ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/22

(2004/C 84 E/0024)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2434/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Rådet

(22. juli 2003)

Om: Bøder til portugisiske landbrugere

Under et møde, jeg for nylig havde med nogle mælkeproducenter i Nordportugal, blev jeg gjort opmærksom på den uretfærdige behandling, som de portugisiske landbrugere, der havde overskredet mælkekvoten frem til slutningen af marts, var udsat for.

De er nemlig blevet idømt bøder, hvorimod der i Italien netop er blevet indgået en aftale, som løser problemet for italienske landbrugere i samme situation.

Kan Rådet oplyse, hvilke særlige betingelser den italienske aftale indeholder, og hvilke foranstaltninger der vil blive truffet for at råde bod på denne uretfærdighed mod de portugisiske landbrugere?

Svar

(8. marts 2004)

Ved Rådets forordning (EØF) nr. 856/84 om ændring af forordning (EØF) nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter blev der indført en tillægsafgift i sektoren. Ordningen er blevet videreført flere gange, bl.a. ved Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter. Alle medlemsstaterne har pligt til at overholde deres respektive referencemængde og skal betale en tillægsafgift til Fællesskabet for de mængder, de måtte producere ud over denne referencemængde.

De særlige vilkår i Rådets beslutning af 16. juli 2003 om foreneligheden mellem fællesmarkedet og den støtte, som Den Italienske Republik agter at yde sine mælkeproducenter, er fastsat i beslutningen, som er offentliggjort (1). Det drejer sig navnlig om følgende bestemmelser:

— den italienske regering betaler forskudsvis det beløb, som de italienske producenter skylder Fællesskabet i tillægsafgift for mælk og mejeriprodukter for produktionsårene 1995/1996 til 2001/2002,

— der kan gives rentefri betalingshenstand i et antal år, dog højst i 14 år, med tilbagebetaling i lige store årlige rater.

Denne specifikke beslutning, som er baseret på artikel 88, stk. 2, tredje afsnit, i EF-traktaten, blev enstemmigt vedtaget af Rådet, som lagde vægt på, at den italienske regering ønskede at tage hensyn til ganske særlige omstændigheder. Ved anvendelsen af en sådan foranstaltning i andre tilfælde, hvor omstændighederne kunne minde om de italienske, skal Rådet derfor tage stilling fra sag til sag.

Rådet henviser desuden det ærede parlamentsmedlem til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 16. og 17. oktober 2003 og navnlig punkt 38, hvori Det Europæiske Råd med tilfredshed noterer sig Kommissionens forslag om at forlænge ordningen i forbindelse med problemerne vedrørende udviklingen af mælkeproduktionen på Azorerne, og (…) opfordrer Rådet til snarest muligt at drøfte dette forslag.

(1) EUT L 184 af 23.7.2003.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/885

(2004/C 78 E/0936)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3937/03

af Elisabeth Jeggle (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 2003)

Om: Europæisk forordning om yoghurt

Kommissionen gennemførte i december 2002 en undersøgelse om yoghurt, hvor det blev konstateret, at de enkelte medlemsstater har fastsat meget forskellige krav til yoghurt og yoghurtprodukter. I en række medlemsstater kendes kun den traditionelle yoghurt »bulgaricus«, som indeholder kulturer, der består af streptokokkus thermophilus og lactobacillus bulgaricus. Navnlig i de sydeuropæiske lande, men også i Danmark, er det kun produkter, der indeholder disse kulturer, der er tilladt.

I andre medlemsstater er det derimod tilladt ud over den traditionelle yoghurt bulgaricus at producere den milde yoghurt, hvor der i stedet for lactobacillus bulgaricus anvendes andre lactobakterier. De lande, der har tilladt produktion af sådanne produkter, omfatter bl.a. Tyskland, Nederlandene, Det Forenede Kongerige, Irland, Sverige og Finland. Derudover findes der i medlemsstaterne forskellige krav til brug af betegnelsen »varmebehandlet yoghurtprodukt«.

Denne diskussion skal ses på baggrund af, at Fællesskabet og medlemsstaterne i april 2002 vedtog codex-standarden for fermenterede mælkeprodukter. Ifølge artikel 13 i forordning (EF) 178/2002 (1) skal Fællesskabet og medlemsstaterne fremme sammenhæng mellem internationale tekniske standarder og fødevarelovgivningen. Da alle medlemsstater og Kommissionen efter drøftelse af codex-standarden for fermenteret mælk afslutningsvist vedtog denne standard, burde man forvente, at der blev stillet forslag om en europæisk harmonisering på grundlag af artikel 13 i forordning (EF) 178/2002 og codex-standarden.

