ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1308/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(27. april 2000)

Om: Ordning vedrørende tredjelandstransporter

I Italien er der gentagne gange opstået problemer i forbindelse med gennemførelsen af tredjelandstransporter. Resultatet er ofte, at de italienske myndigheder beslaglægger transportvirksomhedernes køretøjer.

I en administrativ aftale mellem Italien og Tyskland er det nu fastsat, at tyske transportvirksomheder kan afslutte en tredjelandstransport på italiensk territorium, hvis de råder over en tilsvarende bilateral tilladelse og først har transiteret køretøjets hjemland. Østrigske transportvirksomheder har imidlertid ikke en sådan mulighed, hvilket betyder, at de ikke kan afslutte en tredjelandstransport på italiensk territorium ( med undtagelse af CEMT-tilladelser).

- Hvordan harmonerer den administrative aftale mellem Italien og Tyskland vedrørende tredjelandstransporter med forbudet mod forskelsbehandling i artikel 1, stk. 3, 1. led?

- Hvornår vil der blive truffet foranstaltninger, således at tredjelandstransporter kan afvikles uden forskelsbehandling i hele EU? Hvilke aftaler er der med andre ord indgået, og hvordan ser forhandlingssituationen ud i øjeblikket med hensyn til transportaftaler mellem EU og tredjelande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne Loyola de Palacio del Valle-Lersundi

(19. juni 2000)

Som det ærede medlem ganske rigtigt påpeger, er landevejstransportaftaler med tredjelande fortsat genstand for bilaterale tilladelser, hvis et transportfirma, som er etableret i én medlemsstat, transporterer varer mellem to andre stater, hvoraf mindst den ene er et tredjeland.

Det forholder sig sådan, at det i den pågældende fællesskabslov, Rådets forordning (EØF) nr. 881/92 af 26. marts 1992 om adgang til markedet for vejgodstransport i Fællesskabet, som udføres fra eller til en medlemsstats område eller gennem én eller flere medlemsstaters områder(1), udtrykkeligt er fastsat, at denne forordning, indtil der er indgået aftaler mellem Fællesskabet og tredjelande, ikke berører bilaterale transportaftaler med tredjelande. I disse bilaterale aftaler skelnes der dog pr. definition mellem de transportfirmaer, der er etableret i en stat, som er part i en sådan aftale, og de firmaer, der er etableret i en anden stat.

For øjeblikket føres der ikke forhandlinger mellem Fællesskabet og tredjelande med henblik på indgåelse af vejtransportaftaler, som skal træde fuldstændigt i stedet for de bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande.

(1) EFT L 95 af 9.4.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2589/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Europæisk transplantationsliste

Benelux-landene har i øjeblikket en europæisk transplantationsliste, således at borgere fra disse tre lande, som har behov for en transplantation, kan få deres navn på listen og modtage et doneret organ fra et hvilket som helst sted i Benelux-området. Det er imidlertid kun borgere fra disse tre lande, der kan komme på denne europæiske transplantationsliste.

Kan Kommissionen oplyse, om der i øjeblikket findes en tilsvarende ordning på EU-plan, og i benægtende fald om Kommissionen har planer om at gennemføre en egentlig europæisk transplantationsliste for samtlige EU-medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(13. september 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til ventelister for transplantationer for EU som helhed, der kunne sammenlignes med den liste, der findes i Benelux-landene.

Spørgsmålet drøftes i øjeblikket i Europarådet, og Kommissionen er inddraget i dette arbejde.

Endvidere er det et krav til Fællesskabet i artikel 152 (tidligere artikel 129) i EF-traktaten, at det vedtager foranstaltninger til fastsættelse af en høj standard for kvaliteten og sikkerheden af organer og stoffer af menneskelig oprindelse, blod og blodprodukter.

I den nye sundhedsstrategi(1), som bl.a. er blevet udarbejdet for at opfylde disse krav, er der blevet fastlagt mål inden for transplantationsområdet (jf. bilag 2, punkt 1). Et af de foreslåede mål er at udarbejde og drive et EU-netværk for organer og stoffer af menneskelig oprindelse. Om et sådant netværk også kunne spille en rolle i styringen af ventelister for transplantationer er endnu ikke afklaret og vil blive undersøgt i nært samarbejde med medlemsstaterne.

(1) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om Det Europæiske Fællesskabs strategi på sundhedsområdet, KOM(2000) 285 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1937/00

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(16. juni 2000)

Om: Budgetkonto A-3037

Der tildeles 600 000 EUR til Europæisk Kvindeforum over budgetkonto A-3037. Kommissionen bedes anføre målsætningerne for denne organisation og den udvælgelsesprocedure, der finder anvendelse i denne forbindelse.

