ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2898/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Ejendomsforholdene i forbindelse med energiforsyningsvirksomheden Energie AG

Delstaten Oberösterreich er eneejer af energiforsyningsvirksomheden Energie AG. Liberaliseringen af elektricitetsmarkedet tvinger energiforsyningsselskaberne til at danne større enheder for gennem lavere omkostninger og større markedsandel at kunne fastholde kunderne.

Landdagen i Oberösterreich har derfor besluttet at sælge 25,1 % af Energie AG. Samtidig blev det besluttet, at selskaber, der anvender atomenergi til elektricitetsproduktion, udelukkes fra at deltage i udbuddet. Denne beslutning medfører, at kun østrigske elektricitetsselskaber kan byde på de 25,1 %, og at selskaber i andre EU-stater udelukkes fra at kunne byde.

Er dette i overensstemmelse med fællesskabsretten, og er kontrakter, der er indgået på disse vilkår, gyldige ifølge denne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(6. oktober 2000)

Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriflige forespørgsel E-2182/00(1), som stadig er fyldestgørende.

(1) Se side 168.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1987/00

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Rådet

(13. juni 2000)

Om: Situationen for religiøse mindretal i Pakistan

General Musharraf er kommet under stigende pres fra religiøse partiers side for at træde tilbage fra sine tilsagn om at indlede nøglereformer med det mål at forbedre situationen for religiøse mindretal i Pakistan. Generalen har allerede givet efter for presset og trukket reformen af de administrative procedurer for registrering af blasfemisager tilbage. Dette blev bekendtgjort den 16. maj 2000 eller to uger efter registreringen af en ny blasfemisag mod Kungri Masih, en 27-årig kristen fra Faisalabad. Ligeledes i begyndelsen af maj blev Rasheed og Saleem Masih, to kristne brødre fra Pasrur, idømt 35 års fængsel for blasfemi. Disse tre mænd er de seneste af en lang række ofre for Pakistans udbredte misbrug af landets blasfemilovgivning.

Er Rådet bekendt med disse sager, og har det gjort nogen forestillinger på disse mænds vegne? Agter Rådet at anspore general Musharraf i hans bestræbelser på at komme videre med andre reformer såsom genetableringen af det fælles valgsystem og reformen af de på koransk grundlag drevne skoler?

Svar

(28. september 2000)

Rådet er bekendt med de generelle problemer, der er nævnt i det ærede parlamentmedlems forespørgsel, og især med general Musharrafs tøven med at reformere Pakistans blasfemilov. Rådet har imidlertid endnu ikke drøftet de sager, der specielt vedrører Rasheed og Saleem Masih.

Som det ærede parlamentsmedlem sikkert er klar over, blev den regelmæssige politiske dialog mellem Den Europæiske Union og Pakistan suspenderet sammen med undertegnelsen af samarbejdsaftalen mellem EU og Pakistan umiddelbart efter general Musharrafs militærkup, som væltede Pakistans demokratisk valgte regering i oktober 1999. Rådet vil dog fortsat på et ad hoc-grundlag rejse spørgsmålet om tolerance, religionsfrihed og mindretalsrettigheder i Pakistan, når lejlighed byder sig. På samme måde har EU's missionschefer i Islamabad tidligere taget individuelle menneskerettighedsproblemer op direkte med de pakistanske myndigheder og vil fortsætte hermed fremover. Rådet håber, at den indtrængende anmodning, som general Musharraf for nylig har rettet til de islamiske religiøse ledere i den tale, han holdt på Seerat-konferencen medio juni, om at tage større hensyn til menneskerettighederne og ophøre med sekterisk vold i landet, vil give bedre resultater.

Unionen fortsætter desuden sine multilaterale bestræbelser på at imødegå intolerance og vold, der har udgangspunkt i religion eller tro. I den forbindelse stod medlemsstaterne for nylig sammen om resolutionen om Gennemførelse af erklæringen om afskaffelse af alle former for intolerance og diskrimination på grundlag af religion og tro, der blev forelagt af Irland og vedtaget med konsensus på 56. møde i FN's Menneskerettighedskommission (20. marts-28. april 2000).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2001/00

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Manglende oplysninger fra de europæiske jernbaneselskaber om internationale togplaner

1. Grænseoverskridende jernbaneforbindelser mellem EU-landene er ofte underbelagt. Den kraftige stigning i trafikken på disse strækninger gennemføres hovedsageligt med bil eller fly, ikke med tog. Det skyldes bl.a. den ekstrapris, som jernbaneselskaberne fastsætter ud over deres normale priser i forbindelse med grænseoverskridende rejser, og de mangelfulde oplysninger fra jernbaneselskaberne om togforbindelser uden for hjemlandet. Er Kommissionen enig i, at det ville være ønskeligt at fjerne så mange af de nuværende hindringer som muligt for grænseoverskridende passagerbefordring med tog?

