ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1580/00

af Baroness Sarah Ludford (ELDR) til Kommissionen

(12. maj 2000)

Om: Rituel slagtning af levende dyr

I mange år har afholdelsen af Eid-el-Kabir-festivalen i Frankrig medført, at levende dyr bliver slagtet uden bedøvelse og uden for slagterier. Selv om de franske slagterier i byområderne ikke har kapacitet nok til i tilstrækkeligt omfang at imødekomme efterspørgslen fra de lokale muslimske samfund og dette spiller en rolle i denne situation, kan det ikke være en begrundelse for at tillade, at denne inhumane form for slagtning af dyr fortsætter. Der skal naturligvis tages behørigt hensyn til kulturelle og religiøse traditioner, men dette skal ikke ske på bekostning af dyrenes velfærd og hygiejniske krav.

Kan Kommissionen bekræfte, at Frankrig handler i modstrid med sine juridiske forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 93/119(1) om slagtning af levende dyr? Hvilke skridt tager Kommissionen for at sørge for, at direktivet gennemføres korrekt? Hvornår vil Kommissionen indbringe en klage i henhold til artikel 126, hvis Frankrig handler i modstrid med direktiv 93/119?

(1) EFT L 340 af 31.12.1993, s. 21.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(8. juni 2000)

Kommissionen er bekendt med, hvordan dyr behandles under denne begivenhed. Den utilstrækkelige slagterikapacitet i visse byområder i Frankrig synes at være en af grundene til den behandling af dyr under festivalen, som dyrebeskyttelsesorganisationer har konstateret.

Det er ikke acceptabelt, at dyr behandles på en sådan måde, at de lider under binding og slagtning. Kommissionen mener, at de franske myndigheder må finde en praktisk løsning på problemet med slagterikapaciteten.

Medlemsstaterne er ansvarlige for, at Fællesskabets retsforskrifter om slagtning og aflivning i Rådets direktiv 93/119/EØF af 22. december 1993 om beskyttelse af dyr på slagte- eller aflivningstidspunktet overholdes.

Kommissionen har været i kontakt med de franske myndigheder om behovet for at forbedre ordningerne. Ved den lejlighed blev der inden festivalen modtaget forsikringer om, at de franske myndigheder ville træffe en lang række foranstaltninger, herunder nær kontakt med forskellige islamiske grupper for i højere grad at inddrage dem i drøftelserne om dette spørgsmål og med henblik på at forbedre situationen og opnå en bedre beskyttelse af dyrene og forbedre hygiejnevilkårene.

Nu hvor festlighederne er overstået, afventes der en formel rapport, som Kommissionen har bedt om, fra de franske myndigheder, inden der tages yderligere initiativer, herunder i givet fald at indlede en sag i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1970/00

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Rådet

(21. juni 2000)

Om: Undersøgelse af krænkelserne af menneskerettighederne i Østtimor

I Europa-Parlamentets beslutning vedtaget den 18. november 1999 (B5-0271/1999) hedder det i punkt 9, at Europa-Parlamentet (mldr) opfordrer Rådet til at overveje at yde teknisk bistand til FN-organer i Østtimor med henblik på bevarelse og undersøgelse af vidnesbyrd om grusomheder begået under den nu afsluttede besættelse af landet.

Foruden de forskellige beretninger, som i løbet af de seneste måneder er blevet offentliggjort i medierne, omhandler nogle af de seneste officielle beretninger de utallige vanskeligheder og utilstrækkeligheder på dette område. I den beretning om en parlamentarisk delegations besøg i Indonesien og Østtimor (16.-21. april), som Parlamentet for nylig fik forelagt, nævnes vanskeligheder med påvisning og bekræftelse af fakta, især hvad angår indholdet af erklæringerne fra præsident Abdurrahman Wahid og Sidney Jones, direktør for menneskerettigheder. Endvidere nævnes det i beretningen delegationen fra det portugisiske parlaments udvalg for Østtimor, der handler om delegationens besøg 9.-17. april, at den seneste opdagelse af nye massegrave giver grund til at antage, at det samlede omfang af hele tragedien i Østtimor på nuværende tidspunkt langt fra er kendt.

