ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2337/01

af Maurizio Turco (TDI) til Kommissionen

(26. juli 2001)

Om: Intern strukturomlægning i OLAF

I forbindelse med den interne strukturomlægning har Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) fået en ny struktur, direktion C, som skal beskæftige sig med efterretning, operative strategier og informationsteknologi.

Kommissionen bedes besvare følgende spørgsmål:

Hvad er denne direktions specielle opgaver? Vil der foregå en forvaltning af følsomme data og efter hvilke procedurer?

I betragtning af de åbenbare konsekvenser, for så vidt angår privatlivets fred, anser Kommissionen det ikke for nødvendigt at sørge for en passende kontrol med procedurerne og med henblik herpå hurtigst muligt at oprette og fastlægge bestemmelser om en særlig kontrolvirksomhed fra Europa-Parlamentets side?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(13. september 2001)

Det nye direktorat C i Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har til opgave at tage sig af kontorets edb-struktur samt at indsamle og analysere de oplysninger, som er af betydning for kontorets opgaver.

Som led i opgaverne interesserer direktorat C sig kun for de oplysninger, der er direkte eller indirekte forbundet med de former for adfærd, der er defineret i artikel 2 i afgørelse nr. 1999/352/EF, EKSF, Euratom(1) og i artikel 1 i forordning nr. 1073/1999 og nr. 1074/1999(2), herunder personoplysninger. Oplysningerne indsendes af de offentlige myndigheder, eller de indsamles som led i undersøgelser, der foretages af kontoret. De kan også stamme fra åbne kilder (forretningsmæssige databaser, internet osv.).

Beskyttelsen af personoplysninger tilrettelægges i overensstemmelse med forordning nr. 45/2001(3). Udpegningen af en delegeret for databeskyttelse er i gang. Ifølge forordningen indføres der en europæisk kontrollør for databeskyttelse som uafhængig kontrolmyndighed.

Ifølge artikel 8 i forordning nr. 1073/1999 og nr. 1074/1999 skal kontorets direktør i øvrigt overvåge, at kontorets ansatte overholder fællesskabsbestemmelserne og de nationale bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger, særlig dem, der omhandles i direktiv 95/46/EF(4), og Overvågningsudvalget overvåger, at bestemmelserne i denne artikel anvendes.

(1) Kommissionens afgørelse af 28. april 1999 om oprettelse af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) - EFT L 136 af 31.5.1999.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) - EFT L 136 af 31.5.1999.

(3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger - EFT L 8 af 12.1.2001.

(4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger - EFT L 281 af 23.11.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2173/01

af Helena Torres Marques (PSE) til Kommissionen

(12. juli 2001)

Om: Det indre marked og kreditkortbetaling i eurozonen

Inden for eurozonen opkræves der fortsat gebyr for brug af kreditkort efter land.

Hvornår vil Kommissionen foreslå lovgivningstiltag med henblik på etablering af et indre marked på dette område, som gør det muligt for virksomheder, der ønsker at indgå aftale med kreditkortselskaber (VISA, Mastercard osv.), at gøre dette på det sted, der er mest gunstigt for dem, i stedet for at skulle gøre det i hjemlandet, som det er tilfældet nu?

F. eks. skal et hotel inden for Accord-gruppen, der indgår en aftale med VISA i Frankrig, betale et gebyr på mindre end 1 %, hvorimod det for samme aftale skal betale 5 % i Portugal. Hvordan kan man under de omstændigheder tale om et indre marked på dette område?

Dette problem berører hele handels- og tjenesteydelsessektoren, hvor betaling sker med kreditkort, og har stor indvirkning på inflationsraten, forbrugernes købekraft og navnlig på SMV'ernes udbytte.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(21. september 2001)

Efter det indre marked og den fælles valuta finder Kommissionen, at der må skabes et fælles betalingsområde som uomgængelig nødvendigt supplement hertil. I dette område skal enhver betaling i euro behandles ens, uanset om den er indenlandsk eller grænseoverskridende. Med henblik herpå vedtog Kommissionen ved beslutning af 25. juli 2001 et forslag til Parlamentets og Rådets forordning om betalinger i euro over grænserne(1). Heri står der bl.a., at de gebyrer, der betales af de handlende for grænseoverskridende betalinger ved hjælp af kort, ikke må overstige de gebyrer, der betales for indenlandske betalinger ved hjælp af kort.

