SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3249/97 af Freddy Blak (PSE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Kosmetiske produkter og arbejdsmiljoe

Frisoerfaget har paapeget, at frisoerer faar sundhedsskader som resultat af den omfattende brug af kosmetiske produkter.

Kan Kommissionen oplyse, om den har undersoegt dette problem, eller om den agter at goere det?

Skoenner Kommissionen i oevrigt, at Raadets direktiv om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler er tilstraekkeligt grundlag for at mennesker, der arbejder professionelt med kosmetiske produkter, bliver oplyst tilstraekkeligt om og beskyttes mod sundhedsproblemer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (2. december 1997)

Folk, der i deres arbejde har med kosmetiske midler at goere, er omfattet af foranstaltningerne i faellesskabslovgivningen om sundhed og sikkerhed paa arbejdspladsen, saasom Raadet direktiv 80/1107/EOEF, 89/391/EOEF og 90/394/EOEF ((EFT L 327 af 3.12.1980. EFT L 183 af 29.6.1989. EFT L 196 af 26.7.1990. )). Heri er fastlagt mindstekravene, der gaelder for arbejdsmiljoeet.

De kosmetiske midlers sikkerhed, der markedsfoeres i Faellesskabet, er sikret ved bestemmelserne i Raadets direktiv 76/768/EF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler ((EFT L 262 af 27.9.1976. )), det saakaldte »kosmetik-direktiv«. Artikel 2 heri lyder »Kosmetiske midler, der bringes i handelen inden for Faellesskabet, maa ikke ved normalt brug kunne vaere til skade for menneskets sundhed«. Hvis det derfor er sandsynligt, at midlet vil blive anvendt i erhvervsmaessige frisoersaloner, er fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede juridisk bundet til at sikre, at midlet er sikkert til de paagaeldende anvendelser.

Haarfarvningsmidler f.eks. vurderes af det videnskabelige udvalg for kosmetologi hvad angaar deres sikkerhed. Denne ekspertgruppe, der bistaar Kommissionen med hensyn til kosmetiske midlers sikkerhed, overvejer alle forudseelige anvendelser af midlerne. Disse overvejelser omfatter erhvervsmaessig anvendelse og kunne resultere i, at der skal anvendes obligatorisk advarselsmaerkning med forsigtighedsregler eller brugsanvisning.

Ifoelge artikel 6, stk. 1 litra g), i kosmetik-direktivet skal maerkningen anfoere alle bestanddele i et kosmetisk middel. Herved er det muligt for forbrugeren at checke et middel for at sikre sig, at det ikke indeholder en bestanddel, som vedkommende er overfoelsom overfor. Raadets direktiv 93/35/EOEF af 14. juni 1993 om sjette aendring af Raadets direktiv 76/768/EF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler ((EFT L 151 af 23.6.1993. )) indfoerer begrebet med en fortegnelse over bestanddele, der anvendes i kosmetiske midler, der skal forefindes paa en adresse, der er anfoert paa maerkningen og emballagen af det kosmetiske middel. Saadanne oplysninger skal vaere direkte tilgaengelige for en medlemsstats myndigheder i inspektionsoejemed. Artikel 7a, stk. 1. litra f), kraever, at fabrikanten eller importoeren af et kosmetisk middel skal stille »de eksisterende data vedroerende uoenskede virkninger for menneskets sundhed fremkaldt af det kosmetiske middel ved anvendelsen heraf« til raadighed for myndighederne. Dette krav muliggoer overvaagning paa markedet af negative virkninger og derved kontinuerlig overvaagning af produktsikkerheden paa salgsstedet.

Kommissionen mener derfor, at sikkerheden af kosmetiske midler til erhvervsmaessig brug er daekket ind, og at kravene i kosmetik-direktivet sikrer, at brugerne faar tilstraekkelige oplysninger om saadanne midler til at beskytte sig mod sundhedsproblemer.