ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1897/00

af Ingo Friedrich (PPE-DE) til Kommissionen

(16. juni 2000)

Om: Forsendelsespraksis i Kommissionens Generaldirektorat for Regionalpolitik

Kommissionens Generaldirektorat for Regionalpolitik afsender plakater, som dokumenterer udviklingen i de projekter, som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling medfinansierede i perioden 1989-1999.

1. I hvilket samlet oplag trykkes plakaterne til Forbundsrepublikken Tyskland og EU's medlemsstater?

2. Hvad beløber de samlede udgifter sig til med hensyn til produktion af plakater til Forbundsrepublikken Tyskland og EU som helhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(19. september 2000)

1. De plakater, det ærede medlem omtaler, blev fremstillet ved anvendelse af billeder fra Kommissionens arkiv over fotografier af regionaludviklingsprojekter. Efter Spanien og Portugal var Tyskland det tredje land, man fremstillede plakater til. Der blev produceret 6 000 plakater, af hvilke 4 360 blev sendt til lokale myndigheder, Kommissionens kontorer og myndigheder med ansvar for forvaltning af strukturfondene. Til Portugal blev der trykt 4 000 plakater og til Spanien 5 000. De fleste af disse plakater er nu distribueret i de pågældende medlemsstater.

Kommissionen anser det for at være en billig måde at oplyse borgerne om de mange aktiviteter, Fællesskabet giver tilskud til. Mange administrationer har bedt om yderligere eksemplarer til anvendelse f.eks. i skolerne.

2. Udgifterne til design, udfærdigelse og trykkeri af de plakater, der blev distribueret i Tyskland, androg 8 043, dvs. 1,3 pr. enhed. Enhedsudgiften for fremstillingen af de spanske og portugisiske plakater var af lignende omfang. Der er planer om at fremstille yderligere plakater i anledning af det franske og det svenske formandskab til nogenlunde samme pris.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2264/00

af Vincenzo Lavarra (PSE) til Kommissionen

(29. juni 2000)

Om: Ret til markedsføring af spisedruer, der er opført med dyrkningstilladelse i den italienske sortsliste i overensstemmelse med EU-bestemmelserne

Producenter af kerneløse druer i Syditalien og navnlig producenterne af sorten Sugraone (der er opført med dyrkningstilladelse i den italienske sortsliste) er bekymrede over, at visse EU-importører som betingelse for at aftage druerne stiller krav til dem om at have betalt et produktionsvederlag til et amerikansk selskab, der påstår at have eneret på Sugraone-druen (som selskabet imidlertid kalder ved et andet navn), også i forbindelse med markedsføringen.

Kan Kommissionen med henblik på at undgå urimelige krav og markedsfordrejninger på det indre marked oplyse om følgende:

1. Kan producenterne lovligt og frit markedsføre Sugraone-druen uden at skulle opfylde krav fra aftagerne om at have betalt rettighedsvederlag for produktionen af denne sort?

2. Gælder kravet om betaling af rettighedsvederlag udelukkende produktion og markedsføring (og købernes kontrol af, at dette krav er opfyldt) af spisedruer, som der er eneret på, og som er navne- og varemærkeregistrerede, eller gælder det også for spisedruer af sorter som Sugraone-druen, der er opført med produktionstilladelse i den italienske sortsliste i overensstemmelse med EU-bestemmelserne?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(19. september 2000)

En sorts optagelse i det nationale plantekatalog i Italien indebærer ikke, at sorten er omfattet af Fællesskabets eller de nationale regler for sortsbeskyttelse. For at kunne besvare de spørgsmål, der er stillet, er det nødvendigt at kende den nøjagtige sort og rækkevidden af den beskyttelse, som nævnte spisedruesort nyder godt af, hvad der ikke præciseres i forespørgslen.

