SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1534/99

af Jan Mulder (ELDR) til Rådet

(8. september 1999)

Om: Gennemførelse af forordning 258/97 (nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser)

Rådet er sikkert bekendt med, at der for nylig i Det Forenede Kongerige under varemærket Benecol er bragt forskellige produkter på markedet (herunder margarine, minarine og ost), der er tilsat stanoler med henblik på at nedbringe kolesterolindholdet. Producenten af disse nye produkter påberåber sig den forudgående tilladelse og markedsføring i Finland af et margarineprodukt, som ligeledes er tilsat stanoler, hvilket skulle bevirke, at forordning (EØF) 0258/97(1) ikke skulle finde anvendelse.

1. Bør Kommissionen efter Rådets opfattelse ved vurderingen af produkter, som hævdes at være bragt på markedet tidligere, og som falder ind under forordning 258/97, være orienteret om indhold og omfang af tilladelsen i den pågældende medlemsstat? Gør det i den forbindelse nogen forskel, om tilladelsen drejer sig om et produkt eller en ingrediens?

2. Kan Rådet undersøge, om Kommissionen havde adgang til den pågældende tilladelse ved sin vurdering af, hvorvidt forordning 258/97 finder anvendelse på det oprindelige Benecol-margarineprodukt og i givet fald den kolesterolsænkende ingrediens? Hvilke oplysninger indeholder tilladelsen med hensyn til forskellen mellem produkt og ingrediens?

3. Hvilke kvantitative kriterier i forbindelse med markedsføringen af et bestemt produkt skal være opfyldt, hvis forordning 258/97 ikke skal finde anvendelse, fordi produktet eller ingrediensen i nævneværdigt omfang har været anvendt til konsum i Fællesskabet?

4. Hvilke kvalitative kriterier skal et produkt opfylde, hvis det som følge af tidligere markedsføring skal falde uden for anvendelsesområdet for forordning 258/97? Skal produktet have samme sammensætning som det produkt, der har været markedsført i nævneværdigt omfang, eller er det tilladt at ændre sammensætningen, og i bekræftende fald i hvilket omfang? Kan en ingrediens, der anvendes i det oprindelige produkt, også tilsættes andre produkter, uden at forordning 258/97 finder anvendelse? Efter hvilke kriterier skal disse spørgsmål besvares?

5. Er det efter Rådets opfattelse Kommissionens opgave at undersøge, i hvor høj grad de margarine-, minarine- og osteprodukter, der nu markedsføres i Det Forenede Kongerige, afviger fra det oprindelige margarineprodukt? Hvor langt strækker Kommissionens undersøgelsespligt sig i benægtende fald?

6. Kan Rådet oplyse, om Kommissionen officielt eller uofficielt er blevet anmodet om en udtalelse om, hvorvidt de nye Benecol-produkter falder uden for anvendelsesområdet for forordning 258/97? Hvad var i bekræftende fald indholdet af denne udtalelse, og hvad var den baseret på?

(1) EFT L 43 af 14.2.1997, s. 1.

Svar

(2. december 1999)

Rådet minder det ærede parlamentsmedlem om, at det i Amsterdam-traktaten bekræftes, at forbrugerpolitik er et område, hvor Det Europæiske Fællesskab kan og skal sikre en ekstra gevinst. I artikel 153, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab defineres Fællesskabets mål på dette område, navnlig under hensyntagen til forbindelserne med sundhedspolitikken og med fremme af forbrugernes ret til oplysning.

I denne forbindelse og især vedrørende de spørgsmål, der er stillet, kan Rådet meddele det ærede parlamentsmedlem, at forordning 258/97, som han henviser til, kun gælder for levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der er markedsført inden dens ikrafttræden, hvis de ikke hidtil har været anvendt til konsum i nævneværdigt omfang (forordningens artikel 1, stk. 2). I så fald finder proceduren for en første vurdering i artikel 6 anvendelse.

Det tilkommer Kommissionen, nærmere bestemt Den Stående Levnedsmiddelkomité (se forordningens artikel 1, stk. 3), ved komitéproceduren at fastlægge, om et levnedsmiddel eller en levnedsmiddelingrediens falder ind under forordningen, og i princippet i hvert enkelt tilfælde at fastsætte de kvalitative kriterier, der gælder for hvert levnedsmiddel og hver ingrediens, og som er bestemmende for, om de skal være omfattet af forordningen eller ikke.

Det skal desuden understreges, at der i artikel 1 i forordning 258/97 ikke skelnes mellem levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, og dette gælder navnlig, når det skal fastslås, hvilket indhold og omfang godkendelsen i den pågældende medlemsstat har.

Endelig foreslår Rådet det ærede parlamentsmedlem at henvende sig direkte til Kommissionen med de ubesvarede spørgsmål, da de hører under Kommissionens kompetenceområde.