Fastlægger Kommissionen særlige mål for Kvindeforummet, og hvorledes overvåges anvendelsen af disse midler?

Svar afgivet på Kommissionen vegne af Anna Diamantopoulou

(28. juli 2000)

Europæisk Kvindeforum blev grundlagt i 1990 med det formål at lægge pres på europæiske politikere for at fremme kvinders stilling i samfundet. Tanken var at bringe flest mulige kvindeorganisationer sammen under en fælles paraply. I dag er over 2 700 kvindeorganisationer medlem af Kvindeforum, enten direkte eller indirekte gennem nationale paraplyorganisationer i de 15 medlemsstater eller europæiske ikke-statslige organisationer (NGO'er).

I 1996 oprettede Kvindeforum det europæiske center for bekæmpelse af vold mod kvinder med et uafhængigt mandat til at indsamle statistik, arbejde for antivoldspolitikker og informere kvinder, politikere og offentligheden om vold.

Kvindeforum er observatør i det rådgivende udvalg om lige muligheder i Kommissionen og valgt til koordinator for alle europæiske NGO'er til Beijing+5-processen (opfølgningen på verdenskonferencen for kvinder i 1995).

Kvindeforum har gennemført flere vellykkede kampagner, f.eks. om integration af mainstreaming i EF-traktaten, styrkelse af bestemmelserne om ligestilling og medtagelse af søjlen om lige muligheder i de europæiske beskæftigelsesretningslinjer. Det har ligeledes på nationalt plan gennemført to valgkampagner for kvinder i Europa-Parlamentet med koordinering i Bruxelles.

Kvindeforum leder en række projekter, bl.a.: Agenda 2000 for Women; Young women's project Training and empowerment of young women on European policies and in particular on gender; Women and Health: Study on particular health issues of concern to women with recommendations for the European level og Database on women's organisations in Eastern and Central Europe.

Budgetmyndigheden træffer beslutning om tildeling af midler under budgetkonto A-3037. Kommissionen gennemfører denne beslutning.

Kvindeforum indsender sit forslag til årligt arbejdsprogram til Kommissionen til godkendelse. Når det er godkendt, er det en del af den årlige kontrakt mellem Kommissionen og Kvindeforum. Kontrakten er underlagt de generelle betingelser og vilkår, der finder anvendelse på europæiske legataftaler og er dermed omfattet af de almindelige regler for finanskontrol.

Udbetaling af midler sker i tre omgange: en forskudsbetaling, en midtvejsbetaling, når Kommissionen har godkendt en midtvejsrapport og en finansiel oversigt, og den sidste udbetaling, når Kommissionen har accepteret den endelige rapport og den finansielle oversigt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1765/00

af Karl von Wogau (PPE-DE) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Anvendelse af den til tobaksavlere tilbageholdte præmie til forskningsformål

Har Kommissionen kendskab til, at 2 % (1993-1998: 1 %) af dyrkningspræmien til tobaksavlere siden 1999 tilbageholdes til forskningsformål?

Hvordan anvendes disse midler?

Midlerne skal anvendes til forskningsformål inden for den europæiske tobaksavl. Landesanstalt für Pflanzenbau i Forchheim/Baden deltager i disse forskningsprogrammer. Til forskningsopgaver fra årene 1997-1999 er der endnu et udestående på 300 000 DM. For den tyske tobaksavl har denne institution eksistentiel betydning.

Desuden blev der i de forløbne tre år ikke fremlagt nye programmer på dette forskningsområde. Derfor må det spørges, hvordan de kumulerede reserver og de fremtidige indtægter anvendes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. juli 2000)

Artikel 13 i Rådets forordning(EØF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for råtobak(1), hvorved Fællesskabsfonden for tobak oprettes, blev ændret ved Rådets forordning(EØF) nr. 1636/98 af 20. juli 1998(2). Herved blev målene for fonden udvidet, og det tilbageholdte præmiebeløb fordoblet. Det udgør nu således 2 % af den præmie, som udbetales til tobaksproducenterne for hver høst, hvilket i øjeblikket svarer til ca. 19 mio.. Kommissionen har udarbejdet en gennemførelsesforordning(3) for denne fond, som træder i stedet for den tidligere.

I praksis betyder det, at Kommissionen iværksætter nogle aktioner, som finansieres over en ad hoc-konto på budgettet Fællesskabsfonden for forskning og oplysning (B1-175). Bevillingerne over denne konto er fastsat ud fra et skøn over de reelle udgifter i det pågældende regnskabsår.