Med hensyn til det bestemte punkt, det ærede medlem bringer på bane, skal Kommissionen anføre, at da der er tale om forbindelser med kreditkortudstederne, gør reglerne for VISA og Eurocard-MasterCard det herefterdags muligt for bankerne at erhverve handlende som kunder i en anden medlemsstat (herunder handlende, hvis salgssteder kun findes i én medlemsstat).

(1) KOM(2001) 439 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1702/01 af Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) til Kommissionen. Bevillinger til demonstrationer.



EF-Tidende nr. 040 E af 14/02/2002 s. 0081 - 0081



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1702/01 af Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) til Kommissionen (14. juni 2001) Om: Bevillinger til demonstrationer Kan Kommissionen bekræfte, hvorvidt der blev anvendt midler fra poster på EU's budget til at finansiere aktiviteter i tilknytning til demonstrationen i London i maj, hvor man protesterede mod den foreslåede lukning af Marks & Spencer? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou (31. juli 2001) Kommissionen har ikke bevilget støtte fra budgetpost B3-4000 (arbejdsmarkedsrelationer og den sociale dialog), B3-4002 (oplysnings- og uddannelsesvirksomhed til fordel for arbejdstagerorganisationer) eller B3-4003 (information og høring af og medindflydelse til virksomhedsrepræsentanter) til nogen aktivitet, som har haft til formål at arrangere eller støtte en demonstration i maj 2001 i London til protest mod den foreslåede lukning af Marks & Spencer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1840/01

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. juni 2001)

Om: Rensningsanlæg i Bruxelles

I sit svar på min mundtlige forespørgsel H-0355/98(1) oplyser Kommissionen, at den ikke finder, at de belgiske myndigheder har overholdt deres forpligtelser i henhold til direktiv 91/271/EØF(2) om rensning af byspildevand, især artikel 17. Kommissionen oplyste derfor, at den i sin egenskab af traktaternes vogter havde truffet de fornødne foranstaltninger i medfør af artikel 169 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab med henblik på at iværksætte en overtrædelsesprocedure.

Har de belgiske myndigheder i mellemtiden opfyldt direktivets krav, og hvilke konsekvenser har den af Kommissionen iværksatte overtrædelsesprocedure haft?

(1) Skriftlig besvarelse af 31. marts 1998.

(2) EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. september 2001)

Belgien er sent på den med gennemførelsen af Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1999 om rensning af byspildevand(1). Foruden Bruxelles mangler mange andre større bysamfund i både Flandern og Wallonien stadig fyldestgørende byspildevandsrensning. Kommissionen har taget skridt i denne sag på to fronter.

Den første overtrædelsesprocedure blev indledt i 1998 som følge af, at indholdet af programmet for gennemførelsen af direktivet ikke var fyldestgørende. Kommissionens sagsanlæg førte til en dom mod Belgien, afsagt af De Europæiske Fællesskabers Domstol den 6. juli 2000(2).

Den anden overtrædelsesprocedure blev indledt i 1999 som følge af den forsinkede gennemførelse af direktivet, hvad angår kloakledninger og spildevandsanlæg i følsomme områder.

Hvad hovedstadsområdet Bruxelles angår, er der opført et rensningsanlæg, som behandler spildevandet fra 360 000 personækvivalenter (p.e.). Imidlertid befinder det andet rensningsanlæg med en planlagt kapacitet på 1 100 000 p.e. sig stadig i planlægningsfasen. Bruxelles regner med at kunne opfylde direktivets bestemmelser i 2005. Da det er fastslået, at Bruxelles-regionen udleder spildevand til et følsomt område, skulle de ovennævnte krav i direktivet have været opfyldt senest den 31. december 1998.

