ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0263/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(8. februar 2002)

Om: Fangerne på USA's Camp X-Ray-base i Guantánamo

Hvorledes forholder Rådet sig politisk til USA's regering i forbindelse med informationerne om, at fangerne fra Afghanistan i denne lejr på Guantánamo-basen behandles som vilde dyr og fratages muligheden for at bruge sanser som syn, hørelse, lugte- og følesans på linje med behandlingen i torturlejre?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-0168/02, E-0236/02, E-0239/02 og E-0263/02

(27. juni 2002)

Rådet understreger atter betydningen af, at tilbageholdte behandles humant i overensstemmelse med folkerettens almindelige normer. Rådet kan ikke ud fra mediereportager vurdere, om interneringsforholdene i Guantánamo lever op til disse normer. Præsident Bush afgav en offentlig erklæring herom den 31. januar 2002. Rådet har ikke de oplysninger, der er nødvendige for effektivt at vurdere, om de tilbageholdte i Guantánamo skal betragtes som krigsfanger. Rådet erindrer om, at tilbageholdte i tvivlstilfælde i henhold til artikel 5 i tredje Genève-konvention af 1949 om behandling af krigsfanger skal være omfattet af konventionens beskyttelse, indtil deres status er blevet afgjort af en kompetent domstol. Indtil da skal tilbageholdte behandles humant, modtage passende lægebehandling og forsynes med beklædning og levnedsmidler. I henhold til folkeretten har tilbageholdelsesmagten imidlertid ret til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre lejrens og de tilbageholdtes sikkerhed.

Rådet har ikke til hensigt at sende observatører til Guantánamo. Rådet glæder sig over, at Den Internationale Røde Kors Komité har fået fuld adgang til de tilbageholdte og vil kunne udøve sit mandat. Også den britiske, den franske, den spanske og den belgiske regeringsdelegation har kunnet få adgang til deres respektive statsborgere, der er tilbageholdt i Guantánamo Bay.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0236/02

af Anna Karamanou (PSE) til Rådet

(7. februar 2002)

Om: Uvished med hensyn til de 110 fanger i Guantánamo

Behandlingen af de 110 fanger i den amerikanske base i Guantánamo i Cuba, som formodes at have haft forbindelse med Al Qaida, har vakt forargelse over hele verden. Forskellige internationale organisationer og ngo'er har protesteret over såvel de umenneskelige forhold under transporten og tilbageholdelsen af fangerne i den amerikanske base som over den retsstatus, der er blevet lagt til grund for behandlingen af dem.

Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at sikre, at der foretages en undersøgelse af forholdene under transporten og tilbageholdelsen af de fanger, der befinder sig i Cuba, samt sikre, at en ansvarlig domstol fastslår fangernes retsstatus og især tager stilling til, hvorvidt de kan få tilkendt krigsfangestatus i henhold til den tredje Genève-traktats bestemmelser, samt sikre, at menneskerettighederne og principperne om en menneskeværdig behandling i henhold til Genève-traktaten og den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder til enhver tid respekteres?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-0168/02, E-0236/02, E-0239/02 og E-0263/02

(27. juni 2002)

Rådet understreger atter betydningen af, at tilbageholdte behandles humant i overensstemmelse med folkerettens almindelige normer. Rådet kan ikke ud fra mediereportager vurdere, om interneringsforholdene i Guantánamo lever op til disse normer. Præsident Bush afgav en offentlig erklæring herom den 31. januar 2002. Rådet har ikke de oplysninger, der er nødvendige for effektivt at vurdere, om de tilbageholdte i Guantánamo skal betragtes som krigsfanger. Rådet erindrer om, at tilbageholdte i tvivlstilfælde i henhold til artikel 5 i tredje Genève-konvention af 1949 om behandling af krigsfanger skal være omfattet af konventionens beskyttelse, indtil deres status er blevet afgjort af en kompetent domstol. Indtil da skal tilbageholdte behandles humant, modtage passende lægebehandling og forsynes med beklædning og levnedsmidler. I henhold til folkeretten har tilbageholdelsesmagten imidlertid ret til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre lejrens og de tilbageholdtes sikkerhed.

