ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/96

(2004/C 84 E/0125)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3778/03

af Jürgen Zimmerling (PPE-DE) til Kommissionen

(11. december 2003)

Om: Droit moral

I de enkelte EU-medlemsstater findes der forskellige bestemmelser om beskyttelse af droit moral. I visse medlemsstater ligger bevisbyrden eksempelvis hos den juridiske/fysiske person, der gennem udtalelser har krænket privatlivets fred, hvorimod dette ikke er tilfældet i andre medlemsstater. I en række medlemsstater negligeres beskyttelsen af privatlivets fred i forbindelse med offentlige personer næsten fuldstændigt til fordel for pressefriheden (ved Menneskerettighedsdomstolen verserer der for øjeblikket en sag herom).

Er det ifølge Europa-Kommissionen nødvendigt og muligt at fremlægge forslag om et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau i alle medlemsstater? Er det Kommissionens opfattelse, at det med udgangspunkt i artikel 7 i forslaget til forordning om forpligtelser uden for kontraktforhold er hensigtsmæssigt at foreslå indførelse af retsbestemmelser om idømmelse af passende bøder i forbindelse med krænkelse af droit moral?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(30. januar 2004)

Kommissionen deler det ærede medlems iagttagelser af, at der er stor forskel på medlemsstaternes materielle civilret for så vidt angår ærekrænkelser og beskyttelse af den personlige frihed.

Kommissionen har ikke på nuværende tidspunkt til hensigt at foreslå, at der foretages en harmonisering af medlemsstaternes materielle erstatningsret for så vidt angår beskyttelsen mod ærekrænkelser, som især vedrører ikke-økonomisk skade, og hvor domstolens vurdering afhænger nøje af den samfundsøkonomiske situation. Drøftelserne i Rådet i forbindelse med Kommissionens forslag »Rom II« om loven om forpligtelser uden for kontraktforhold viser desuden, at ethvert fællesskabsinitiativ, der berører pressefriheden, er et meget følsomt emne på grund af den tætte forbindelse mellem den offentlige orden og medlemsstaternes forfatningsmæssige principper.

Selv om hensigten med »Rom II«-forslaget ikke er at harmonisere den materielle ret, så har det dog til formål at sikre, at ofre for ærekrænkelser i højere grad behandles lige, idet det foreslås at anvende samme ret, uanset i hvilken medlemsstat sagen forelægges domstolene. Forslaget har også til formål at gøre det mere forudsigeligt, hvilken situation ofre for grænseoverskridende retsstridigheder befinder sig i.
Hvad angår offentliggørelsen af resultaterne af sundhedskontrollen ved import, bør det nævnes, at importkontrollen fuldt ud henhører under medlemsstaternes kompetence. Medlemsstaterne har ingen generel forpligtelse til at tage stikprøver ved importen af de enkelte forsendelser med henblik på laboratorieanalyser og heller ikke nogen forpligtelse til at offentliggøre resultaterne eller meddele disse til Kommissionen. Kun når der under denne kontrol konstateres en risiko, har medlemsstaterne forpligtelse til at underrette de øvrige medlemsstater og Kommissionen gennem EU's system for hurtig varsling om fødevarer og foder (RASFF). Kommissionen underretter derefter oprindelsestredjelandet. I tilfældet med nitrofuran-kontaminering af fjerkrækød importeret fra Thailand og Brasilien har Kommissionen i særlige beslutninger forpligtet medlemsstaterne til at kontrollere hver enkelt forsendelse af fjerkrækød ved importen fra disse lande for at konstatere, om kødet indeholder nitrofuran, og til at meddele Kommissionen resultaterne gennem RASFF. Beslutningen gælder fortsat fuldt ud for Brasiliens vedkommende, medens undersøgelsesniveauet for importen fra Thailand nu er på 20 %. Disse kommissionsbeslutninger er beskyttelsesforanstaltninger og derfor pr. definition midlertidige. Hver uge offentliggøres et resumé af ugens RASFF-meddelelser på webstedet for Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse.

