ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0556/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(27. februar 2001)

Om: Revisionserklæring for GD for Udvikling

På mødet den 7. februar 2001 i Budgetkontroludvalget erklærede kommissær Fischler, at den nøjagtige fejlrate i 1999 for finansielle transaktioner inden for GD for Landbrug lå på 3,06 %.

Kunne kommissæren med særligt ansvar for udvikling med henblik på at fremme samarbejde og gennemsigtighed mellem de europæiske institutioner forelægge tilsvarende tal for finansielle transaktioner inden for dette generaldirektorat? Hvis ikke, hvad er da grunden?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer på skriftlige forespørgsler P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 og E-0570/01

(11. april 2001)

Kommissionen skal minde det ærede medlem om, at Revisionsretten ikke opgiver en fejlprocent som led i sin revisionsberetning vedrørende det almindelige budget, idet den finder, at det ville være en overforenkling at måle Kommissionens finansielle forvaltningsresultater alene på grundlag af denne indikator.

Retten besluttede derfor for tre år siden at standse offentliggørelsen af en samlet fejlprocent og udvikle sine revisionsmetoder med henblik på at give dechargemyndighederne mere udførlige oplysninger.

Endvidere har Revisionsretten ved flere lejligheder udtalt, at skulle den udlede fejlprocenter på et lavere niveau (f.eks. for hver sektor eller for hvert generaldirektorat) af den overordnede fejlprocent, ville disse blive fuldstændig vildledende. Det begrænsede antal transaktioner, Retten reviderer, gør det ikke muligt at fastslå en gyldig fejlprocent på dette lavere niveau.

Kommissionen er derfor ikke i stand til at give det ærede medlem de udbedte oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1346/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. maj 2001)

Om: Udgifterne til Dehaene-gruppen i 1999

I oktober 1999 forelagde de tre vismænd, Dehaene, Simon og von Weizsäcker Kommissionen en rapport om udvidelsens institutionelle konsekvenser til brug for den forestående regeringskonference.

De tre vismænd havde i september samme år af Kommissionens formand fået til opgave helt uafhængigt at identificere institutionelle problemer og at forelægge argumenter for, hvorfor disse skulle tages op på regeringskonferencen.

Bar Kommissionen omkostningerne ved vismændenes arbejde, og hvor store var disse omkostninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(5. juli 2001)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-2595/99 fra Hannan(1).

(1) EFT C 225 E af 8.8.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1460/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(17. maj 2001)

Om: Budgetpost A-3022

Både i 2000 og 2001 opførtes 1 500 000 EUR på budgetpost A-3022, studie- og forskningscentre.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke organisationer og centre, der tidligere har nydt godt af midler fra denne budgetpost ved at give fuldstændige detaljer over de projekter, der er blevet gennemført?

Hvor mange nye og eksisterende organisationer har ansøgt om disse midler i 2001, og hvordan kontrollerer Kommissionen anvendelsen af fællesskabsmidler fra denne budgetpost?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(16. juli 2001)

Det ærede medlem underrettes om, at Kommissionen hvert år fremstiller en beretning om samtlige tilskud under kapitel A-30, hvori omtales modtagerne, tilskuddets størrelse og samfinansieringsprocenten. Beretningen, der i år allerede er sendt til Parlamentet (sekretariatet for Budgetudvalget), indeholder især oplysninger om modtagerne af tilskud under budgetpost A-3022.

Udvælgelsen af, hvilke projekter der skal finansieres i 2001, er i gang. Af 136 forslag, Kommissionen har modtaget, kommer 21 fra organisationer (universiteter eller sammenslutninger af universitetsprofessorer), der har været udvalgt tidligere.