Hvis den nævnte sort (Sugraone) ikke er omfattet af Fællesskabets sortsbeskyttelse, som fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse(1), som forvaltes af EF-Sortsmyndigheden, kan det være, at sorten er omfattet af den tilsvarende nationale beskyttelse i Italien, hvad det ærede medlem vil kunne fastslå hos de italienske myndigheder, som er ansvarlige for sortsbeskyttelse.

Fællesskabets sortsbeskyttelse, som fastsat i forordning (EF) nr. 2100/94, omfatter også høstudbyttet af sorten (f.eks. druer), hvis det er produceret ved ikke-godkendt anvendelse af sortsbestanddele af den beskyttede sort. Det kan således være, at køberne ønsker at sikre sig, at de frugter, de afsætter, er produceret af godkendte planter af den beskyttede sort.

Ovennævnte beskyttelse gælder for både produkter, der afsættes under et beskyttet varemærke, og produkter af samme sort, der afsættes under andre, ikke beskyttede handelsbetegnelser. Ifølge Kommissionens forordning (EF) nr. 2789/1999 af 22. december 1999 om handelsnormer for spisedruer(2) gælder det under alle omstændigheder, at sortsnavnet skal anføres på pakningerne.

(1) EFT L 227 af 1.9.1994.

(2) EFT L 336 af 29.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3008/00 af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen. Elektromagnetiske felter og kommunikationsudstyr.



EF-Tidende nr. 136 E af 08/05/2001 s. 0156 - 0156



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3008/00 af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen (26. september 2000) Om: Elektromagnetiske felter og kommunikationsudstyr Under henvisning til skriftlig forespørgsel P-1472/99(1) om eventuelle skadevirkninger for den offentlige sundhed af elektromagnetiske felter bedes Kommissionen oplyse, om den på grundlag af den yderligere forskning, der er foretaget i den mellemliggende periode, ser sig foranlediget til at fremsætte forslag til nye foranstaltninger til beskyttelse af befolkningen mod elektromagnetiske felter. (1) EFT C 27 E af 29.1.2000, s. 84. Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne (26. oktober 2000) I henhold til Rådets henstilling 1999/519/EF af 12. juli 1999 om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz)(1) skal henstillingens tekst i mangel af ny videnskabelig dokumentation godkendt af Den Videnskabelige Styringskomité i Kommissionen ændres og ajourføres under hensyntagen til de gældende forskningsprogrammer inden for rammerne af det femte rammeprogram inden fem år efter henstillingens vedtagelse. (1) EFT L 199 af 30.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2881/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Højhastighedsforbindelsen mellem Galicien og Portugal

Nuno Cardoso, formand for byrådet i Porto (Portugal) udtalte forleden og gav hermed udtryk for en opfattelse, som deles af hele samfundet i Nordportugal at det var nødvendigt at bygge en højhastighedsforbindelse mellem Lissabon og Ferrol i Galicien. Han tilføjede, at forbindelsen fra Porto til Vigo og herfra videre til Europa over Valladolid, var af afgørende betydning for Euregio Galicien-Nordportugal. Dette er også holdningen i økonomiske og sociale kredse i hele Galicien og forfægtes navnlig af formændene for byrådsene i Nordportugal og i Galicien, som tilsammen udgør institutionen Den Atlantiske Akse.

Har Kommissionen i betragtning af ovenstående truffet nogen afgørelse eller er den i det mindste informeret om den portugisiske og den spanske regerings planer om en højhastighedsforbindelse, som fra Porto skal forbinde Nordportugal med hele Galicien? Har det galiciske regionalstyre eller dets formand gennem samarbejdet mellem Galicien og Nordportugal, som han i øjeblikket fører forsædet for, ført nogen form for forhandlinger med Kommissionen for at skaffe præcist definerede midler til disse arbejder, som ville have særdeles positive konsekvenser for det galiciske og det portugiske samfund?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(27. oktober 2000)

Som led i de regelmæssige kontakter med de regionale myndigheder har Kommissionen fået kendskab til drøftelserne og undersøgelserne vedrørende trafikkorridoren Porto-Galicia som led i den multimodale forbindelse Portugal-Spanien-Midteuropa.