2. De franske, spanske, italienske og britiske jernbaneselskaber var ude af stand til at fremsende deres nye togplaner til jernbaneselskaberne i andre europæiske lande i god tid forud for indførelsen af de nye togplaner den 28. maj 2000 med det resultatet, at der ikke kunne optages oplysninger om togforbindelser til disse fire lande i de internationale togplaner, som de andre lande har offentliggjort. Hvad vil Kommissionen foretage for at bringe denne situation til ophør senest den 9. juni 2001 (der er næste dato for indførelse af nye togplaner) og for at sikre, at de vigtigste togforbindelser mellem EU-medlemsstaterne optages i god til i hver enkelt medlemsstats togplaner over internationale forbindelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(27. juli 2000)

Kommissionen er enig med det ærede medlem i, at såvel jernbaneselskabernes informationspolitik som deres indbyrdes koordinering i en lang række tilfælde har vist sig ikke at være effektiv. Det gælder navnlig i forbindelse med køreplaner, togdrift og andre driftsmæssige bestemmelser. Kommissionen kan dog ikke på grundlag af den nugældende lovgivning tvinge virksomheder til at praktisere en bestemt politik over for deres kunder og andre virksomheder. Kommissionen skal minde om, at jernbaneselskaberne har fået handlingsfrihed i medfør af Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner(1).

Med hensyn til hindringerne for grænseoverskridende jernbanetransport, det være sig tekniske eller organisatoriske, vil Kommissionen gerne påpege, at den i november 1999 fremsatte forslag til en række foranstaltninger med henblik på at forbedre driftskompabiliteten inden for konventionel jernbanetransport (dvs. alle ikke-højhastigheds-togforbindelser)(2).

(1) EFT L 237 af 24.8.1991.

(2) KOM(1999) 617 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2283/00

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(29. juni 2000)

Om: Retssikkerhed

Har Kommissionen givet en undskyldning til Nordvestjydsk Folkecenter for Vedvarende Energi, da statsadvokaten i Danmark konstaterede, at der ikke var grundlag for en straffesag for svindel med EU-midler?

Vil Kommissionen indskærpe over for OLAF, at man skal anses for uskyldige, indtil der er anlagt sag eller sket domfældelse?

Mener Kommissionen, at det er befordrende for retssikkerheden, når et tiltalefrafald ved Rigsadvokaten efterfølges af et civilt søgsmål, hvorefter 3 års usikkerhed for Nordvestjydsk Folkecenter for Vedvarende Energi kan efterfølges af ny usikkerhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(8. september 2000)

Eftersom beslutningen om ikke at anlægge straffesag efter den undersøgelse, der er foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, alene henhører under retsmyndighedens kompetence, er der ikke tale om noget ansvar fra hverken OLAF's eller Kommissionens side. Der er derfor ingen grund til, at Kommissionen skulle given nogen undskyldning.

Fællesskabsretten bygger på en række store grundlæggende principper, og den retsakt, der er knyttet til oprettelsen af OLAF(1), fastslår bl.a., at Kontorets undersøgelser skal gennemføres i overensstemmelse med traktaten og med fuld overholdelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder. Selve arten af det arbejde, der udføres af OLAF (administrative undersøgelser), og den omstændighed, at Kontoret ikke har strafferetlige beføjelser, forhindrer, at det vil kunne tilsidesætte princippet om, at en part anses som uskyldig, indtil andet er bevist.

Det civile søgsmål, der tager sigte på tilbagebetaling af uberettiget udbetalte midler, er anlagt i overensstemmelse med bestemmelserne i kontrakterne og i den pågældende lovgivning. Det er uafhængigt af et eventuelt strafferetligt søgsmål, selv om det eventuelt kan knyttes til dette.

I det foreliggende tilfælde skal der mindes om, at Kommissionen har opsagt den pågældende kontrakt med Folkecentret og anmodet om tilbagebetaling af samtlige de beløb, der fra sommeren 1997 er udbetalt i forbindelse med kontrakten.

(1) Jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) EFT L 136 af 31.5.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1488/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(11. maj 2000)

Om: Burma

Hvilken virkning mener Kommissionen, Burmas medlemskab af ASEAN har haft på fremskridt mod udvikling af demokrati og menneskerettigheder i Burma?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(5. juni 2000)

Kommissionen er fortsat meget bekymret over menneskerettighedssituationen i Burma/Myanmar.

