SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0883/01

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(27. marts 2001)

Om: Parabolantenner

Parabolantenner er brugervenlige instrumenter, der gør det muligt at modtage grænseoverskridende udsendelser, og er derfor med til at bringe de forskellige kulturer og sprog i Unionen i berøring med hinanden. Da de ikke er særlig kostbare, er stadig flere familier opsat på at få en. Men privatpersoners brug af disse forhindres ofte på grund af administrative formaliteter, afgifter eller kollektive beslutninger, der træffes af lejlighedskompleksernes forvaltning. I visse tilfælde er parabolantenner uundværlige, hvis man ønsker at modtage visse udenlandske stationer. Sommetider, og det er tilfældet i Belgien, beskattes parabolantenner højere end kabeltilslutning. Afgifterne kan derfor skabe uacceptable hindringer for anvendelsen af parabolantenner, og dermed for den frie bevægelighed for tjenestegrene i fællesmarkedet.

1. Kan kommissionen forklare, i hvor vid udstrækning forbrugerne efter dens mening kan drage fordel af den frihed, som fællesmarkedet giver dem, for så vidt angår dette aspekt af dagliglivet?

2. Kan Kommissionen oplyse, om den inden for en overskuelig fremtid har til hensigt at forelægge et dokument, hvori der gives en nærmere redegørelse for princippet om fri bevægelighed for tjenesteydelser i fællesmarkedet og anvendelsen af parabolantenner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(11. maj 2001)

Denne skriftlige forespørgsel vidner ligesom Enrico Ferris skriftlige forespørgsel E-2216/99(1) og E0-718/01(2) og de mange henvendelser om emnet om, hvilken betydning Parlamentet og offentligheden tillægger de grundlæggende friheder på det indre marked, navnlig den frie udveksling af tjenesteydelser i forbindelse med den enkeltes anvendelse af parabolantenner.

Ifølge Domstolens retspraksis vedrørende EF-traktatens artikel 49 (tidl. artikel 59) gælder den frie udveksling af tjenesteydelser ikke alene for udbydere, men også for modtagere af grænseoverskridende tjenester.

Parabolantenner er et middel til at modtage grænseoverskridende tjenester, f.eks. tv- og radiotjenester og onlinetjenester (informationssamfundstjenester), der udsendes via satellit. Takket være moderne teknologi kan informationssamfundstjenester i dag modtages via parabolantenne efter en individuel anmodning uden hensyn til afstande og landegrænser. Brugerne og særlig forbrugerne kan påberåbe sig denne traktatfæstede grundlæggende frihed, der finder direkte anvendelse i medlemsstaterne, og som falder ind under ytringsfriheden som omhandlet i den europæiske menneskerettighedskonvention (artikel 10) og i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (artikel 11).

Det er derfor ikke kun vigtigt ud fra en økonomisk betragtning, at det er tilladt at anvende en parabolantenne efter klare og fleksible regler (både når det gælder bestemmelser fastsat af offentlige myndigheder og de fælles bestemmelser for lejlighedskomplekser, som det ærede medlem henviser til). Det er også vigtigt for den kulturelle og sproglige udveksling inden for Fællesskabet, at man direkte, forholdsvist nemt og billigt har adgang til et sådant teknologisk avanceret middel.

På denne baggrund har Kommissionen i arbejdsprogrammet for 2001 opført en fortolkningsmeddelelse om anvendelsen af princippet om frie varebevægelser og fri udveksling af tjenesteydelser på parabolantenner (foranstaltning 2000/378), som den inden længe vil forelægge for de berørte parter. Denne meddelelse er i øvrigt også i tråd med den nye strategi for tjenester i det indre marked(3).

(1) EFT C 26 E af 26.1.2001.

(2) EFT C 261 E af 18.9.2001, s. 183.

(3) KOM(2000) 888 endelig udg.