ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1668/98

af Ben Fayot (PSE) til Kommissionen

(29. maj 1998)

Om: Transportsikkerhed for nukleart braendsel

Kontrol i Frankrig har vist, at i 1997 var over en tredjedel af transporterne med brugt nukleart braendsel fra EDF's kraftvaerker til oparbejdsningsanlaegget La Hague radioaktive. De ansvarlige i COGEMA og EDF indroemmer, at der er blevet konstateret anormale radioaktivitetsvaerdier siden begyndelsen af 1990'erne.

Disse transporter vedroerer imidlertid ikke kun Frankrig, men ogsaa de omkringliggende lande. Fra Tyskland kommer der hvert aar 2.500 tons nukleart braendsel til oparbejdning, og det transporteres langs med den belgiske og luxembourgske graense gennem meget taet befolkede omraader.

Efter at et tog, der transporterede nukleart affald fra Lingen (D) via Apach til Sellafield (UK), blev afsporet i Apach (F) den 4. februar 1997, spurgte jeg allerede Kommissionen om, hvor sikre transporterne af radioaktive stoffer var.

Vil Kommissionen ikke via staaende sin arbejdsgruppe om transportsikkerhed for radioaktive stoffer beskaeftige sig med denne alvorlige funktionsforstyrrelse i Frankrig med henblik paa at sikre den europaeiske befolknings sikkerhed? Er foretagender, der fremstiller kerneenergi, virkelig fritaget for grundig ekstern kontrol i alle faser af haandteringen af radioaktive stoffer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(15. juli 1998)

Den 5. maj 1998 informerede den franske styrelse for nukleare anlaegs sikkerhed (DSIN) Kommissionen om problemerne omkring kontaminering af emballage og jernbanegodsvogne i Frankrig. Disse problemer blev behandlet i en meddelelse fra DSIN's repraesentant under moedet den 18. maj 1998 til Kommissionens staaende arbejdsgruppe for sikkerhed omkring transport af radioaktive materialer.

Kommissionen udtrykte sin bekymring om dette spoergsmaal, der ligeledes beroerer andre medlemsstater. Den staaende arbejdsgruppe har taget de forslag til korrigerende foranstaltninger til efterretning, som repraesentanten for DSIN fremlagde. Det drejer sig om tekniske og administrative foranstaltninger og omfatter ogsaa oplysning af offentligheden.

Det er op til myndighederne i hver af de beroerte medlemsstater at ivaerksaette de noedvendige udbedrende foranstaltninger og de aktioner, de finder paakraevet for at overholde forordningerne paa sikkerhedsomraadet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1750/98

af Herbert Boesch (PSE) til Kommissionen

(5. juni 1998)

Om: Markedsordningen for sukker og EU's limonadeproduktion

I henseende til vaerdi har sukker den stoerste andel ved fremstillingen af limonade. Men sukker er omfattet af markedsordningen og ligger paa en pris af ca. 10 ATS pr. kg. Det betyder, at limonadeproducenterne i EU maa koebe sukker til en forhoejet pris, mens f.eks. Schweiz kan koebe sukker til priser paa verdensmarkedet henholdsvis det stoettede "EU-sukker". Saaledes faar limonadeproducenterne i Schweiz en klar konkurrencefordel over for limonadeproducenterne i EU. De markedsfoerer deres billigere limonade paa EU's marked og fortraenger saaledes "EU-limonade".

Paa denne baggrund vil jeg gerne stille foelgende spoergsmaal:

1. Hvordan beskytter EU-Kommissionen limonadeproducenter i EU mod billige limonadeprodukter fra Schweiz, som er stoettet med EU-skattepenge?

2. Foreligger der i Kommissionen skoen over, hvor mange arbejdspladser der gaar tabt i Unionen som foelge af den ovennaevnte politik?

3. Forestaar der en reform af markedsordningen for sukker? Hvilke muligheder mener Kommissionen i benaegtende fald der er for de beroerte virksomheder for trods disse EU-selvskabte problemer at kompensere for den opstaaede ulempe?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(23. juli 1998)

Limonadesalgsordningen mellem Faellesskabet og Schweiz er fastlagt i 2. protokol til frihandelsaftalen med Schweiz fra 1972. Ifoelge ordningen gives importen af disse produkter af schweizisk oprindelse fuldstaendig fri fra 1. juli 1977.

