ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2168/96 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (26. juli 1996)

Om: Ulovlig indfoersel og »faellesskabsgoerelse« af argentinske citroner

I henhold til paalidelige kilder er et meget stort antal citroner fra Argentina blevet og bliver stadig ulovligt importeret til Faellesskabets territorium gennem spanske og portugisiske havne. I disse lande omdannes de til et faellesskabsprodukt ved ulovligt at blive bragt i handelen som spanske eller portugisiske produkter.

Disse forhold er saerdeles alvorlige og i hoej grad til skade for Faellesskabets interesser, da medlemsstaterne udsaettes for illoyal konkurrence paa grund af de argentinske citroners lave pris, der skyldes langt lavere produktionsomkostninger end for de europaeiske citroner. Endvidere er der fare for forbrugernes sundhed paa grund af anvendelsen i Argentina af antiparasit- og konserveringsmidler, der forlaengst er erklaeret ulovlige i Faellesskabet.

I denne situation bedes Kommissionen oplyse foelgende:

1. Er den bekendt med disse alvorlige overtraedelser af faellesskabslovgivningen?

2. Hvilke foranstaltninger agter den at tage selv, og hvilke agter den at anmode medlemsstaterne om at gennemfoere for at bringe denne situation til ophoer?

3. Finder den det ikke noedvendigt at etablere en evt. indirekte form for skadeserstatning til faellesskabsproducenterne, der er haardt ramt af denne praksis?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (9. september 1996)

Kommissionen har ikke kendskab til de forhold, som det aerede medlem paaklager. Den har hidtil ikke konstateret nogen anomali med hensyn til de maengder, der er omfattet af et kontingent, eller bemaerket et maerkbart fald i indgangspriserne for de paagaeldende produkter.

Kommissionen er naturligvis parat til at anmode de spanske og portugisiske myndigheder om at undersoege, om disse indfoersler er forenelige med EF's retsorden, for at faa fastslaaet, om de paagaeldende medlemsstater overholder dens bestemmelser.

For at Kommissionen konstruktivt og effektivt kan gribe ind over for de nationale myndigheder og indkredse de vanskeligheder, der kan forstyrre det indre marked, er det meget oenskeligt, at det aerede medlem praeciserer visse anklagepunkter naermere med angivelse af konkrete oplysninger, som han maatte vaere i besiddelse af.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2392/96 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (6. september 1996)

Om: Goodwill inden for markedshandel

Er Kommissionen i besiddelse af oplysninger om udendoers markedshandleres ret i de 15 medlemsstater til som goodwill at give oplysninger om deres kundegrundlag videre, naar de saelger deres stande?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (15. oktober 1996)

Kommissionen foelger noeje sektoren for markedshandel. Sektoren er karakteriseret ved geografisk mobilitet og udgoer derfor et aktivt element i det indre marked.

Markedshandlere udoever deres aktiviteter paa offentlig vej eller markeder, der normalt - som offentlige omraader - er underlagt de nationale eller lokale myndigheder. Myndighederne udbyder - som oftest midlertidigt - disse omraader til salg mod betaling af en leje eller en afgift. I den forbindelse er det de nationale eller lokale bestemmelser, bl.a. for brug af offentligt omraade, der fastsaetter retningslinjerne for, hvordan markedshandlere maa udoeve deres aktiviteter. Situationen varierer derfor fra land til land, hvad angaar goodwill, bestemmelserne for salg heraf og eventuelle bestemmelser for overdragelse af erhvervede rettigheder til en markedshandler i forbindelse med brug af offentligt omraade.

Kommissionen har ikke foretaget en udtoemmende undersoegelse af de nationale eller regionale bestemmelser paa omraadet.