Kommissionen har imidlertid fremlagt et udkast, senest i form af udgaven af 20. august 2003, hvis grundlag og detaljer afviger markant fra codex-standarden for fermenterede mælkeprodukter.

Hvad er forklaringen på denne manglende politiske sammenhæng med Europa-Kommissionens codex-standard? Der skal i den forbindelse gøres opmærksom på, at i henhold til codex-standarden er EU at betragte som en stat, inden for hvis grænser alle produkter, også »varmebehandlede yoghurtprodukter«, frit kan distribueres.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. januar 2004)

Som nævnt i svaret på skriftlig forespørgsel nr. E-2397/03 fra Vallvé (2) undersøger Kommissionen for tiden behovet for at vedtage bestemmelser om yoghurt.

Kommissionens tjenestegrene har udarbejdet et første dokument, der danner grundlag for de tekniske drøftelser med eksperter. Kommissionen har endnu ikke besluttet at fremsætte forslag om bestemmelser for yoghurt.

Hvis den træffer en sådan beslutning, vil der være rig lejlighed til at drøfte alle aspekter, herunder det af det ærede medlem stillede spørgsmål, med medlemsstaterne og Parlamentet.

(1) EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.

(2) EUT C 65 E af 13.3.2004.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/86

(2004/C 84 E/0099)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3704/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(10. december 2003)

Om: Opdatering af situationen med hensyn til midlerne fra Altener II-programmet til Terni Kommune

Under henvisning til den tidligere forespørgsel E-0973/03 (1), hvori Kommissionen blev anmodet om at oplyse, om Terni Kommune havde forelagt projekter og fået bevilget støtte fra Altener II-programmet, svarede Kommissionen, at der ikke var indgivet forslag.

Kan Kommissionen give oplysninger om eventuelle projekter, der er forelagt efter datoen for dens svar (den 25. april 2003)?

(1) EUT C 268 E af 7.11.2003, s. 169.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/676

(2004/C 78 E/0719)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3922/03

af María Bergaz Conesa (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. december 2003)

Om: Projekter i forbindelse med den spanske vandplan med samfinansiering fra Kommissionen

Det spanske miljøministerium offentliggør regelmæssigt forskellige tal over det antal projekter i forbindelse med den nationale vandplan og bilag II i loven herom (889 arbejder og projekter), som allerede modtager støtte fra EU. Ikke desto mindre har Generaldirektoratet for Regionalpolitik på alle spørgsmål og anmodninger om oplysninger herom svaret, at det ikke har nogen reference til arbejderne i forbindelse med den spanske vandplan, fordi anmodningerne om finansiering kommer uden udtrykkelig henvisning til denne vandplan og med henvisninger, der er forskellige fra forkortelserne i loven om den spanske vandplan. Dette er foruroligende, navnlig på grund af de forskellige arbejders akkumulative og synergiske virkninger på miljøet.

Kan Kommissionen forelægge en rapport om denne samfinansiering med henvisning til de enkelte projekter i forbindelse med vandplanen?

Burde Generaldirektoratet for Regionalpolitik ikke fra nu af anmode den spanske regering om at forsyne alle arbejder, der indgår i loven om den spanske vandplan, med en særlig reference til denne lov for at lette arbejdet med opfølgning af projekterne i forbindelse med vandplanen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(4. februar 2004)

Kommissionen skal henvise det ærede medlem til svaret på skriftlig forespørgsel E-2288/01.

Det skal også bemærkes, at bilag II til den spanske lov 10/2001 om den spanske vandplan, som det ærede medlem henviser til, indeholder en liste over investeringer, der omfatter flere hundrede projekter. De spanske myndigheder har forelagt en række af disse projekter til finansiering inden for rammerne af de finansieringsinstrumenter og programmeringsdokumenter, der henvises til i ovennævnte svar, uden udtrykkeligt at meddele Kommissionen, om programmerne er omfattet af vandplanen, eftersom et sådant krav ikke er obligatorisk.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/719

(2004/C 84 E/0807)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1040/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(28. marts 2003)

Om: Perugia Kommunes udnyttelse af midler fra Leader +-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Perugia Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til støtte af sådanne innovative aktioner til udvikling af landdistrikterne, som tager sigte på at udnytte kultur- og naturarven, skabe nye arbejdspladser gennem styrkelse af økonomien og forbedre landbosamfundenes organisatoriske kapacitet.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Perugia Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra Leader +-programmet?

