SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0662/03

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(6. marts 2003)

Om: Små og mellemstore virksomheders pligt til at offentliggøre regnskaber

Oplysningerne i statstidende (Amtsblatt) om små ikke-børsnoterede kapitalselskabers regnskaber sparer ganske vist dem, der har interesse heri, for hver dag at skulle kontrollere handelsregisteret, men ikke for den daglige kontrol i statstidende for at finde ud af om et bestemt kapitalselskab allerede har forelagt sine regnskaber i erhvervs- og selskabsstyrelsen (Firmenbuch). Man burde derfor, hvis man virkelig vil forenkle retsforskrifterne i det indre marked (4. SLIM-fase/Simpler Legislation for the Single Market) give de mange små ikke-børsnoterede kapitalselskaber mulighed for at indlevere deres regnskaber i konventionel papirform. Erhvervs- og selskabsstyrelsen bør være forpligtet til at registrere dem, lagre dem i elektronisk form og stille dem til rådighed i forbindelse med forespørgsler. Alle interesserede bør have mulighed for at kunne undersøge direkte i erhvervs- og selskabsstyrelsen, om regnskaberne er forelagt. Derved kunne man spare offentliggørelsen i statstidende og udgifterne hertil, og ingen ville have problemer med at få oplysninger vedrørende offentliggørelsen. Dette ville være en betydelig forenkling af retsforskrifterne og ville alene i Østrig aflaste cirka 100 000 små kapitalselskaber.

Er det korrekt, at kreditorer, kreditoplysningsbureauer og lignende organisationer hhv. virksomheder eller konkurrenter, der normalt alligevel har onlineadgang til erhvervs- og selskabsstyrelsens oplysninger og dermed også til den der registrerede afgørelse om den seneste offentliggørelse af regnskaberne, normalt automatisk er interesserede i oplysninger om offentliggjorte regnskaber? Hvis dette er tilfældet, hvad er så fordelen ved, at små ikke-børsnoterede kapitalselskaber (som f.eks. anpartsselskaber) har pligt til i et statstidende at meddele, at et sådant dokument er forelagt, hvis alle erhvervs- og selskabsstyrelser fra 2005 alligevel er forpligtet til at konvertere de regnskaber, der er afleveret i papirform, til elektronisk form, så der kan rettes forespørgsler online? Er det ikke muligt i samme omgang og uden at det går ud over gennemskueligheden, at forenkle selskabsbestemmelserne, så de fleste små kapitalselskaber fritages for denne retlige forpligtelse og spares for udgifterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. april 2003)

Kommissionen gør opmærksom på, at denne forespørgsel i stort omfang er identisk med det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-1629/02(1).

Kommissionen henviser derfor det ærede medlem til svaret på denne forespørgsel, som stadig er gyldigt. For at undgå enhver misforståelse vil Kommissionen gerne præcisere følgende.

Det ærede medlems skriftlige forespørgsel vedrører bestemmelsen i artikel 3 i Rådets første direktiv 68/151/EØF af 9. marts 1968 (det første selskabsretsdirektiv)(2), hvorefter alle dokumenter og oplysninger henlægges i aktmappen eller indføres i registeret, og dokumenter og oplysninger skal bekendtgøres i den dertil af medlemsstaten bestemte nationale offentlige tidende enten i form af en fuldstændig gengivelse eller gengivelse i uddrag eller i form af en henvisning til, at dokumentet er henlagt i aktmappen eller er indført i registret.

Med hensyn til begrundelsen for at kræve en sådan offentliggørelse bekræfter Kommissionen, at det er nødvendigt at sikre, at tredjemand underrettes behørigt om, at der er blevet henlagt nye dokumenter i aktmappen eller indført nye oplysninger i registret. Uden en sådan offentliggørelse ville tredjemand hver dag skulle søge oplysninger i registret for at fastslå, om der er sket ændringer. Kommissionen er enig med det ærede medlem i, at tredjemand ikke er fritaget for dagligt at søge oplysninger i den pågældende nationale offentlige tidende. Kommissionen gør dog opmærksom på, at det med den ordning, der er gældende i henhold til det første direktiv, er betydeligt mindre omstændeligt og mindre omkostningskrævende hver dag at søge oplysninger i den nationale offentlige tidende end i registre af

følgende grunde: a) i medlemsstater, hvor registrering af dokumenter og oplysninger sker decentralt, vil det være nødvendigt at søge oplysninger i flere registre hver dag, mens den nationale offentlige tidende er en central informationskilde og b) i alle medlemsstater vil det være nødvendigt hver dag at søge oplysninger i et eller flere registre for alle selskaber, som er af interesse for tredjemand, mens den nationale offentlige tidende frembyder den fordel, at den eksplicit fokuserer på de selskaber, for hvilke der er blevet indgivet nye dokumenter eller indført nye oplysninger i registret.

Med hensyn til de omkostninger, en sådan offentliggørelse medfører for små selskaber, vil Kommissionen for det første gerne gøre opmærksom på, at artikel 3 i det første direktiv ikke kræver offentliggørelse af hele dokumentet i den nationale offentlige tidende. Det står medlemsstaterne frit for at begrænse offentliggørelsen til en reference til de pågældende dokumenter for at reducere selskabernes omkostninger i forbindelse med offentliggørelsen.

For det andet henviser Kommissionen til sit direktivforslag om ændring af det første selskabsretsdirektiv, som blev vedtaget den 3. juni 2002(3). Med hensyn til offentliggørelse i en national offentlig tidende vil medlemsstaterne fremover kunne tilbyde den nationale offentlige tidende i elektronisk form: Kommissionen forventer, at beslutningen om at anvende moderne teknologi til offentliggørelse af den nationale offentlige tidende vil reducere selskabernes udgifter til offentliggørelse.

I henhold til samme forslag vil medlemsstaterne endelig også kunne erstatte offentliggørelsen i den nationale offentlige tidende med lige så effektive medier (med forbehold af central og kronologisk adgang til selskabsoplysninger, som er en national offentlig tidendes primære anvendelsesformål). Ifølge forslaget skal medlemsstaterne give tredjemand elektronisk adgang til selskabsdokumenter og -oplysninger, hvilket ikke nødvendigvis indebærer, at alle registre skal have et netsted, hvor alle dokumenter og oplysninger er tilgængelige online som foreslået af det ærede medlem. Elektroniske medier dækker således en række forskellige teknologier, herunder f.eks. e-mail. Kommissionen gør dog opmærksom på, at adgang til oplysninger via et netsted er den løsning, som mange medlemsstater foretrækker, og at forslaget giver medlemsstaterne mulighed for at træffe foranstaltninger til nedsættelse af selskabernes omkostninger til offentliggørelse i en sådan situation. Hvis registrets netsted giver central og kronologisk adgang til selskabsoplysninger, vil der ikke længere kræves offentliggørelse i den nationale offentlige tidende.

(1) EUT C 52 E af 6.3.2003, s. 82.

(2) Rådets første direktiv af 9. marts 1968 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk.2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994, EFT L 65 af 14.3.1968.

(3) EFT C 227 E af 24.9.2002. Europa-Parlamentet vedtog betænkning af Lehne på sit plenarmøde den 12. marts 2003.