Da der ikke findes detaljerede oplysninger om, hvilken indvirkning medlemsstaternes forskelligartede love og administrative bestemmelser paa omraadet har paa etableringsfriheden og den maade, det indre marked fungerer paa, har Kommissionen ikke paa nuvaerende tidspunkt til hensigt at foreslaa harmoniseringsforanstaltninger. Kommissionen vil derimod fortsat medvirke til at soerge for, at ovennaevnte love og administrative bestemmelser ikke er i modstrid med bestemmelserne i EF-traktaten.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2247/96 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (9. august 1996)

Om: Forlaengelse af den driftsmaessige levetid for atomkraftanlaeggene i Calder Hall ved Sellafield og Chapelcross ved Annan (begge i Det Forenede Kongerige)

Den 3. juli 1993 besluttede det britiske tilsyn for nuklearanlaeg (NII), at atomkraftanlaeggene i Calder Hall ved Sellafield og Chapelcrosse ved Annan uden sikkerhedsmaessig risiko kunne forblive i drift i yderligere ti aar. Begge anlaeg har Magnox-reaktorer, hvis konstruktionstekniske levetid er 40 aar.

Har NII eller andre relevante myndigheder i Det Forenede Kongerige givet Kommissionen oplysninger om grundlaget for denne beslutning? Kan Kommissionen give detaljerede oplysninger om eventuelle sikkerhedsmaessige data for disse anlaeg, som NII eller andre relevante myndigheder maatte have indgivet til Kommissionen? Kan Kommissionen ogsaa give detaljerede oplysninger om eventuelle inspektioner, den har udfoert paa disse anlaeg, og kan den anfoere, hvorvidt den finder det godtgjort, at anlaeggene hidtil har vaeret i overensstemmelse med EU's og de internationale sikkerhedsstandarder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (9. oktober 1996)

Kompetencen med hensyn til udstedelse af tilladelser til kernekraftanlaeg henhoerer udelukkende under de enkelte medlemsstaters lovgivningsmyndigheder. Beslutningen om at forlaenge varigheden af driften af kernekraftvaerkerne Calder Hall og Chapelcross sorterer under den britiske tjeneste for tilsyn med kernekraftanlaeg - Nuclear In-stallations Inspectorate (NII) - som skal tilse, at saavel den fysiske som den driftsmaessige tilstand for disse anlaegs vedkommende vedblivende er i fuld overensstemmelse med deres oprindelige udformning, de nationale sikkerhedskrav samt de driftsmaessige begraensninger og driftsvilkaarene.

NII er ikke forpligtet til at underrette Kommissionen om begrundelserne for denne beslut-ning; de eneste forpligtelser paa dette omraade vedroerer artikel 37 (projekter vedroerende bortskaffelse af radioaktivt spildevand) og artikel 41 (investeringsprojekt vedroerende helt nye anlaeg) i Euratom-traktaten.

Inspektionen af kernekraftanlaeggene med henblik paa at vurdere deres sikkerhed henhoerer ikke under Kommissionens kompetenceomraade, som er fastsat i Euratom-traktaten.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2367/96 af Wolfgang Kreissl-Doerfler (V) til Kommissionen (27. august 1996)

Om: Kalve

1. Kan Kommissionen oplyse, hvor mange kalve der fra 1990 og indtil nu aarligt er indfoert fra Bulgarien til EU og naermere bestemt

a) til opfedning,

b) til konsum

c) i transit gennem EU til videretransport til tredjelande?

2. Kan Kommissionen oplyse, hvor mange kalve der fra 1990 og indtil nu aarligt er indfoert fra SNG-staterne til EU og naermere bestemt

a) til opfedning,

b) til konsum

c) i transit gennem EU til videretransport til tredjelande?

3. Kan Kommissionen oplyse, hvor mange kalve der fra 1990 og indtil nu aarligt er indfoert fra Slovakiet til EU og naermere bestemt

a) til opfedning,

b) til konsum

c) i transit gennem EU til videretransport til tredjelande?

