SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3719/98

af Giuseppe Rauti (NI) til Kommissionen

(11. december 1998)

Om: Udsaettelse af cabotagens liberalisering for Italiens vedkommende til aar 2004

Er Kommissionen klar over den dramatiske situation, Italien kommer til at befinde sig i som foelge af de nye bestemmelser om cabotage i EU, som traeder i kraft den 1. januar 1999? Den fastsatte "liberalisering" gaelder nemlig ikke for Graekenland, som har faaet udsaettelse til aar 2004, med det resultat, at Graekenland forbereder sig paa at kolonisere den italienske cabotage, som udgoer 80 % af passagercabotagen og 45 % af varecabotagen, og som bliver "liberaliseret" den 1. januar. Der er tale om en sektor, som i Italien - se artiklen af Giorgio Lonardi i "La Repubblica" fra 17. november paa side 35 - beskaeftiger "15 tusind soefolk paa 470 skibe", uden at medregne "de 2.000 ansatte i land og de 29.000 underleverandoerer", saaledes at Italien risikerer at miste en omsaetning paa 5.000 milliarder lire om aaret til et land som Graekenland, der overtraeder konkurrencereglerne, idet det anvender "tilfaeldigt samlede" besaetninger bestaaende af tredjelandsstatsborgere, som er tvunget til at arbejde under naesten slavelignende forhold.

Anser Kommissionen det for retfaerdigt, om ikke etisk og socialt korrekt, at der paalaegges Graekenland den samme frist som Italien, eller at de nye bestemmelsers ikrafttraeden ligeledes for Italiens vedkommende udsaettes til aar 2004?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(18. januar 1999)

Kommissionen kan ikke tilslutte sig det aerede medlems analyse af situationen.

For det foerste er det i henhold til Raadets forordning (EOEF) 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for soetransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads)(1) muligt at haandhaeve vaertsstatens betingelser i alle anliggender vedroerende bemanding over for EF-rederivirksomheder, som udfoerer oe-cabotage, og italiensk lov tillader heller ikke statsborgere fra tredjelande at vaere ansat ombord paa fartoejer, som udfoerer cabotagesejlads. Desuden skal saadanne EF-rederivirksomheder opfylde samtlige betingelser for at udfoere cabotagesejlads i den medlemsstat, fartoejet er indregistreret. Graesk lov kraever ogsaa, at kun statsborgere hjemmehoerende i Graekenland eller i Faellesskabet kan vaere ansat ombord paa cabotageskibe. Derfor kan de graeske rederivirksomheder ikke benytte fartoejer, som er bemandet med statsborgere fra tredjelande i forbindelse med cabotagesejlads mellem italienske oeer.

For det andet fremgaar det af de to rapporter, der er udarbejdet af Kommissionen i 1995(2) og 1997(3), vedroerende gennemfoerelsen af forordning (EOEF) 3577/92, at ikke-nationale EF-fartoejers deltagelse i de liberaliserede cabotagesektorer i de fem sydlige EF-medlemsstater er ganske marginal. Det er derfor i hoej grad usandsynligt, at der forekommer en udvikling, der ligner "kolonisering" af den italienske oe-cabotage af nogen anden medlemsstats flaade.

Raadets forordning er bindende i alle enkeltheder. Kommissionen har ingen bemyndigelse til at paalaegge endnu kortere tidsfrister eller forlaenge overgangsperioder, som Raadet maatte have vedtaget.

(1) EFT L 364 af 12.12.1992.

(2) Beretning fra Kommissionen til Raadet - Gennemfoerelsen af forordning (EOEF) 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for soetransport (cabotage) i medlemsstaterne - 1993-1994 - KOM(95) 383 endelig udg.

(3) Beretning fra Kommissionen til Raadet om gennemfoerelsen af Raadets forordning (EOEF) 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for soetransport (cabotagesejlads) 1995-1996 samt om de oekonomiske og sociale virkninger af liberaliseringen af oe-cabotage - KOM(97) 296 endelig udg.