Udviklingen i handlen med disse produkter fra aftalens ikrafttraedelse og indtil 1995 ser ikke ud til at have voldt stoerre problemer i medlemsstaterne.

Da OEstrig, Finland og Sverige blev optaget i EU, forhandlede Kommissionen sammen med Raadet en aftale paa plads med Schweiz, som skulle tage hensyn til den traditionelle samhandel mellem Schweiz og de nye medlemsstater, og specielt OEstrig. Siden 1995 har Schweiz aabnet for en aarlig kvote paa 32 mio. liter afgiftsfri import af limonade fra Faellesskabet.

Ifoelge Kommissionens statistiske data har EU's udvidelse faktisk medfoert en stigning i Faellesskabets import af limonade og andre ikke-alkoholiske drikkevarer (med undtagelse af vand) fra Schweiz (fra 13,8 mio. ECU i 1994 til 18,1 mio. ECU i 1997). Der har imidlertid vaeret en tilsvarende stigning i Faellesskabets eksport af disse varer til Schweiz (fra 13,8 mio. ECU i 1994 til 20,4 mio. ECU i 1997).

I det foreliggende forslag til reform af den faelles landbrugspolitik, er der ikke stillet specielle forslag om markedsordningen for sukker. I forbindelse med droeftelserne i Raadet (landbrugsministrene) er Kommissionen ikke blevet opfordret til at stille forslag om markedsordningen for sukker.

Kommissionen afventer et mandat fra Raadet, saa den kan indlede formelle forhandlinger med Schweiz om tilpasningen af 2. protokol til frihandelsaftalen. I mellemtiden har Kommissionen allerede indledt tekniske kontakter med myndighederne i Schweiz for at diskutere spoergsmaal om limonadesamhandlen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1053/98

af Jonas Sjoestedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(6. april 1998)

Om: Veterinaerkontrol med fisk

Ifoelge EU's bestemmelser skulle veterinaerkontrollen af importeret fisk fra tredjelande til EU gennemfoeres meget hyppigere fra januar 1997.

Hvor ofte blev der i gennemsnit foretaget veterinaerkontrol af ladninger af fisk fra Chile og Canada i 1995, 1996 og 1997?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. maj 1998)

Raadets direktiv 90/675/EOEF af 10. december 1990 fastsaetter principperne for tilrettelaeggelse af veterinaerkontrollen for tredjelandsprodukter, der foeres ind i Faellesskabet(1). Der er fastsat tre typer kontrol: dokumentkontrol, identitetskontrol og fysisk kontrol. Dokument- og identitetskontrol skal udfoeres for hvert vareparti. I den henseende er partierne af fiskeriprodukter fra Chile og Canada saaledes blevet kontrolleret med en hyppighed paa 100 % i 1995, 1996 og 1997.

Hvad angaar den fysiske kontrol, skal der henvises til Kommissionens beslutning 94/360/EF(2), senest aendret ved beslutning 97/139/EF(3). Fra den 1. januar 1997 gaelder foelgende hyppigheder for hele Faellesskabet:

- 20 % for fiskerivarer i hermetisk lukkede beholdere, der goer dem stabile ved omgivelsestemperaturer, fersk og frosset fisk og toerrede og saltede fiskerivarer

- 50 % for andre fiskerivarer end ovennaevnte.

Foer den 1. januar 1997 havde medlemsstaterne mulighed for at opretholde deres egen kontrolhyppighed. Ifoelge de generelle oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, var situationen i medlemsstaterne meget forskelligartet (fra 2 % til 100 %). Beregning af gennemsnit for 1995 og 1996 er ikke relevant i den forbindelse.

(1) EFT L 373 af 31.12.1990. Dette direktiv er netop afloest af Raadets direktiv 97/78/EF (EFT L 24 af 30.1.1998).

(2) EFT L 158 af 25.6.1994.

(3) EFT L 55 af 24.2.1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2028/98

af Panayotis Lambrias (PPE) til Kommissionen

(7. juli 1998)

Om: Bekymring hos foraeldre til boern paa Europaskolen i Uccle over indtagelsen af farlige og giftige stoffer samt alkohol i skolen

Paa det samlede foraeldremoede paa Europaskolen i Uccle den 12. februar 1998 udtrykte foraeldrene deres dybe bekymring over det oegede forbrug af forbudte, giftige stoffer, alkohol og tobak blandt eleverne inden for skolens omraade. Samtidig gav de udtryk for deres overraskelse over den markante lempelse af disciplinen og protesterede imod skolens beslutning om at standse oplysningen af eleverne om de risici, der er forbundet med indtagelsen af narkotika. De erklaerede sig samtidig parate til at samarbejde med skolen i bestraebelserne paa at oplyse og beskytte eleverne.