Budgetposten finansierer ikke driftsudgifter for de organisationer, der modtager tilskud, men udgifter, der er direkte knyttet til de projekter, hvortil tilskuddene gives. Tilsynet med anvendelsen af tilskuddene sker gennem analyse af den afsluttende rapport og den finansielle opgørelse, som hver organisation skal indsende efter projektets afslutning. Analysen foretages inden betaling af resten af tilskuddet, og den kan medføre, at en del af forskuddet i påkommende tilfælde tilbagesøges.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1625/01

af Joachim Wuermeling (PPE-DE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Kommissionens initiativ vedrørende tjenesteydelser

I visse medlemsstater findes der stadig erhverv, som staten regulerer adgangen til og udøvelsen af. Disse statslige reguleringer, f.eks. den tyske skorstensfejerlov, omfatter bl.a. en territorial beskyttelse og faste afgifter, der er højere end dem, der gælder for tilsvarende aktiviteter. Dette medfører en uensartet regulering i Den Europæiske Union samt en afskærmning af nationale og regionale markeder.

Agter Kommissionen at åbne markederne på dette område som led i sit initiativ vedrørende tjenesteydelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. juli 2001)

Kommissionen har i sin meddelelse af 29. december 2000(1) forelagt en strategi for et indre marked for tjenester, så det bliver lige så nemt at levere tjenester på tværs af de nationale grænser som inden for en enkelt medlemsstat.

Strategien er inddelt i to trin: Første trin (2001) omfatter en samlet og systematisk kortlægning af de hindringer, der står i vejen for den frie udveksling af tjenester på tværs af grænserne uanset erhvervsgren. Andet trin (2002) vil være centreret om konkrete løsningsforslag.

Den analyse, Kommissionen er i færd med at foretage, omfatter derfor også restriktioner for den frie udveksling af tjenester, som skyldes bestemmelser om vilkårene for adgangen til og udøvelsen af bestemte erhverv.

For så vidt angår den tyske skorstensfejerlov, er Kommissionen allerede fra forskelligt hold blevet gjort opmærksom på, at der er behov for en gennemgribende analyse af krav som det, der følger af den tyske skorstensfejerlov, ifølge hvilken det kun er distriktsskorstensfejere, der kan udøve den virksomhed, der i andre medlemsstater kan udøves af erhverv med de samme kvalifikationer.

(1) KOM(2000) 888 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0641/01

af Francesco Speroni (TDI) til Kommissionen

(6. marts 2001)

Om: Oprindelsesbetegnelser på mælk

I Italien sælges mælk i emballager, der henviser til bestemte geografiske områder (Busto Arsizio, Brianza), selv om der ikke er nogen forbindelse mellem disse steder og produktionsstedet, som viser sig at være et ganske andet.

Er en sådan markedsføring forenelig med gældende regler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(22. maj 2001)

De betegnelser på mælk, det ærede medlem henviser til, er ikke registreret som beskyttet oprindelsesbetegnelse eller beskyttet geografisk betegnelse i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(1).

I henhold til artikel 2, i Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(2) må mærkningen og dennes nærmere udformning ikke være af en sådan art, at den vildleder køberen, () med hensyn til levnedsmidlets beskaffenhed, og især () oprindelsessted eller det sted, hvor levnedsmidlet kommer fra.

En betegnelse i mærkningen, der henviser til en bestemt region, kan derfor kun godkendes, hvis levnedsmidlet rent faktisk er produceret i den pågældende region.

Kommissionen kontakter de italienske myndigheder for at få alle oplysninger, så den sag, det ærede medlem har bragt op, kan blive undersøgt nærmere.

(1) EFT L 208 af 24.7.1992.

(2) EFT L 109 af 6.5.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0394/01

af Ioannis Marínos (PPE-DE) og Giorgos Dimitrakopoulos (PPE-DE) til Rådet

(20. februar 2001)

Om: ETA's terrorvirksomhed

Ifølge oplysninger fra den velrenommerede spanske avis El País, fra politiet og fra borgerne har terrororganisationen ETA med breve indeholdende mordtrusler truet små og mellemstore virksomheder og små selskaber i Baskerlandet til at aflevere betydelige beløb til organisationen. For nylig blev det kendt i den brede offentlighed, at den berømte franske fodboldspiller Lizarazou også var blevet truet på livet, og avisen Diario 16 afslørede, at mange baskiske fodboldspillere havde modtaget lignende mordtrusler fra ETA og betaler løsepenge for ikke at blive myrdet af organisationen. Disse særlige løsepenge, som disse truede mennesker betaler for ikke at blive slået ihjel, bruges til at finansiere denne organisations dødbringende terroraktiviteter og forsørge terroristerne, så de ikke behøver at gå på arbejde.

