ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0464/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(22. februar 2002)

Om: Gennemførelse af direktiv 98/35/EF om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv i Grækenland

Ifølge Kommissionens meddelelse om uddannelse og tilgang af søfarende(1) er nøglen til at forbedre EU-søfarendes kvalifikationer og mobilitet den rigtige søfartsuddannelse. Endvidere medvirker veluddannede søfarende til at gøre branchen mere konkurrencedygtig og at nå op på højere sikkerheds- og miljøbeskyttelsesstandarder. Kommissionen understreger, at 80 % af alle søfartsulykker skyldes menneskelige fejl.

Direktiv 98/35/EF(2) om uddannelse af søfarende, som omfatter den internationale IMO-konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold (STCW-konventionen) sikrer minimumsniveauet for søfarende i Den Europæiske Union. Endvidere fastlægger direktivet en procedure for anerkendelse af beviser udstedt af tredjelande og udgør et stort fremskridt hen imod sikring af besætningernes kvalitet og opgradering af søfartserhvervene, eftersom et stort antal statsborgere fra tredjelande arbejder som søfarende i Fællesskabet.

Kan Kommissionen under henvisning til for det første søfartens betydning for Grækenland og for det andet den omstændighed, at medlemsstaterne pr. 1. juli 1999 burde have gennemført det ovennævnte direktiv i deres lovgivning, give oplysninger om gennemførelsen af direktivet i de enkelte medlemsstater?

(1) KOM(2001) 188.

(2) EFT L 172 af 17.6.1998, s. 1.

Svar af givet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(17. april 2002)

Som det ærede medlem med rette påpeger, understregede Kommissionen i sin meddelelse om uddannelse og tilgang af søfarende(1), at søfartsuddannelse er et grundlæggende spørgsmål både med henblik på at fremme beskæftigelse og sikre sikkerhed og beskyttelse af havmiljøet.

Kommissionen sikrer som traktatens vogter, at bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/25/EF af 4. april 2001 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv(2) som indfører de internationale krav til søfartsuddannelse og udstedelse af beviser til søfarende(3) i fællesskabsret overholdes fuldt ud i hele Fællesskabet.

Bortset fra Nederlandene, som snart afslutter gennemførelsen i hollandsk ret, har alle medlemsstaterne meddelt de vedtagne gennemførelsesforanstaltninger for direktivet. Nederlandene mangler at gennemføre tre ministerdekreter, som er nødvendige for fuld gennemførelse af direktivet. De forventes vedtaget om kort tid.

(1) KOM(2001) 188 endelig udg.

(2) EFT L 136 af 18.5.2001. Direktivet ophæver Rådets direktiv 94/58/EF af 22. november 1994, ændret ved Rådets direktiv 98/35/EF af 25. maj 1998.

(3) Fastlagt ved den internationale søfartsorganisations konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold af 1978, som ændret i 1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0318/02

af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen

(12. februar 2002)

Om: Forberedelser til mødet i Det Europæiske Råd i Barcelona

Det Europæiske Råd opfordrede under sit møde i Lissabon i 2000 Rådet og Kommissionen til sammen med medlemsstaterne, hvor det er relevant, senest i 2001 at kortlægge den ekspertise, der findes i alle medlemsstater inden for forskning og udvikling, for at få denne ekspertise udbredt. Blev dette mål nået?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(11. marts 2002)

Kortlægningen af fremragende kompetence inden for forskning og teknologisk udvikling i Europa, som blev efterspurgt af Det Europæiske Råd i Lissabon den 23.-24. marts 2000, udføres i tæt samarbejde med en højtstående gruppe bestående af repræsentanter udnævnt af medlemsstaterne. Der er igangsat et pilotprojekt inden for et begrænset antal videnskabelige og teknologiske områder på basis af en metodologi beskrevet i Kommissionens dokument(1). Dette pilotprojekt skal føre frem til en validering af en metodologi, der skal udbredes i stor målestok i det sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (FTU) som nævnt i Kommissionens forslag om tiltag til en styrkelse af Europas forskningsgrundlag.

Ikke desto mindre har det vist sig nødvendigt at foretage nogle forberedende undersøgelser inden iværksættelsen af det samlede pilotprojekt, da det er et omfattende projekt af nyskabende karakter på europæisk plan. Der er gjort signifikante fremskridt, og konklusionerne fra de forberedende undersøgelser er allerede på nuværende tidspunkt disponible. Desuden er kontrakterne om udviklingen af det samlede pilotprojekt ved at blive forhandlet, og de forventes indgået i marts 2002.