Forespørgslens henvisning til spørgsmålet om kontrol af den eventuelle anvendelse af kød- og benmel i den animalske produktion i tredjelande er ikke relevant i denne forbindelse. EU-lovgivningen om import af fjerkræprodukter pålægger ikke samme foderforbud i tredjelande som det, der gælder i EU. Eksistensen af et effektivt foderforbud i et tredjeland er et vigtigt element til at fastslå landets geografiske risikovurdering (GBR) vedrørende bovin spongiform encephalopati (BSE), som igen kan have virkninger for importvilkårene for animalske produkter fra drøvtyggere fra samme tredjeland. EU-lovgivningen forbyder ikke anvendelse af kød- og benmel (MBM) i fjerkræsektoren i et tredjeland, der ønsker at eksportere fjerkrækød til Fællesskabet. Der er intet specifikt videnskabeligt bevis for, at der er en forbindelse mellem MBM-fodring af fjerkræ og en mulig risiko for, at mennesker smittes med BSE. For Brasiliens vedkommende har de brasilianske myndigheder forsikret Kommissionen om, at der ikke anvendes MBM i den brasilianske fjerkræproduktion, da MBM ikke kan konkurrere økonomisk med vegetabilske proteiner såsom soja.
3.

Den nuværende EU-lovgivning om lægemidler pålægger ikke industrien at undersøge lægemidler med henblik på anvendelse til børn. Den eksisterende lovgivningsramme har dog allerede bestemmelser, der skal fremme udviklingen af lægemidler til sjældne sygdomme. I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 141/2000 af 16. december 1999 om lægemidler til sjældne sygdomme (1) er der allerede ordninger, der tilskynder den farmaceutiske industri til udvikling og godkendelse af lægemidler til alvorlige sjældne sygdomme, hvor der ikke findes en tilfredsstillende behandlingsmetode. Denne lovgivning finder anvendelse på sygdomme, der berører både børn og voksne. Efter en større indsats fra EU blev retningslinje E11: »Clinical Investigation of Medicinal Products in the Paediatric Population« fra den internationale konference om harmonisering af tekniske krav vedrørende registrering af lægemidler til human brug (ICH) i 2000 vedtaget og gennemført i EU. I 2001 nedsatte Det Europæiske Lægemiddelagentur den pædiatriske ekspertgruppe under udvalget for farmaceutiske specialiteter. Den pædiatriske ekspertgruppe rådgiver om undersøgelser og anvendelse af lægemidler til børn og er ved at udarbejde en vejledning for forskere og industrien om anvendelse af lægemidler til børn. Som opfølgning af en resolution fra Rådet har Kommissionen udarbejdet og foretaget høring om forslag til en ny forordning, der specifikt har som mål at tage spørgsmålet op om behovet for flere undersøgelser og autorisation af lægemidler til børn. Kommissionens forslag indgår i øjeblikket i en udvidet konsekvensanalyse, som vil blive fremlagt i første kvartal af 2004. Når resultaterne af den udvidede konsekvensanalyse foreligger, vil det være muligt at færdigbehandle forslagene, så de kan blive vedtaget af Kommissionen. Under afventning af den udvidede konsekvensanalyses resultater har Kommissionen for at sætte fart i lovgivningsprocessen nedsat en uformel ad hoc-arbejdsgruppe under det farmaceutiske udvalg (som har repræsentanter fra alle medlemsstaterne), for at få rådgivning om det uformelle udkast til forslag. Herudover fortsætter Kommissionen drøftelserne med andre grupper af aktører.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/139

(2004/C 84 E/0177)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4037/03

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. januar 2004)

Om: Sundhedsreform og naturmedicin i Tyskland

Tyskland har i praksis i forbindelse med sundhedsreformen via lovgivningen forhindret konkurrence mellem den traditionelle medicinalindustris lægemidler og naturmedicin. Selv om eksperter i årevis har udarbejdet en positivliste over medicin herunder plantemedicin, homøopati og antroposofiske lægemidler, har den tyske regerings såkaldte sundhedsreform nu medført, at alle former for naturmedicin ikke kan refunderes af sygekasserne. Sundhedsreformen medfører dermed en konkurrenceforvridning til fordel for medicinalindustriens lægemidler. Mange patienter anvender naturlige behandlingsmetoder og naturmedicin, og resultaterne er ofte bedre end ved traditionelle metoder. Man må ikke se bort fra disse vellykkede resultater som følge af konkurrencen på markedet mellem medicinalindustriens traditionelle produkter og naturmedicin, der er til fordel for de traditionelle produkter. Ud over en forringet behandling af patienter, der anvender naturmedicin, trues særlig mindre producenter af naturmedicin af insolvens.