For så vidt angår artikel 17, har Bruxelles' myndigheder forelagt Kommissionen et gennemførelsesprogram, men dette er fortsat utilstrækkeligt, hvad kloaksystemet angår.

Belgien modtog i 2000 en begrundet udtalelse. Kommissionen besluttede på sit seneste møde om overtrædelser at indgive denne sag for Domstolen.

(1) EFT L 135 af 30.5.1991.

(2) Sag C-236/99, Kommissionen mod Kongeriget Belgien, endnu ikke offentliggjort, http://curia.eu.int/en/index.htm.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2309/01

af Massimo Carraro (PSE) til Kommissionen

(20. juli 2001)

Om: Andet forum for skovbrugsindustrien

Den 21. juni 2001 afholdtes det andet forum for skovbrugsindustrien i Stockholm. Kan Kommissionen i betragtning af denne sektors betydning for mange medlemsstaters økonomi forklare, hvorfor den ikke har fundet det umagen værd i rimeligt omfang at orientere Europa-Parlamentet herom?

Kan Kommissionen, eftersom der ikke foreligger oplysninger herom, forklare, hvilken rolle møbelindustrien, som i Europa tegner sig for omkring 60 % (Eurostats tal for 1999) af møbel- og træindustrien som sådan, spillede på forummet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(1. oktober 2001)

Kommissionen har altid gerne villet nævne sådanne begivenheder på Generaldirektoratet for Erhvervspolitiks websted, men formidling af information om forummet for skovbrugsindustrien (F-BRI) henhører principielt under de berørte industriers ansvarsområde. I praksis er industrien i stigende grad ved at overtage opgaven med at organisere og finansiere forummet. Derfor blev der i forbindelse med Stockholm-forummet i juni 2001 oprettet en styringsgruppe med deltagere fra de berørte sammenslutninger på fællesskabsplan - herunder European furniture industry federation, UEA (den europæiske møbelindustrisammenslutning) - som skulle tage sig af planlægning og gennemførelse af forummet. Denne gruppe, som mødtes flere gange forud for forummet, traf beslutning om, hvilke emner der skulle behandles på forummet, og om den endelige liste over, hvem der skulle inviteres.

Der blev inviteret ca. 50 europa-parlamentsmedlemmer til forummet efter opfordring fra F-BRI's repræsentative sammenslutninger. Desuden blev en række europa-parlamentsmedlemmer, som var inviteret til det forrige forum (i Strasbourg), på opfordring af Kommisisonen inviteret til at deltage i forummet, hvilket også gjaldt andre interesserede parter, herunder ikke-statslige miljøorganisationer, fagforeninger og forskere. Der blev også inviteret parlamentsmedlemmer til at deltage i paneldiskussionerne på forummet - f.eks. deltog det ærede medlem Karl Erik Olsson i panelet vedørende Øget anvendelse af træ.

Hvad angår den europæiske møbelindustri, holdt UEA's ærespræsident, Rodrigo Rodriguez, på forummet et foredrag om udvidelsens indvirkning på de arbejdskraftintensive sektorer set i relation til møbelproducenternes konkurrenceevne. I forummet deltog der også mange andre repræsentanter for møbelindustrien.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0999/01

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Decharge 1999 - Landbrug

Kommissionens besvarelse af punkt 2.7 i spørgeskema 2 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1999 giver i flere henseender ikke svar på de stillede spørgsmål. Kommissionen bedes på denne baggrund gøre nærmere rede for følgende:

Med hensyn til punkt 2.7 b):

- Kan Kommissionen udtrykke sig mere specifikt end blot at bekræfte, at den vil følge denne sag op? Kan den garantere, at interventions- og støtteordningerne ikke har været anvendt i forbindelse med omtalte virksomheds forfalskning af mælkeprodukter?