Konklusionerne fra pilotprojektet forventes fremlagt i slutningen af 2002.

(1) SEK(2001) 434.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0117/02

af Jillian Evans (Verts/ALE) til Kommissionen

(23. januar 2002)

Om: Transport af radioaktivt materiale inden for EU's medlemsstater

Kommissionen bedes give en oversigt over hændelser i medlemsstaterne, hvor tog med radioaktivt materiale, i hvert af de seneste fem år, har været indblandet i a) ulykker b) sikkerhedsrelaterede episoder, med angivelse af dato og sted for hver enkelt hændelse, de EU-retningslinjer der skal følges, såfremt der sker en ulykke i forbindelse med transport af radioaktivt materiale, og hvilke oplysninger en medlemsstat forventes at give offentligheden, såfremt sådanne hændelser skulle forekomme på den pågældende medlemsstats jernbaner.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(21. februar 2002)

Transport af radioaktivt materiale omfattes af Rådets beslutning 87/600/Euratom af 14. december 1987 om en fællesskabsordning for hurtig udveksling af information i tilfælde af strålingsfare(1) og af Rådets direktiv 89/618/Euratom af 27. november 1989, om oplysning af befolkningen om, hvorledes den skal forhold sig samt om sundhedsmæssige foranstaltninger i tilfælde af strålingsfare(2), både når det gælder oplysninger til Kommissionen og til offentligheden.

Kommissionen har ikke i de seneste fem år modtaget meldinger om ulykker eller sikkerhedsproblemer under jernbanetransport af radioaktivt materiale med alvorlige udslip af radioaktivt materiale til følge.

Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastlæggelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling(3) indeholder de retningslinjer, der skal følges i EU, når der sker ulykker i forbindelse med transport af radioaktivt materiale.

Ifølge dette direktiv skal de enkelte medlemsstaterne også sørge for, at den ansvarlige virksomhed straks underretter de kompetente myndigheder om enhver strålingsulykke, der opstår på deres territorium. Medlemsstaterne skal optage kontakter for at indgå samarbejde med alle andre medlemsstater eller tredjelande, der kan blive berørt. De enkelte medlemsstater skal sikre, at der gribes ind for at begrænse eller standse stråling og emission af radionuklider så enkeltpersoner i mindst muligt omfang udsættelse for radioaktive stoffer og overførsel af dem, og sørge for behandling af ofre.

(1) EFT L 371 af 30.12.1987.

(2) EFT L 357 af 7.12.1989.

(3) EFT L 159 af 29.6.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0047/02

af Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. januar 2002)

Om: Nationalitetsbetegnelse på køretøjers nummerplader

I Catalonien og Baskerlandet gør en del af borgerne modstand mod de nye europæiske nummerplader til køretøjer, idet de nægter at blive påtvunget det nationale kendingsbogstav (E eller F). Flere kulturelle bevægelser i de to lande har trykt klæbemærker, hvorpå E eller F er blevet erstattet af CAT for Cataluña eller EUS for Euskadi.

Der er indtruffet flere hændelser ved den fransk-spanske grænse Perthus. Det spanske politi har givet førerne af køretøjer indregistreret i Frankrig med CAT på nummerpladen ordre til at fjerne mærket. Hvis føreren nægter, tilbageholdes vedkommende afhængig af tilfældet i mange timer, trues med tilbageholdelse eller rådes til at vende om, hvilket svarer til at blive nægtet adgang.

Mener Kommissionen, at sådanne politiforanstaltninger er i overensstemmelse med den frie bevægelighed for varer og personer mellem medlemsstaterne, en frihed, der er garanteret af Traktaten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(7. februar 2002)

En medlemsstat har ret til at kræve, at et motorkøretøj, som er indregistreret i en anden medlemsstat, og som kører på den pågældende medlemsstats territorium, er forsynet med en tydelig nationalitetsbetegnelse fra indregistreringsstaten. Til dette formål kan der enten benyttes nationalitetsmærket i Wiener-konventionen af 8. november 1968 om vejtrafik(1) (mærke i en særskilt ellipse uden for nummerpladen) eller i EU-lovgivningen(2) (mærke yderst til venstre på nummerpladen ledsaget af det europæiske flag). I sidste tilfælde er nationalitetsmærket en integrerende del af nummerpladen.