Hvordan vurderer Kommissionen denne regulering ud fra en konkurrenceretlig synsvinkel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(10. februar 2004)

Det er retspraksis i de europæiske domstole, at fællesskabsretten ikke begrænser medlemsstaternes ret til at organisere deres egne sociale sikringssystemer og især at vedtage bestemmelser med henblik på at styre medicinforbruget med det formål at fremme deres sundhedsforsikringssystemers stabilitet (1). På grundlag af det ærede medlems beskrivelse ser Kommissionen ingen grund til at antage, at de retlige bestemmelser, som Tyskland har vedtaget med henblik på at afvise forsikredes ret til at få receptfri medicin på de lovpligtige sygeforsikringers bekostning, skulle krænke den europæiske konkurrenceret.

(1) Se f.eks. Domstolens dom af 7. februar 1984 i sag 238/82 Duphar B.V. m.fl. mod den nederlandske stat [1984] samling af afgørelser 1984, side 523.
3.

Kommissionen følger strategien i Tacis-forordningen (EF, Euratom) nr. 99/2000, om »at støtte udvikling og gennemførelse af strategier for forvaltning af brugt brændsel, nedlukning og nukleart affald, især i Nordvestrusland, som led i et bredere internationalt samarbejde«. Udover de projekter, der er nævnt i punkt 1 for Tjernobyl, finansierer Tacis-programmet projekter med henblik på at løse problemet med radioaktivt affald i Nordvestrusland. Kommissionen deltager f.eks. i: — fonden under den nordlige dimensions miljøpartnerskab, som forvaltes af Den Europæiske Bank for Økonomisk Genopbygning og Udvikling, og som Tacis-programmet bidrager til med 40 mio. EUR, og — i finansieringen af projekter som »Lepse-projektet«, som går ud på at håndtere brugt brændstof fra atomdrevne isbrydere, der opbevares på skibet Lepse. Der blev udført nogle indledende undersøgelser (ca. 2 mio. EUR) i 1998-1999. Det er planen at yde støtte til, at arbejdet med at fjerne det brugte brændstof kan afsluttes. I Kasakhstan skal der under Tacis-programmet gennemføres et projekt i to trin med henblik på at afhjælpe problemet med radioaktivt affald på atomprøvesprængningsstedet i Semipalatinsk, hvor over 460 atomvåbenprøvesprængninger fandt sted i perioden 1949-1989. Der er bevilliget 1 mio. EUR til dette projekt i det årlige program for 2003. Derudover er der afsat 4 mio. EUR i det flerårige vejledende program for 2004-2006.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/57

(2004/C 78 E/0056)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1937/03

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. juni 2003)

Om: Jernbaneforbindelsen mellem Korinth og Patras

Forskellige lokale organisationer klager over, at der i forbindelse med bygningen af den nye jernbaneforbindelse Korinth-Patras ikke er blevet taget hensyn til den særlige regionsplan for Den Korinthiske Bugt, der er finansieret fra EU's Envireg-program. Desuden er den metode, der almindeligvis benyttes i sådanne tilfælde, dvs. bygning af tunneler og broer i en vis afstand fra kysten og bebyggede områder, totalt blevet ignoreret. Kan Kommissionen under henvisning til, at dette jernbanebyggeri er et projekt af afgørende betydning for hele området, undersøge, hvorvidt byggeriet foregår på den bedst mulige og mindst miljøskadelige måde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(29. juli 2003)

Ansvaret for udarbejdelse og gennemførelse af større infrastrukturprojekter som f.eks. bygning af en ny jernbane påhviler medlemsstaternes myndigheder i overensstemmelse med strukturfondsprincippet om decentraliseret forvaltning. Det er op til disse myndigheder at finde en passende balance mellem hensyn til økonomi, samfund og miljø og at sikre, at bestemmelserne overholdes.

Hvad angår jernbanestrækningen Korinth-Patras, opfylder den ansøgning om EU-medfinansiering, der blev indsendt af de græske myndigheder, alle de fastsatte krav, herunder vedrørende miljø.

Den undersøgelse, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, er fra starten af halvfemserne. Den gav ikke anledning til fastlæggelse af juridisk bindende planlægning for det område, som den omfattede, og den vedrørte heller ikke specifikt sporføringen.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/35

(2004/C 88 E/0038)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1497/03

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(5. maj 2003)

Om: Ødelæggelse af EU-ejendom i Palæstina

Hvordan er situationen vedrørende den EU-finansierede infrastruktur i Palæstina, der er blevet ødelagt eller beskadiget i forbindelse med den igangværende konflikt i området?