Agter Kommissionen at rette henstillinger til det oeverste raad for Europaskolerne og traeffe foranstaltninger for at sikre, at

1. eleverne i Europaskolen i Uccle paa korrekt vis og loebende informeres om risiciene forbundet med brug af narkotika?

2. der traeffes foranstaltninger med henblik paa at foere kontrol med og omgaaende standse forbruget af farlige, giftige stoffer og alkohol paa skolen i Uccle?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(5. august 1998)

Europaskolen i Uccle har en effektiv strategi til information af eleverne om farerne ved de mildere former for narkotika. I de sidste to aar har en gruppe laerere i samarbejde med foraeldrene og under ledelse af en international ekspert udarbejdet et oplysningsprogram om narkotiske stoffers vanedannende virkninger. I forbindelse hermed undervises der et vist antal timer i emner af videnskabelig og etisk art. I hver sprogafdeling er der udpeget en koordinator af narkotikaprogrammet, som udoever sit hverv under tilsyn af laerergruppen. I det sidste aar har der vaeret afsat to aktionsdage til behandling af narkotikarelaterede problemer.

Hvad angaar foranstaltninger til hindring af elevernes indtagelse af narkotiske stoffer og alkohol udoever skolen en regelmaessig og effektiv kontrol baade med eleverne og med skolens omraade paa trods af de vanskeligheder, der er forbundet med at overvaage 3 500 elever. Skolen har taget skrappe forholdsregler i anvendelse over for de elever, der har overtraadt reglerne, og skolens politik paa omraadet er velkendt af baade elever og foraeldre.

Kommissionen, der har en repraesentant i bestyrelsen for Europaskolen i Uccle er sammen med repraesentanten for det OEverste Raad, skolens ledelse, repraesentanter for laererkorpset samt foraeldre og elever til stadighed opmaerksom paa den problemstilling, det aerede medlem naevner. Paa det seneste moede i skolens bestyrelse, den 25. maj 1998, deltog alle beroerte parter i en laengere diskussion om dette emne.

Ved beslutning af det OEverste Raad afsaettes der hvert aar bevillinger paa den enkelte skoles budget til finansiering af informationskampagner om narkotiske stoffer og faren for afhaengighed.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2082/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. juli 1998)

Om: Stoette til smaa og mellemstore virksomheder i skibsindustriomraadet i Perama

I skibsindustriomraadet Perama findes mange smaa eller mellemstore virksomheder, som hovedsagelig beskaeftiger sig med vedligehold af skibe. Disse virksomheder bidrager til at bekaempe den voksende arbejdsloeshed i omraadet. Gennem de senere aar har de haft mange problemer, som har medfoert, at beskaeftigelsen i disse virksomheder ogsaa er faldet, selvom de udfoerer kvalitetsarbejde og har indfoert en maengde innovationer. Problemerne vedroerer hovedsagelig modernisering og finansiering af virksomhederne samt deres muligheder for at optage laan.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe med henblik paa at loese de ovennaevnte virksomheders problemer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(17. september 1998)

Kommissionen er klar over den vigtige rolle, smaa og mellemstore virksomheder (SMV'er) inden for skibsvaerftsindustrien i Perama (Athen) spiller set ud fra en oekonomisk og arbejdsmarkedsmaessig synsvinkel. Disse virksomheder beskaeftiger sig hovedsagelig med reparation af skibe. De er saaledes med til at bevare skibsfarten og bidrager i vaesentligt omfang til sikkerheden paa havet.

Men vaerftssektoren, navnlig den del, der beskaeftiger sig med vedligeholdelse af skibe, er underlagt restriktive regler hvad angaar ydelsen af stoette, i betragtning af det kapacitetsoverskud der findes inden for denne sektor.

Paa trods af deres fleksibilitet med hensyn til at staa til raadighed, naar der er brug for dem, og paa trods af at de leverer arbejde af hoej kvalitet, er det for stoerstedelen af deres ordrers vedkommende naesten umuligt at lave en forudprogrammering, og ordrerne afhaenger for det meste af eksterne faktorer.