En medlemsstats politimyndighed kan på fuldt lovlig vis anmode om, at hele nummerpladen er synlig, og specielt at nationalitetsmærket for indregistreringslandet ikke er tildækket.

(1) Konvention indgået i Wien den 8. november 1968 inden for rammerne af De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (artikel 37 og bilag 3).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 2411/98 af 3. november 1998 om gensidig anerkendelse af registreringslandets kendingsbogstaver for motorkøretøjer og påhængskøretøjer hertil ved kørsel inden for Fællesskabet (EFT L 299 af 10.11.1998).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0598/02

af William Newton Dunn (ELDR) til Kommissionen

(6. marts 2002)

Om: Ydelse ved dødsfald for enker og enkemænd

Et medlem af min valgkreds, hvis mand døde sidste november, har opdaget, at den engelske regering sidste april, uden at gøre det kendt i offentligheden siger hun, ændrede loven i England, således at den ydelse, der ved dødsfald udbetales til enker og enkemænd, begrænses til maksimalt et år.

Kan Kommissionen oplyse mig om, hvorledes den tilsvarende situation er i Unionens andre medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(4. april 2002)

Det er korrekt, at der i april 2001 blev gennemført en reform i Det Forenede Kongerige.

Reformen indebærer bl.a.:

- en fordobling af engangsbeløbet til 2 000 GBP

- udbetaling af tilskud til efterladte med børn (Widowed Parent's Allowance), indtil det yngste barn afslutter sin videregående uddannelse på fuld tid

- udbetaling af et tidsbegrænset tilskud til efterladte, der ikke har forsørgerpligt over for børn (Bereavement Allowance). Enker og enkemænd, som er mindst 45 år gamle og ikke har forsørgerpligt over for børn, modtager en ugentlig ydelse i et år

- at der nu for første gang er skabt mulighed for, at enkemænd med forsørgerpligt over for børn kan få tilskud på lige fod med enker.

Kommissionen sender direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat en kopi af tabellerne fra MISSOC-publikationen, der viser situationen vedrørende de forskellige medlemsstaters ydelser til efterladte.

MISSOC-publikationen findes ligeledes på Kommissionens websted: www.europa.eu.int/comm/employment_social/missoc2001/index_en.htm
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0013/02

af Brigitte Wenzel-Perillo (PPE-DE) til Kommissionen

(21. januar 2002)

Om: Gennemførelse af fællesskabsinitiativet Interreg III, linje A

Hvad skyldes forsinkelsen i godkendelsen af de ca. 50-60 fællesskabsinitiativprogrammer under Interreg III A i forhold til den nye støtteperiodes påbegyndelse den 1.1.2000? Især: indtil hvilket tidspunkt kan det støttebeløb til Interreg III A-midlerne, som er opført i de vejledende finansieringsplaner, udbetales til projektmodtagerne i programmeringsområderne? Er der især efter Kommissionens opfattelse risiko for, at Interreg III A-midlerne, der er opført i den vejledende finansieringsplan, ikke kan udbetales fuldt ud til modtagerregionerne, og at EFRU's deltagelse i Interreg III A-programmerne i henhold til artikel 31, stk. 2, underafsnit 2, i forordningen om generelle bestemmelser for strukturfondene nedskæres tilsvarende? Hvor mange programtillæg er der hidtil blevet bekræftet for de fællesskabnsinitiativprogrammer under Interreg III A, der allerede er blevet godkendt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(1. marts 2002)

Den 13. oktober 1999 offentliggjorde Kommissionen sit udkast til meddelelse om retningslinjer for EF-initiativet Interreg III(1), som Parlamentet i sin beslutning af 15. februar 2000(2) foreslog ændringer til.

I overensstemmelse med punkt 55 i Kommissionens meddelelse af 28. april 2000 til medlemsstaterne om retningslinjer for EF-initiativet Interreg III(3) blev næsten alle programmer fremlagt inden fristens udløb, dvs. inden den 22. november 2000.

Ved udgangen af 2001 havde Kommissionen vedtaget 44 af de 53 programmer i forbindelse med linje A af det pågældende EF-initiativ. De fra 2001 overførte budgetbevillinger vil blive anvendt til de to programmer, der lå klar til vedtagelse den 31. december 2001.