2. om Perugia Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/454

(2004/C 78 E/0481)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3030/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(17. oktober 2003)

Om: Anvendelsen af hydrauliske skrabere i EU

Den hydrauliske skraber er et fangstredskab, som har vidtrækkende konsekvenser for miljøet og for bevarelsen af fiskeressourcerne. Det anvendes til fangst af toskallede bløddyr og påvirker havbunden på grund af højtryksstrålerøret, som gennembryder og roder op i havbunden for ved skrabning at indsamle bundfaunaen, som direkte eller indirekte lider skade. Denne fremgangsmåde påvirker genetablering af faunaen og genoprettelse af havbunden.

Kommissionen bedes derfor oplyse følgende:

— er den bekendt med, om denne fremgangsmåde anvendes i EU?

— hvordan stiller den sig til anvendelsen af denne fangstmetode? Findes der nogen fællesskabslovgivning på området?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(14. november 2003)

Kommissionen er klar over, at der bruges mekaniske vod i de fleste af Fællesskabets farvande fra Østersøen til Middelhavet. Denne teknik bruges meget ofte i det kystnære fiskeri af små fiskefartøjer til fiskeriet efter toskallede bløddyr og til udvaske dybereliggende skaller.

Kommissionen har kendskab til undersøgelserne af miljøvirkningen af brugen af disse fiskeredskaber. Detaljerede undersøgelser af de langsigtede virkninger af denne fiskemetode findes dog ikke. Der er imidlertid tegn på, at der er tale om kortsigtede miljøvirkninger.

Der findes i øjeblikket ingen fiskerilovgivning i EU vedrørende brugen af mekaniserede vod. Der hvor der findes sådanne regler, er de indført af medlemsstaterne for det lokale fiskeri.

Brugen af disse redskaber kan i visse tilfælde begrænses ved EU-lovgivningen om naturbeskyttelse.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/271

(2004/C 78 E/0271)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3353/03

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. november 2003)

Om: Ligestilling af kvinder og mænd i forbindelse med sport

Kvinder og mænd behandles forskelligt i forbindelse med en række sportsarter, f.eks. kan kvindelige boksere ikke deltage i de olympiske lege.

Er denne forskelsbehandling på grund af køn efter Kommissionens opfattelse forenelig med gældende EU-ret?

Hvis svaret er nej, hvordan kan man da ad lovgivningens vej forhindre denne forskelsbehandling i forbindelse med sport?

Hvis svaret er ja, har Kommissionen da planer om at lukke de huller, der er i lovgivningen på dette område, f.eks. i forbindelse med det planlagte direktiv om ligestilling af kvinder og mænd uden for arbejdspladsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(6. januar 2004)

EU har allerede en omfattende lovgivning om ligestilling af mænd og kvinder på beskæftigelses- og arbejdsmarkedsområdet.

Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår (1) garanterer ligebehandling mellem kvindelige og mandlige sportsfolk, forudsat at de udøver denne sport professionelt, og at de falder ind under begrebet arbejdstagere.

Derudover vedtog Kommissionen den 5. november 2003 et forslag til Rådets direktiv (2) om gennemførelse af princippet om ligebehandling af kvinder og mænd også uden for beskæftigelses- og arbejdsmarkedsområdet. Formålet med dette direktiv er gradvis gennemførelse af ligebehandling.

Med hensyn til kvindernes konkurrencer i de olympiske lege kan Kommissionen ikke tage stilling til et spørgsmål, der ikke henhører under dens kompetence. Faktisk er Den Internationale Olympiske Komité (IOC), der er arrangør af legene, en privat organisation, som har til opgave at gennemføre arrangementet på grundlag af sportsmæssige såvel som forretningsmæssige kriterier. Retningslinjerne for deltagelse i legene fastsættes i fællesskab af Den Internationale Olympiske Komité og de internationale sportsforbund.

(1) EFT L 39 af 14.2.1976.

(2) KOM(2003) 657 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/652

(2004/C 88 E/0669)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3857/03

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 2003)

Om: Program for udviklingsbistand til Indien

Inden for rammerne af programmet for udviklingsbistand til Indien, som i 2001 beløb sig til 84 mio. EUR, blev der finansieret en række projekter. Kan Kommissionen oplyse det nøjagtige antal projekter, som blev finansieret, og om det for hvert af disse projekter blev kontrolleret, at resultatet af de afholdte udgifter og de iværksatte initiativer var succesrigt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(2. februar 2004)

Det beløb, som det ærede medlem henviser til, repræsenterer de samlede udbetalinger (84 mio. EUR) til Indien i 2001. Til sammenligning var udbetalingerne i 2002 på over 103 mio. EUR og ca. det samme i 2003.