Fonden har ikke finansieret nye projekter siden 1997, men de disponible bevillinger har gjort det muligt at finansiere igangværende projekter, som blev valgt på grundlag af to indkaldelser af forslag i henholdsvis 1994 og 1996. Disse flerårige projekter blev således finansieret over årlige rater. Kommissionen regner med at igangsætte nye projekter inden for de kommende måneder.

For at indhente de akkumulerede forsinkelser har Kommissionen mellem december 1999 og april 2000 indgået forpligtelser for 5,2 mio. med henblik på at afslutte regnskaberne for 1997-1998 og betale forskud for 2000. Der er for perioden indtil udgangen af 2000 afsat en forpligtelsesbevilling på 0,5 mio. til at afslutte regnskaberne for 1999. Foreløbig er der udbetalt forskud på 1 mio. for 2000. Kommissionen indleder en række kontrolbesøg på stedet i juli 2000 for at kunne udbetale restbeløbene i overensstemmelse med artikel 21 i kontraktens bilag II. Landesanstalt für Pflanzenbau, Baden(Landbrugskontoret i Forchheim), som deltager i tre projekter, vil få udbetalt eventuelle restbeløb via koordinatorerne, når kontrolbesøgene vedrørende de pågældende projekter er gennemført.

(1) EFT L 215 af 30.7.1992.

(2) EFT L 210 af 28.7.1998.

(3) Endnu ikke offentliggjort.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1307/00

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(27. april 2000)

Om: Nedslagtning af sæler

Er det Kommissionen bekendt, at Canada i år har givet tilladelse til, at der må dræbes 275 000 grønlandssæler og 10 000 klapmydser?

Er det Kommissionen bekendt, at 22 canadiske videnskabsmænd på det alvorligste har frarådet den canadiske regering at lade denne mest omfattende nedslagtning af havpattedyr i verden gennemføre?

Er det Kommissionen bekendt, at isen ud for det østlige Canada er smeltet tidligere end normalt, hvorved mange sælunger ikke er blevet født i tide og derfor ikke har kunnet die, således at bestanden af ungsæler er langt mindre end forventet?

Er det Kommissionen bekendt, at den alt for tidlige smeltning af isen har medført, at jægere fra deres både har skudt på ungsælerne, hvorved mange anskudte sæler er druknet, og at der derfor er tale om langt flere end 275 000 døde sæler?

Hvad kan Kommissionen gøre for at hindre en sådan nedslagtning næste år?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(15. juni 2000)

Som allerede anført i Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-0395/00 fra Dorette Corbey(1), er de canadiske fangstkvoter for grønlandssæler og klapmydser ikke blevet ændret siden 1996.

De konklusioner, der blev draget på et møde i det canadiske undersøgelsesudvalg for havpattedyr i Ottawa den 11.-12. april 2000 med hensyn til grønlandssælbestandens status, gik ud på, at bestanden har været stabil siden 1996 og er på sit højeste niveau, siden man første gang havde beregninger herover (1960), idet overslaget over bestandens størrelse nu er på 5,2 mio. sæler (95 % sandsynlighed for, at det faktiske tal er på mellem 4 og 6,4 mio.), samt at optællinger udført fra luften har givet et skøn over den samlede yngelproduktion for grønlandssælernes vedkommende i det nordvestatlantiske område på omtrent én million unger i 1999 (mellem 200 000 og 1 200 000). Ungeproduktionen er siden begyndelsen af 1980'erne blevet stadig mere stabil.

Desuden har Kommissionen mærket sig, at det canadiske fiskeri- og havministerium har givet meddelelse om, at der er blevet nedsat et uafhængigt panel af videnskabsfolk, som skal vurdere den nuværende viden om sælpopulationen i Canadas atlantiske del og rådgive om en langsigtet strategi for forvaltningen heraf.

Skønt de fakta, det ærede medlem henviser til for så vidt angår dette års isforhold, er beklagelige, skulle dette dog ikke indebære nogen bevaringsmæssig trussel mod denne art. Følgelig er Kommissionen af den anskuelse, at der, bortset fra en streng gennemførelse af Rådets direktiv 83/129/EØF af 28. marts 1983 om indførsel i medlemsstaterne af visse sælungeskind og varer heraf(2), ikke er grund til indgreb fra Fællesskabets side.

(1) EFT C 330 E af 21.11.2000, s. 150.

(2) EFT L 91 af 9.4.1983.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2172/00

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: De små og mellemstore virksomheders manglende tilpasning til den fælles europæiske valuta

Talrige små og mellemstore virksomheders forsinkelse med at tilpasse sig indførelsen af den fælles europæiske valuta den 1. januar 2002 har fået flere af Kommissionens medlemmer til offentligt at fremsætte bekymrede udtalelser i den senere tid.