Burma/Myanmars medlemskab af Sammenslutningen af Stater i Sydøstasien (ASEAN) synes at have gjort de andre ASEAN-medlemslande mere opmærksomme på situationen i landet, og en række af disse lande har opfordret Rådet for Fred og Udvikling (SPDC) til at gøre fremskridt med hensyn til menneskerettigheder og demokratisering. Denne udvikling er blevet styrket af EU's faste holdning om at nægte Burma/Myanmar tiltrædelse af samarbejdsaftalen mellem EU og ASEAN under dets nuværende styre og aktiv deltagelse i de programmer, der gennemføres under denne aftale, samt endog i drøftelserne af disse programmer.

EU lægger stor vægt på sine forbindelser med ASEAN og har derfor foreslået at afholde et ASEAN/EU-ministermøde i Asien inden udgangen af 2000. EU har også gjort det klart, at den er parat til at indlede en egentlig politisk dialog med Burma/Myanmar, og har til hensigt at sende en EU-trojka på embedsmandsplan til Rangoon/Yangon med henblik på at indlede en sådan dialog. I den forbindelse vil EU gøre nærmere rede for sin bekymring over de manglende fremskridt hen imod demokratisering og den fortsatte krænkelse af menneskerettighederne, som den allerede har givet udtryk for i sin fælles holdning, og opfordre Burma/Myanmar til at tage konkrete og synlige skridt til at tage fat på problemerne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2307/00

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(11. juli 2000)

Om: Informationscentre

Kommissionen råder i dag over en række informationscentre, der tager sigte på den brede offentlighed (Info Points Europe, informationscentre i landdistrikter) med det formål at gøre borgerne mere fortrolige med EU's politikker og programmer. EU-støtten til disse centre opføres på nuværende tidspunkt under artikel B3-301 i budgettet.

Det fremgår ikke klart af den nye informationspolitik, der skal føres efter den igangværende reform af Kommissionen, hvilken rolle disse centre skal spille i fremtiden. Påtænker Kommissionen fortsat at yde støtte til disse informations- og dokumentationsnet, eller mener den snarere, at det fremover er medlemsstaterne, der skal yde denne støtte? Hvilke formidlere agter Kommissionen i bekræftende fald at afsætte den nuværende støtte til med henblik på fortsat at holde EU-borgerne orienteret om EU-institutionernes politik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(12. september 2000)

Kommissionen lægger meget stor vægt på, at de informationsnet, som den har bidraget til at etablere, og som den støtter og fremmer, fungerer godt, eftersom de spiller en nøglerolle i forbindelse med decentraliseringen af informeringen af borgerne.

Kommissionen ønsker fortsat at yde støtte til disse informationsnet inden for de rammer, budgetmyndigheden sætter.

Kommissionen har desuden på sit møde den 26. juli 2000 pålagt sin formand og Viviane Reding inden udgangen af 2000 at fremsætte forslag om etablering af en integreret informations- og kommunikationsstrategi. I den forbindelse vil der naturligvis blive taget hensyn til informationscentrenes rolle.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0371/00

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(8. februar 2000)

Om: Forekomsten af algen caulerpa taxifolia i Middelhavet

Algen caulerpa taxifolia breder sig stadig mere i Middelhavet og medfører alvorlige skader for kystfiskeriet og havets flora og fauna.

Kan Kommissionen oplyse følgende:

1. Hvilke aktioner har den iværksat eller agter at iværksætte for at bekæmpe de skadelige virkninger af denne alge?

2. Hvilke godtgørelsesforanstaltninger agter den at indføre for at yde erstatning til de fiskere, som udøver deres aktivitet i de områder, der er berørte af denne alge?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. marts 2000)

Kommissionen er bekendt med det problem, som rejses af det ærede medlem. Gennem LIFE-instrumentet blev der i 1992 og 1995 ydet midler til demonstrationsprojekter i de Middelhavslande, der er berørt af spredningen af Caulerpa taxifolia. Formålet med disse projekter var at øge offentlige myndigheders,

berørte private organers og den brede offentligheds kendskab til problemet, at kortlægge de områder, hvortil algen har bredt sig, at gennemføre forsøg på at standse spredningen og at udforme en strategi for bekæmpelse eller standsning af spredningen.