På den anden foreligger der, bortset fra den tragedie, der udspillede sig umiddelbart efter afholdelsen af folkeafstemningen den 30. august 1999, ingen oplysninger, hvad angår den fuldstændige undersøgelse af de grusomheder og krænkelser af menneskerettighederne begået af de indonesiske myndigheder under hele besættelsen af Østtimor, som ånd og bogstav i Europa-Parlamentets beslutning krævede det, hvilket kunne give det indtryk, at man ønsker at erklære dette kapitel for afsluttet.

Rådet bedes på denne baggrund besvare følgende: Hvilke oplysninger kan Rådet nu, da der er gået seks måneder efter vedtagelsen af den ovennævnte EP-beslutning, i lyset af ovenstående overvejelser forelægge om den indsats, det har gjort for at efterkomme opfordringen indeholdt i beslutningens punkt 9?

Svar

(10. oktober 2000)

Rådet deler det ærede parlamentsmedlems ønske om, at der foretages en fuldstændig undersøgelse af de krænkelser af de grundlæggende menneskerettigheder og af den humanitære folkeret, der er begået i Østtimor. Rådet ser med tilfredshed på rapporten fra såvel den internationale undersøgelseskommission som den indonesiske menneskerettighedskommission. Det glæder sig desuden over styrkelsen af den midlertidige FN-administration i Østtimors (UNTAET) kapacitet til at foretage retlige undersøgelser. EU er fortsat både gennem Fællesskabet og gennem bistanden fra medlemsstaterne en af de største, måske den største bidragyder til UNTAET og til genopbygning og forsoning i Østtimor mere generelt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1515/00

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. maj 2000)

Om: Den Europæiske Videnskabelige Dykkerkomités sammensætning og opgaver

Med henvisning til min skriftlige forespørgsel (E-1817/99)(1) og Kommissionens svar stilles følgende følgespørgsmål:

Hvem er medlemmer af ESDSC (European Scientific Diving Supervisory Committee Den Europæiske Videnskabelige Dykkerkomité), og hvornår har den sidst mødtes?

Hvilke af de opgaver, som omtales i det førnævnte svar, har komiteen udført?

(1) EFT C 203 E af 18.7.2000, s. 57.

Svar afgivet på Kommissionens vegne Philippe Busquin

(21. juni 2000)

Det mandat, Den Europæiske Videnskabelige Dykkerkomité har fået, er indeholdt i udkastet til standarden for europæiske forskningsdykkere. Det lyder som følger: Det foreslås derfor, at der i en vis udstrækning udøves selvovervågning, men der kan dog træffes beslutninger på et højere niveau ved et allerede eksisterende udvalg, eksempelvis de programudvalg, der er knyttet til de europæiske forskningsprogrammer såsom MAST-III, eller et udvalg med tilknytning til en europæisk videnskabelig organisation. Man foreslog derfor, at der etableres en europæisk videnskabelig dykkerkomité (ESDSC).

ESDSC er blevet knyttet til Europen Science Foundations europæiske hav- og polarforskningsråd, 1 Quai Lezay Marnésia, F-67080 Strasbourg Cedex, hos hvem det ærede medlem kan indhente yderligere oplysninger om f.eks. de nuværende medlemmer. Ifølge de oplysninger, Kommissionen ligger inde med, har der endnu ikke fundet noget møde sted i SDSC.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1292/00

af Olle Schmidt (ELDR) til Rådet

(27. april 2000)

Om: UCITS (Undertakings for Collective Investments in Tranferable Securities)

Markedet for forskellige finansielle tjenester har udviklet sig stærkt de senere år. Det er derfor vigtigt, at lovgivningen moderniseres i samme takt. Men der mangler meget, inden vi får et fungerende indre marked på dette område.

Europa-Parlamentet stemte i februar om UCITS-betænkningen, som jeg var ordfører for. Hvad har det portugisiske formandskab gjort for at skabe fremskridt i dette spørgsmål? Hvor meget er det blevet drøftet, og hvad mener Rådet, er de største problemer? Kan Rådet give en indikation om, hvorvidt det vil kunne enes på et tidspunkt?

