SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0088/98 af Carlos Robles Piquer (PPE) til Kommissionen (30. januar 1998)

Om: Den oekonomisk-teknologiske udvikling inden for saltindustrien

Den hurtige udvikling paa saltmarkederne i mange medlemsstater har skabt saerlige vanskeligheder inden for denne sektor, navnlig som foelge af faldende efterspoergsel og behovet for store investeringer i ny teknologi til forbedring af produktkvaliteten, hvilket er en forudsaetning for virksomhedernes overlevelse.

Omlaegningen af fiskerflaaden, nedlaeggelsen af mange fiskekonservesfabrikker, den oegede anvendelse af fryseteknik osv. er baggrunden for denne sektors anmodning om bistand til skabelse af nye rammer for saltindustrien paa faellesskabsplan, og dette sker under henvisning til de nationale myndigheders ringe stoette og navnlig Maghreb-landenes, Egyptens og Israels indtraengen paa markedet.

Raader Kommissionen over de noedvendige oplysninger om saltindustriens problemer som foelge af omlaegningen og markedsaendringer samt de store oekonomiske tab og nedlaeggelsen af mange arbejdspladser, og kan Kommissionen paa dette grundlag udarbejde en handlingsplan?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (4. marts 1998)

Kommissionen foelger noeje udviklingen i saltindustrien i Faellesskabet og de faktorer, der har indflydelse paa dens konkurrenceevne. I dette oejemed faar Kommissionen tilsent data og oplysninger fra de europaeiske saltproducenters sammenslutning (ESPA).

Saltforbruget er en sammensat stoerrelse, men generelt synes efterspoergslen at vaere faldende. Forbruget i Faellesskabet naaede i 1995 op paa 34,2 mio. tons, heri medregnet en stigning paa ca. 3,3 mio. tons efter de nye medlemsstaters tiltraeden.

Den stoerste bruger af salt er den kemiske industri, naermere betegnet chloralkali-sektoren (44% af det samlede salg i 1994). Dette salt fremstilles ofte i produktionsenheder, der er integreret i kemiske virksomheder. Nedgangen i produktionen af chlor-baserede kemikalier, navnlig som foelge af afviklingen af chlorflourcarboner (CFC) og nedgangen i efterspoergslen til blegning af papirmasse og papir, har mindsket saltforbruget. Imidlertid kan efterspoergslen efter polyvinylchlorid plast (PVC) forventes fortsat at vokse saavel som efterspoergslen efter kaustisk soda, et biprodukt ved elektrolyse af saltvand.

Det naeststoerste marked for salt er vejafisning (21% i 1994). Efterspoergslen afhaenger naturligvis af vejrforholdene og kan svinge staerkt fra et aar til aar (salget af vejsalt i Faellesskabet var 39% mindre i 1992 end i 1993). Dette goer det vanskeligt at forudsige udviklingen i fremtiden.

Det tredjestoerste marked for salt er levnedsmidler og foder (14% i 1994). Selv om statistikkerne ikke er helt paalidelige, synes den beskedne procentdel, der anvendes i levnedsmidler, at vise, at nedgangen i anvendelsen af salt til konservering af fisk, som naevnt af det aerede medlem, kun har en beskeden indvirkning paa den samlede saltindustri. Endvidere anvendes salt i olieindustrien, tekstilindustrien og til bloedgoering af haardt vand.

Produktionen i Faellesskabet er dalet sideloebende med nedgangen i efterspoergslen. I aartiet 1986-1995 var nedgangen over 11%, og stoerre for Frankrig og Det Forenede Kongerige. Det fremgaar under alle omstaendigheder, at kapaciteten langt overskrider efterspoergslen, og denne situation kan ventes at fortsaette i de kommende aar.

Da salt er et bulk-produkt med lav mervaerdi, har det en beskeden rolle i international handel. Dette afspejler sig i overvaegten af intern handel i Faellesskabet i forhold til handel med tredjelande, foroeget med tiltraedelsen i 1995 af de nye medlemsstater, der er store forbrugere af salt. Som anfoert af det aerede medlem, er AEgypten, Tunesien, Israel, Marokko og Polen de stoerste salteksportoerer til Faellesskabet. Mellem 1992 og 1995 oegede disse lande deres eksport til Faellesskabet med 30%, men der er store forskelle mellem landene indbyrdes, med en stor stigning i eksporten for Tunesiens, Marokkos og Polens vedkommende og nedgang i de andre tilfaelde. Ogaa her skal der tages hensyn til de handelsmaessige konsekvenser af OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraeden. Eksporten fra Faellesskabet har imidlertid vaeret betydelig stoerre end importen i hele denne periode (op til 10 gange stoerre i 1992 og 5 gange stoerre i 1995).

Priserne afhaenger staerkt af produktionsprocessen og dermed af slutproduktets kvalitet, idet inddampet krystaliseret salt er det dyreste. I USA er priserne paa stensalt lavere, hvilket skyldes de lavere udvindingsomkostninger samt stordriftsfordele.

I perioden 1993-1996 dalede beskaeftigelsen i saltindustrien med ca. 8,5%. Dette er meget alvorligt for en sektor, som i Europa beskaeftiger naesten 8 mio. ansatte. Til sammenligning dalede antallet af ansatte i fremstillingsindustrien i alt med 4,2% i samme periode (i Faellesskabet). Dette giver henstillingerne i Kommissionens papir »Den europaeiske industris konkurrenceevne« ((SEK(96) 2121. )) endnu stoerre vaegt for saltindustriens vedkommende. Der boer fortsat traeffes foranstaltninger til at forbedre denne vigtige erhvervssektor, inden for rammerne af Faellesskabets generelle politik til fremme af industriens konkurrenceevne.