Rådet har ikke til hensigt at sende observatører til Guantánamo. Rådet glæder sig over, at Den Internationale Røde Kors Komité har fået fuld adgang til de tilbageholdte og vil kunne udøve sit mandat. Også den britiske, den franske, den spanske og den belgiske regeringsdelegation har kunnet få adgang til deres respektive statsborgere, der er tilbageholdt i Guantánamo Bay.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0885/02

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(3. april 2002)

Om: Definition af affald og biprodukter

I EU's rammedirektiv om affald (91/156/EØF)(1) defineres affald som ethvert stof eller enhver genstand, som indehaveren skiller sig af med eller agter eller er forpligtet til at skille sig af med. Problemet med definitionen er, at den ikke omfatter de processer, hvor der opstår to produkter. F. eks. videresælges ferrochromslagge, der opstår som biprodukt i et stålværk, stadig til brug ved bl.a. anlægsarbejder og vejbyggeri. Ifølge EU's definition af affald er ferrochromslagge affald, og producenten heraf er forpligtet til at betale affaldsafgift af den og moms af salgsindtægterne fra den. Dette medfører, at de virksomheder, som udvikler biprodukter fra deres processer og gør dem til egne produkter og samtidig sparer naturmaterialer, bliver bragt i en økonomisk uhensigtsmæssig situation.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at ændre definitionen af affald, for at forskellen mellem affaldets deponering og udnyttelse fremgår mere klart?

(1) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. maj 2002)

I henhold til artikel 1, litra a), i Rådets direktiv 75/442/EØF om affald som ændret(1) er begrebet affald defineret som værende i alt væsentligt ethvert stof eller enhver genstand, som indehaveren skiller sig af med eller agter eller er forpligtet til at skille sig af med. Denne definition er blevet således fortolket af Domstolen i henhold til miljøbeskyttelsesprincipperne i EF-traktatens artikel 174, stk. 2, at affaldsbegrebet ikke må udlægges restriktivt(2). I relation til affald indeholdende ferrochrom, som det ærede medlem omtaler, verserer der i øjeblikket en præjudiciel sag for Domstolen, som kan føre til yderligere afklaring af metalslaggeaffalds status i relation til direktivet(3).

I Fællesskabets sjette handlingsprogram på miljøområdet ønskes der en nærmere afklaring af den lovgivningsmæssige skelnen mellem affald og ikke-affald(4). Inden for rammerne af det samme program vil Kommissionen undersøge, hvordan det bedst kan opnås.

(1) EFT L 194 af 25.7.1975 som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78 af 26.3.1991) samt Kommissionens afgørelse 96/350/EF af 24. maj 1996 (EFT L 135 af 6.6.1996).

(2) Sagerne C-418/97 og C-419/97 ARCO Chemie Nederland og Epon [2000] ECR I-4475, i dommens afsnit 39-40.

(3) Sag C-444/00 The Queen on the application of Mayer Parry Recycling Ltd.

(4) Artikel 8, stk. 2), litra iv), i udkastet til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om Fællesskabets sjette handlingsprogram på miljøområdet (PE-CONS 3618/02).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0483/02

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Rådet

(27. februar 2002)

Om: Politisk proces i Grækenland mod journalisten Dede Abdulhalim

På det seneste er nogle demokratiske journalister i Grækenland blevet retsligt forfulgt. Et eksempel på dette er forfølgelsen og domfældelsen af Dede Abdulhalim, indbygger i byen Komotini i det græske Thrakien, journalist med speciale i mindretalsspørgsmål og ejer af dagbladet Trakianin Sesi og den lokale radiostation Isik FM.

Konkret blev der den 14. januar 2000 under en musikudsendelse på den lokale radiostation Isik FM udsendt et musikalsk ønske fra en lytter, der kaldte sig Boskurt (grå ulv). Næste dag blev der indbragt klage mod journalisten på grund af dette musikønske. Anklagen var, at ønsket refererede til den ekstremt højreorienterede organisation i Tyrkiet De Grå Ulve, hvilket blev kaldt en ulovlig handling og nationalt forræderi mod Grækenland. Optagelsen af den pågældende udsendelse dokumenterer, at der kun blev anført navnet på lytteren, Boskurt, og ikke sagt noget som helst andet.