- Kan det af Kommissionens svar udledes, at kun forfalskninger af mælkeprodukter, hvor interventions- og støtteordningerne direkte har fundet anvendelse, falder ind under dens ansvarsområde?

- Har OLAF eller de franske myndigheder underrettet Kommissionen om den pågældende virksomheds forfalskning af mælkeprodukter?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. september 2001)

Så vidt muligt noterer Kommissionen sig påstande om svig, der fremkommer i pressen, eller som den får kendskab til på anden vis. Som nævnt i besvarelsen af punkt 2.7 (b) i spørgeskema 2 om decharge for regnskabsåret 1999 ser det ikke ud til, at den sag, som det ærede medlem nævnte, involverede nogen form for EU-støtte, men Kommissionen er ikke i stand til at give en entydig garanti i denne sag. Der er ikke fremkommet nye oplysninger, og på dette stadie er der ikke planlagt nogen yderligere handling.

Forfalskede produkter er ikke støtteberettigede under ordningen for mejeriprodukter eller nogen anden ordning. I EF-forordningerne defineres de produkter, som er støtteberettigede, og et forfalsket produkt vil ikke kunne opfylde disse krav. Gennemførelsen er medlemsstaternes ansvar. Forordningerne omfatter kontrolbestemmelser, som skal håndhæves af medlemsstaterne for bl.a. at sikre, at der ikke ydes nogen EU-støtte til forfalskede produkter. Kommissionen kontrollerer gennemførelsen og de mangler, som kan føre til finansielle korrektioner, der pålægges medlemsstater som led i proceduren for regnskabsafslutning. Enhver mistanke om svig henvises til Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF).

Et forfalsket produkt kan også bryde anden EF-lovgivning om normer, betegnelser og mærkning. Også på disse områder er medlemsstaterne ansvarlige for gennemførelse og kontrol, som igen kontrolleres af Kommissionens kontrolorganer.

Kommissionen har kun modtaget oplysninger om denne påståede sag om forfalsket mælk gennem pressen. Der er ikke modtaget nogen meddelelse fra de franske myndigheder om disse påstande på grundlag af Rådets forordning (EF) nr. 595/91 af 4. marts 1991 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik samt om oprettelse af et informationssystem på dette område samt om ophævelse af forordning (EØF) nr. 283/72(1).

(1) EFT L 67 af 14.3.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1955/01

af Bill Miller (PSE) til Kommissionen

(3. juli 2001)

Om: Punktafgifter på alkoholholdige drikkevarer

Hvornår vil resultaterne af den nylige undersøgelse, som et privat konsulentfirma har udarbejdet for Kommissionen vedrørende konkurrencen mellem forskellige former for alkoholholdige drikkevarer, være tilgængelige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(4. september 2001)

Den nyligt færdiggjorte undersøgelse, som et privat konsulentfirma har foretaget på Kommissionens vegne om konkurrencen mellem forskellige typer alkoholholdige drikkevarer, foreligger nu. Et resumé af undersøgelsen og oplysninger om, hvordan den komplette undersøgelse kan bestilles på CD-ROM, findes på netstedet for Generaldirektoratet for Beskatning og Toldunionen på følgende adresse: http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/index_en.htm

Der er blevet afsendt et eksemplar af CD-ROM'en til det ærede medlems kontor.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1828/01

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. juni 2001)

Om: Anvendelse af Euratom på militære atomforsøg

Vil Kommissionen pålægge sin juridiske tjeneste at undersøge den afgørelse, der blev truffet af en britisk domstol den 29. marts 2001 om, at Euratom-traktaten ikke dækker militær virksomhed, hvilket står i modsætning til, at Kommissionen i sit responsum RB/HGG/ve(95)1824, 5.9.95 afgjorde, at Euratom faktisk finder anvendelse på militære atomforsøg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. september 2001)

Kommissionen er opmærksom på den dom, der blev afsagt af en britisk domstol den 29. marts 2001, og hvori det konkluderes, at Euratom-traktaten ikke omfatter militær virksomhed.