4. Kan Kommissionen oplyse, hvor mange kalve der fra 1990 og indtil nu aarligt er indfoert fra Slovenien til EU og naermere bestemt

a) til opfedning,

b) til konsum

c) i transit gennem EU til videretransport til tredjelande?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler paa skriftlige forespoergsler E-2367/96 og E-2368/96 (24. september 1996)

Hvad angaar punkt a) og b) i spoergsmaalene, skelnes der i EF-statistikkerne ikke mellem import af kalve til opfedning og til konsum. Efter Kommissionens opfattelse findes der i almindelighed paa markedet ikke nogen efterspoergsel efter kalve fra de paagaeldende lande til direkte konsum. De er snarere bestemt til opfedning. De tilhoerende tal opdelt paa oprindelsesland og aar sendes direkte til det aerede medlem og til Parlamentets Generalsekretariat.

Hvad angaar punkt c), raader Kommissionen ikke over tal.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2188/96 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (2. august 1996)

Om: Udvidelse af golfpladsen i Buckroney Marsh naer Brittas Bay, Co. Wicklow, Irland

Ca. for 2 1/2 aar siden blev der indgivet klage til Kommissionen om miljoeskader paa et klitlandskab i Buckroney Marsh i naerheden af Brittas Bay, Co. Wicklow, Irland.

En udvidelse af golfpladsen er sket. Der er ligeledes ydet 337.000 irske pund i tilskud til golfpladsen fra EFRU.

Har Kommissionen modtaget nogen foelgeskrivelser vedroerende udviklingen? I bekraeftende fald, kan den oplyse enkeltheder?

Har »Park and Wildlife Service« i Irland oplyst Kommissionen om skader anrettet paa naturlige levesteder i de tilstoedende omraader? I bekraeftende fald, kan Kommissionen oplyse enkeltheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (16. september 1996)

I 1994 skrev de irske myndigheder til Kommissionen, at National Parks and Wildlife Service havde indgaaet en aftale med den ansvarlige for udviklingen af en golfbane, samfinansieret med Faellesskabet, ved Buckroney i grevskabet Wicklow om, at en raekke klitter syd for Buckroney-floden ikke ville blive beroert heraf. Desuden tilkendegav de, at der i en attest, dateret den 19. december 1992, i forbindelse med ydelsen af Faellesskabets tilskud indgik en saerlig klausul om at beskytte omraadet umiddelbart syd for floden og alt yderligere land syd for floden, som kunne blive opkoebt af den ansvarlige for projektet. Dette indebar, at al videre udvikling af disse omraader kraevede forudgaaende godkendelse af Bord Failte og National Parks and Wildlife Service.

Den irske National Parks and Wildlife Service har siden da ikke orienteret Kommissionen om eventuelle skader paa de naturlige levesteder i omraadet omkring golfbanen. Kommissionen er nu i gang med at indhente oplysninger hos de irske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2090/96 af Iñigo Méndez de Vigo (PPE) til Kommissionen (26. juli 1996)

Om: Harmonisering af tekniske standarder i Europa

Europa-Parlamentet afholdt for nylig en offentlig hoering om harmoniseringen af tekniske standarder, som er noedvendig for at sikre varernes fri bevaegelighed inden for Den Europaeiske Union.

Repraesentanten for de smaa og mellemstore virksomheder fremhaevede, at opgaven for de smaa virksomheders vedkommende, som har problemer med tid, finansiering og sprog, blev vanskeliggjort af, at der eksisterer tre forskellige standardiseringsorganer (CEN, CENELEC og ETSI), som er blevet oprettet med henblik paa fastsaettelse af europaeiske standarder paa omraadet.

Har Kommissionen planlagt et initiativ, der sigter mod at lette de smaa og mellemstore virksomheders opfyldelse af de europaeiske normaliseringsstandarder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (7. oktober 1996)

Standarder udfaerdiges i sagens natur baade af og til brug for dem, der er aktive paa markedet. De udgoer et middel til at fremme handelen mellem de enkelte virksomheder, herunder da ogsaa de smaa og mellemstore virksomheder (SMV). Deres anvendelse i praksis er fuldstaendig frivillig.

