret på skriftlig forespørgsel E-2476/02 fra Elizabeth Lynne(1), skal Polen efterleve Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2) og Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(3), så snart dette land bliver medlem af EU. Det betyder, at den beskyttelse, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, 3 og 4, i direktiv 92/43/EØF, gælder alle lokaliteter, der er opført på listen over lokaliteter, der kan udpeges som lokaliteter af fællesskabsbetydning, og lokaliteter, der er udpeget som særligt beskyttede områder i henhold til direktiv 79/409/EØF.

Det ærede medlem er sikkert klar over, at kandidatlandene juridisk set ikke har pligt til fuldt ud at efterleve EU-retten før tiltrædelsen. Kommissionen har imidlertid lige fra starten af tiltrædelsesforhandlingerne understreget, at alle nye infrastrukturinvesteringer i kandidatlandene bør opfylde EU-miljølovgivningens krav. Ud fra denne holdning bør Polen derfor efterleve de relevante naturbeskyttelsesdirektiver (92/43/EØF og 79/409/EØF) i forbindelse med alle transportinfrastrukturprojekter og således også Via Baltica-projekterne.

I henhold til disse direktiver bliver spørgsmålet om eventuelle alternative ruter kun aktuelt under særlige omstændigheder, dvs. hvis bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser trods en negativ vurdering af virkningerne på den beskyttede lokalitet gør det berettiget at gennemføre projektet. Kommissionen ved ikke, på hvilket stadium planlægningen af motorvejen befinder sig, og vil kontakte de polske myndigheder om denne sag for at få deres forsikring om, at alle de nødvendige miljøkrav er opfyldt.

I denne forbindelse henleder Kommissionen det ærede medlems opmærksomhed på svar på skriftlig forespørgsel P-1648/02 fra Christopher Huhne og E-1694/02 fra Erik Meijer(4), E-1968/02 fra Chris Davies(5) og E-2284/02 fra Stavros Xarchakos og Giorgos Dimitrakopoulos(6), hvori det bekræftes, at der hverken ydes PHARE- eller ISPA-støtte til konstruktionen af Via Baltica gennem Biebrza-marsklandet i det nordøstlige Polen. Endvidere optræder et sådant projekt hverken i ISPA's eller i PHARE's projektplanlægning, hvorfor de polske myndigheder ikke har anmodet om EU-støtte til netop dette projekt. Skulle Kommissionen modtage en sådan anmodning, vil projektet blive undersøgt i lyset af de relevante EU-miljøregler.

(1) Se side 1.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.

(3) EFT L 103 af 25.4.1979.

(4) EFT C 301 E af 5.12.2002, s. 201.

(5) EFT C 309 E af 12.12.2002, s. 181.

(6) EUT C 161 E af 10.7.2003, s. 20.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2569/02

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(16. september 2002)

Om: Menneskerettigheder i Myanmar

Er Kommissionen bekendt med oplysningerne om, at regeringstropper i Myanmar skulle have overtrådt menneskerettighederne?

Jeg er blevet kontaktet af nogle af mine vælgere i London, som har givet mig detaljerede oplysninger om, at indbyggere i landsbyen Saai Khaao i Kun Hing kommune og indbyggere i landsbyen Mukwa i henholdsvis februar og maj 2002 skulle være blevet voldtaget, slået og sågar myrdet.

Har Kommissionen oplysninger om disse hændelser og om menneskerettighedssituationen i Myanmar generelt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. oktober 2002)

Kommissionen er bekendt med rapporterne om at regeringstropperne i Burma/Myanmar krænker menneskerettighederne, og den har ved flere lejligheder givet udtryk for sin bekymring med hensyn til menneskerettighedssituationen i landet, og herunder navnlig i områder med etniske mindretal. Ved EU-trojkaens seneste besøg i Burma/Myanmar gav man igen udtryk for denne bekymring over for landets regering.

Kommissionen modtager løbende rapporter vedrørende menneskerettighedssituationen i Myanmar såvel fra forskellige menneskerettighedsorganisationer som fra den særlige ordfører for De Forenede Nationers menneskerettighedskommission. Med hensyn til beskyldningerne om at menneskerettighederne overtrædes i Shan-staten, har Kommissionen nøje studeret den rapport (Licence to Rape) der for nylig er offentliggjort af Shans Women's Actions Network og Human Rights Foundation, og den har anmodet Kommissionens delegation i Bangkok om at undersøge sagen nærmere.