SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2932/00

af Gilles Savary (PSE) til Kommissionen

(11. september 2000)

Om: EF-traktatens artikel 308 (tidl. 235)

I EF-traktatens artikel 308 (tidl. 235) bestemmes det, at Rådet,

såfremt en handling fra Fællesskabets side viser sig påkrævet for at virkeliggøre et af Fællesskabets mål inden for fællesmarkedets rammer, og denne traktat ikke indeholder fornøden hjemmel hertil, (mldr) på forslag af Kommissionen og efter at have indhentet udtalelse fra Europa-Parlamentet med enstemmighed [udfærdiger] passende forskrifter herom.

For så vidt angår EF-retsakter, som blev vedtaget med hjemmel i artikel 235 forud for indsættelsen af en række beføjelser på nye politiske områder gennem fællesakten og Maastricht-traktaten, bedes Kommissionen oplyse, om artikel 308 (tidl. 235) anses som et tilstrækkeligt retsgrundlag for generelle lovbestemmelser, som vedrører lokale forhold, social- og arbejdsmarkedsbestemmelser samt kulturelle anliggender i medlemsstaterne?

Er der tidligere i Domstolens retspraksis blevet foretaget en definition og afgrænsning af anvendelsesområdet for denne artikel i traktaten?

Hvordan har Domstolen i givet fald defineret begrebet fællesmarkedet, navnlig i forbindelse med anvendelsen af artikel 308 (tidl. 235) som retsgrundlag for EF-retsakter?

Findes der i Domstolens retspraksis vedrørende anvendelsen af artikel 308 (tidl. 235) som retsgrundlag for EF-retsakter andre elementer, som gør det muligt at gøre disse tekster juridisk uanfægtelige, selv om de i dag skulle have været vedtaget med et andet retsgrundlag som følge af indførelsen af nye EF-beføjelser gennem fællesakten og Maastricht-traktaten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(31. oktober 2000)

Af EF-traktatens artikel 308 (tidl. artikel 235) og EF-Domstolens fortolkning heraf, bl.a. i dens udtalelse af 28. marts 1996 (2/94, Sml. 1996, s. I-1759, nr. 29 og 30), følger, at denne bestemmelse tilsigter at afhjælpe den manglende hjemmel i de tilfælde, hvor der ikke udtrykkeligt eller forudsætningsvis ved særlige bestemmelser i traktaten er tillagt Fællesskabets institutioner beføjelser, i det omfang, sådanne beføjelser alligevel viser sig at være nødvendige for, at Fællesskabet kan udøve sine funktioner med henblik på at nå et af de mål, der er fastlagt i traktaten.

Artikel 308 indeholder ingen indskrænkning af anvendelsesområdet for de retsakter, der vedtages på grundlag heraf, forudsat at de er nødvendige for at virkeliggøre et af EF-traktatens mål, og denne traktat ikke indeholder den fornødne hjemmel hertil. Som EF-Domstolen har understreget det bl.a. i sin dom af 12. november 1996 i Det Forenede Kongerige/Rådet (Sml. 1996, s. I-5755, præmis nr. 48), kan artikel 308 kun være hjemmel for en retsakt, hvis ingen anden traktatbestemmelse giver fællesskabsinstitutionerne den fornødne kompetence til at udstede den pågældende retsakt.

Udvidelsen af EU-rettens anvendelsesområde efter ændringen af traktaterne og vedtagelsen af nye retsgrundlag skaber ingen problemer i relation til retssikkerheden. De retsakter, der er vedtaget i overensstemmelse med gældende regler, bliver ved med at gælde, så længe de ikke er blevet ophævet.

Heraf følger, at når man skal ændre indholdet af en retsakt vedtaget med hjemmel i artikel 308, for hvilken der nu findes et retsgrundlag i EF-traktaten, må man vedtage en ny retsakt på grundlag af den nye bestemmelse herom i EF-traktaten og ophæve den retsakt, man tidligere havde vedtaget med hjemmel i artikel 308.