Svar

(23. oktober 2000)

Rådet er ved at gennemgå to forslag til direktiver, ændret af Kommissionen den 30. maj 2000, om ændring af direktiv 85/611/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) og de ændringer, som Europa-Parlamentet foreslog i februar 2000.

Der er blevet holdt flere møder i Rådet for at undersøge såvel Europa-Parlamentets ændringsforslag som Kommissionens ændrede forslag. Rådet havde den 17. juli en orienterende drøftelse om forslagene. Rådet konkluderede efter drøftelsen, at det finder det nødvendigt at nå til politisk enighed om det første direktiv i løbet af oktober, og opfordrede til, at der gøres hurtige fremskridt med hensyn til det andet direktiv, således at der kan opnås politisk enighed om teksten inden den 1. marts 2001. Der vil på det tidspunkt skulle gøres status over vedtagelsen af det første direktiv.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2596/00

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Svar på en skriftlig forespørgsel vedrørende gennemførelsen i spansk lov af bestemmelserne om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen i forbindelse med anlæg af tunneler

Den 22. maj 2000 rettede undertegnede en skriftlig forespørgsel til Kommissionen om risici for arbejdstagernes sikkerhed som følge af anvendelsen af nationale bestemmelser om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen i forbindelse med anlæg af tunneler (E-1865/00).

Jeg har i afventning af besvarelse inden for forskriftsmæssig frist endnu ikke modtaget svar på denne forespørgsel. Jeg har derimod fået kendskab til nogle offentlige udtalelser i Madrid den 23. juni i anledning af afholdelsen af 1. Dag for Sikkerhed ved Anlæg af Underjordiske Bygværker arrangeret af den spanske brancheorganisation for sprængningsvirksomheder (Asociación Nacional de Empresas de Voladuras Especiales). Organisationens generalsekretær José María Catalán Alonso henviste til kommissær Diamantopoulous svar på ovennævnte forespørgsel og refererede forskellige aspekter.

Hvorledes er det muligt, at indholdet af et svar på en forespørgsel stillet af et parlamentsmedlem, og som endnu ikke er besvaret af Kommissionen, bekendtgøres gennem offentlige udtalelser i mit land?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(22. september 2000)

Kommissionen er ikke klar over, hvordan det har været muligt, at indholdet af et svarudkast er blevet offentliggjort i det ærede medlems land, før svaret blev sendt til det ærede medlem og Europa-Parlamentet. Et svar har ingen officiel værdi, før det er formelt vedtaget af kommissærkollegiet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1767/00

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Bortførelse af en mindreårig EU-borger af hans libanesiske far

Sagen vedrørende libaneseren Jacques Serafeims bortførelse af den græske statsborger Alexandra Tzanas mindreårige barn, som han er far til, og som han nu på ulovlig vis tilbageholder et eller andet sted i Libanon, har i den senere tid intenst beskæftiget det græske udenrigsministerium og offentligheden. Barnets mor har henvendt sig til udenrigsministeriet med et krav om at få sin søn, Aimilianos Serafeim, leveret tilbage. Det bør understreges, at Alexandra Tzana har opnået den fulde forældremyndighed over barnet ved afgørelse nr. 1231/1999 fra Athens byret, som trådte endeligt i kraft den 2. februar 2000; det understreges endvidere, at barnet er græsk statsborger, og at faderens tilbageholdelse af barnet i Libanon er totalt ulovlig. Ikke desto mindre nægter barnets far fortsat at levere drengen tilbage til moderen.

Mener Kommissionen, at den på grundlag af den generelle fællesskabslovgivning eller de særlige aftaler med Libanon på en eller anden måde (ved f.eks. via sine tjenestegrene at tage skridt eller træffe foranstaltninger over for de libanesiske myndigheder) kan bidrage til, at barnet omgående leveres tilbage til sin retmæssige værge, dvs. hans mor, og i bekræftende fald hvordan, og hvad agter Kommissionen konkret at foretage sig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(24. juli 2000)

Kommissionen har kendskab til sådanne tilfælde, som det ærede medlem henviser til, i flere lande i området, hvor et barn er blevet bortført af den ene af forældrene mod den andens vilje og til trods for domstolens afgørelse. Der har været andre lignende tilfælde i Libanon, som berører statsborgere fra medlemsstaterne.