Kommissionen har ingen beslutninger truffet i forbindelse hermed. Dette spørgsmål vil blive nærmere undersøgt i forbindelse med revisionen af TEN-retningslinjerne, som skal forelægges inden udgangen af 2000, i den nævnte korridor allerede indgår i det prioriterede TEN-projekt vedrørende forbindelsen Portugal-Spanien-Midteuropa.

Kommissionen har ingen kompetence til at føre forhandlinger om finansieringen af de nævnte anlægsarbejder. Tildeling af fællesskabsmidler til denne form for anlægsarbejder sker i overensstemmelse med den eksisterende EU-lovgivning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1830/00

af Giorgio Lisi (PPE-DE) til Rådet

(5. juni 2000)

Om: Rådets holdning til problemerne i forbindelse med transport af afgiftspligtige alkoholholdige drikke

Dette spørgsmål er blevet lavet om til et mundtligt spørgsmål H-0876/00.

Svar

(20. november 2000)

1. Rådet erindrer det ærede medlem om de konklusioner, Rådet vedtog på samlingen den 19. maj 1998 om alkohol- og tobakssvig. Det understregede i den forbindelse nødvendigheden af, at medlemsstaterne og Kommissionen bekæmper svig med punktafgifter på alkohol og tobak. Det tilsluttede sig ligeledes resumeet af rapporten fra Gruppen på Højt Plan vedrørende Alkohol- og Tobakssvig. Endelig understregede det, med forbehold af resultatet af den feasibility-undersøgelse, Kommissionen havde foreslået, betydningen af et edb-styret kontrolsystem som et langsigtet mål og gav tilsagn om i mellemtiden at arbejde hen imod, at der hurtigst muligt blev indført et effektivt varslingssystem, som kunne anvendes selektivt. Kommissionen har siden arbejdet i denne retning med disse emner, og Rådet opfordrer det ærede medlem til at henvende sig direkte til denne institution for at få nærmere oplysninger om ovennævnte foranstaltninger og disses forløb.

2. Generelt blev den nuværende situation med hensyn til svig i forbindelse med indirekte og direkte beskatning og muligheden for at forstærke det administrative samarbejde i den henseende drøftet på samlingen i Rådet (økonomi og finans) den 5. juni 2000.

Ved den lejlighed fik Rådet forelagt en rapport fra Ad hoc-gruppen vedrørende Bekæmpelse af Skattesvig, som Coreper havde nedsat den 8. september 1999. Rapporten viser, at skattesvig i Fællesskabet har nået et foruroligende højt niveau. Alle medlemsstaterne bekræftede deres vilje til at intensivere bekæmpelsen af svig både internt og i deres indbyrdes forbindelser. Rådet opfordrede Kommissionen til så hurtigt som muligt at fremlægge forslag på grundlag af alle de henstillinger, som der er opnået enstemmig tilslutning til under drøftelserne i ad hoc-gruppen. Dette gælder også foranstaltninger med henblik på at løse de specifikke problemer med punktafgiftssvig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2084/00

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(28. juni 2000)

Om: Kommissionens retningslinjer for testning af og vurdering af sikkerheden ved genetisk modificerede afgrøder

Har Kommissionen selv eller i samarbejde med medlemsstaterne udviklet et sæt retningslinjer for testning af og vurdering af sikkerheden ved genetisk modificerede afgrøder og deres indvirkning på menneskets sundhed,

og kan den i bekræftende fald oplyse

1. hvor disse retningslinjer kan rekvireres?

2. om forbrugerne har adgang til dem via et websted, og hvorledes de håndhæves?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-2083/00, E-2084/00 og E-2086/00

(3. oktober 2000)

Genetisk modificerede planter eller produkter afledt heraf er, hvis de er beregnet til brug som levnedsmidler eller levnedsmiddelingredienser, underlagt Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser(1).

