SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1523/99

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Måling af dioxinindholdet i levnedsmidler

I en skrivelse fra juni 1999 oplyser det tyske Bund für Lebensmittelrecht und Lebensmittelkunde (BLL), at de belgiske myndigheder erklærer slutprodukter dioxinfri, selv om der kun lægges målinger af 7 pcb-stoffer til grund herfor. Denne målemetode kan eventuelt anvendes i forbindelse med spild- og smøreolier, men ikke på levnedsmiddelområdet.

1. Har de belgiske myndigheder orienteret Kommissionen om denne kritisable målemetode?

2. Er Kommissionen enig i, at der ikke må anvendes vilkårlige målemetoder på grund af det store risikopotentiel i forbindelse med pcb-stoffer?

3. Er Kommissionen enig i, at en toleranceværdi på 1-4 pg/kg er helt meningsløs og vilkårlig og ikke garanterer, at sundhedsfarer er udelukket?

4. Hvornår vil Kommissionen fastsætte grænseværdier for dioxin i levnedsmidler for at sætte en stopper for den skandaløse situation med manglende beregning af grænseværdier og uforsvarlig selvregulering i levnedsmiddelindustrien?

5. Er Kommissionen orienteret om, at det amerikanske Environmental Protection Agency (EPA) ligger inde med resultaterne af nye undersøgelser, som påviser, at langt flere pcb-stoffer (end de kun syv stoffer, vi regner med) må klassificeres som toksiske? Har Kommissionen kendskab til disse undersøgelser? Hvilke konsekvenser vil den drage heraf?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(15. oktober 1999)

Den kontaminering af levnedsmidler, Belgien den 27. maj 1999 meddelte Kommissionen og de andre medlemsstater, karakteriseres ved et unormalt højt dioxinindhold i genbrugsfedtstoffer, som ved et uheld blev anvendt til foder i visse bedrifter, der opdrætter fjerkræ, svin og kvæg.

Kommissionen har gennemgået de forskellige undersøgelser af denne særlige kontaminering, der har været foretaget i Belgien. Disse undersøgelser viser, at den kan påvises i fedtstoffer gennem tilstedeværelsen af 7 indikatorer for polychlorerede biphenyler (pcb), nr. 28, 52, 101, 118, 138, 153 og 180. Denne målemetode egner sig ikke til andre dioxinkontamineringer i andre sammenhænge. Der skal da bruges andre pcb-indikatorer for dioxinkontaminering eller andre indikatorer i tilfælde, hvor dioxinkontamineringen ikke står i forbindelse med tilstedeværelsen af pcb. I ethvert tilfælde af utilsigtet kontaminering med dioxiner søger man således de mest pålidelige indikatorer, som ikke i alle tilfælde er de mest giftige.

Da eftersporing af dioxiner i levnedsmidler tager lang tid, koster mange penge og kræver et omfattende teknisk udstyr, er det kun få laboratorier, der kan påtage sig denne form for analyser. I tilfælde af en mere omfattende undersøgelse er det derfor altid at foretrække at gennemføre billigere og hurtigere analyser ved hjælp af pcb-stofferne, som er pålidelige, og som trods alt giver mulighed for identifikation af kontaminerede produkter, og som i givet fald kan føre til eftersøgning af dioxiner.

I spørgsmålet om fastsættelse af grænseværdier for dioxinindholdet i levnedsmidler indledte Kommissionen i juni 1998 en tilbundsgående undersøgelse af de kontamineringsniveauer, der var konstateret i levnedsmidler i flere medlemsstater. Denne undersøgelse indgår i programmet for videnskabeligt samarbejde mellem medlemsstaterne (SCOOP). De foreløbige resultater af denne undersøgelse, som skulle være klar i nær fremtid, samt resultaterne af det igangværende arbejde i Det Fælles Forskningscenter og Instituttet for Referencemålinger og -materialer vil gøre det muligt at få et bedre skøn over risikoen og vil danne grundlag for senere overvejelser.

Indtil der foreligger elementer, der giver Kommissionen mulighed for at udtale sig om grænseværdier for dioxiner i levnedsmidler, har den som udgangspunkt valgt den videnskabelige evaluering fra Verdenssundhedsorganisationen (WHO), som har anbefalet en daglig toleranceværdi på 1-4 pg pr. kg kropsvægt for dioxiner. Da WHO fastsatte denne værdi, ønskede den at sikre den menneskelige sundhed mest muligt, idet den samtidig erkendte, at der findes en underliggende dioxinrisiko i alle industrialiserede lande. De tilsynsordninger, der er etableret i disse lande, herunder i medlemsstaterne, tog indtil 1999 i alt væsentligt sigte på at hindre markedsføring af kontaminerede mælkeprodukter og mælk. Kommissionen vil foreslå medlemsstaterne at efterforske dioxiner og pcb-stoffer i alle kød- og fiskeprodukter og afledte produkter fra år 2000.