Relationerne mellem Libanon og Fællesskabet styres af samarbejdsaftalen fra 1975, der hovedsageligt regulerer handels- og økonomiske aftaler mellem parterne. Den omfatter ingen bestemmelser om menneskerettigheder, civilretlige forpligtelser eller humanitære spørgsmål. Euro-Med associeringsaftalen, der normalt dækker disse områder, er stadig på forhandlingsstadiet.

Disse tilfælde tages normalt op under bilaterale forhandlinger mellem myndighederne i medlemsstaterne og i Libanon. Det tilfælde, som det ærede medlem henviser til, er også af bilateral art og bør derfor behandles gennem de sædvanlige diplomatiske og juridiske kanaler i de to berørte stater.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0998/00

af Neil MacCormick (Verts/ALE) til Rådet

(30. marts 2000)

Om: Tilbagelevering af ejendom i ansøgerlandene

Mange borgere er efterkommere efter personer, hvis ejendom i Central- og Østeuropa blev beslaglagt under nazibesættelsen eller holocaustperioden eller under eller efter den efterfølgende kommunistiske magtovertagelse. Vil Rådet som en væsentlig betingelse for de nye medlemsstaters tiltrædelse af EU insistere på, at de vedtager og gennemfører effektive ordninger med henblik på tilbagelevering af uretmæssigt beslaglagt ejendom?

Svar

(28. september 2000)

Rådet er klar over de problemer, der knytter sig til tilbagelevering af ejendom i nogle ansøgerlande i Central- og Østeuropa.

Som det ærede medlem sikkert ved, føres tiltrædelsesforhandlingerne på grundlag af gældende fællesskabsret, som ansøgerlandene skal gennemføre og iværksætte inden tiltrædelsen. De regler, der er relevante for erhvervelse af fast ejendom, er kapitlet om den frie bevægelighed for kapital. Det skal dog bemærkes, at der ikke på nuværende tidspunkt findes nogen specifikke regler om det spørgsmål, det ærede medlem har rejst.

Under alle omstændigheder vil der især blive lagt vægt på, at ansøgerlandene overholder princippet om ikke-forskelsbehandling, som er nedfældet i traktaterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1669/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Betaling af kontrahenter og leverandører

Vil Kommissionen i fortsættelse af Michaele Schreyers svar på min skriftlige forespørgsel nr. E-0505/00(1) til sammenligning oplyse, hvor stor en del af betalingerne der erlagdes inden for fristen på 60 dage i de foregående fire år (det vil sige 1998, 1997, 1996 og 1995)?

(1) EFT C 46 E af 13.2.2001.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer på skriftlige forespørgsler E-1669/00 og E-1670/00

(20. juli 2000)

Resultat og ændringer i den gennemsnitlige betalingstid siden 1995 (global statistik)(1)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Kommissionen begyndte at registrere betalingstiden for fakturaer i 1995. Den tydelige forringelse i 1996 og 1997, der fremgår af de offentliggjorte statistikker, skyldes uden tvivl, at afdelingerne er blevet mere omhyggelige med at registrere data i regnskabssystemet for at holde kontrol med fakturaerne.

(1) Disse statistikker omfatter ikke forskudsbetalinger til medlemsstaterne under EUGFL, Garantisektionen. Disse betalinger bogføres på en konto uden for budgettet, når de de facto betales.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1721/00

af Andrew Duff (ELDR) til Rådet

(24. maj 2000)

Om: Regeringskonferencen

I sin tale på universitetet i Humboldt den 12. maj foreslog den tyske udenrigsminister, at Europa-Parlamentet skulle erstattes af et indirekte valgt kammer bestående af nationale parlamentarikere og et andet kammer bestående af senatorer efter enten den amerikanske eller den tyske model.

Er formandskabet enig med Fischer?

Hvor mange andre medlemmer af Rådet (almindelige anliggender) er af denne opfattelse?