I 2001 kunne porteføljen af Fællesskabets vigtigste samarbejdsaktiviteter under gennemførelse i Indien inddeles i tre bredere kategorier:

— tolv projekter inden for landbrug og udvikling af landdistrikter gennemført af statslige instanser

— to sektorstøtteprogrammer (et inden for uddannelse og et andet vedrørende sundhed og familiens velfærd)

— fire projekter gennemført af store ikke-statslige organisationer (ngo'er) (tre inden for udvikling af landdistrikter og et inden for uddannelse.

I sin seneste beretning (særberetning nr. 10/2003 om hvor effektivt Kommissionen i sin forvaltning af udviklingsbistanden til Indien har opfyldt målet om at rette bistanden mod de fattige og sikre en bæredygtig udvikling) konkluderede Revisionsretten, at Kommissionen havde haft succes hermed. Kommissionen sørger desuden for, at der mindst en gang om året foretages en ekstern overvågning af alle dens større projekter (til over 1 mio. EUR).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/816

(2004/C 78 E/0866)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3465/03

af Caroline Jackson (PPE-DE) til Kommissionen

(21. november 2003)

Om: Dichlorfluanid

Mener Kommissionen, at der er tilstrækkelig mange videnskabelige beviser til at berettige et forbud mod dichlorfluanid? Har Kommissionen i bekræftende fald planer om at forbyde ikke-erhvervsmæssig brug af dichlorfluanid som træbeskyttelsesmiddel i bymiljø?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(8. januar 2004)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 regulerer markedsføring af biocidholdige produkter, herunder træbeskyttelsesmidler (1). Direktivet bestemmer bl.a., at alle aktive stoffer, som indgik i biocidholdige produkter inden den 14. maj 2000, skal gennemgås i løbet af en tiårig periode, så det kan konstateres, at de hverken har uacceptable virkninger for miljøet eller for menneskers og dyrs sundhed.

Ifølge Kommissionens forordning (EF) nr. 1896/2000 (2), skulle alle aktive stoffer være identificeret inden den 28. marts 2002, og virksomheder, der ønskede at fortsætte markedsføring af deres aktive stoffer, skulle anmelde dem inden samme dato (3). Anmeldte stoffer bliver vurderet med henblik på eventuel optagelse i direktivets bilag I eller IA, hvis deres virkninger for menneskers og dyrs sundhed og for miljøet anses for acceptable. Aktive stoffer, der kun er identificeret, skal være udfaset senest den 1. september 2006.

Det aktive stof dichlofluanid er anmeldt til anvendelse i produkttype 7 (konserveringsmidler til overfladefilm), 8 (træbeskyttelsesmidler), 10 (midler til beskyttelse af byggematerialer) og 21 (antifouling-midler). Efter planen påbegyndes vurderingen af de fuldstændige dossierer med aktive stoffer, der anvendes i træbeskyttelsesmidler (og rodenticider), og de skal være indsendt inden den 28. marts 2004. Det Forenede Kongerige er udpeget som referentmedlemsstat.

Dichlofluanid kan markedsføres som hidtil i medlemsstaterne, indtil vurderingen af dossieret er afsluttet og der er truffet afgørelse om, om det kan optages i direktivets bilag I eller IA. Hvis vurderingen viser uacceptable risici, optages stoffet ikke i noget af direktivets bilag, og det kan så ikke længere anvendes i træbeskyttelsesmidler. Hvis risiciene findes acceptable, optages dichlofluanid i det pågældende bilag med anførelse af alle de betingelser og begrænsninger, der anses for påkrævede. Derefter kan interesserede ansøge om godkendelse/registrering af træbeskyttelsesmidler, der indeholder stoffet.

(1) EFT L 123 af 24.4.1998.

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1896/2000 af 7. september 2000 om den første fase i det program, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF om biocidholdige produkter (EØS-relevant tekst), EFT L 228 af 8.9.2000.

(3) Den oprindelige frist, den 28. marts 2002, blev ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1687/2002 forlænget indtil den 31. januar 2003 for anmeldelse af stoffer, der kun er identificeret, og stoffer, der kun er anmeldt til bestemte produkttyper.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/715

(2004/C 84 E/0803)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0243/03

af Nirj Deva (PPE-DE) til Kommissionen

(4. februar 2003)

Om: Vejprojektet i Kenya Westlands-St Austins

Agter Kommissionen at sikre, at Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 288 (tidl. artikel 215) opfylder sine forpligtelser med hensyn til at erstatte skader forvoldt af dets institutioner eller af dets ansatte under udøvelsen af deres hverv set i lyset af de forslag, som lokalbefolkningen i 1996 stillede på opfordring af Lutz Salzmann, tidligere leder af EU's delegation i Kenya?