Kommissionen har opstillet retningslinjer for udformning og vurdering af ansøgninger efter forordningen om nye levnedsmidler (Kommissionens henstilling 618/97/EF om de videnskabelige aspekter ved og om udformningen af de oplysninger, der kræves til støtte for ansøgninger om markedsføring af nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser, og om udarbejdelse af de første vurderingsrapporter efter Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97)(2).

Vurderingen af nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser skal foretages i hvert enkelt tilfælde. Den oprindelige vurdering gennemføres af en medlemsstats organ for vurdering af levnedsmidler. Kommissionen og de øvrige medlemsstater har 60 dage til at fremkomme med bemærkninger til eller gøre indsigelse mod denne oprindelige vurderingsrapport. I tilfælde af indsigelser indhenter Kommissionen en udtalelse fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler (SCF). Alle dette organs udtalelser offentliggøres på Internettet. Det er Kommissionens hensigt at sikre, at også vurderinger, som ingen har gjort indsigelse imod, og som SCF derfor ikke har afgivet en udtalelse om, i fremtiden gøres tilgængelige på Internettet.

Kommissionens Fælles Forskningscenter (FFC) gennemfører i øjeblikket en undersøgelse(3), som tager sigte på at indsamle og analysere oplysninger om forbruget af genetisk modificerede organismer (GMO) og produkter, der er afledt af sådanne organismer, på kort og lang sigt. Denne rapport forventes at være færdig i begyndelsen af 2001, og dens resultater vil muligvis give nyt referencemateriale om dette spørgsmål.

(1) EFT L 43 af 14.2.1997.

(2) EFT L 253 af 16.9.1997.

(3) Virkningen af genetisk modificerede organismer for den menneskelige sundhed og for miljøet: kortlægning af risici koordineret af IPTS Sevilla.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2419/00

af Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen

(18. juli 2000)

Om: Sikkerhed i forbindelse med havsejlads

I modstrid med bestemmelserne i SOLAS 74-konventionen for skibe bygget før 1995 og med det italienske præsidentdekret nr. 432/91 og 156/73 har det italienske ministerium for transport og skibsfart ikke blot tilladt, at radiostationer bliver lukket ned, hvilket har bragt radiooperatørernes privatliv og sikkerhed i alvorlig fare, men det har også tilladt, at der etableres radiorum på broen i passagerskibe, færger og handelsskibe.

Herudover har søfartsmyndighederne for visse passagerskibe, færger og handelsskibe afskaffet RT GMDSS/GOC-officeren uden nogen form for erstatning og uden at indføre en oversigt over sikkerhedsudstyr, mens ansvaret for radiotjenesten samtidig er blevet givet til dæksofficeren, som skal udføre denne funktion under sin vagt med passagerer og besætningsmedlemmer på broen, hvilket er i modstrid med bestemmelserne vedrørende dette spørgsmål, og endda blot på grundlag af et fem dages kursus som forberedelse.

Endelig er det ifølge internationale og nationale bestemmelser samt EU-regler ikke tilladt en suveræn stat at tillade undtagelser og/eller fritagelser, som medfører nedsats søfartssikkerhed eller en fare for personers og varers sikkerhed. De ansvarshavende myndigheder, som er opmærksom på disse mangler, har pligt til at træffe yderligere sikkerhedsforanstaltninger for at imødegå enhver fare.

Kan Kommissionen oplyse, hvad årsagerne er til disse ændringer, og hvilke foranstaltninger den agter at træffe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(26. september 2000)

Det må bemærkes, at spørgsmålet om radiokommunikation til søs er reguleret internationalt set gennem Solas-konventionen af 1974, radioreglementet fra Den Internationale Telekommunikationsunion (ITU) og konventionen om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold (STCW-konventionen) af 1978 med senere ændringer.