Går den tyske repræsentant på regeringskonferencen ind for et sådant forslag?

Svar

(26. september 2000)

Som det ærede parlamentsmedlem sikkert ved, deltager Rådet ikke i konferencen mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, og det kan derfor ikke kommentere det arbejde, der foregår i konferencens regi. Europa-Parlamentet derimod er repræsenteret ved to observatører, som er tæt involveret i konferencens arbejde på det forberedende stade.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0680/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Valgte repræsentanters deltagelse i kontrol med de internationale institutioner

Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt der finder drøftelser sted med regeringer og parlamentariske grupper for at fremme en større deltagelse af valgte repræsentanter med hensyn til kontrol med internationale institutioner, herunder De Forenede Nationer?

Følger Kommissionen f.eks. Europa-Parlamentets forslag om at indbyde formændene i de nationale parlamenters miljøudvalg til at mødes med embedsmænd fra FN's Miljøagentur?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(5. maj 2000)

Det spørgsmål, som det ærede medlem rejser med hensyn til folkevalgte repræsentanters kontrol med internationale institutioner, berører sager vedrørende global forvaltning og reform af De Forenede Nationers system. Da Fællesskabet ikke er medlem af De Forenede Nationer, er det et anliggende, hvor medlemsstaterne i første række har et ansvar. Det ærede medlem formodes at vide, at Kommissionen generelt tilskynder til tættere kontakter mellem folkevalgte repræsentanter og også internationale organisationer. Dette er også grundlaget for arrangementerne mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen om inddragelse af medlemmer af Parlamentet i internationale konferencer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1006/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(31. marts 2000)

Om: Forsyning af den europæiske tunkonservesindustri med stykker af tun

Rådet (fiskeri) gav den 17. december 1999 tilladelse til åbning af et kontingent for indførsel fra tredjelande i perioden 2001-2003 af 4000 metriske tons af stykker af tun til en toldsats på 6 %.

På samme måde har Kommissionen i udkastet til aftalen mellem EU og Mexico forpligtet sig til at overveje åbning af et kontingent af stykker af tun fra Mexico.

Er det eventuelle kontingent af stykker af tun fra Mexico allerede indeholdt i kontingentet på 4000 metriske tons til en toldsats på 6 % i 2001-2003, eller skal det kontingent, som indrømmes Mexico, lægges til de 4000 metriske tons, som indrømmes tredjelande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. juni 2000)

De autonome toldkontingenter, som Fællesskabet åbnede med henblik på forsyning af forarbejdningsindustrien, står åbne for alle tredjelande, i og med at de er i overensstemmelse med Verdenshandelsorganisationens (WTO) normer. Til gengæld er de toldindrømmelser, der indgår i en frihandelsaftale sådan som indgået mellem Fællesskabet og Mexico, begrænset til den pågældende præferencepartner i henhold til artikel XXIV: 8(b) i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT). Det følger heraf, at mens Mexico har adgang til de autonome EF-toldkontingenter, kan de øvrige tredjelande ikke nyde godt af Fællesskabets toldindrømmelser over for Mexico i forbindelse med frihandelsaftalen.

Det autonome toldkontingent på 4 000 t loins til 6 %, som Rådet godkendte for nylig, kan altså også gavne Mexico. Fællesskabet skal endvidere indfri det tilsagn, der er afgivet i handelsaftalen mellem Fællesskabet og Mexico, og derfor indlede drøftelser inden den 1. september 2001 for at undersøge muligheden af at åbne et toldkontingent for denne type produkter under en præferenceordning.