At dømme ud fra momsopgørelsen i euro, som anvendes af administrationen, er det meget få virksomheder, der allerede har tilpasset deres bogholderi. Det lader til, at de fleste virksomheder venter på et big bang den 21. januar 2002, som et medlem af Kommissionen har sagt.

Kan Kommissionen oplyse, hvordan disse mangler i talrige EU-virksomheders efter dens mening kan afhjælpes, hvem der er ansvarlig for ikke at have sat denne tilpasning i gang, og hvilke foranstaltninger den kan anbefale brancheforeningerne, for at de endelig kan få deres medlemmer til at opfylde de pågældende krav?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(27. juli 2000)

Kommissionen er enig i det ærede parlamentsmedlems analyse af det forhold, at de små og mellemstore virksomheder (SMV) endnu ikke er parate til den afsluttende fase af overgangsperioden og til, at euromønter og -sedler sættes i omløb pr. 1. januar 2002. Det er korrekt, at de fleste af dem fortsat foretager deres handelstransaktioner og udfærdiger deres momsregnskaber i national valuta.

Dette betyder dog ikke, at alle SMV'er er forsinkede. Det fremgår af en Eurobarometer FLASH-undersøgelse, der blev foretaget i maj/ juni 2000 for Kommissionen, at 22 % af de adspurgte SMV'er mener, at de allerede er klar til euroen, og 46 % mener, at det er på tide at forberede sig. Desuden råder 48 % af SMV'erne allerede over en handlingsplan; i Spanien og Italien ligger dette tal endda på over 65 %. I forhold til en række tidligere undersøgelser kan det konstateres, at man er blevet mere bevidst om problemet, og der er i dag flere SMV'er, der er gået i gang med forberedelserne.

Det er Kommissionens mål, at alle europæiske virksomheder uden problemer overskrider tærsklen til den 1. januar 2002, og den har klart defineret forberedelsen af SMV'er som en prioritet såvel for sig selv som for medlemsstaterne. Dette understreges i meddelelsen om kommunikationsstrategi i de sidste faser af gennemførelsen af ØMU, som blev vedtaget den 2. februar 2000(1). Endvidere tager programmet Informationsforanstaltninger for Europæiske Borgere (PRINCE) sigte på give denne prioritet et konkret indhold gennem Kommissionens egne initiativer (støtte til tværnationale foranstaltninger, partnerskaber med repræsentanter for virksomhederne, kommunikationsprodukter) samt gennem medlemsstaternes foranstaltninger.

Kommissionen er dog klar over, at mange virksomheder har tendens til at ville vente til sidste øjeblik, inden de træffer de nødvendige foranstaltninger; dette er et risikabelt men bevidst valg fra virsomhedslederens side.

(1) KOM(2000) 57 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1829/00

af Giorgio Celli (Verts/ALE) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Udnyttelsen af Trasimeno-søens vand

Om end Trasimeno-søen (PG) er klassificeret som et område af fællesskabsinteresse (SIC) og et særligt beskyttet område (ZPS) i henhold til direktiv 79/409/EØF og 92/43/EØF, udnyttes den stadig uretmæssigt som bassin for vand til kunstvanding. Søen er næsten enestående i Italien og dens tykke rørbeplantning er hjemsted for over 200 fuglearter og rummer yderst sjældne plantearter, som allerede er forsvundet fra de fleste vådområder.

Afvandingen skyldes først og fremmest de enorme mængder, der anvendes til afgrøder, der kræver afvandingspumpe, såsom majs, som har erstattet det traditionelle mere miljøvenlige landbrug, og som modtager store midler fra Fællesskabet, og i anden række af de mængder, der anvendes til kommunalt formål.

Kan Kommissionen bekræfte, om der er et klart modsætningsforhold mellem dette industrielle landbrug, som støttes via fællesskabsmidler, og bevarelse af dette enestående og uoprettelige naturområde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. juli 2000)

Trasimeno-søen er af Italien blevet udlagt som særligt beskyttet område i henhold til artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1).

Bestemmelserne i samme direktivs artikel 4, stk. 4, gælder derfor, dvs. at medlemsstaterne træffer egnede foranstaltninger med henblik på at undgå forurening eller forringelse af levestederne samt forstyrrelse af fuglene, i det omfang en sådan forurening, forringelse eller forstyrrelse har væsentlig betydning for formålet med denne artikel. Medlemsstaterne bestræber sig på at undgå forurening eller forringelse af levesteder også uden for disse beskyttede områder.