I overensstemmelse med Solas-konventionen er de traditionelle radioanlæg siden den 1. februar 1999 blevet erstattet af udstyr, som opfylder standarderne i det globale maritime nøds- og sikkerhedssystem (GMDSS). Den opgave, som radiotelegrafisten tidligere varetog, kan ifølge de nye regler overtages af en anden dæksofficer med de krævede kvalifikationer.

Der findes ingen særlige fællesskabsbestemmelser om dette aspekt af radiokommunikation til søs.

De konkrete spørgsmål, som det ærede medlem rejser, vedrører gennemførelsen af GMDSS, og de enkelte stater har som kontraherende parter i Solas-konventionen enekompetence over dette specifikke område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1647/00

af Nelly Maes (Verts/ALE) og Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Overholdelse af Seveso-direktivet

Seveso-direktivet er af afgørende betydning, hvad angår den miljøbeskyttelse og sikkerhed, som kræves af virksomheder.

1. Fastlægges der bestemmelser i Seveso-direktivet om det maksimale antal eventuelt farlige virksomheder, som har lov til at etablere sig i et bestemt område? I bekræftende fald hvorledes fastlægges denne begrænsning af antallet af eventuelt farlige virksomheder i et bestemt område (normer, tæthed mldr)? I benægtende fald pålægges der overhovedet ingen begrænsninger i antallet af eventuelt farlige virksomheder i et bestemt område?

2. Har Kommissionen kendskab til en overskridelse af det maksimale antal eventuelt farlige virksomheder, som har lov til at etablere sig i et vist område i den belgiske føderation? I bekræftende fald hvilke områder og regioner drejer det sig om i den belgiske føderation? I benægtende fald agter Kommissionen at indlede en undersøgelse af eventuelle overskridelser af det maksimale antal eventuelt farlige virksomheder, som har lov til at etablere sig i et bestemt område i den belgiske føderation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. juli 2000)

1. Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer(1) (Seveso II-direktivet) indeholder ingen bestemmelser om et største antal potentielt farlige anlæg, der skal lokaliseres i et givet område.

I direktivet erkendes det imidlertid, at risikoen for en ulykke og dens mulige følger måtte være større på grund af nærheden af bestemte anlæg og farlige stoffer til stede i dem. Det indeholder derfor en ny bestemmelse om domino-effekten, der pålægger de ansvarlige myndigheder at identificere sådanne anlæg eller grupper af anlæg og at sikre, at der foregår en udveksling af oplysninger mellem dem, og at de samarbejder.

Det indeholder desuden en ny bestemmelse, der erkender, at følgerne af større katastrofer bør tages i betragtning i forbindelse med medlemsstaternes planlægning af arealanvendelsen. Disse skal følge direktivets målsætninger, dvs. forebygge større uheld og begrænse deres følger for mennesker og miljø, ved at styre placeringen af nye anlæg, ændringer af eksisterende anlæg og nye udviklinger såsom transportforbindelser, steder der opsøges af offentligheden og boligområder i nærheden af eksisterende anlæg. På lang sigt skal arealanvendelsesplanlægning sikre, at der opretholdes passende afstande mellem risikobetonede anlæg og boligområder. Hvor sådanne anlæg allerede findes i nærheden af boligområder, opfordres der i Seveso II-direktivet til at overveje yderligere tekniske foranstaltninger for ikke at øge risikoen for mennesker i forbindelse med anvendelsen af ovennævnte styring. Medtagelse af denne bestemmelser kan anses som et stort skridt fremad i processen til afbødning af større uheld.

2. Nej. Seveso II-direktivet fastsætter ikke eksplicitte koncentrationsgrænser (eller maksimale antal) af potentielt farlige anlæg i bestemte områder.