Mener Rådet ikke, at det i stedet for bare at fordømme og tage afstand fra volden og udtrykke sin deltagelse med ofrene (sådan som Europa-Parlamentet i øvrigt også plejer at gøre), ville være mere effektivt, hvis det også blev understreget, at de pågældende terrorister samtidig med, at de kæmper for Baskerlandets uafhængighed, også stræber efter personlig berigelse? Ville sådanne beskyldninger ikke medføre, at de ville få langt mindre opmærksomhed, fordi deres ry for revolutionær uselviskhed og patriotiske bestræbelser ville blive gennemhullet?

Agter Rådet på denne baggrund at udarbejde en integreret politik til bekæmpelse af terrorisme?

Svar

(16. juli 2001)

Rådet sigter mod en integreret indsats mod terrorisme. Hvert halve år udarbejdes der et dokument om terrorismetruslen, og de seneste episoder drøftes regelmæssigt.

Et af formålene med den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik er at bekæmpe terrorisme. Mere præcist omhandler Rådets henstilling af 9. december 1999 et samarbejde mellem medlemsstaternes myndigheder om finansiering af bekæmpelsen af terrorisme.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1325/01

af Arie Oostlander (PPE-DE) til Kommissionen

(3. maj 2001)

Om: Dom på femten måneders fængsel til Sotiris Bletsas for formidling af informationsmateriale fra Kommissionen

I en resolution af 3. februar 2001 fordømmer Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog (EBLUL) i Dublin den dom på femten måneders fængsel, som en domstol i Athen har idømt en græsk statsborger, Sotiris Bletsas. Sotiris Bletsas skal angiveligt have udbredt urigtige oplysninger om et europæisk mindretalssprog i Grækenland. De såkaldte urigtige oplysninger består imidlertid i en omtale af sproget vlakisk i oplysningsmateriale om mindretalssprog, som er udarbejdet af Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog. Dette materiale er finansieret af Kommissionen. Desuden anerkendes det i Kommissionens Euromosaic-rapport, at vlakisk rent faktisk findes som sprog.

Er Kommissionen bekendt med dommen over Sotiris Bletsas?

Anser Kommissionen i bekræftende fald den dom, som er afsagt af domstolen i Athen, for at stride mod den grundlæggende ret til ytringsfrihed?

Vil Kommissionen eventuelt træffe foranstaltninger over for EU-medlemsstaten Grækenland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(22. juni 2001)

Som anført i svaret på skriftlig forespørgsel E-0487/01 fra Eurig Wyn og Knörr Borràs(1) følger Kommissionen sagen nøje og har anmodet den græske regering om supplerende oplysninger, herunder en kopi af dommen.

Kommissionen kan ikke tage stilling, før den har adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige for at kunne sætte sig ind i sagen og forstå den.

(1) EFT C 261 E af 18.9.2001, s. 125.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0261/01 af Lord Inglewood (PPE-DE) til Rådet. Følgeretten.



EF-Tidende nr. 340 E af 04/12/2001 s. 0016 - 0016



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0261/01 af Lord Inglewood (PPE-DE) til Rådet (14. februar 2001) Om: Følgeretten Omfatter salgsprisen ikke indbefattet afgift, på grundlag af hvilken der skal gøres krav på følgeretten i overensstemmelse med forslaget til direktiv, kapitalvindingsskat eller dens ækvivalent, og hvorledes skal denne beregnes i forbindelse med videresalg, hvor flere nationale skattelove er involveret? Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-0257/01, E-0259/01, E-0261/01 og E-0263/01 (13. juli 2001) De spørgsmål, som det ærede parlamentsmedlem stiller, vedrører anliggender, der hører ind under medlemsstaternes ansvarsområde, og svarene afhænger derfor af, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne har vedtaget i forbindelse med gennemførelsen af direktivet om følgeret for ophavsmanden til et originalkunstværk, samt af andre relevante bestemmelser i de nationale lovgivninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1114/01

af Carlos Carnero González (PSE) til Rådet

(9. april 2001)