Der er flere SMV'er, der ikke ejer vaerfterne, men de lejer dem i takt med behovet.

Under disse omstaendigheder er finanssektoren undertiden toevende med at tilbyde laan til at finansiere moderniseringen af vaerfterne. Dertil kommer, at de laan, bankerne tilbyder, som foelge af risikoen er til en hoejere rente, end den, de stoerre virksomheder inden for sektoren skal betale.

SMV'er inden for vaerftsindustrien, som oensker at gennemfoere en modernisering af deres materiel, er i princippet berettiget til stoette fra de europaeiske strukturfonde, og derfor vil Faellesskabet kunne stoette deres bestraebelser, naar blot der ikke sker en foroegelse af produktionskapaciteten.

Hvad angaar SMV'ernes muligheder for at optage laan, er Kommissionen klar over, hvor vanskeligt mange europaeiske SMV'er har ved at opnaa gunstige laan paa mellemlang og lang sigt. Kommissionen vil tage dette spoergsmaal op paa rundbordskonferencen for banker og SMV'er, som afholdes i efteraaret 1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1630/98

af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen

(27. maj 1998)

Om: AArsrapport om Samhoerighedsfonden (1996)

Forespoergslen vedroerer aarsrapporten om Samhoerighedsfonden (1999) (KOM(97) 0302 endel.). Rapporten beskriver samhoerighedsfondens aktiviteter i 1996, et aar som har vist sig at vaere et noegleaar ud fra mange aspekter.

Samhoerighedsfonden er blevet fuld operationel, og det er muligt at foretage en ex-post vurdering af afsluttede projekter. 1996 blev ligeledes et aar for midtvejsvurdering af, om medlemsstaterne er stoetteberettigede; det var ligeledes foerste gang, at medlemsstaternes gennemfoerelse af oekonomiske konvergensprogrammer blev kontrolleret samt for Kommissionens gennemfoerelse af princippet om konditionalitet.

Agter Kommissionen at goere medlemsstaterne opmaerksom paa, at det er noedvendigt at foretage en bedre regional fordeling af investeringer ved navnlig at henvise til landdistrikterne og de daarligst stillede byomraader?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(1. juli 1998)

Gennem Samhoerighedsfonden ydes der finansiel bistand til de daarligst stillede medlemsstater, der har et BNP pr. indbygger paa under 90 % af EU-gennemsnittet, saa de kan opnaa et baeredygtigt underskud paa budgettet samtidig med, at de kan bevare et hoejt investeringsniveau, naar det gaelder offentlige investeringer i transport og miljoe.

Et af Samhoerighedsfondens maal er at bekaempe regionale skaevheder i den oekonomiske aktivitet, og fonden kan ikke yde bistand til specifikke aktiviteter i landdistrikter eller byer.

Det er op til medlemsstaterne at tage initiativ til at indsende ansoegninger om bistand fra Samhoerighedsfonden til projekter inden for transeuropaeisk transportinfrastruktur og miljoe. Kommissionen kan ikke afvise en bestemt ansoegning paa grund af et projekts beliggenhed.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1855/98

af Marie-Noëlle Lienemann (PSE) til Kommissionen

(5. juni 1998)

Om: Crédit Lyonnais

Hvilke forholdsregler har Kommissionen truffet, efter at der er udarbejdet et udkast til aftale med Crédit Lyonnais med det formaal at fastholde det eksisterende beskaeftigelsesniveau i alle afdelinger og filialer af Crédit Lyonnais?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(6. juli 1998)

Efter en aftale med den franske regering om modydelserne for den meget betydelige stoette til Crédit Lyonnais vedtog Kommissionen den 20. maj 1998 en beslutning om tilladelse til yderligere stoette til banken. Stoetten kommer oven i den stoette, Kommissionen godkendte allerede i 1995 og 1996, dvs. et samlet anslaaet stoettebeloeb paa mellem 102 og 147 mia. FRF, hvilket er et hidtil uset stoettebeloeb i EU's historie.

