SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0156/00

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(26. januar 2000)

Om: Vandrammedirektivet KOM(1999) 271

Kommissionens forslag til vandrammedirektiv (KOM(1999) 271) er som udgangspunkt en sammenskrivning af en række direktiver, som regulerer overfladevand og grundvand. Vil man med vandrammedirektivet foretage en opstramning af de miljømål, som er fastsat i de nugældende direktiver?

Der foreslås indført et forsigtighedsprincip, som ikke er nærmere defineret, og samtidig en udfasning af farlige stoffer. Hvad mener man med begrebet forsigtighedsprincippet, og hvilke farlige stoffer ønsker man at udfase?

I forbindelse med udfasningen af farlige stoffer, ønsker man at bringe tilførslen ned tæt på nul inden år 2002 på basis af tallene for 1995. Hvordan vil man gennemføre en sådan udfasning?

Det fremgår endvidere, at man dels ønsker at bringe emissioner og udledninger af farlige stoffer til ophør og dels at nå endemålet om koncentrationer i havmiljøet nær baggrundsværdierne for naturligt forekommende stoffer og nær nul for menneskeskabte, syntetiske stoffer. Hvad omfatter de naturligt forekommende stoffer, og hvordan vil man fastsætte de såkaldte baggrundsværdier? Når der tales om en værdi nær nul, er der da tale om, hvad man med den tilrådighed værende teknologi kan måle altså med tiden et absolut nul, da man vil kunne måle selv meget små spor af stoffer?

Ligeledes fremgår det, at man skal forebygge enhver betydelig og vedvarende opadgående tendens i koncentrationen af forurenende stoffer i grundvandet. Menes der hermed, at man ikke vil have mulighed for at forøge koncentrationen af eksempelvis nitrat i grundvandet op til den fastsatte grænseværdi?

Direktivet giver mulighed for, at de enkelte medlemslande i særlige tilfælde kan lempe målsætningerne. Hvad menes der med særlige tilfælde?

Direktivets overordnede miljømål er, at der skal opnås en god tilstand for både overfladevand og grundvand. Hvad menes der med god tilstand?

Vil direktivet generelt ændre på beskyttelsesniveauet i EU?

Har Kommissionen foretaget beregninger af konsekvenserne af implementeringen af direktivet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(29. februar 2000)

Parlamentet foretog på plenarmødet den 14.-18. februar 2000 andenbehandlingen af den fælles holdning af 22. oktober 1999(1) til forslaget til vandrammedirektiv fra 1997(2). Under førstebehandlingen tog Parlamentet meget positivt imod forslaget og vedtog 133 ændringsforslag, som generelt styrker målsætningerne og strammer tidsplanen for gennemførelsen. Miljøudvalget vedtog den 25. januar 2000 86 ud af i alt 243 forslag til ændringer.

Forslaget fastsætter et generelt princip for vandforvaltning baseret på den geografiske udstrækning af hele vandløbsoplandet med tilhørende grundvand, og i denne sammenhæng inddrager det en række ældre vanddirektiver, der vedrører bestemte særlige vandtyper med forskellige særlige miljømål. Princippet er, at al beskyttelse og anvendelse af vand skal omfatte mål for både grundvand og overfladevand i en integreret planlægning. Ud over de bestående overvejende fysisk-kemiske kvalitetsmålsætninger og normer, fastlægges der i forslaget en række økologiske målsætninger. Den generelle målsætning for denne vandkvalitet kaldes god tilstand. God tilstand omfatter såvel klassiske fysisk-kemiske som økologiske parametre. I bilag V til forslaget fastlægges detaljerede definitioner for begrebet god tilstand, samt hvorledes det anvendes. Forsigtighedsprincippet defineres ikke i selve forslaget. Forslaget er imidlertid baseret på EF-traktatens artikel 175, stk. 1, (tidligere artikel 130 S) og følger således principperne for Fællesskabets miljøpolitik, herunder forsigtighedsprincippet, der er fastlagt i traktatens artikel 174 (tidligere artikel 130 R). Kommissionen vedtog den 2. februar 2000 en meddelelse om forsigtighedsprincippet(3).

Med hensyn til udfasning af emissioner af farlige stoffer stilede Parlamentets førstebehandling af 11. februar 1999 og Kommissionens ændrede forslag(4) mod at indarbejde medlemsstaternes forpligtelser i forbindelse med Oslo- og Paris-konventionen (OSPAR) om beskyttelse af havmiljøet. Medlemsstaterne indgik en hovedsagelig politisk forpligtelse til at udfase emissionerne af farlige stoffer, så man nærmer sig baggrundskoncentrationerne af naturlige stoffer og kommer tæt på nul for syntetiske stoffer inden år 2020. Der blev ikke gjort noget forsøg på at specificere denne målsætning eller fastlægge kontrolmetoder.

Forslaget fastlægger generelt ikke detaljerede metoder til opnåelse af målsætningen. Dette overlades hovedsageligt til medlemsstaterne. Det fastsættes imidlertid i forslaget, at der skal udarbejde et særligt forslag, der behandler såkaldte prioriterede stoffer, blandt andet med henblik på at nå dette mål.

Hvad grundvand angår, indfører forslaget et princip, der går ud på at forebygge enhver betydelig og vedvarende opadgående tendens i koncentrationen af forurenende stoffer. Parlamentets miljøudvalg vedtog den 25. januar 2000 en række ændringsforslag, som yderligere kræver en tilstand med ubetydelig menneskeskabt forurening som et endemål for vending af tendensen. Den fælles holdning indebærer i sig selv en pligt til at vedtage foranstaltninger, der kan forebygge opadgående tendenser inden koncentrationen af stofferne når de niveauer, der er fastlagt i de bestående retsakter. Dette er imidlertid et stræbemål, der ikke er omfattet af forslagets definition på god grundvandstilstand, og vil derfor ikke i sig selv udgøre noget kriterium for overholdelse.

I den fælles holdning er der fastlagt kriterier for, i hvilke tilfælde medlemsstaterne kan forlænge gennemførelsesperioden, og i visse tilfælde fastsætte lavere miljømål. Dette gælder blandt andet uventet og ekstraordinær tørke og oversvømmelse eller gendannelse af grundvand, som ofte af naturlige årsager kan vare længere end den periode, der er fastsat i forslaget. Parlamentets førstebehandling og de seneste ændringsforslag vedtaget af miljøudvalget går i retning af en stramning af kriterierne.

Kommissionens vurdering af følgerne af gennemførelsen blev fremført i begrundelsen for det oprindelige forslag. Rådet og Parlamentet har ikke fremsat bemærkninger til denne vurdering under deres respektive behandlinger af forslaget.

(1) EFT C 343 af 30.11.1999.

(2) EFT C 184 af 17.6.1997.

(3) KOM(2000) 1 endelig udg.

(4) EFT C 342 E af 30.11.1999.