SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0626/01

af Nicholas Clegg (ELDR) til Kommissionen

(1. marts 2001)

Om: Overfølsomhed

Har Kommissionen nogen tal for væksten i antallet af personer med symptomer på overfølsomhed (dvs. astma, høfeber, eksem etc.), der skyldes kontakt med parfumerede produkter? Har den i lyset af den drastiske vækst i antallet af personer med allergiske reaktioner over for visse parfumer og duftstoffer overvejet at ændre den relevante fællesskabslovgivning med henblik på at forbyde brugen af stoffer, som påviseligt forårsager overfølsomhed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(18. maj 2001)

Forbrugerne kommer i kontakt med mange varer med duft- eller aromastoffer, der kan fremkalde overfølsomhed, f.eks. husholdningsartikler, kosmetik og hygiejneartikler eller fødevarer. Alt efter varens art kan stofferne indåndes, indtages eller påføres på huden. En gennemgang af duftallergi som fænomen kræver, at der ses nærmere på de forskellige eksponeringskilder.

Den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og Andre Forbrugsvarer end Levnedsmidler (SCCNFP) afgav den 8. december 1999 en udtalelse om duftallergi hos forbrugerne. I rapporten, som handler om kontaktallergi forårsaget af duftstoffer, er der på basis af dermatologiske data fra klinisk praksis indledningsvist udpeget 24 duftstoffer som hyppigst forekommende allergener. Ifølge visse undersøgelser er godt 8 % af de undersøgte eksempatienter overfølsome over for duftstoffer. Det er ikke nemt at undersøge kontaktallergi bredt hos befolkningen, og der findes da også kun få undersøgelser om emnet. Men det anslås på basis af undersøgelser hos dele af befolkningen, at 1-2 % af den samlede befolkning er allergiske over for duftstoffer. En række klinikker i Europa har påvist, at der er en stigende tendens til duftallergi blandt eksempatienter. Den Videnskabelige Komité mener, at forbrugere, der er overfølsomme, har krav på mere information om forekomsten af duftstoffer i kosmetiske produkter, så de lettere kan fravælge produkter, der indeholder stofferne i mængder, der kan fremkalde hudreaktioner.

Erfaringer med andre hudallergener, f.eks. visse konserveringsmidler og nikkel, har vist, at det ikke er nødvendigt med et totalforbud for at få styr på hudallergi. Stoffer af denne art kan anvendes uden risiko, hvis det sker i sikre mængder, og forbrugere, der er overfølsomme, får nok oplysning.

Kommissionen vil tackle fænomenet duftallergi på en hensigtsmæssig måde. Den mener ikke, at det er formålstjenligt at forbyde et stof, alene fordi det kan give nogle mennesker allergi, men at det derimod er afgørende, at forbrugerne informeres om forekomsten af stofferne, så de kan fravælge produkter, der indeholder dem. Når vi taler om kosmetiske produkter, kunne man f.eks. ændre Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler(1) og indføre en nyttig og tydelig mærkning af duftstoffer, der kan fremkalde kontaktallergi.

Forbrugere, der er overfølsomme, kunne få den information, de har brug for, hvis duftstofferne blev angivet på varedeklarationen. I øvrigt er Den Videnskabelige Komité i færd med at gennemgå de videnskabelige data om stofferne for at fastslå, hvilke mængder der er sikre. De vil siden hen blive indsat i direktiv 76/768/EØF.

(1) EFT L 262 af 27.9.1976.