Den 25. februar 2000 anlagde Karaiskos ved retten i Komotini sag mod Dede Abdulhalim for æreskrænkelse. Sagen blev behandlet den 6. september 2001. Dommeren idømte ved udeblivelsesdom (nr. 1071) Dede fire måneders fængsel. Anken skal behandles den 12. februar 2002 ved appeldomstolen i Komotini.

Er Rådet bekendt med denne sag?

Mener Rådet, at denne sag er i overensstemmelse med retten til fri meningsytring og pressefriheden?

Vil Rådet rette forespørgsler om denne sag til den pågældende medlemsstat?

Svar

(25. juni 2002)

Rådet skal oplyse det ærede medlem om, at det ikke har kendskab til disse forhold, og at det under ingen omstændigheder hører under Rådets beføjelser at kommentere retsafgørelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0696/02

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Rådet

(19. marts 2002)

Om: EU's målsætninger for ILO's verdenskommission

Den Internationale Arbejdsorganisation ILO har nedsat en verdenskommission for at behandle spørgsmål, der vedrører globalisering, handelsliberalisering og social udvikling. Disse spørgsmål er naturligvis også vigtige for EU.

Den ene af formændene for verdenskommissionen er fra EU's medlemsstater, Republikken Finlands præsident, Tarja Halonen.

Verdenskommissionen skal rapportere om resultaterne af sit arbejde i marts 2003.

Hvad er EU's målsætninger for verdenskommissionens arbejde?

Er det meningen, at målsætningerne og/eller verdenskommissionens konklusioner vil blive drøftet med Europa-Parlamentet?

Svar

(27. juni 2002)

Rådet minder det ærede medlem om, at repræsentanten for den danske regering på 282. møde i ILO's Styrelsesråd den 12. november 2001 fremsatte en erklæring på Den Europæiske Unions vegne. I denne erklæring nævnte han bl.a. EU's mål i forbindelse med verdenskommissionens aktiviteter som følger:

Den Europæiske Union bekræfter på ny, at den lægger stor vægt på, at globaliseringens sociale dimension behandles. Den seneste tids begivenheder har understreget den indvirkning, som

globaliseringen har på alles liv, beskæftigelse og arbejdsmiljø. Det er derfor vigtigt at drøfte alle dens følger på grundlag af den bredest mulige enighed for at finde en sammenhængende og konstruktiv løsning. Målet bør være, at alle skal kunne nyde godt af globaliseringen på en måde, der fører direkte til, at fattigdommen udryddes, at der opnås social samhørighed, at der skabes beskæftigelse, og at der opnås bedre styringssystemer. I denne forbindelse bekræfter Den Europæiske Union, at den lægger stor vægt på, at 1998-erklæringen om de grundlæggende principper og rettigheder på arbejdspladsen følges op med positive foranstaltninger fra alle sider, herunder teknisk bistand og større samarbejde mellem regeringerne og arbejdsmarkedets parter.

Desuden blev det bekræftet i erklæringen, at EU går stærkt ind for, at ILO's rolle styrkes, og at der indledes en omfattende international dialog under ILO's auspicier med deltagelse af andre internationale fora, bl.a. WTO. Det blev også understreget, at en ny handelsforhandlingsrunde vil have en positiv politisk og økonomisk virkning og bidrage til at udvikle og styrke den internationale solidaritet. Det blev endvidere anført, at verdenskommissionens arbejde med fordel kunne omfatte andre globaliseringsperspektiver og øge værdien af alle de initiativer, der er med til at sikre, at globaliseringen bidrager til større sociale fremskridt.

På samme møde tilsluttede Europa-Kommissionen sig denne EU-erklæring.