Kommissionen har ikke indgaaet nogen aftale med Crédit Lyonnais. De franske myndigheder er Kommissionens eneste kontakt paa statsstoetteomraadet. I forbindelse med en omstruktureringsstoette som denne paahviler det de franske myndigheder at fremlaegge en omstruktureringsplan for den stoettemodtagende virksomhed, der i saa hoej grad som muligt er forenelig med deres beskaeftigelsesmaal. Det er Kommissionens opgave at sikre, at de arbejdspladser, der i givet fald bevares takket vaere en saadan stoette, ikke skader beskaeftigelsen i de oevrige medlemsstater i et omfang, der strider mod den faelles interesse. Paa basis af den netop afsluttede procedure mener Kommissionen, at stoetten til Crédit Lyonnais er forenelig med den faelles interesse, og at den ikke har ovennaevnte virkning, navnlig fordi Crédit Lyonnais tvinges til at nedskaere sit aktivitetsniveau drastisk, saaledes at nettobankprovenuet falder med en tredjedel i forhold til ultimo 1994. Begraensning af statsstoette og indfoerelse af modydelser for de mindst rentable stoettemodtagende kreditinstitutter er med til at sanere banksektoren, hvilket bidrager til, at sektoren paa lang sigt kan udvikle sig til en konkurrencedygtig finansiel sektor i Europa, samt til at naa Kommissionens og medlemsstaternes maal paa beskaeftigelsesomraadet.

Kommissionen er meget bevidst om de beskaeftigelsesmaessige foelger af omstruktureringer og opfordrer til dialog paa arbejdspladsen i saadanne tilfaelde. Den industrielle omstilling vil kun kunne gennemfoeres, hvis der paa alle niveauer sikres en effektiv og konstruktiv dialog mellem arbejdsmarkedets parter, foerst og fremmest i de enkelte virksomheder, og navnlig om saa vigtigt et omraade som beskaeftigelse. Det er ligeledes en af anbefalingerne fra gruppen paa hoejt plan om de oekonomiske og sociale foelger af de industrielle aendringer, som Det Europaeiske Raad har nedsat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1812/98

af Felipe Camisón Asensio (PPE) til Kommissionen

(11. juni 1998)

Om: Euro-regionalt projekt for vejtelematik i korridoren mellem Lissabon og Madrid

Kommissionen er i faerd med at udvikle en raekke euro-regionale vejtelematikprojekter inden for Unionens rammer, som f.eks. det saakaldte ARTS, der gaar fra Lissabon til Frankrig gennem det nordvestlige Spanien, og i denne forbindelse bedes Kommissionen besvare foelgende spoergsmaal:

Hvad har forhindret Kommissionen i at planlaegge et andet euro-regionalt projekt for vejtelematik i korridoren mellem Lissabon og Madrid gennem Extremadura-regionen? Er der udsigter til et saadant projekt og i givet fald hvornaar?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(29. juli 1998)

Euro-regionalprojektet ARTS udvikles som led i de projekter, der finansieres af Faellesskabet via budgetkontoen for de transeuropaeiske transportnet (TEN).

Projektet tog sin begyndelse i efteraaret 1997, og dets sigte er at forbedre kontinuiteten i og kvaliteten af vejtrafikstyringen og trafikinformationstjenesterne i de vigtigste internationale transportkorridorer mellem Spanien, Frankrig og Portugal. Den sydlige korridor Lissabon-Evora-Mérida-Madrid via regionen Extremadura er en del af dette projekt.

Kommissionen overvejer at give yderligere stoette til projektet i 1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1792/98

af Anna Karamanou (PSE) til Kommissionen

(11. juni 1998)

Om: Ligestilling og usikre arbejdsforhold

I henhold til de seneste Eurostat-resultater vinder halvtids- og deltidsarbejde fortsat terraen i forhold til fast arbejde og heltidsarbejde i alle EU-landene, og det er navnlig unge og kvinder, der er ansat i ustabile, perspektivloese og lidet indbringende stillinger. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen paa denne baggrund at traeffe for at vende denne negative tendens, der undergraver ligestillingen paa arbejdsmarkedet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(3. august 1998)

Ifoelge arbejdsstyrkeundersoegelsen fra 1996(1) var 16,3 % af alle arbejdstagere ansat paa deltid. Imidlertid arbejdede kun 5,4 % af de mandlige arbejdstagere paa deltid mod 31,5 % af de kvindelige arbejdere. Ud fra et ligestillingssynspunkt er det derfor utrolig vigtigt at sikre bedre vilkaar, rettigheder og status for deltidsansatte.