I modsætning til den britiske rets dom er Kommissionen imidlertid af den opfattelse, at bestemmelserne i kapitel 3, Sundhedsbeskyttelse, i afsnit II i Euratom-traktaten gælder for aktiviteter på såvel det civile som det militære område. Beskyttelse af offentlighedens sundhed og sikkerhed på området strålingsbeskyttelse er en målsætning, som ikke kan opsplittes, og som indbefatter alle de risici, der er forbundet med ioniserende stråling, uanset hvorfra denne måtte hidrøre.

Denne opfattelse er blevet udtrykt ikke blot i 1995, for så vidt angår de franske militære atomforsøg på øerne Mururoa og Fangatofa, men også senere hen inden for rammerne af foranstaltningerne i forbindelse med nedlukningen af Windscale Pile I Nuclear Reactor (jf. svar på skriftlig forespørgsel nr. P-3055/00 fra fr. Doyle(1)).

Med mindre Den Europæiske Domstol træffer en anden afgørelse, vil denne dom heller ikke i fremtiden ændre Kommissionens holdning, der går ud på, at Euratom-traktaten også gælder for militære anlæg.

(1) EFT C 113 E af 18.4.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0445/01

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(16. februar 2001)

Om: Sortliste

I svaret på mit spørgsmål nr. P-3153/00(1) anfører Kommissionen, at man kan registrere erhvervsdrivende, der frembyder en risiko for manglende pålidelighed.

Hvorledes harmonerer Kommissionens begreb endelig afgørelse truffet af en forvaltningsmyndighed med de gængse retsgarantier om, at enhver er uskyldig, indtil skyld er erkendt, eller en domstol har afsagt kendelse om skyld?

(1) EFT C 151 E af 22.5.2001, s. 81.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(4. april 2001)

Kommissionen skal bemærke, at de i fællesskabsbestemmelserne fastsatte foranstaltninger kun kan træffes under overholdelse af visse principper. I almindelighed gælder principperne om, at enhver er uskyldig, indtil skyld er erkendt eller bevist, hovedsagelig på det strafferetlige område. Den ordning vedrørende sorte lister, som det ærede medlem omtaler, udgør et instrument til gennemførelse af forvaltningsmæssige privilegier.

Kommissionen skal minde om, at der i Rådets forordning (EF) nr. 1469/95 af 22. juni 1995 om foranstaltninger, der skal træffes over for visse erhvervsdrivende, der drager fordel af transaktioner finansieret af EUGFL, Garantisektionen(1) og Kommissionens forordning (EF) nr. 745/96 af 24. april 1996 om gennemførelsesbestemmelser herfor(2), sondres mellem to kategorier af upålidelige erhvervsdrivende alt efter, om der er tale om erhvervsdrivende:

- der efter en endelig afgørelse truffet af en forvaltnings- eller retsmyndighed, forsætligt eller ved grov uagtsomhed har begået en uregelmæssighed

- der er blevet anmeldt som det første led i en administrativ eller retslig forfølgelse, idet denne konklusion dog senere kan ændres eller trækkes tilbage.

Nogle af de foranstaltninger, der kan træffes i medfør af disse forordninger, kan anvendes på den anden kategori af erhvervsdrivende (skærpet kontrol med transaktionerne, sikkerhedsmæssige foranstaltninger, såsom suspension af betalingen af beløb til igangværende transaktioner eller frigivelse af en sikkerhedsstillelse). Derimod er det kun muligt at anvende den eneste virkelige sanktion, nemlig udelukkelse, efter en uregelmæssighed, som en forvaltnings- eller retsmyndighed har truffet endelig afgørelse om. Der er tale om en forvaltningsmæssig og ikke en strafferetlig sanktion, der forudsætter, at visse betingelser, bl.a. forudgående høring af den pågældende erhvervsdrivende og klageadgang for denne i overensstemmelse med den behørige medlemsstats nationale lovgivning, overholdes fuldt ud.