(1) EFT L 10 af 14.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1971/00

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Rådet

(21. juni 2000)

Om: Regeringskonferencen dokument fra det portugisiske formandskab

I en presseartikel forlyder det, at det portugisiske formandskab den 16. maj 2000 på et møde i Bruxelles i regeringskonferencens forhandlingsgruppe forelagde et dokument, hvori det navnlig

a) foreslår, at der oprettes en ny juridisk bindende form inden for rammerne af Den Europæiske Union: lovgivningsakten, og

b) forelægger forskellige beregninger med hensyn til fordelingen af mandaterne mellem medlemsstaterne i Europa-Parlamentet.

Rådet bedes på denne baggrund oplyse følgende: Hvilket dokument drejer det sig om, og hvordan ser det samlede indhold af dokumentet ud? Hvad menes der med den foreslåede lovgivningsakt, og hvorledes ville den adskille sig fra direktiver, forordninger og andre retsakter? Hvilke alternative modeller blev der forelagt i dette dokument, hvad angår Europa-Parlamentets sammensætning, med henblik på drøftelse som led i regeringskonferencen?

Svar

(10. november 2000)

Det ærede parlamentsmedlem vil vide, at Rådet ikke har nogen rolle i regeringskonferencens arbejde og derfor ikke kan kommentere dens arbejde. Europa-Parlamentet har derimod to observatører i Den Forberedende Gruppe. Derudover kan man få adgang til det regeringskonferencedokument, som det ærede parlamentsmedlem omtaler via Internet på regeringskonferencens hjemmeside (http://db.consilium.eu.int/cig/, hvor alle officielle konferencedokumenter findes), ved søgning på datoen 10. maj 2000 under titlen andre traktatændringer vedrørende de europæiske institutioner.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3826/00

af Massimo Carraro (PSE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Ulovlig anvendelse af mærket Valpolicella i forbindelse med en reklamekampagne mod spirituskørsel

Af en artikel offentliggjort den 12. november 2000 i Verona-avisen L'Arena fremgår det, at reklamemateriale fra Valpolicella-konsortiet er blevet anvendt på ulovlig og skadelig måde i Irland i forbindelse med en kampagne mod spirituskørsel. Denne kampagne gengiver mærket Valpolicella ved at lade bogstaverne police, som er indeholdt i selve navnet, fremstå med rødt, således at der skabes en klar sammenhæng mellem denne vins navn og ordensmagtens kontrolforanstaltninger.

Selv om det må betragtes som et legitimt og prisværdigt initiativ at lave en reklamekampagne mod spirituskørsel, finder Kommissionen da ikke, at anvendelsen af en specifik vin med kontrolleret oprindelsesbetegnelse, således som det er tilfældet med Valpolicella-konsortiet, udgør en ærekrænkende handling, som påfører dette mærke en betydelig kommerciel skade?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at løse dette problem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. januar 2001)

Kommissionen har ikke haft kendskab til de nævnte forhold. Den har nu indledt en undersøgelse i den pågældende medlemsstat og skal holde det ærede medlem underrettet om udfaldet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3558/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(9. november 2000)

Om: Finansiel og økonomisk statistik

Kommissionen bedes oplyse tallene for Euro-området, EU, De Forenede Stater og Japan, for så vidt angår følgende variabler med angivelse af sidst tilgængelige år:

a) andel af verdens BNP i markedspriser;

b) andel af verdens BNP i købekraftspariteter;

c) andel af verdenseksporten (ekskl. eksport inden for euro-området eller EU i hvert enkelt tilfælde);

d) anvendelse af hvert områdes valutaer i verdenshandelen;

e) anvendelse af hvert områdes valutaer i forbindelse med obligationsudstedelse;

f) anvendelse af hvert områdes valutaer i forbindelse med obligationsudstedelse i udviklingslande;

g) andel af de samlede officielle valutareserver angivet i hvert områdes valutaer;

h) andel af de samlede officielle valutareserver i hvert område;

i) andel af valutatransaktioner i hvert områdes valutaer.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(4. december 2000)

Som følge af omfanget af svaret, der indeholder mange tabeller, sender Kommissionen det direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.