Det er Kommissionens opfattelse, at Raadets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedroerende deltidsarbejde, der er indgaaet af Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (Unice), Det Europaeiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) og Den Europaeiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS)(2), har betydet et stort skridt fremad paa dette omraade. Rammeaftalen har foerst og fremmest til formaal at forhindre enhver form for forskelsbehandling af deltidsansatte og at forbedre kvaliteten af deltidsarbejde. Desuden sigter aftalen paa at lette udviklingen af deltidsarbejde paa frivillig basis og at bidrage til en fleksibel tilrettelaeggelse af arbejdstiden. I aftalen opfordres medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter til at identificere og overveje hindringer af juridisk eller administrativ art, der kan begraense mulighederne for deltidsarbejde, og hvor det er hensigtsmaessigt at fjerne disse hindringer.

Arbejdsmarkedets parter foerer for tiden tilsvarende forhandlinger om tidsbegraensede kontrakter, og Kommissionen haaber, at det ogsaa paa dette vigtige omraade vil vaere muligt at faa indgaaet en rammeaftale.

Kommissionen henleder i oevrigt det aerede medlems opmaerksomhed paa de mange afgoerelser, som EF-Domstolen allerede har truffet vedroerende forbud mod forskelsbehandling af deltidsansatte med hensyn til loen(3) eller forfremmelse(4).

(1) Eurostat, Statistics in focus - Population and social conditions, 1997/8.

(2) EFT L 14 af 20.1.1998.

(3) Sag C-457/93, Kuratorium fuer Dialyse und Nierentransplantation e.V. mod Johanna Lewark, Samling af Afgoerelser 1996, s. I-243.

(4) Sag C-1/95, Hellen Gerster mod Freistaat Bayern, Samling af Afgoerelser 1997, s. I-5253.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1933/98

af Esko Seppaenen (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. juni 1998)

Om: EU og bekaempelse af plantesygdomme

Det er almen kendt, at der bevilges EU-budgetmidler til bekaempelse af kvaegsygdomme, herunder BSE og svinepest.

Desuden er der fra visse lande kommet meldinger om nye plantesygdomme, som er kommet til Europa fra Sydamerika. Kan Kommissionen oplyse, hvilke plantesygdomme der er tale om og hvordan de er kommet til Europa?

Er der tale om forsoemmelser i forbindelse med graensekontrollen og hvordan agter man at bekaempe disse sygdomme?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(27. juli 1998)

Kommissionen er bevidst om den risiko, som indfoerslen i EU af planter og planteprodukter fra tredjelande udgoer for plantesundheden.

Kommissionen goer det aerede parlamentsmedlem opmaerksom paa, at der indfoertes en faelles plantesundhedsordning ved Raadets direktiv 77/93/EOEF(1), senest aendret ved Kommissionens direktiv 98/2/EF af 8. januar 1998 om foranstaltninger mod indslaebning i Faellesskabet af skadegoerere paa planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Faellesskabet(2). De "fytosanitaere bestemmelser" vedroerer "karantaeneskadegoerere", navnlig for saa vidt angaar materialer til plantning og andre materialer, som er af saerlig betydning for sundheden for planter, som f.eks. trae, kartofler og citrusfrugter samt dele til udsmykning (afskaarne blomster og grene) fra visse arter.

Ved import paahviler det medlemsstaterne ved hjaelp af plantesundhedskontrol at sikre, at disse krav er opfyldt. I tilfaelde af, at partier eller delpartier ikke opfylder kravene i naevnte direktiv, for eksempel hvis en given sending indeholder skadegoerere, tilbageholder medlemsstaterne denne med henblik paa at forhindre, at disse skadegoerere indfoeres i Faellesskabet. Saadanne tilbageholdelser meddeles desuden til de oevrige medlemsstater og til Kommissionen. Saaledes blev der i 1995 indgivet 11 meddelelser om tilbageholdelse af skadegoerere paa planteprodukter fra lande i Sydamerika. I baade 1996 og 1997 tilbageholdtes 8 sendinger, og i de foerste seks maaneder af 1998 blev 3 partier planteprodukter fra den del af verden tilbageholdt.

Kommissionen overvaager, at medlemsstaternes plantesundhedskontrol ved Faellesskabets graenseovergangssteder er effektiv, og Kommissionen har ikke konstateret forsoemmelser i forbindelse med kontrollen med indfoersel af produkter fra lande i Sydamerika.

(1) EFT L 26 af 31.1.1977.

(2) EFT L 15 af 21.1.1998.