Det ærede medlem erindres i øvrigt om, at de handelsindrømmelser, der allerede er aftalt med Mexico i fiskerisektoren, ligesom eventuelle fremtidige indrømmelser indgår i en handelsaftale, der vil medføre en betydelig forøgelse af den bilaterale samhandel i alle sektorer såvel til gavn for Mexico som Fællesskabet, herunder de spanske virksomheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1085/00

af Carmen Fraga Estévez (PPE-DE) til Kommissionen

(7. april 2000)

Om: Formålet med undersøgelsen af forsyningen med stykker af tun

Rådet har pålagt Kommissionen at udarbejde en undersøgelse af behovet for forsyning af det fælles marked med tun. I sammenfatningen af undersøgelsen, som Kommissionen har offentliggjort, fastslås det, at målsætningen var at gøre status over forsyningerne med stykker af tun. Det hedder imidlertid i begyndelsen af det første afsnit i henstillingerne, at hovedemnet for undersøgelsen er en undersøgelse af, hvordan den italienske tunindustri kan forsynes, så den fortsat kan være konkurrencedygtig.

Hvad var i realiteten den endelige målsætning for undersøgelsen?

Anser Kommissionen det for etisk, at den nævnte undersøgelse, som er finansieret med offentlige midler, på grundlag af en meget nøje formulering fra Rådets side i virkeligheden anvendes til at undersøge behovene i bestemte virksomheder i en medlemsstat?

Hvis de pågældende virksomheder ønsker at få kendskab til, hvilke svagheder de har i konkurrencen med de andre virksomheder i medlemsstaterne, burde de så ikke selv bestille deres egen undersøgelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. maj 2000)

For så vidt angår det første spørgsmål, bedes det ærede parlamentsmedlem se Kommissionens fælles svar på Varela Suanzes-Carpegnas(1) skriftlige forespørgsler E-756/00 til E-761/00.

Vedrørende anvendelsen af undersøgelsen mener Kommissionen, at den er afbalanceret på såvel det analytiske plan som med hensyn til konklusionerne.

Undersøgelsen omfatter de medlemsstater, der er de største producenter og forbrugere af produktet (samt nogle tredjelande), og henstillingerne angår alle aktørerne på markedet på både kort og mellemlang sigt.

Det er derfor en urigtig påstand, at undersøgelsen anvendes til at undersøge behovene i bestemte virksomheder i en enkelt medlemsstat. Undersøgelsen er absolut ikke koncentreret om virksomhederne i en enkelt medlemsstat, men indeholder en detaljeret gennemgang af situationen i de største virksomheder i de berørte medlemsstater, nærmere bestemt syv spanske, fem italienske og fire franske virksomheder.

Som svar på det sidste spørgsmål minder Kommissionen om, at undersøgelsen er udført af Kommissionen på forespørgsel fra Rådet og ikke efter anmodning fra de involverede virksomheder.

(1) EFT C 26 E af 26.1.2001, s. 104.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1524/00

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. maj 2000)

Om: Boligområder i nærheden af slamdeponeringsanlæg

Kommissionen bedes generelt oplyse, hvorledes krav nr. 1 i bilag I i direktivet om deponering af affald (1999/31/EF)(1) skal fortolkes, især hvad angår de eventuelle planer om at indrette et slamdeponeringsanlæg med farligt slam i Oostvlietpolder i kommunen Leiden (Nederlandene)? Den tilgrænsende kommune Voorschoten har til hensigt at anlægge et boligområde 250 meter fra det eventuelle deponeringsanlæg.

Mener Kommissionen, at det er muligt at indrette et deponeringsanlæg for farligt slam direkte ved siden af et boligområde?

(1) EFT L 182 af 16.7.1999, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(16. juni 2000)

I henhold til bilag I, punkt 1, i direktiv 1999/31/EØF af 26. april 1999 om deponering af affald skal der ved placeringen af et deponeringsanlæg tages hensyn til afstanden fra deponeringsanlæggets afgrænsning til boligområder og rekreative områder, vandveje, vandområder og landbrugs- og byområder. Der kan kun gives tilladelse til et deponeringsanlæg, dersom dets karakteristika med hensyn til de ovennævnte krav eller de fornødne udbedrende foranstaltninger viser, at deponeringsanlægget ikke indebærer en alvorlig miljørisiko.

Det er op til de enkelte medlemsstater at vedtage de nødvendige foranstaltninger til at opfylde disse krav. Rådets direktiv 1999/31/EF skal være omsat til national lovgivning senest den 16. juli 2001. Opførelse af boligejendomme henhører dog ikke under direktivets anvendelsesområde.