Det er nødvendigt med detaljerede oplysninger, for at sagen kan vurderes. Der er derfor sendt et brev til de nationale myndigheder.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1074/00

af Hubert Pirker (PPE-DE) til Kommissionen

(7. april 2000)

Om: Fremme af den europæiske retskultur i Republikken Slovenien

Hvorledes bedømmer Kommissionen i betragtning af tiltrædelsesforhandlingerne den kendsgerning, at der i Republikken Slovenien er diskriminerende love i kraft, der retter sig mod andre medlemsstater eller dele af dets borgere?

Deler Kommissionen den opfattelse, at afskaffelsen af disse dekreter og love ville være et positivt bidrag til en fælles europæisk retsorden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(15. maj 2000)

Tiltrædelsesforhandlingerne omfatter alle dele af Fællesskabets lovgivning og politikker, dvs. det regelværk som hvert ansøgerland skal overtage og gennemføre dets helhed ved sin tiltrædelse af Unionen.

Inden for rammerne af dette regelværk og med forbehold for særlige bestemmelser deri skal Slovenien ved tiltrædelsen have ophævet enhver form for diskrimination på grundlag af nationalitet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1557/00

af Lousewies van der Laan (ELDR) til Kommissionen

(11. maj 2000)

Om: Udnævnelse af Ricardo Levi til direktør for Forward Studies Unit i Kommissionen

Kommissionens formand Prodi, meddelte den 3. maj, at Ricardo Levi ville blive udnævnt til direktør for Forward Studies Unit.

1. Hvilken procedure var der blevet fulgt ved denne udnævnelse? Blev stillingen slået op? Var der andre ansøgere? Var der ingen kvalificerede interne ansøgere, der havde de fornødne kvalifikationer til den pågældende stilling?

2. Er der tale om en midlertidig udnævnelse i forbindelse med Prodis mandatperiode eller en permanent udnævnelse?

3. Hvis den almindelige procedure ikke blev anvendt og udnævnelsen er permanent, mener Kommissionen så ikke, at dette eksempel på indslusning strider mod de erklærede ønsker om reform, åbenhed og forfremmelse efter fortjeneste?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(26. juni 2000)

I Ricardo Levis tilfælde besluttede Kommissionen at genansætte ham som direktør for Analyse- og Prognosegruppen med hans status som midlertidigt ansat.

Da der ikke var tale om en ledig stilling, skulle procedurerne i artikel 4 og 29 i vedtægten for tjenestemænd ikke anvendes.

Det er normal praksis i institutionerne, at disse ved deres interne organisering af tjenestegrenene har vide skønsbeføjelser med hensyn til både hvilke opgaver, der skal udføres, og hvilket personale, der skal placeres i de berørte stillinger.

Den pågældende udnævnelse henhører under kommissionsformand Prodis beføjelser, og der er derfor ikke tale om en fastansættelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1847/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Støjgener fra fly

Kan Kommissionen anføre, hvorvidt der gælder eller burde gælde fælles forholdsregler vedrørende flystøj i EU-lufthavne, og i hvilket omfang disse forholdsregler også omfatter lette fly?

Gælder der og burde der gælde nogen krav for at sikre høring af berørte lokalsamfund?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(12. juli 2000)

Som led i sin miljøpolitik vil Kommissionen i nær fremtid forelægge et forslag til rammedirektiv for de andre institutioner om hvordan man kan vurdere og reducere støjemissioner i miljøet. Rammedirektivet skal anvendes på store lufthavne, dvs. lufthavne med årlige flybevægelser over en vis grænse. Derfor vil støjgener fra små fly være omfattet for så vidt disse fly opererer fra de store lufthavne og deres støjniveauer er indarbejdet i vurderingsmetoderne for støjeksponering.

Kommissionen mener, at det vil være lettere at gennemføre konsultationsprocessen med de berørte parter, hvis offentligheden har adgang til neutrale og gennemskuelige data om støjeksponering som krævet i forslaget til rammedirektiv.

I sin meddelelse om lufttransport og miljø(1) understreger Kommissionen, at det må overvejes at give lokalsamfundene ret til at anmode om konsultationer og forhandlinger i forbindelse med indførelsen af nye driftsregler i lufthavnene, samt garanti for, at støjgenerne rent faktisk reduceres frem for blot at blive flyttet til andre områder. Denne ret skal kunne håndhæves. Kommissionen vil indlede drøftelser med de berørte parter om hvorvidt det er passende, at der etableres fællesskabregler på dette område.

(1) KOM(1999) 640 endelig udg.