DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/337

(2004/C 88 E/0344)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0921/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(24. marts 2003)

Om: Østtimor-massakrerne 1999. Domfældelse af de ansvarlige. Indonesien. Menneskerettigheder

Den 12. marts blev en indonesisk brigadegeneral af en særdomstol i Djakarta idømt fem års fængsel for forbrydelser mod menneskeheden, fordi han ikke havde forhindret de massakrer, der i 1999 blev begået i Østtimor. Da begivenhederne fandt sted, havde general Noer Muis rang af oberst og var militær øverstkommanderende for Østtimor.

Den retslige proces, som skal efterforske ansvaret for undertrykkelsen og det stedfundne folkedrab, som de indonesiske styrker tilskyndte til eller tolererede, er netop af internationale menneskerettighedsgrupper blevet betegnet som »svindel«, fordi den ikke befatter sig med den rolle, som anklagede, højt placerede militærfolk spillede, som f.eks. general Wiranto, som var øverstbefalende for de væbnede styrker og forsvarsminister.

Den 19. december 2002 blev der i en skriftlig forespørgsel (E-3865/02 (1)) til Rådet, fremsat af Jules Maaten og Lousewies van der Laan, spurgt om følgende: »(…) Erkender Rådet, at retssagerne om Østtimor, som hævdet af De Forenede Nationers Højkommissær for Menneskerettigheder viser, at Indonesien ikke har taget ansvaret for forbrydelserne mod menneskeheden i Østtimor?«. Svaret på denne forespørgsel er stadig ikke kendt.

Med henvisning til, at den pågældende domstol tilsyneladende er blevet nedsat efter internationalt pres på Indonesiens regering med henblik på at få de ansvarlige for de forbrydelser, der er blevet begået i Østtimor, dømt og straffet, spørger jeg Kommissionen:

— Har Kommissionen på tæt hold fulgt med i, hvordan denne domstol fungerer? Kan den bekræfte, at de indonesiske militære spidser fra dengang ikke vil blive sigtet og anklaget i denne proces? Dersom denne oplysning kan bekræftes, mener Kommissionen da, at denne situation gør domstolen og den indonesiske vilje til at finde frem til sandheden og straffe de skyldige troværdige? Eller bekræfter Kommissionen snarere den bekymring, Rådet allerede har givet udtryk for i sit svar på vores tidligere spørgsmål om det samme tema, af 12. juni 2001 (E-1646/01 (2)) »at de seneste domme tilsyneladende ikke lever op til de internationale standarder for retssikkerhed og upartiskhed«?

— Har Kommissionen mon oplysninger om, hvorvidt der er sket en udvikling i den evne, den indonesiske regering har demonstreret, til at fastholde militærfolkene under civil kontrol? Hvilke oplysninger råder Kommissionen over, hvad angår overholdelse af menneskerettighederne i Indonesien?

— Kan disse kendsgerninger få indflydelse på forholdet mellem Den Europæiske Union og Indonesien? Og, ikke mindst, kunne Kommissionen finde på at genoverveje samarbejds- og udviklingsprojekter med dette land?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(6. maj 2003)

Kommissionen følger nøje med i det arbejde der udføres af den særlige menneskerettighedsdomstol der er oprettet i Indonesien til behandling af forbrydelser begået i Østtimor; dette sker via delegationen i Indonesien og i samarbejde med repræsentanter for EU's ambassader.

Brigadegeneral Noer Muis er en af de 18 indonesiske officerer og militssoldater som er stillet for retten i forbindelse med den vold der forekom før og efter folkeafstemningen i Østtimor i 1999. Han blev den 12. marts 2003 idømt fem års fængsling for ikke at have hindret to angreb på civilbefolkningen, begge med dødelig udgang.

Tolv af de anklagede er blevet frikendt ved denne domstol, der fungerer som første instans. To officerer af lavere rang og to civilpersoner er blevet idømt fængsel på mellem tre og ti år. I to andre sager er der endnu ikke fældet dom, dvs. i sagen mod Brigadegeneral Tono Suratman, militærkommandør, og sagen mod general major Adam Damiri, den forhenværende leder af den Bali-baserede Udayana-kommando med ansvar for Bali, Nusa Tenggara og Østtimor. Der forventes domsafsigelse i disse sager i begyndelsen af maj 2003.

Efter at domstolen havde afsagt de første domme, offentliggjorde Den Europæiske Union den 21. august 2002 en erklæring hvori man gav udtryk for bekymring over at »rettergangen hidtil ikke i fuld omfang afspejlede den vold som fandt sted i Østtimor i 1999«, og tilskyndede »de indonesiske myndigheder til at sikre at domstolens behandling af sagerne overholder retsstatens principper og i fuldt omfang overholder de internationale standarder med hensyn til menneskerettigheder«.

EU vurderer løbende domstolens arbejde og vil eventuelt tage sagen op igen: dette kan ske i forbindelse med den sidste dom, der forventes afsagt i begyndelsen af maj 2003, dvs. inden appelprocessen begynder.

Efter Kommissionens opfattelse har Indonesien ved afholdelsen af 1999-valget taget endnu et vigtigt skridt i retning af et egentligt demokrati til afløsning for landets autokratiske styre. De forestående præsidents- og parlamentsvalg i 2004 forventes at styrke denne proces, ikke mindst med hensyn til bestræbelserne på at bringe militæret under fuld civil kontrol. Det er dog Kommissionens opfattelse at dette arbejde så langt fra er afsluttet.

Kommissionens delegationer og medlemsstaternes ambassader følger vedvarende nøje med i menneskerettighedssituationen i Indonesien og sender med regelmæssige mellemrum rapporter til Rådets gruppe for menneskerettigheder. Den seneste af disse rapporter er fra første halvår af 2002.

Menneskerettighederne er et centralt element i den udbyggede politiske dialog mellem Den Europæiske Union og Indonesien. I Kommissionens landestrategidokument (2002-2006) og Indonesiens nationale vejledende program (2002-2004) lægges der stor vægt på god forvaltningspraksis og styrkelse af retsvæsenet og menneskerettighederne. EF-støttede programmer på disse felter er under forberedelse, og nogle er allerede iværksat.

(1) EFT C 280 E af 21.11.2003, s. 30.

(2) EFT C 40 E af 14.2.2002, s. 70.