Om: Den namibiske regerings foranstaltninger over for homoseksuelle

Det forlyder i medierne i dag, at den namibiske præsident, Sam Nujoma, har beordret politiet til at anholde, fængsle og deportere alle bøsser og lesbiske med den begrundelse, at landets forfatning ikke tillader homoseksualitet.

Disse foranstaltninger er en krænkelse af de namibiske borgeres menneskerettigheder, strider mod en retsstats grundlæggende principper og kan følgelig på ingen måde accepteres af det internationale samfund.

EU bør tage afstand fra den namibiske regerings afgørelse og kræve, at denne straks ophæves, samt overvåge, at de namibiske borgeres grundlæggende rettigheder, herunder retten til at følge deres seksuelle observans, respekteres fuldt ud.

Namibia har undertegnet Cotonou-konventionen, hvor parterne forpligter sig til at respektere de demokratiske principper og menneskerettighederne. Kan Rådet på denne baggrund oplyse, hvilke skridt det agter at tage for øjeblikkeligt at tage afstand fra den namibiske regerings afgørelse og kræve en ubetinget ophævelse heraf?

Svar

(16. juli 2001)

Som svar på det ærede medlems forespørgsel kan Rådet oplyse, at EU har pålagt formandskabets repræsentant på stedet at foretage en demarche i Windhoek, hvori der gives udtryk for EU's betænkeligheder ved truslerne mod og de verbale angreb på mindretallene i Namibia. EU finder sådanne officielle udtalelser mod mindretallene, bl.a. mod homoseksuelle, uacceptable og ser dem som et faresignal om øget intolerance.

EU finder, at sådanne udtalelser og handlinger er i modstrid med de politikker for forsoning, tolerance, harmoni og enhed i forskelligartethed, som Namibias regering vedtog efter uafhængigheden, og opfordrer den namibiske regering til fortsat at værne om menneskerettighederne.

EU finder, at stødende udtalelser mod mindretallene i landet skader tilliden til Namibias fremtid og underminerer regeringens prisværdige bestræbelser på at tiltrække udenlandske investeringer, udvikle turistindustrien og forbedre den namibiske befolknings levestandard.

Indholdet af denne demarche vil muligvis senere blive udsendt som en EU-erklæring, og så snart den namibiske regerings reaktioner på demarchen er kendt, vil EU om nødvendigt vende tilbage til spørgsmålet.

Rådet har også noteret sig den beslutning, Europa-Parlamentet vedtog på mødet den 5. april 2001 i Strasbourg, om homoseksuelles rettigheder i Namibia, og som Europa-Parlamentet agter at fremsende til den namibiske regering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1823/01

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(20. juni 2001)

Om: Indførelse af obligatorisk pant for engangsemballager i Tyskland

I Tyskland overvejer man gennem en ændring af de tyske emballageregler at indføre obligatorisk pant for engangsemballager for drikkevarer.

Er Kommissionen af den opfattelse, at denne ordning er nødvendig af miljøpolitiske årsager? Er Kommissionen klar over, at andre genanvendelsessystemer, såsom termisk genanvendelse, sikrer et mindst lige så højt niveau af miljøbeskyttelse?

Ser Kommissionen i denne nationale foranstaltning en indskrænkning af den frie bevægelighed for varer i henhold til EF-traktatens artikel 28?

Er Kommissionen klar over, at der med direktiv 94/62/EF(1) er indført en fuldstændig harmonisering af emballagebestemmelserne for hele Europa, og at en fravigelse kun kan ske i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 95, stk. 5, og at det er klart, at betingelserne i stk. 5, navnlig nyt videnskabeligt belæg samt et problem, der er specifikt for den pågældende medlemsstat, ikke foreligger?