Svar på Kommissionens vegne af Chris Patten

(23. juni 2003)

EU's formandsskab har anmodet Kommissionen om, at udarbejde en foreløbig liste over EU-finansierede projekter, som enten er blevet ødelagt eller beskadiget af Israels væbnede styrker. Listen over de ødelagte projekter ajourføres regelmæssigt af Kommissionens kontor i Jerusalem i samarbejde med medlemsstaternes repræsentation i Jerusalem og Ramallah. Arbejdsopgaven er blevet vanskeliggjort på grund af arbejdsbetingelserne i området. Listen blev sidst ajourført den 14. december 2002, og skaderne blev anslået til 24 014 000 EUR. En fjerdel var blevet finansieret af EU, resten af medlemsstaterne.

Overslaget omfatter kun udgifterne til at erstatte den fysiske infrastruktur (bygninger og udstyr), men udelukker indirekte tab, så som forsinkelser eller suspension af projekter. Desuden omfatter listen ikke en lang række EU-finansierede projekter, der ikke fungerer korrekt på grund af den israelske hærs militære indsats, f.eks. adgang til det europæiske hospital i Gaza eller forsinkelser (ingen adgang til byggematerialer) med infrastrukturprojekter.

Spørgsmålet er ved flere lejligheder blevet drøftet med de israelske myndigheder, navnlig af EU's formandsskab i januar 2002 og på associeringsrådet med Israel den 21. oktober.
2.

Hvorfor kan man ingen steder finde frem til identiteten af de tre medlemmer af evalueringskomitéen, skønt alle formoder, at Teodor Vladov, som er involveret i et af projekterne, er formand for denne komité?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/162

(2004/C 78 E/0166)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2755/03

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(15. september 2003)

Om: Behovet for angivelse af nationalitet på førerbeviser

Et medlem fra min valgkreds i Sydvestengland har lige modtaget sit nye førerbevis, hvori hans fødested Irland er angivet. Det bekymrer ham, da han hele livet igennem er blevet udsat for forskelsbehandling, navnlig i 1970'erne, hvor mange irere, som var bosiddende i England, blev udsat for forskelsbehandling både på deres arbejdsplads og i mange andre af dagliglivets områder.

Selv om han er stolt af sin irske herkomst, vil han derfor hellere identificeres som EU-borger i sit førerbevis for at undgå eventuel forskelsbehandling. Hvilke forholdsregler har Kommissionen truffet for at beskytte EU-borgere, som har været ude for en sådan forskelsbehandling? Har Kommissionen til hensigt at ændre forordningerne om førerbeviser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(27. oktober 2003)

I Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (1) er det fastsat, at indehaverens fødselsdato og fødested anføres på kørekortet. Disse oplysninger er nødvendige for, at offentlige myndigheder kan foretage en præcis identifikation af indehaveren, navnlig af hensyn til håndhævelsen. Kommissionen har ikke til hensigt at foreslå en ændring af denne bestemmelse.

(1) EFT L 237 af 24.8.1991.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/320

(2004/C 88 E/0325)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0230/03

af Helle Thorning-Schmidt (PSE) til Kommissionen

(4. februar 2003)

Om: Udvidelsens konsekvenser for toldagenters beskæftigelse

Analyser viser, at op i mod 22 000 toldagenter står overfor at miste deres arbejde i 2004, heraf 20 000 i de central- og østeuropæiske lande som følge af udvidelsen. Dette vil betyde, at en del af toldagenterne allerede på nuværende tidspunkt er ved at søge over i anden beskæftigelse, da de ved, at hoveddelen af dem vil miste deres job fra maj 2004. Dette kan give en række praktiske problemer, eftersom toldagenterne står for at udfylde og sikre, at EU's såvel som kandidatlandenes toldregler bliver overholdt, hvilket er betingelsen for, at en vare kan passere EU's ydre grænse.

Hvilke tiltag vil Kommissionen tage for at sikre EU's grænseoverskridende samhandel med kandidatlandene frem til den 1. maj 2004? Vil Kommissionen iværksætte nogle foranstaltninger som sikrer, at toldagenterne får et incitament til at forblive i deres job indtil udvidelsen er en realitet? Kunne man forestille sig, at Kommissionen ville indføre en tilsvarende ordning, som man den man så i 1992 ved overgangen til det indre marked? Hvis nej, hvordan vil Kommissionen så løse det problem, som er ved at opstå?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(14. marts 2003)

Som Kommissionen allerede har anført i sit svar på skriftlig forespørgsel E-2488/02 af Giorgio Lisi (1), har den ikke til hensigt at vedtage bestemmelser svarende til dem, der blev indført, da det indre marked trådte i kraft i 1992. Den henviste i sit svar på ovennævnte forespørgsel til medlemsstaternes mulighed for at søge om strukturfondsstøtte og godkendelse af statsstøtte i henhold til de relevante retningslinjer.

