SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0982/02

af Íñigo Méndez de Vigo (PPE-DE) til Kommissionen

(12. april 2002)

Om: Adoption af rumænske børn til udlandet

Så vidt det er spørgeren bekendt, har Rumænien sat en stopper for adoption af børn til udlandet, hvilket især berører spanske familier, på grund af eventuelle uregelmæssigheder.

Har Kommissionen kendskab til tilfælde, hvor familier bosiddende i en EU-medlemsstat har adopteret rumænske børn, og som har ført til seksuelt misbrug eller andre former for misbrug, eller salg af organer? Hvilke tilfælde er der i bekræftende fald tale om, og hvor er det sket? Hvilke forholdsregler har Kommissionen truffet for at få ovennævnte bekræftet og for at gøre de kompetente myndigheder opmærksomme herpå?

Har den rumænske regerings midlertidige stop for adoptioner til udlandet som hævdet indstillet behandlingen af 1 197 ansøgninger fra spanske familier? På hvor mange af disse sager er der fundet en løsning siden da i henhold til nød-dekretet af 6. december 2001?

Kan Kommissionen bekræfte, at der ved udgangen af det forløbne år var halvtredstusinde (50 000) børn på rumænske børnehjem, og at 15 700 heraf var anbragt på disse børnehjem i løbet af det pågældende år? Hvor stor er dødelighedsprocenten hvert år blandt sådanne børnehjemsbørn?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugenpå skriftlige forespørgsler E-0982/02, E-0998/02, E-0999/02, E-1000/02, E-1035/02,E-1036/02, E-1038/02, E-1039/02, E-1040/02, E-1073/02, E-1102/02 og E-1241/02

(6. juni 2002)

Kommissionen overvåger børnepasningspolitikken i Rumænien, da Rumænien har ansøgt om optagelse i EU og derfor skal overholde de internationale normer om menneskerettigheder, bl.a. De Forenede Nationers konvention om børns rettigheder. I denne forbindelse har

Kommissionen udtrykt bekymring over alvorlige mangler i rumænsk lovgivning og praksis om internationale adoptioner, som har givet risiko for misbrug.

Siden Rumænien ratificerede Haag-konventionen om beskyttelse af børn og om samarbejde i forbindelse med international adoption har andre deltagere i konventionen udtrykt lignende bekymring, og der er indledt høringer med Rumænien i oktober 1999.

På baggrund af disse bekymringer samt erkendelsen af, at økonomiske overvejelser og finansielle interesser ud over børnenes tarv har spillet en rolle i den interne beslutningstagning om internationale adoptioner, har den rumænske regering siden december 2000 truffet et antal beslutninger, som har givet anledning til, at de internationale adoptioner er blevet suspenderet i et år (nøddekret 121 af 8. oktober 2001).

Den rumænske regering er ydermere blevet bekendt med, at ingen vil stå til regnskab for et vist antal børn, som der allerede var indgået internationale adoptionsaftaler om. Disse sager er blevet rapporteret til de kompetente myndigheder, der varetager efterforskning og retsforfølgning i Rumænien.

Med hensyn til de ansøgninger om internationale adoptioner, som stadig var uafsluttede, da dekretet trådte i kraft, har den rumænske regering vedtaget nøddekret 161 af 7. december 2001, som gør det muligt at afslutte internationale adoptionsprocedurer i sager, som allerede er blevet behandlet eller var ved at blive behandlet af domstolene, da moratoriet blev vedtaget. I undtagelsestilfælde gør dette dekret det muligt for den rumænske regering at videresende uafsluttede sager til domstolene. Den rumænske regering har ikke offentliggjort tallene for det samlede antal af uafsluttede sager.

Kommissionen forstår, at alle sager, som er blevet afgjort ved retten, eller som stadig verserede ved retten den 8. oktober 2001, nu er blevet afgjort. Ydermere har den rumænske regering indtil videre betegnet 50 sager som undtagelsestilfælde, hvor ansøgninger om internationale adoptioner er blevet videresendt til retten uden hensyntagen til moratoriet.

De rumænske myndigheder har kendskab til de sager, hvor spanske familier har ansøgt om adoption, samt til alle andre adoptionssager, og vil tage stilling til disse sager under anvendelse af reglerne i dekret 161/2001.

Det skal bemærkes, at antallet af børn på rumænske børnehjem er faldende fra 57 181 i begyndelsen af 2001 til 49 965 i slutningen af samme år. Mens 15 777 børn blev anbragt på børnehjem mellem oktober 2000 og september 2001, blev 24 772 børn fjernet fra børnehjem i den samme periode. Institutionaliseringsgraden i Rumænien er 0,8 % af den samlede rumænske befolkning mellem 0 og 18 år, hvilket ikke er specielt højt for et land, der befinder sig i en overgangsfase. Ved sammenligninger i forbindelse med en undersøgelse i et Phare-projekt i 1997 viste det sig, at institutionaliseringsgraden for børn i Vesteuropa ligger mellem 0,5 og 1 %. Ydermere er kun cirka 5 % af rumænske institutionaliserede børn egnede til adoption ifølge rumænsk lovgivning. Kommissionen er ikke bekendt med dødelighedsprocenten blandt børnehjemsbørn, men spædbørnsdødeligheden i Rumænien er ifølge rumænske kilder faldet mellem 1990 og 1999 fra 21 til 18 pr. tusind.

Kommissionen har ydet et anseeligt beløb i form af Phare-midler ikke kun til at forbedre forholdene på børnehjem, men også og primært til at hjælpe den rumænske regering med at ændre børnepasningspolitikken drastisk. Takket være indsatsen fra de rumænske myndigheder samt hjælp fra andre internationale donorer, medlemsstater og mange engagerede ikke-statslige organisationer bærer disse tiltag nu frugt.

Specielt i forbindelse med adoptionslovgivningen har Kommissionen i samarbejde med andre organisationer ydet teknisk bistand til den rumænske regering til udfærdigelsen af ny tekst, som regeringen nu overvejer.

Kommissionen vil fortsat overvåge situationen og yde støtte til den rumænske regering, hvis den beder om det. Det skal understreges, at Kommissionen ikke har kompetence til at afgøre individuelle sager vedrørende internationale adoptioner.