Der er ikke for tiden planer om at drøfte målsætningerne og/eller verdenskommissionens konklusioner med Europa-Parlamentet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0020/02

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(21. januar 2002)

Om: EU's finansielle støtte til Den Palæstinensiske Myndighed

Er Kommissionen rede til at offentliggøre oplysninger om de til dato samlede udgifter til EU-støtte til det palæstinensiske centralkontor for statistik i Ramallah?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(22. februar 2002)

EU afgav for første gang tilsagn om støtte til Det Palæstinensiske Centralkontor for Statistik i 1994, hvor der blev afsat 1,4 mio. EUR til kapacitetsopbygning og forberedelse af befolkningsundersøgelser.

I 1999 blev der atter afgivet tilsagn om støtte (denne gang på 2 mio. EUR) til kapacitetsopbygning i det palæstinensiske statistiske system. Sidstnævnte program er stadig i gang. Der forberedes i øjeblikket en tildeling på yderligere 0,3 mio. EUR til dækning af skader (på materiel og udstyr) påført centralkontoret den 5. december 2001 (budgetpost B7-4200).

Desuden ydes der støtte til Det Palæstinensiske Centralkontor for Statistik via det regionale statistiske samarbejdsprogram Medstat (MEDA-finansiering) for Middelhavsområdet under teknisk tilsyn af Eurostat. Fase I under Medstat er i gang, og fase II vil blive iværksat i nær fremtid.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0960/02

af Bernd Lange (PSE) til Kommissionen

(3. april 2002)

Om: Forordning (EØF) 2092/91 Overgangsperioder for økologisk fremstillede frø

I henhold til artikel 6, stk. 1, i forordning (EØF) 2092/91 indebærer den økologiske produktionsmetode, at der kun må anvendes økologisk fremstillede frø. Overgangsperioden i artikel 6, stk. 3, udløber den 31. december 2003.

Det er imidlertid yderst tvivlsomt, om der inden for gartnerisektoren vil være økologisk fremstillede frø til rådighed på markedet i tilstrækkelig mængde og af en tilstrækkelig god kvalitet efter den 31. december 2003. Endvidere er det for de toårige grønsagssorters vedkommende meget tvivlsomt, om der overhovedet nogen sinde vil komme økologisk fremstillede frø på markedet. De økologisk gartneribrug frygter derfor eksistenstruende indskrænkninger i deres erhvervsaktiviteter.

Hvordan vurderer Kommissionen denne situation, og hvad agter den at gøre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne Af Franz Fischler

(25. april 2002)

I henhold til artikel 6, stk.1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler(1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 473/2002 af 15. marts 2002(2), er det udelukkende økologisk producerede frø, der må bruges inden for økologisk landbrug. I den i artikel 6, stk. 3, omhandlede overgangsperiode kan der imidlertid anvendes frø fra ikke-økologisk landbrug, hvis det på markedet ikke er muligt at skaffe frø af de ønskede sorter, der opfylder kravene til økologisk landbrug. Overgangsperioden udløber den 31. december 2003.

Efter Kommissionens opfattelse er det et vigtigt princip i økologisk landbrug, at der anvendes økologisk fremstillede frø. Men den er også klar over, at der for de fleste arter, der dyrkes i Fællesskabet, ikke findes tilstrækkelige mængder af økologisk fremstillede frø.

Efter artikel 6, stk. 3, litra b) i forordning (EØF) 2092/91 kan Kommissionen bevare muligheden for at acceptere anvendelsen af ikke-økologisk producerede frø og samtidig indføre restriktioner i vilkårene for at opnå fravigelser fra reglerne for anvendelsen af sådanne frø.

Kommissionen er derfor nu ved at udarbejde et forslag, som opmuntre til fremstilling af økologisk producerede frø og dermed forhindre, at landbrugerne ikke kan skaffe de frø, de har brug for.

(1) EFT L 198 af 22.7.1991.

(2) EFT L 75 af 16.3.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0382/02

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Rådet

(22. februar 2002)

Om: Forbudet mod indførsel af diamanter fra Sierra Leone

Rådet vedtog den 11. januar en fælles holdning, hvormed forbudet mod indførsel af rådiamanter med oprindelse i Sierra Leone blev forlænget til 2002.

Kan Rådet vurdere, hvordan forbudet hidtil er blevet overholdt?