Vil Kommissionen finansiere konstruktionen af det borehul, som lokalsamfundet har anmodet om på baggrund af ødelæggelsen af grundvandsspejlet og forureningen af den almindelige vandforsyning, som entreprenører engageret af EU har forårsaget?

Vil Kommissionen ligeledes overveje at yde støtte til opførelsen af en sundhedsklinik i Rungiri/Gitaru-området for at hjælpe de mennesker blandt lokalbefolkningen, der lider af åndedrætsbesvær som følge af ovennævnte entreprenørers konstruktionsarbejde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(14. marts 2003)

Kommissionen henviser til Den Europæiske Ombudsmands afgørelse vedrørende klage 983/29.10.96/ABU/KENYA/XD/BB mod Kommissionen af 29. april 1999, hvor Ombudsmanden konkluderede, at det »på grundlag af Den Europæiske Ombudsmands undersøgelser vedrørende denne klage ikke kunne konstateres, at der skulle være forekommet mangelfuld forvaltning fra Kommissionens side, og at Den Europæiske Ombudsmand derfor havde besluttet at afslutte sagen«.

Det er derfor ikke korrekt at fremføre, at Kommissionen eller dens ansatte har forårsaget nogen form for skader, ødelæggelser eller forurening, der har påvirket den lokale befolknings vandforsyning, sundhed eller livsmiljø i almindelighed.

Kommissionens delegation i Kenya har ikke desto mindre gentagne gange rådgivet og fortsætter med at rådgive lokalsamfundet om mulighederne for at opnå støtte til lokalsamfundsbaserede projekter gennem trustfonden for udvikling af lokalsamfund (CDTF), som finansieres af Den Europæiske Udviklingsfond. Formålet med denne fond, som opnår gode resultater, er at hjælpe lokalsamfund med at opfylde deres vigtigste behov (sundhed, vand, uddannelse, veje, indkomstskabende aktiviteter osv.). Delegationen har desuden etableret kontakter mellem lokalsamfundet og CDTF og forsynet dem med et udkast til et lokalt vandprojekt i området udarbejdet af et lokalt ingeniør- og udviklingskonsulentfirma.

Desværre har lokalsamfundet til dato ikke indgivet nogen anmodning om projektstøtte fra CDTF.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/452

(2004/C 78 E/0477)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3301/03

af Nicole Thomas-Mauro (UEN) til Kommissionen

(7. november 2003)

Om: EU-Info Points

For nylig udsendtes en skrivelse til de forskellige EU-Info Points, hvori det meddeltes, at visse EU-tilskud bortfalder.

Disse EU-Info Points blev oprettet med henblik på at give borgerne mulighed for at indhente oplysninger om EU.

Det må imidlertid konstateres, at dette står i skarp kontrast til den nye informationsstrategi, der blev vedtaget i 2002. Kommissionen mener tilsyneladende, at den nye finansforordnings ikrafttrædelse den 1. januar 2003 er et tilstrækkeligt argument for at afskaffe tilskud.

Hvilke finansielle støtteordninger agter Kommissionen nu at indføre?

Er der planer om at afsætte andre midler, således at disse infosteder kan fortsætte?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/434

(2004/C 78 E/0455)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2819/03

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(19. september 2003)

Om: Miljøvurderingsundersøgelser i Irland

Den 22. juli meddelte Kommissionen (IP/03/1070), at den ville anlægge sag mod Irland ved De Europæiske Fællesskabers Domstol, fordi der bl.a. var mulighed for, at de irske myndigheder ville tillade, at der blev truffet afgørelse før, og ikke efter, en behørig gennemførelse af en miljøvurderingsundersøgelse som foreskrevet i direktivet om miljøvurderingsundersøgelser.

Helt nøjagtigt hvilke tilfælde i Irland nærer Kommissionen bekymring over i denne forbindelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(28. oktober 2003)

Kommissionens betænkeligheder opstod som følge af dens undersøgelse af, hvorledes vurderingen af miljøpåvirkningerne af et motorvejsprojekt (omfartsvej om Kildare) på et i international sammenhæng vigtigt vådområde, Pollardstown Fen, og et tilhørende grundvandsmagasin blev foretaget.

Mere specifikt bestod problemet i, at der trods rådgivning fra den kompetente naturbevarelsesmyndighed var alvorlige mangler i bygherrens oplysninger, og visse væsentlige undersøgelser af de sandsynlige påvirkninger blev først foretaget efter, at projektet var godkendt.

Kommissionen anfægtede ikke det specifikke projekt, men den besluttede at anfægte den bagvedliggende fremgangsmåde på det grundlag, at den ikke opfyldte kravene i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1).

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.