SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0881/00

af Harlem Désir (PSE) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Jobnedlæggelsesplan efter fusionen af koncernerne ABB og Alstom

I november 1999 gav Kommissionen tilladelse til en fusion af koncernerne ABB og Alstom, og derved skabtes verdens førende energiproducent ABB-Alstom-Power. I dag har koncernen, således som de ansatte frygtede, bebudet en plan om at nedlægge 10.000 job, heraf 5.460 i Europa, hovedsagelig i Frankrig og Tyskland.

Kommissionen bærer et stort ansvar i denne sag. Da den gav tilladelse til fusionen af koncernerne ABB og Alstom, havde den pligt til at træffe alle forholdsregler for beskæftigelsen og drage omsorg for overholdelse af Rådets direktiv 94/45/EF(1) om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne. Europa-Parlamentet erindrede Kommissionen om dette krav i sin beslutning af 17. februar 2000, men der er overhovedet ikke blevet taget hensyn hertil, og koncernen har absolut ikke opfyldt forpligtelsen til at informere arbejdstagerne i tilfælde af omstrukturering.

Gav koncernens ledere Kommissionen besked om deres jobnedlæggelsesplan på tidspunktet for anmodningen om tilladelse til fusion, og hvorfor accepterede Kommissionen den i så fald? Hvis lederne skjulte denne plan for Kommissionen, som uden tvivl allerede var udarbejdet i november 1999, har Kommissionen da ikke ret til at anlægge sag mod denne koncern for hemmeligholdelse af de sociale konsekvenser af denne fusion?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen i det ene eller det andet tilfælde at træffe som svar på denne krænkelse af EF-bestemmelserne og for at få koncernen til at opgive sin jobnedlæggelsesplan?

(1) EFT L 254 af 30.9.1994, s. 64.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(11. maj 2000)

Kommissionen gav tilladelse til den nævnte fusion under udøvelsen af de opgaver, den har fået tillagt ved EF-traktaten, og i overensstemmelse med reglerne i den gældende fællesskabslovgivning. Under udøvelsen af denne specifikke kompetence begrænsede Kommissionen sig til, som den skal efter de relevante bestemmelser, at tage stilling til de aspekter, der henhører under lovgivningen om konkurrence.

Det er tildels EF-traktatens bestemmelser, der ligger til grund for forordningen om fusion, idet det heri anerkendes, at konkurrenceforvridninger kan forhindre Fællesskabets borgere i at nyde godt af fordelene ved det indre, europæiske marked for varer og tjenesteydelser. Ifølge EF-traktaten kan man med andre ord gå ud fra, at et marked med konkurrence, på hvilket købere og sælgere kan handle åbent og frit, sandsynligvis vil give de bedste resultater for borgerne i hele Fællesskabet såvel i spørgsmålet om priser og effektivitet som i spørgsmålet om kundens valg, varens kvalitet, beskæftigelse og andre områder. Det kriterium, Kommissionen skal anlægge i forbindelse med fusioner, koncentrerer sig derfor om de forventede virkninger for konkurrencen. Kommissionen undersøgte grundigt de forventede virkninger af fusionen af ABB og Alsthom for konkurrencestrukturen på de berørte markeder i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), gennem skriftlige henvendelser, som tog sigte på at belyse konkurrenternes, kundernes og leverandørernes reaktioner. På dette grundlag kunne Kommissionen konkludere, at der ikke var risiko for alvorlige konkurrencemæssige problemer, og i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat i fusionsforordningen, kunne den således give tilladelse denne transaktion.

Kommissionen bør ikke desto mindre som vogter af EF-traktaten og den afledte ret belyse denne type af operationer fra forskellige synsvinkler. Den har også pligt til med alle de midler, der er fastsat i EF-traktaten, at overvåge og garantere overholdelsen af fællesskabsrettens andre retsakter om sådanne operationer set i en anden synsvinkel, herunder aspekter som information og høring af arbejdstagerne.

Da disse regler er fastsat i fællesskabsdirektiver, men samtidig også i de nationale bestemmelser til gennemførelse heraf i national ret, er det i første række de nationale instanser, der skal tage stilling til eventuelle krænkelser, når de får forelagt sager vedrørende opretholdelse af de relevante rettigheder i de tilsvarende nationale bestemmelser.

På den anden side anmodede Kommissionen straks de nationale myndigheder om en redegørelse, så snart den fik kendskab til formodningen om en krænkelse af disse bestemmelser.

Mere generelt sagt deler Kommissionen helt det ærede medlems synspunkt og er enig i, at forudsigelige sociale virkninger af enhver afgørelse på lederplan bør gøres til genstand for information og høring af arbejdstagernes repræsentanter så tidligt som muligt for at give mulighed for at finde passende løsninger til bevarelse af beskæftigelsen. Dette er formålet med forslag på dette område, Kommissionen har fremsat for nylig, og som den håber vil blive vedtaget i nær fremtid.