Svar

(26. juni 2002)

Rådet vedtog den 18. februar 2002 forordning (EF) nr. 303/2002 om import til Fællesskabet af uslebne diamanter fra Sierra Leone. Med denne forordning iværksættes i Fællesskabet fælles holdning 2002/22/FUSP om forbud mod import af uslebne diamanter fra Sierra Leone.

Det tilkommer Kommissionen at vurdere, hvordan det forbud, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 303/2002, hidtil er blevet overholdt. Kommissionen foretager sin vurdering på grundlag af bl.a. oplysninger fra medlemsstaterne om overtrædelser eller andre problemer med anvendelsen eller domme afsagt af nationale domstole; medlemsstaterne og Kommissionen skal give hinanden disse oplysninger i henhold til artikel 6 i forordningen.

Rådet opfordrer derfor det ærede parlamentsmedlem til at fremsætte sin forespørgsel på ny til den kompetente institution.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0001/02

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Kommissionen

(9. januar 2002)

Om: Finansiering af Meda-programmerne og kultur

Forordningerne om Meda I og Meda II indeholder klare bestemmelser om fremme af det kulturelle samarbejde som et led i Euro-Middelhavspartnerskabet. Til dato er denne politik blevet gennemført via Heritage-programmet, som især er koncentreret om partnernes kulturarv og arkitektoniske traditioner.

Mener Kommissionen i betragtning af den nuværende politiske situation, som kræver gensidig forståelse og styrkelse af forbindelserne mellem Den Europæiske Unions indbyggere og partnerskabslandene, at der bør udarbejdes og gennemføres et nyt program for det kulturelle samarbejde (spredning af kunst, historie, filosofi og religion)? I bekræftende fald mener Kommissionen, at der bør skabes nye strukturer og muligheder, således at der pustes liv i den interkulturelle Euro-Middelhavsdialog og i samarbejdet, og således at disse bliver faktorer, der bidrager til tilnærmelse, gensidig tillid og stabilitet i regionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(12. februar 2002)

Kommissionen deler synspunktet om, at der er behov for at styrke den gensidige forståelse og forbindelserne mellem EU's befolkninger og partnerlandene i Middelhavsområdet.

Kommissionen vil om kort tid udsende en meddelelse, der tager sigte på at styrke Euro-Middelhavspartnerskabet med henblik på det ministermøde, der vil blive afholdt i Valencia i Spanien i april.

I denne forbindelse agter Kommissionen at fremlægge nye initiativer, som også vedrører spørgsmål i relation til den tværkulturelle dialog af den art, som det ærede medlem omtaler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0121/02

af Eurig Wyn (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. januar 2002)

Om: Udgifter for producenterne til foranstaltninger til sikring af levnedsmiddelkvaliteten

Udgifterne til fællesskabsforanstaltninger, der skal beskytte forbrugernes sundhed (test vedrørende specificeret risikomateriale og kød- og benmel), er betydelige. Mener Kommissionen ikke, at den manglende harmonisering af bestemmelserne om de udgifter, der følger af gennemførelsen af sundhedsforanstaltninger på fællesskabsplan, medfører konkurrencefordrejning på det fælles marked?

Kan Kommissionen derfor tilslutte sig den opfattelse, at det er nødvendigt som en hasteforanstaltning at gennemføre en fællesskabsharmonisering af offentlige bevillinger til dækning af disse udgifter for at forhindre, at de skal påhvile producenterne, og for at forebygge konkurrencefordrejninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. marts 2002)

Forskelle i den offentlige støtte til dækning af de betydelige omkostninger i forbindelse med denne lovgivning kan medføre fordrejninger af konkurrencevilkårene. For at undgå dette kan det være nødvendigt at skabe samme konkurrencevilkår ved hjælp af en eller anden form for harmonisering. Offentlig støtte til dækning af omkostningerne er imidlertid kun en måde at skabe sådanne konkurrencevilkår på. Af

budgetmæssige årsager er det vanskeligt at forestille sig, at der kan afsættes yderligere EU-midler til dette formål. Medlemsstaterne er måske heller ikke i stand til at stille yderligere offentlige midler til rådighed. Til orientering yder EU for at hjælpe oksekødssektoren for øjeblikket 15 EUR til dækning af omkostningerne i forbindelse med BSE-test.

