SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0765/03

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. marts 2003)

Om: Svensk forslag om forbud mod torskefiskeri

Med hensyn til Sveriges forslag om ikke at deltage i fiskeri af flere forskellige torskebestande opfordrer Kommissionen Sverige til at overveje at vedtage tekniske foranstaltninger i stedet for. Både forordning 88/98(1) (tekniske foranstaltninger i Østersøen) og forordning (EF) nr. 850/98(2) (tekniske foranstaltninger på andre områder) indeholder bestemmelser om, at medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger, der går videre end minimumskravene, der er fastlagt i disse forordninger (artikel 13 i 88/98, artikel 46 i 850/98).

Kan Kommissionen udarbejde en liste over de tilfælde, hvor medlemsstaterne har benyttet sig af denne mulighed? Kan Kommissionen for hvert enkelt tilfælde oplyse følgende:

- det berørte fiskeri, for så vidt angår målarter, område og fangstredskaber,

- hvornår og i hvilket tidsrum foranstaltningerne var i kraft,

- hvilke foranstaltninger medlemsstaterne traf sammenlignet med kravene i henhold til den fælles fiskeripolitik,

- om der er blevet foretaget nogen undersøgelse for at konstatere, om disse foranstaltninger har haft nogen virkning?

Det er interessant i denne forbindelse at konstatere, at der i Kommissionens forslag om en ny forordning om tekniske foranstaltninger(3), som skal erstatte forordning (EF) 850/98, ikke ser ud til at være en artikel, der svarer til artikel 46. I begrundelsen står der imidlertid, at Kommissionen har sørget for, at alle relevante bestemmelser i forordning (EF) 850/98 er blevet bibeholdt. Kan Kommissionen forklare, hvorfor artiklen er blevet udeladt?

(1) EFT L 9 af 15.1.1998, s. 1.

(2) EFT L 125 af 27.4.1998, s. 1.

(3) KOM(2002) 672 af 3.12.2002.

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. juni 2003)

Siden den fælles fiskeripolitik blev indført i 1993, har Kommissionen fået meddelelse om mange nationale tekniske foranstaltninger. I listen, som sendes direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat, har Kommissionen anført de foranstaltninger, den fik meddelelse om i perioden 2000-2002. Listen er repræsentativ for arten af disse foranstaltninger, som fx vedrører målarter eller område eller redskabstype.

I betragtning af, at disse foranstaltninger træffes på medlemsstaternes ansvar, har Kommissionen ikke haft pligt til at konstatere, om disse foranstaltninger har haft nogen indvirkning, og har ikke gennemført en vurdering i så henseende. I løbet af de seneste år har det kunnet fastslås, at EU's interesse i den type foranstaltninger, som udelukkende gælder for fiskere fra den medlemsstat, der har truffet foranstaltningen, ikke gør det berettiget, at Kommissionen foretager en forudgående systematisk undersøgelse.

Medlemsstaternes mulighed for at indføre nationale foranstaltninger, jf. artikel 46 i Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer, er nu til dels omfattet af artikel 10 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik(1). Ifølge artikel 10 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 skal Kommissionen ikke længere foretage en forudgående undersøgelse af foranstaltninger, inden de gennemføres. Den begrænser dog medlemsstaternes mulighed for at træffe nationale foranstaltninger til regler, der gælder for deres statsborgere, når de fisker i farvande under deres højhedsområde eller jurisdiktion.

Kommissionen stiller sig sympatisk til bevarelsen af medlemsstaternes mulighed for at vedtage tekniske foranstaltninger for deres egne fiskere efter en bestemmelse svarende til artikel 46, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 850/98, som også er gældende uden for farvande under den pågældende medlemsstats højhedsområde eller jurisdiktion.

Den tunge procedure, der ifølge artikel 46, stk. 2-5, i forordning (EF) nr. 850/98 gælder for Kommissionens forudgående undersøgelse af foranstaltninger, kan imidlertid ikke længere retfærdiggøres, da de seneste års erfaringer har vist, at disse procedurer ikke er en forudsætning for, at den fælles fiskeripolitik kan fungere tilfredsstillende. Kommissionen hilser derfor med tilfredshed, at artikel 10 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 ikke indeholder bestemmelser om en sådan procedure.

(1) EFT L 358 af 31.12.2002.