De syv programmer, der endnu ikke er vedtaget, er enten endnu ikke blevet forelagt Kommissionen eller er fortsat genstand for forhandlinger. Programmerne vil ikke tabe bevillinger, som vil kunne forpligtes for 2002 og følgende regnskabsår.

Det skal dog understreges, at både forelæggelsen for Kommissionen og undersøgelsen af dossieret, fordi Interreg-programmerne omfatter flere medlemsstater, kræver længere frister end dem, der er nødvendige for at vedtage monoregionale programmer.

Udgifterne i forbindelse med disse programmer er støtteberettigede til den 31. december 2008.

Såfremt forvaltningsmyndighederne gennemfører programmerne effektivt og inden fristens udløb, skulle den n+2-regel, der er fastsat i artikel 31, stk. 2, andet afsnit, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om generelle bestemmelser for strukturfondene(4), ikke gælde for disse programmer.

Pr. 1. februar 2002 var elleve programtillæg blevet forelagt Kommissionen, som har godkendt to af dem.

(1) KOM(1999) 479 endelig udg.

(2) A5-0028/2000.

(3) EFT C 143 af 23.5.2000.

(4) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0622/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(6. marts 2002)

Om: Lukning af raffinaderiet Petrogal i Leça da Palmeira i Portugal

Portugal kan ikke undvære firmaet Petrogal, der har industrianlæg i Sines og Matosinhos. Det er den eneste portugisiske virksomhed inden for udvinding, produktion og distribution af olie og oliebaserede produkter samt naturgas, og den skaber mange tusinde både direkte og indirekte arbejdspladser og er dermed på afgørende vis med til at skabe aktiviteter i hundredevis af indirekte tilknyttede virksomheder.

Lukningen af raffinaderierne i nærheden af Leça da Palmeira i Matosinhos vil få alvorlige konsekvenser for den portugisiske økonomi og for de portugisiske arbejdstagere.

I Portugal ydes der støtte med henblik på at skabe ny vækst i beskæftigelsen, og de socioøkonomiske indikatorer her er de dårligste i EU.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse, hvilken støtte der kan ydes på EU-plan og på nationalt plan med henblik på at bibeholde disse raffinaderier, der er i fuld drift, og dermed sikre beskæftigelsen og arbejdstagernes rettigheder i Petrogal?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(22. april 2002)

Kommissionen har ikke kendskab til årsagerne og omstændighederne i forbindelse med en eventuel lukning af raffinaderiet i Petrogal i Leça da Palmeira.

Den minder desuden det ærede medlem om, at i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(1), hører både projektudvælgelsen og iværksættelsen heraf ind under de nationale og regionale myndigheder, der er ansvarlige for forvaltningen og opfølgningen af de programmer, der modtager støtte af disse fonde. Kommissionen kan derfor ikke støtte disse virksomheder direkte med henblik på opretholdelsen af arbejdspladser og opfordrer dem til at kontakte de pågældende myndigheder for at få yderligere oplysninger om en eventuel medfinansiering.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0599/02

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(6. marts 2002)

Om: Brug af fotografier på cigaretpakker som advarsel om sundhedsrisici

Hvornår forventer Kommissionen at være i stand til at vedtage bestemmelserne og den indre markedsvejledning til medlemsstaterne vedrørende brugen af farvefotografier eller andre illustrationer for at vise og forklare de sundhedsmæssige følger af rygning, således som det kræves i direktivet om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(27. marts 2002)

I henhold til artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/37/EF af 5. juni 2001 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer(1) er Kommissionen forpligtet til senest den 31. december 2002 at vedtage regler for brugen af farvefotografier eller andre illustrationer for at

vise og forklare de sundhedsmæssige følger af rygning med henblik på at sikre, at det indre markeds bestemmelser ikke undermineres. I denne forbindelse skal Kommissionen fremlægge et udkast til de påtænkte foranstaltninger for det i henhold til direktivets artikel 10, stk. 1, nedsatte forskriftsudvalg, som skal afgive udtalelse herom.