(1) EFT L 145 af 29.6.1995.

(2) EFT L 102 af 25.4.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0749/01

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Kommissionsrepræsentationernes rolle i tredjelande

Hvilke anvisninger har Kommissionen givet sine repræsentanter i Kommissionens udenlandske missioner over hele verden i forbindelse med modtagelsen af parlamentsmedlemmer, der aflægger besøg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(16. maj 2001)

I forbindelse med Parlamentets officielle besøg i tredjelande (aflagt af f.eks. formanden, en næstformand eller formanden for en parlamentarisk delegation eller et parlamentarisk udvalg) yder Kommissionens delegation i koordination med Parlamentets tjenester og med hjælp fra Kommissionens tjenestegrene i Bruxelles bistand til tilrettelæggelsen af besøget. Den sørger også for briefings og så vidt muligt for logistisk støtte. Delegationslederen er som regel med som ledsager på disse besøg, så længe de varer. Delegationen organiserer også kontakter med medierne og tilrettelægger, når det er muligt, en reception for gæsten eller gæsterne fra Parlamentet. Desuden sørger delegationen for opfølgningsinformation om resultaterne af besøget, bl.a. ved at informere om de lokale mediers reaktioner herpå.

I forbindelse med uofficielle besøg eller besøg aflagt af en enkelt parlamentsgruppe underretter enten det medlem af Europa-Parlamentet, der skal foretage besøget, eller Europa-Parlamentets kompetente organer Kommissionen om besøget og om den bistand, der er brug for. Delegationen efterkommer disse anmodninger i overensstemmelse med de instrukser, den får fra Kommissionens tjenestegrene, og i det omfang, den har mulighed herfor. I disse tilfælde tager delegationen som regel ikke nogen initiativer over for den pågældende regering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0527/01

af José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) til Kommissionen

(22. februar 2001)

Om: Stabilitetspagt i Spanien

Kommissærkollegiet konstaterede den 24. januar 2001, at Irlands budget for år 2001 ikke er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Feira den 19. juni 2000. Som følge heraf opfordrede det Rådet til at fremsætte en henstilling til Irland om at tilpasse sin budgetpolitik til de overordnede økonomiske retningslinjer (artikel 99, stk. 3 i EU-traktaten).

I Spanien har Centraldomstolen (Audiencia Nacional) for ganske nylig afsagt en dom, hvori den fastfrysning af de offentligt ansattes lønninger, som indgik i budgettet for 1997, betegnes som ikke retmæssig, og hvori det pålægges regeringen at ajourføre de pågældende lønninger i overensstemmelse med udviklingen i forbrugerprisindekset i det pågældende regnskabsår.

Ifølge visse vurderinger vil en sådan ajourføring betyde en udbetaling på hen ved 900 milliarder pesetas, hvilket ifølge Fuentes Quintana vil medføre en væsentlig stigning i inflationen og en betydelig uligevægt i de offentlige finanser, dvs. en kraftig afvigelse i forhold til de overordnede økonomiske retningslinjer for Spanien og, hvad der er vigtigere, i forhold til den nyligt opdaterede stabilitetsplan.

Agter Kommissionen at foreslå Rådet en henstilling i lighed den med den, der er fremsat til Irland, i tilfælde af at den spanske regering ser sig nødsaget til at ajourføre de pågældende lønninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(10. maj 2001)

Den dom, som Audiencia Nacional for nylighar afsagt, er blevet appelleret af den spanske regering. Der vil derfor muligvis i dette tilfælde ikke blive nogle budgetmæssige følger af gennemførelsen af dommen. Kommissionen vurderer under alle omstændigheder den nationale budgetpolitik som et hele og vurderer ikke omkostningerne ved individuelle udgiftskategorier. Den budgetmæssige følge af den endelige retlige afgørelse i den konkrete sag vil derfor ikke være afgørende for en sådan vurdering.