Projektresultaterne bekræftede, at spredningen af Caulerpa taxifolia i Middelhavet udgør en potentiel trussel for biodiversiteten, navnlig på bekostning af andre alger eller havplanter (f.eks. Posidonia oceanica, Cymodocea nodosa), og for visse menneskelige aktiviteter i de mest berørte områder. Undersøgelserne har også vist, i hvilke områder Caulerpa taxifolia er udbredt (i hvert fald dem, der kendes på nuværende tidspunkt), og det er konstateret, i hvilket tempo en sådan kolonisering breder sig. Der er nogle videnskabelige beviser for virkningerne på fisk, men ikke specielt for de arter, som har kommerciel interesse.

Hvad de mulige virkninger på kystfiskeriet angår, rapporteres der ikke i nogen videnskabelig dokumentation om negative virkninger på fiskeriet.

Fiskere kan, ved at undersøge deres ankre og fiskeredskaber og ikke smide dele af tang tilbage i havet, forhindre eller sinke algernes udbredelse.

Med hensyn til spørgsmålet om erstatning til fiskere, der driver fiskeri i de områder, hvor disse alger er udbredt, er det Kommissionens opfattelse, at problemet med Caulerpa taxifolia ikke opfylder kriterierne for ydelse af erstatning i henhold til forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1).

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2496/00

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(2. august 2000)

Om: Omgåelse af lovgivningen om timeshare-virksomheder

Ingen lov uden omgåelse. Det er den situation, der hersker i forbindelse med timesharekomplekser. De virksomheder, der sælger ejendom på timesharebasis, har ændret form og har forvandlet sig til ferieklubber for på denne måde at omgå EU-lovgivningen om timeshare af fast ejendom til turistformål.

Efter mange eksperters mening sælger de virksomheder, som tidligere solgte turistejendomme på timesharebasis, nu ferieklubsbeviser, hvorved man omgår EU-lovgivningen, selv om aktiviteten er den samme.

Hvordan mener Kommissionen at man kan imødegå denne form for omgåelse af EU-lovgivningen for at beskytte brugernes legitime rettigheder, eftersom disse gang på gang bliver taget ved næsen af udbyderne af denne form for turistboliger, som er en stadig kilde til uregelmæssigheder og bedrageri.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(28. september 2000)

Kommissionen er bekendt med, at der i visse medlemsstater markedsføres nye produkter, som i princippet ikke omfattes af en stor del af de nationale lovgivninger om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/47/EF af 26. oktober 1994 om beskyttelse af køber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på timeshare-basis(1).

Kommissionen nævnte dem i rapporten af 4. november 1999 om anvendelsen af direktiv 94/47/EF(2). I rapporten giver man en sammenlignende beskrivelse af de forskellige former for lovgivning, som medlemsstaterne har vedtaget med henblik på at gennemføre direktiv 94/47/EF, og man peger på de problemer (som f.eks. de af det ærede medlem beskrevne), som borgerne stadig støder på i forhold til salgspromotorer og sælgere af kontrakter om brugsret til fast ejendom på timeshare-basis.

Kommissionen opfordrede alle interesserede til inden den 30. april 2000 at fremsende bemærkninger til rapporten og svar på de spørgsmål, der rejses i konklusionerne.

Kommissionen modtog ca. 25 reaktioner fra forbrugerorganisationer, timesharebranchen, advokater, universiteter samt offentlige organer i otte medlemsstater.

Kommissionen undersøger nu hvert enkelt svar og vil, når den finder det passende, gøre det muligt at genåbne debatten om eventuelle tilpasninger og ændringer af direktiv 94/47/EF.

(1) EFT L 280 af 29.10.1994.

(2) SEK(1999) 1795.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2136/00

af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen

(30. juni 2000)

Om: Forbud mod ridning på bestemte veje

Kan Kommissionen bekræfte, at den ikke har planer om at forelægge forslag til lovgivning, som vil føre til et forbud mod ridning på bestemte veje i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(28. juli 2000)

Kommissionen kan hermed bekræfte, at den for øjeblikket ikke har til hensigt at indføre nogen form for lovgivning, hvorefter ridning skulle forbydes på bestemte veje i Unionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2016/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Den europæiske skibsværftsindustri

I sit svar på min skriftlige forespørgsel E-2795/99(1) bekræftede kommissionsmedlem Monti, at driftsstøtten ifølge Rådets forordning nr. 1540/98(2) om nye regler for støtte til skibsbygningsindustrien

bortfalder ved udgangen år 2000, men at forordningen ligeledes indeholder bestemmelser om en række andre former for støtte, der på visse betingelser kan ydes til skibsbygning indtil år 2003, herunder støtte til lukning og omstrukturering, støtte til forskning og udvikling, investeringsstøtte til innovation og regional investeringsstøtte til opgradering eller modernisering af bestående værfter.