Kommissionen har indledt arbejdet med at udarbejde sådanne regler og vil gøre sit yderste for at overholde den nævnte frist. Kommissionen vil dog gerne minde det ærede medlem om, at den ved direktivets vedtagelse officielt erklærede over for Parlamentet og Rådet, at den anså det for vanskeligt at overholde den frist, der i artikel 5, stk. 3, er fastsat for at indhente en udtalelse fra det i artikel 10 nedsatte forskriftsudvalg og efterfølgende vedtage reglerne om brug af farvefotografier.

(1) EFT L 194 af 18.7.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0202/02

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Den europæiske kunst- og kulturarv

En betydelig del af verdens arkitektur- og kulturgoder befinder sig i Europa. Det er en arv af enestående værdi for alle europæiske borgere. Ofte har man imidlertid ikke noget indgående kendskab til denne arv eller til dens bevarelsestilstand. Det ville derfor være af stor betydning at udarbejde en fortegnelse over den europæiske kunst- og kulturarv, både for at opnå større klarhed over den og for at fremme arbejdet med bevarelse, vedligeholdelse, udnyttelse og restaurering af de europæiske rigdomme.

Den 27. november 1996 svarede Marcelino Oreja på vegne af Kommissionen på min forespørgsel E-2761/96(1) hvori jeg spurgte, om der i Europa fandtes en fortegnelse over den europæiske kunst- og kulturarv at man med den håndbog over de europæiske kulturstatistiske kilder, der var under udarbejdelse, og hvormed hensigten var at opstille en liste over de organer, der løbende udarbejder kulturstatistikker, ville få et første arbejdsredskab.

Vil Kommissionen på baggrund af ovenstående oplyse, om håndbogen over de europæiske statistiske kilder, som Marcelino Oreja omtalte, nogensinde er blevet udarbejdet? Vil den ligeledes oplyse, om der efter 1996 er blevet udarbejdet en fortegnelse over den europæiske kunst- og kulturarv, og hvad den mener om dette spørgsmål?

(1) EFT C 83 af 14.3.1997, s. 64.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(27. marts 2002)

I marts 1997 nedsatte udvalget for det statistiske program på medlemsstaternes anmodning en Eurostat-arbejdsgruppe om kulturelle statistikker (Leadership Group (LEG) Culture). I november 1999 vedtog Kommissionen LEG-projektets konklusioner og henstillinger, herunder dannelsen af en arbejdsgruppe om kulturelle statistikker med henblik på at fortsætte indsatsen.

Den endelige LEG-rapport om EU's kulturelle statistikker, som blev offentliggjort i 2000, indeholder i øvrigt en gennemgang af de instanser, som løbende udarbejder kulturelle statistikker. Arbejdsgruppen fortsætter sine aktiviteter i samarbejde med medlemsstaterne. Rapporten kan fås ved henvendelse til kontor E3 (Eurostat: Population et conditions sociales 3/2000/E/No 1).

I 1996 finansierede Kommissionen to undersøgelser i samarbejde med Spanien og Frankrig.

Det franske kulturministerium varetog koordineringen af de to undersøgelser, som blev udført af firmaerne ERIES og DAFSA og udgivet under følgende titler:

- Index de source des statistiques culturelles en Europe édition 1996 Office des Publications (OPOCE), Luxembourg ISBN 92-827-9207-2;

- Statistiques culturelles en Europe; Premières données, 1996. Imprimé en France ISBN 2-11003721-0.

Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt der findes en fortegnelse over den europæiske kunst- og kulturarv, har Kommissionen hverken de nødvendige redskaber eller beføjelser til at udarbejde en sådan, idet beskyttelsen af kunst- og kulturarven alene påhviler medlemsstaterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0265/02 af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen. Størrelsen af de korrektioner, der er pålagt medlemsstaterne inden for rammerne af EUGFL- Garantisektionen.



EF-Tidende nr. 172 E af 18/07/2002 s. 0169 - 0169



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0265/02 af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen (1. februar 2002) Om: Størrelsen af de korrektioner, der er pålagt medlemsstaterne inden for rammerne af EUGFL- Garantisektionen Kan Kommissionen oplyse størrelsen af de korrektioner, der er pålagt de enkelte medlemsstater inden for rammerne af EUGFL-Garantisektionen for årene 1997-2000? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (18. marts 2002) Nedenstående tabel viser de korrektioner, der er pålagt af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond, Udviklingssektionen, sammenholdt med de af medlemsstaterne anmeldte udgifter. Som ønsket er beløbene fordelt pr. medlemsstat og pr. år. >TABELPOSITION>