Paa de omraader, hvor der foreligger europaeisk teknisk harmonisering, navnlig i forbindelse med de direktiver, som er vedtaget efter 'den nye metode', er de virksomheder, der markedsfoerer produkter, forpligtet til at overholde de vaesentlige krav, der er fastsat i direktiverne. Imidlertid er europaeiske standarder med til at lette overensstemmelsen med disse krav idet, at de indeholder en anerkendt, aaben specifikation, som naar produktet indeholder denne, giver formodning om overensstemmelse med direktivets vaesentlige krav. I forskellige tilfaelde aabnes der herigennem mulighed for lettere procedurer med hensyn til overensstemmelsesvurdering. Herved hjaelpes de paagaeldende SMV, idet der foreligger en specifikation, som de kan foelge fuldstaendig tillidsfuldt.

De smaa og mellemstore virksomheders deltagelse i standardiseringsprocessen fremmes af Kommissionens finansielle stoette til Normapme, som repraesenterer forskellige sammen-slutninger af SMV, med henblik paa at oege deres rolle i forbindelse med det europaeiske standardiseringsarbejde. De forskellige europaeiske standardiseringsorganisationer er for oejeblikket i gang med at etablere naere kontakter til Normapme.

Endelig har Kommissionen indledt gennemfoerelsen af et program, som skal goere de europaeiske standarder mere synlige og oege markedets kendskab til dem, i naert samarbejde med baade Normapme og de forskellige europaeiske standardiseringsorganisationer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2579/96 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (11. oktober 1996)

Om: Sundhedsovervaagning

Det generelle maal med det femte handlingsprogram paa faellesskabsplan om sundhedsovervaagning som led i indsatsen paa folkesundhedsomraadet er at etablere et system af hoej kvalitet, som tager sigte paa gennemfoerelse af en programmeret sundhedspolitik. Systemet skal give medlemsstaterne indikatorer og data til stoette for de nationale sundhedspolitikker og lette planlaegningen, kontrollen og evalueringen i forbindelse med EU-programmerne og -aktionerne i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.

Mener Kommissionen ikke, at det for at gennemfoere dette program er absolut noedvendigt med et samarbejde mellem Kommissionen og OMS (Verdenssundhedsorganisationen), OSCE (Organisationen om Sikkerhed og Samarbejde i Europa), OEDT (Det Europaeiske Overvaagningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug) ud over samarbejdet med andre europaeiske organer herunder Det Europaeiske Miljoeagentur, og finder Kommissionen det endvidere ikke hensigtsmaessigt at faa sammenlignelige data fra andre lande uden for EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (7. november 1996)

Kommissionen er enig i det aerede medlems synspunkt og mener, det er vaesentligt at etablere et samarbejde mellem Faellesskabet og Verdenssundhedsorganisationen, OECD og andre relevante organer, som f.eks. Det Europaeiske Overvaagningscenter for Narkotika og Narkotamisbrug og Det Europaeiske Miljoeagentur. Kommissionen har ladet relevante bestemmelser indgaa i sit forslag til afgoerelse om vedtagelse af et handlingsprogram om sundhedsovervaagning ((KOM(95) 449 endelig udg.; aendret forslag KOM(96) 222 endelig udg. )).

Kommissionen oensker at understrege, at der paa dette omraade allerede findes et samarbejde med de ovenfor naevnte organer og med en raekke tredjelande, og det foreslaaede program vil give yderligere impulser til et saadant samarbejde.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1875/96 af Florus Wijsenbeek (ELDR) til Kommissionen (11. juli 1996)

Om: Flybesaetningers soevnbehov

Har Kommissionen hoert om, at piloter fra luftfartsselskabet Air New Zealand paa internationale straekninger har faaet lov til at sove en halv time i cockpittet, da luftfartsselskabet er af den opfattelse, at det er bedre at lade en pilot sove paa et tidspunkt med ringe aktivitet, end at to eller endog tre piloter sover samtidig, hvilket er forekommet adskillige gange hos alle luftfartsselskaber?

Er Kommissionen enig i den opfattelse, at det maaske er mere sikkert at give piloterne tilladelse til denne »kontrollerede« soevn end at lade dem sove »uofficielt og ukontrolleret«?

