SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2814/97 af Reino Paasilinna (PSE), Riitta Myller (PSE), Pertti Paasio (PSE), Maj Theorin (PSE), Tommy Waidelich (PSE), Carole Tongue (PSE), Dietrich Elchlepp (PSE) og Philippe De Coene (PSE) til Kommissionen (1. september 1997)

Om: Kommissionens procedure for udvaelgelse af faglige bistandskonsulenter

EU gennemfoerer et udviklingsprogram, som har til formaal at forbedre oekonomien og levevilkaarene i de mindre udviklede lande. Projekterne, der kraever faglig bistand, gennemfoeres af konsulentvirksomheder eller grupper af virksomheder, der udvaelges af Kommissionen.

Udvaelgelsesproceduren varierer en del inden for Kommissionen. Hver enkelt GD synes at have sin egen procedure, som er temmelig uklar og bestemt ikke gennemsigtig. Vi er isaer blevet opmaerksomme paa GD I's praksis, da vi mener, at den ikke sikrer, at den bedste kandidat udvaelges. Konsekvenserne heraf er, at de fastsatte maal ikke opnaas og deraf foelgende spild af penge. I proceduren fastsaettes der en graense for minimumskvalifikationer for tekniske bud. Derefter aabnes de finansielle bud fra virksomheder, som mindst har opnaaet de kraevede minimumspoints for deres tekniske bud, og kontrakten gives til det billigste bud. Der gives ikke points for et teknisk bud, hvis kvalitet ligger over minimumsniveauet.

Systemet begunstiger lande med lave loenniveauer. Det tilskynder ogsaa til, at der tilbydes mindre erfarent og kvalificeret personale, der lige netop opfylder minimumskvalifikationkravene. Mindre kvalificerede teams indebaerer ogsaa en oeget arbejdsbyrde for Kommissionen ved overvaagningen af programmet. Udviklingsprojekter vedroerer normalt meget vanskelige tekniske, socio-oekonomiske og oekonomiske omraader. De kraever derfor hoejtkvalificerede og erfarne teams, der skal kunne samarbejde gnidningsloest med projektindskydere og finde loesninger paa de komplicerede problemer, der er tale om. Hoej kvalitet er i baade EU's og navnlig i modtagerlandets interesse.

Hvad vil Kommissionen goere for at skabe et system, som vil laegge stoerre vaegt paa det tekniske bud i forhold til det finansielle bud, og som vil sikre, at der tages passende hensyn til kandidater med teams af hoej kaliber og saaledes vil resultere en mere omkostningseffektiv projektgennemfoerelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marín (14. oktober 1997)

Udvaelgelsen af virksomheder, der tilbyder faglig bistand til gennemfoerelse af Faellesskabets udviklingsprogram, foregaar efter de principper, der er fastsat i blandt andet afsnit IX i finansforordningen ((EFT L 356 af 31.12.1977. )) vedroerende Faellesskabets almindelige budget.

Ifoelge artikel 118, stk. 1, indgaas aftaler om tjenesteydelser og tekniske samarbejdsaktioner efter begraenset udbud. Kommissionen opstiller en begraenset liste over tilbudsgivere paa grundlag af kriterier, som sikrer, at disse tilbudsgivere er i besiddelse af de fornoedne kvalifikationer og den fornoedne faglige erfaring og uafhaengighed, og saaledes at der samtidig tages hensyn til, om de vil kunne paatage sig den paagaeldende opgave.

Kontrakterne gaar til det oekonomisk set mest fordelagtige bud, som det er fastsat i finansforordningens artikel 117. Ved tildelingen tages der hensyn til prisen paa ydelserne efter en stringent teknisk udvaelgelse, som er baseret paa forud fastlagte kriterier, der fremgaar af udbudsmaterialet, saa som teknisk vaerdi, kvalitet og udfoerelsesfrist.

Derfor skal det af udbudsmaterialet fremgaa, hvilke tekniske specifikationer der kraeves med hensyn til buddet, og det skal indeholde en praecis beskrivelse af, hvilken profil de eksperter, der i givet fald skal deltage, skal have. Der vil altid vaere tale om eksperter paa hoejt niveau, der har en forsvarlig videregaaende uddannelse og relevant erfaring inden for emneomraadet eller med regionen.

Tilbuddene evalueres og klassificeres efter teknisk kvalitet. Kontrakten tildeles den tilbudsgivende, der har fremsat det teknisk set bedste bud, hvor omkostningseffektiviteten er stoerst. Der er altsaa paa ingen maade tale om en automatisk tildeling paa grundlag af prisen, men om en komplet vurdering af, hvilke bud der viser sig oekonomisk mest fordelagtige.