Vil Kommissionen oplyse, om den pågældende form for støtte, der kan ydes indtil år 2003, er nøje afgrænset, eller om der kan gives tilladelse til andre former for supplerende støtte til beskyttelse af den europæiske skibsværftsindustri, især hvis Sydkorea fortsætter sin illoyale praksis inden for skibsværftssektoren efter udgangen af august i år 2000?

Kan Kommissionen oplyse, om den allerede har truffet eller agter at træffe særlige foranstaltninger til støtte for skibsværfter beliggende i kystregioner under mål 1 i Den Europæiske Unions yderste randområder?

(1) EFT C 280 E af 3.10.2000, s. 132.

(2) EFT L 202 af 18.7.1998, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(24. juli 2000)

Det fremgår klart af artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1540/98 af 29. juni 1998 om nye regler for støtte til skibsbygningsindustrien, at det kun er støtteformer i overensstemmelse med forordningen, der er forenelige med det fælles marked. Ingen anden form for støtte tillades.

Når det drejer sig om særlige foranstaltninger til støtte for værfter beliggende i kystregioner under mål 1, kan der tages regionale hensyn i forbindelse med visse støtteformer, der omfattes af forordningen. I forbindelse med støtte til forskning og udvikling og støtte til beskyttelse af miljøet, er det muligt at overskride de normalt tilladte lofter for værfter i randområder. Forordningen tillader også investeringsstøtte til opgradering eller modernisering af eksisterende værfter i regioner, der er berettigede til regionalstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk.3, litra a) og c) (tidligere artikel 92).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2166/00

af Ioannis Souladakis (PSE) til Kommissionen

(30. juni 2000)

Om: Finansiering af de tyrkiske væbnede styrker af EU-midler

Ifølge offentliggørelser i pressen foreslog generalen for de væbnede styrker i Tyrkiet, Asparuk, at den nye plan for de tyrkiske væbnede styrker, som er udviklet i Sydøsttyrkiet, skulle finansieres fra den bistand, som EU havde ydet til Tyrkiet. EU-bistanden til Tyrkiet har imidlertid til formål at støtte landet i bestræbelserne på en gang i fremtiden at blive kandidat til tiltrædelse af EU og ikke fremme de langvarige sikkerhedsproblemer, som Tyrkiet står over for i de sydøstlige områder, fordi det nægter at finde en løsning på det kurdiske spørgsmål.

Med hvor stor sikkerhed ved Kommissionen, at de pengebeløb, der ydes i støtte til Tyrkiet med henblik på tiltrædelsesproceduren, ikke ender på det tyrkiske militærbudget til styrkelse af det tyrkiske militærapparat, hvilket er i strid med samtlige relevante EU-bestemmelser?

Med hvilke midler og hvilke procedurer sikrer og følger Kommissionen, at den europæiske kapital i Tyrkiet anvendes på lovlig vis og ikke havner hos de tyrkiske militære ledere?

Svar afgivetpå Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(28. juli 2000)

Kommissionen kan meddele det ærede medlem at det finansielle samarbejde med Tyrkiet varetages af finansministeriets sekretariat, og at samtlige bevillinger til Tyrkiet siden Det Europæiske Råds møde i Helsinki tager sigte på foranstaltninger til forberedelse af dette lands optagelse. Der er fuld enighed mellem Kommissionen og de tyrkiske myndigheder om denne fremgangsmåde.

Der disponeres over bevillingerne til Tyrkiet i henhold til de bestemmelser der er fastsat i Rådets forordninger om gennemførelsen af samarbejdsforanstaltningerne. Militært samarbejde omfattes ikke heraf. Kommissionen kan i øvigt meddele at den ikke har finansieret foranstaltninger med tilknytning til den tyrkiske hærs aktiviteter, og at den absolut ikke agter at gå ind i overvejelser vedrørende forslag af militær art.

Som det ærede medlem sikkert ved, forelægges alle forslag, der finansieres af Kommissionen, for MED-udvalget (der består af repræsentanter for medlemsstaterne) til udtalelse, og Europa-Parlamentet får hvert år forelagt en rapport om brugen af disse midler.

I forbindelse med gennemførelsen af de foranstaltninger, som Kommissionen finansierer, fører den i samarbejde med repræsentationen i Ankara tilsyn med hvorledes arbejdet gennemføres, overvåger at resultaterne svarer til de fastsatte målsætninger, og kontrollerer kontoudtogene.