DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/106

(2004/C 33 E/107)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1344/03

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(3. april 2003)

Om: Eurodac og databeskyttelse

Eurodac-systemet til identifikation af fingeraftryk, som for to år siden blev vedtaget af Den Europæiske Union, er langt om længe blevet indført som led i et forsøg på at sikre, at udlændinge, der har søgt om asyl i én medlemsstat, ikke efter at være kommet inden for Unionens grænser efterfølgende »shopper rundt« for at opnå asylstatus i andre medlemsstater.

Det forlyder imidlertid, at oplysningerne i Eurodac-databasen ikke vil være tilgængelige for medlemsstaternes politistyrker, men på grund af EU's love om databeskyttelse kun for immigrationsmyndighederne under særlige omstændigheder. Er disse forlydender korrekte, og hvilke bestemmelser udelukker i givet fald specifikt, at oplysninger om ikke-EU-borgere kan blive overgivet til de nationale politistyrker?

Endelig, hvis politiet skulle få brug for oplysninger om en terrormistænkt persons identitet eller bevægelse, er det så korrekt, at det ville blive nægtet adgang til Eurodacs oplysninger, og hvordan stemmer det i givet fald overens med behovet for at beskytte vore borgere, bekæmpelsen af terrorisme eller vores internationale forpligtelser til at bekæmpe terrorisme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(4. juni 2003)

Som bekendt er Eurodac-systemet til sammenligning af asylansøgeres fingeraftryk indført ved Rådets forordning (EF) nr. 2725/2000 af 11. december 2000 (1) udelukkende med det formål at bidrage til en effektiv anvendelse af Dublin-konventionen (2).

I forordningens artikel 1 hedder det:

Punkt 1:

Der oprettes et system, benævnt »Eurodac«, hvis formål er at lette fastsættelsen af, hvilken medlemsstat der i henhold til Dublin-konventionen er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der indgives i en medlemsstat, samt på anden måde lette anvendelsen af Dublin-konventionen (…).

Punkt 3

Uden at det i øvrigt berører oprindelsesmedlemsstatens anvendelse af oplysninger, som er bestemt til Eurodac, i databaser oprettet i henhold til denne medlemsstats nationale ret, må fingeraftryk-soplysninger og andre personoplysninger kun behandles i Eurodac til de i Dublin-konventionens artikel 15, stk 1, omhandlede formål.

De i Dublin-konventionens artikel 15, stk 1, omhandlede og afgrænsede formål er:

— at fastslå, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning;

— at behandle asylansøgningen;

— at gennemføre enhver forpligtelse efter denne konvention.

Disse formål overtages uden ændringer i artikel 21, stk 1, i Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (3), der erstatter Dublin-konventionen.

Følgelig og uanset om en polititjeneste i en given medlemsstat måtte være den kompetente myndighed for iværksættelsen af et af ovennævnte formål, kan de data, der er samlet i Eurodac ikke anvendes i forbindelse med politiet efterforskningsarbejde.

Det vil kræve en ændring af den gældende lovgivning at tillade anvendelsen af Eurodac til andre formål, idet man samtidig bør sikre den nødvendige afvejning af hensynet til den offentlige sikkerhed og beskyttelsen af de borgerlige friheder.

(1) EFT L 316 af 15.12.2000.

(2) EFT C 254 af 19.8.1997.

(3) EFT L 50 af 25.2.2003.