(1) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein på skriftlige forespørgsler E-1774/01, E-1775/01, E-1776/01, E-1777/01 og P-1823/01

(26. juli 2001)

Udkastet til anden ændring af den tyske emballageforordning, der blev meddelt i henhold til direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald(1) og direktiv 98/34/EF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og foreskrifter(2), er blevet behandlet af Kommissionen på baggrund af de relevante bestemmelser i fællesskabsretten.

De kompetente tjenestegrene i Kommissionen har bl.a. behandlet de punkter, de ærede parlamentsmedlemmer har nævnt.

På mødet den 13. juli 2001 vedtog Bundesrat et forslag til resolution, som var blevet fremsat af flere delstater i fællesskab, og det stemte ikke for udkastet som meddelt Kommissionen. Spørgsmålet om, hvorvidt udkastet er foreneligt med fællesskabsretten er derfor ikke længere aktuelt.

(1) EFT L 365 af 31.12.1994.

(2) EFT L 204 af 21.7.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0763/01

af Mogens Camre (UEN) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Beskatning af brugte biler importeret fra andre EU-lande

Den 22. februar 2001 afsagde De Europæiske Fællesskabers Domstol dom i sag C-393/98. Ifølge denne dom har Portugal ikke ret til at beskatte brugte biler, som importeres fra andre EU-lande.

Danmark har en lovgivning, som tager sigte på at forhindre import af brugte biler fra andre EU-lande. Dette sker i form af en registreringsafgift, som fastsættes efter et skøn over den indførte bils værdi. Der foretages dels en forhåndsvurdering og dels et efterfølgende syn og endelig fastsættelse af afgiften.

Den pågældende afgift kan variere meget, men er normalt på omkring 200 procent. Der kan dokumenteres tilfælde med krav om en afgift på 500 procent, hvilket selvsagt er prohibitivt, selv under hensyntagen til Danmarks i øvrigt høje afgifter på nye biler.

Kan Kommissionen oplyse, om den vurderer, at den ovenfor nævnte dom vedrørende Portugal analogt kan gøres gældende over for den danske afgift på importerede brugte biler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(18. juni 2001)

Kommissionen kan bekræfte, at den betragter Domstolens dom af 22. februar 2001 i sag C-393/98, Gomes Valente, som en dom, der kan have konsekvenser, der rækker videre end ovennævnte sag, som er blevet indgivet for Domstolen for at opnå en præjudiciel afgørelse.

En første analyse fra Kommissionens side giver anledning til følgende bemærkninger:

- Domstolen statuerer, at for at undgå den byrde, der er uadskilleligt forbundet med en ordning, der bygger på en vurdering af eller en sagkyndig erklæring om den faktiske værdiforringelse af et motorkøretøj, kan en medlemsstat ved hjælp af faste beregningstabeller, som er fastlagt ved lov eller administrative bestemmelser og er beregnet på grundlag af kriterier som alder, kilometerstand, stand i almindelighed, fremdrivningsmiddel og køretøjets mærke eller model, fastsætte en værdi for brugte køretøjer, der som hovedregel ligger meget tæt på deres faktiske værdi.

- Domstolen kræver, at selv med en ny ordning, der tager hensyn til ovennævnte faktorer, skal der sikres klagemuligheder for borgere, som bestrider, at den af myndighederne foretagne værdiansættelse er korrekt.

- Domstolen præciserer, at skatte- og afgiftsmæssig neutralitet mellem medlemsstaterne ikke indebærer - snarere tværtimod - at det skal tilsigtes at fjerne en konkurrencefordel for brugte køretøjer, som er opnået gennem mere fordelagtige priser osv. i en anden medlemsstat.