(1) EFT C 52 E af 6.3.2003, s. 179.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/441

(2004/C 88 E/0448)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2859/03

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(26. september 2003)

Om: Størrelsen af den europæiske støtte til de palæstinensiske islamiske fundamentalister i Hamas

I betragtning af at Den Europæiske Union giver en betydelig støtte til den palæstinensiske myndighed og at den på det seneste topmøde i Riva del Garda ved Gardasøen definitivt gav det grønne kort til at indføje den palæstinensiske organisation Hamas på den sorte liste over terroristbevægelser, hvis midler bør indefryses, kan Kommissionen da oplyse, hvor stor en del af den europæiske støtte der er blevet udbetalt direkte eller indirekte til Hamas?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(17. november 2003)

Den Europæiske Union har ikke indgået nogen kontrakter eller ydet nogen form for direkte eller indirekte finansiel støtte til organisationen Hamas.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/327

(2004/C 78 E/0344)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3835/03

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. december 2003)

Om: Gennemførelse af direktiv 89/48/EØF

Hvad agter Kommissionen at gøre for at sikre, at direktiv 89/48/EØF (1) gennemføres i samtlige EU-stater, herunder Grækenland, også i betragtning af de domme, som EF-Domstolen for nylig har afsagt i sagerne C-153/02 og C-313/01?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. januar 2004)

Domstolen fastslog i sin dom af 13. november 2003 i sag C-153/02, Néri, at EF-traktatens artikel 43 er til hinder for en forvaltningspraksis, hvorefter kandidatuddannelser fra et universitet i én medlemsstat kun kan anerkendes i en anden medlemsstat, når undervisningen med henblik på at erhverve eksamensbeviserne blev givet i den anden medlemsstat af en anden uddannelsesinstitution i henhold til en aftale mellem disse to uddannelsesinstitutioner.

Sagen drejer sig om såkaldte franchiseaftaler.

Kommissionen har indledt flere traktatbrudssager herom, hhv. en mod Italien og to mod Grækenland, hvor et af klagepunkterne er, at eksamensbeviser, der er udstedt i henhold til franchiseaftaler, ikke anerkendes.

Desuden er der en traktatbrudssag på vej mod Tyskland, som ikke tillader brug af universitetsgrader, der er erhvervet i henhold til franchiseaftaler.

Kommissionen vil se på, hvordan dommen i Néri-sagen bedst kan anvendes i forbindelse med disse sager.

I sag C-313/01, Morgenbesser, der ligeledes blev pådømt den 13. november 2003, så Domstolen på de gældende regler for adgangen til erhvervet som »praticante avvocato« (advokatfuldmægtig), dvs. for den praktikperiode, jurister skal gennemføre, før de kan gå op til den egnethedsprøve, der kræves for at opnå bestalling i Italien. For at få adgang til dette erhverv skal man efter italiensk ret forinden have opnået akademisk anerkendelse af sine juridiske eksamensbeviser fra andre medlemsstater. Domstolen fastslog, at dette krav ikke er foreneligt med fællesskabsretten, når praktikperioden omfatter udøvelse af lønnet virksomhed. Domstolen fastslog, at de gældende principper i dette tilfælde følger af Domstolens retspraksis vedrørende EF-traktatens artikel 39 og 43. De nationale myndigheder skal således sammenligne ansøgerens kundskaber, således som de fremgår af vedkommendes kvalifikationsbeviser eller er erhvervet ved erhvervserfaring enten i oprindelseslandet eller i værtslandet, med de kundskaber, som fremgår af de eksamensbeviser, der er foreskrevet efter national ret. Viser sammenligningen, at kundskaberne kun delvist stemmer overens, kan værtslandet kræve, at ansøgeren godtgør, at han har erhvervet de foreskrevne kundskaber, der mangler.

Kommissionen vil påse, at Italien efterkommer Domstolens retspraksis. Kommissionen er naturligvis til enhver tid rede til at se på eventuelle oplysninger om forekomsten af tilsvarende situationer i andre medlemsstater.

(1) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.