Kommissionen har kontaktet alle medlemsstaterne for at få et overslag over omkostningerne i forbindelse med den seneste og den kommende lovgivning vedrørende bekæmpelse af BSE og for at få oplysninger om den offentlige støttes størrelse. Disse oplysninger er ved at blive evalueret, for at det tydeligere kan fastslås, hvor der er behov for mere harmonisering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0153/02

af Franz Turchi (UEN) til Rådet

(29. januar 2002)

Om: Forespørgsel af 19. oktober 2001 af Francesco Turchi

- Fristen for besvarelse af en prioriteret skriftlig forespørgsel er fastsat til tre uger efter den officielle bekendtgørelse af den pågældende forespørgsel.

- Den 19. oktober 2001 indgav undertegnede en prioriteret skriftlig forespørgsel (P-3036/01) til Rådet om mordet på den afghanske militærleder Ahmad Shah Masoud.

- Rådet har på nuværende tidspunkt (den 22. januar 2002) endnu ikke givet noget svar.

- Den internationale situation er fortsat yderst foruroligende og ustabil.

Kan Rådet og særlig Det Belgiske Kongeriges og Det Forenede Kongeriges myndigheder oplyse, hvorfor de endnu ikke har besvaret den nævnte forespørgsel? Mener de ikke, at denne holdning berettiger en mistanke om en begrænset og utilstrækkelig respekt for Europa-Parlamentets medlemmer eller en manglende evne til at give troværdige svar, der kan udelukke tvivlen om en eventuel mangelfuld optræden?

Svar

(21. maj 2002)

Rådet gør det ærede parlamentsmedlem opmærksom på de svar, det allerede har givet angående de procedurespørgsmål, der rejses (se svarene på forespørgsel E-1299/01, E-1300/01, P-1541/01 og E-2384/01).

Hvad angår forespørgsel P-3036/01 meddeler Rådet, at svaret på denne blev vedtaget den 12. februar 2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0708/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(15. marts 2002)

Om: Reklamer for bilers ydeevne

Bilindustrierne reklamerer stolt over de producerede modellers ydeevne. Det overvældende flertal af de fremstillede biler kan opnå hastigheder, der langt overskrider fartgrænserne på de europæiske motorveje, idet tophastighederne ikke sjældent ligger oppe på 250, 300 eller flere km/t. Det er velkendt, at der i de fleste EU-lande findes hastighedsgrænser, der svinger mellem 100 og 140 km/t.

Hvordan forklares det, at der reklameres for modeller, der overskrider de lovbestemte hastighedsgrænser med det dobbelte eller tredobbelte? Hvilken ansvarlig myndighed udsteder typegodkendelse for biler, der overskrider de fartgrænser, der gælder for de europæiske motorveje? Er der en forklaring på den ovennævnte situation? Hvilken løsning ville der kunne findes, så føreren ikke indirekte tilskyndes til at overskride de hastighedsgrænser, der er fastsat ved lov i de enkelte medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(29. april 2002)

De fleste personmotorkøretøjer har i dag en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på over 140 km i timen. Da Kommissionen ikke har fastlagt nogen øvre grænse for køretøjers konstruktivt bestemte maksimalhastighed kan medlemsstaterne ikke afvise at udstede EU-typegodkendelse til hurtige køretøjer. Imidlertid kan udstedelse af en EU-typegodkendelse ikke fortolkes som en tilladelse til at køretøjet fremføres med større hastigheder end de, der er fastsat som højest tilladte på offentlig vej.

Det må endvidere bemærkes, at visse dele af motorvejsnettet i Fællesskabet ikke er underkastet hastighedsbegrænsninger, samt at bestemmelser vedrørende færdselslovgivningen hovedsagelig falder under medlemsstaternes ansvarsområde i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.

Der findes ikke i EU-lovgivningen bestemmelser, der forbyder at en fabrikant nævner maksimalhastigheden for et motorkøretøj i reklamer for dette, men der findes imidlertid på nationalt plan en række love og adfærdskodekser, der forbyder hastighedsbaserede reklamer for motorkøretøjer.