Alle disse punkter vil også kunne vedrøre bl.a. Danmark.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0758/01

af Werner Langen (PPE-DE) til Kommissionen

(7. marts 2001)

Om: EU-slagteprogram til aflastning af markedet for oksekød

Som led i EU-programmet til støtte af markedet for oksekød skal 400 000 køer, der er ældre end 30 måneder, opkøbes, slagtes og brændes i Tyskland. 12 000 dyr i Rheinland-Pfalz er berørt heraf. Ved en licitation om slagtningen udskrevet af det tyske ministerium for forbrugerbeskyttelse, landbrug og ernæring kan 314 tyske slagterier afgive bud, hvis de er i stand til at slagte 40 køer i timen. Grunden hertil er de strenge betingelser i EU-forordningen. Ifølge et af de største slagterier i Rheinland-Pfalz er det ikke muligt at slagte 40 køer i timen på grund af forsinkelserne i forbindelse med de hjerneprøver for BSE, der skal udtages. Følgen ville være, at køerne skulle transporteres til slagterier, der kan stille en passende kapacitet til rådighed. Transportomkostninger for landmændene og unødigt lange dyretransporter skal imidlertid undgås.

1. Hvordan er de strenge betingelser, der indebærer, at der skal slagtes 40 køer i timen, helt nøjagtigt udformet, og hvor restriktivt gennemføres disse?

2. Hvordan begrunder Kommissionen disse betingelser, og anser den på baggrund af ovennævnte vanskeligheder disse betingelser for uomgængelig nødvendige?

3. Hvilke muligheder ser Kommissionen for at modvirke konkrete gennemførelsesproblemer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. maj 2001)

I Kommissionens forordning (EF) nr. 2777/2000 af 18. december 2000 om ekstraordinære foranstaltninger for oksekødsmarkedet(1) er der ikke specificeret nogen særlig slagteritype med hensyn til slagtekapacitet. Det er dog i forordningens artikel 7 fastsat, at medlemsstaterne vedtager alle de foranstaltninger, der er nødvendige, for at ordningen kan anvendes korrekt, og navnlig at bestemmelserne i artikel 5 overholdes.

Ifølge oplysninger fra de tyske myndigheder er minimumsslagtekapaciteten pr. slagteri blevet fastsat under hensyn til det begrænsede personale, der med kort frist var til rådighed til gennemførelsen af kontrol på stedet. Ikke desto mindre dækker de udvalgte slagterier geografisk set de vigtigste oksekødsproducerende områder i Tyskland, og derved sikres det, at dyrene ikke skal transporteres over en alt for lang strækning.

(1) EFT L 321 af 19.12.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0567/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(27. februar 2001)

Om: Revisionserklæring for GD for Regionalpolitik

På mødet den 7. februar 2001 i Budgetkontroludvalget erklærede kommissær Fischler, at den nøjagtige fejlrate i 1999 for finansielle transaktioner inden for GD for Landbrug lå på 3,06 %.

Kunne kommissæren med særligt ansvar for regionalpolotik med henblik på at fremme samarbejde og gennemsigtighed mellem de europæiske institutioner forelægge tilsvarende tal for finansielle transaktioner inden for dette generaldirektorat? Hvis ikke, hvad er da grunden?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer på skriftlige forespørgsler P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 og E-0570/01

(11. april 2001)

Kommissionen skal minde det ærede medlem om, at Revisionsretten ikke opgiver en fejlprocent som led i sin revisionsberetning vedrørende det almindelige budget, idet den finder, at det ville være en overforenkling at måle Kommissionens finansielle forvaltningsresultater alene på grundlag af denne indikator.

Retten besluttede derfor for tre år siden at standse offentliggørelsen af en samlet fejlprocent og udvikle sine revisionsmetoder med henblik på at give dechargemyndighederne mere udførlige oplysninger.

Endvidere har Revisionsretten ved flere lejligheder udtalt, at skulle den udlede fejlprocenter på et lavere niveau (f.eks. for hver sektor eller for hvert generaldirektorat) af den overordnede fejlprocent, ville disse blive fuldstændig vildledende. Det begrænsede antal transaktioner, Retten reviderer, gør det ikke muligt at fastslå en gyldig fejlprocent på dette lavere niveau.

Kommissionen er derfor ikke i stand til at give det ærede medlem de udbedte oplysninger.