Vil Kommissionen i bekraeftende fald gaa ind for, at der traeffes tilsvarende afgoerelse, naar ogsaa europaeiske luftfartsselskaber gaar over til at tillade piloterne »kontrolleret« soevn?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (26. september 1996)

Kommissionen er klar over, at en raekke internationale flyselskaber tillader piloterne at sove en kontrolleret soevn i tidsrum med mindre aktivitet, under visse noeje foreskrevne forhold og med bestemte fastsatte sikkerhedsforanstaltninger. Den kender derimod ikke noget til, at noget flyselskab i Faellesskabet paa indevaerende tidspunkt tillader en saadan praksis.

Hvor en saadan praksis er tilladt, synes den at vaere bygge paa aftaler, der er indgaaet internt i flyselskabet, og ikke at vaere en del af den overenskomstmaessige aftale.

Kommissionen er paa indevaerende tidspunkt ikke i stand til at give udtryk for nogen objektiv mening om denne sag, men hvis der traeffes initiativer til at indfoere en saadan praksis i EF-flyselskaber, boer man vaere meget opmaerksom paa aftalerne forbundet hermed.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2207/96 af Eolo Parodi (UPE) til Kommissionen (9. august 1996)

Om: BOB-maerke til ligurisk pesto

Pesto genovese, som er en autentisk ligurisk sauce, er ikke beskyttet paa EF-plan, og de forskellige produkter, der markedsfoeres som pesto eller lignende og stammer fra omraader uden for Liguria, har fordrejet essensen af den virkelige typiske pesto genovese, hvori der netop indgaar Liguria-basilikum, extra fin jomfruolivenolie, hvidloeg og parmesanost eller gedeost.

Kommissionen bekendtgjorde for nylig de 318 EF-produkter, som er blevet tildelt BOB-maerket (beskyttet oprindelsesbetegnelse), men ligurisk pesto figurerer ikke blandt disse produkter.

Kommissionen bedes paa denne baggrund besvare foelgende spoergsmaal:

1. Hvilke kriterier anvender den ved fastsaettelsen af, hvilke produkter der skal beskyttes og opnormeres?

2. Vil den oejeblikkelig tage skridt til at lade listen over BOB-produkter omfatte den eneste og autentiske »pesto genovese og ligure«, der vaerdsaettes hoejt overalt i verden paa grund af dens geografiske oprindelse og derfor boer beskyttes og opnormeres, ogsaa og navnlig paa EF-plan?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (25. september 1996)

Pesto er ikke med paa de foerste lister over registrerede navne, fordi Kommissionen ikke har modtaget nogen ansoegning om registrering i overensstemmelse med procedurerne i forordning (EOEF) nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler ((EFT L 208 af 24.7.1992. )).

For at pesto kan registreres i henhold til denne forordning, skal foelgende betingelser ligeledes vaere opfyldt:

- produktet skal vaere omfattet af denne forordnings anvendelsesomraade, dvs. vaere et landbrugsprodukt, som er omfattet af traktatens bilag II;

- der skal kunne paavises en forbindelse mellem produktet og et geografisk omraade, som er afgraenset af objektive naturlige og menneskeskabte faktorer, som er karakteristiske for dette omraade, eller der skal vaere tale om en anerkendt geografiske benaevnelse.

En anden mulighed ville vaere forordning (EOEF) nr. 2082/92 om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler (1), som har til formaal at beskytte traditionelle opskrifter, uden at der kraeves en forbindelse mellem produktet og en bestemt oprindelse.

Disse to EF-ordninger er frivillige. Det er derfor producentsammenslutningen, som maa definere sit produkt i overensstemmelse med en beskrivelse og indgive registreringsansoegningen til de nationale myndigheder. Disse videresender den til Kommissionen, saafremt den er i overensstemmelse med de fastsatte kriterier og definitioner. Det er kun, hvis betingelserne (artikel 2 og 4 for forordning (EOEF) nr. 2081/92 og artikel 2, 4, 5 og 6 for forordning (EOEF) nr. 2082/92) er opfyldt, at der kan indroemmes EF-beskyttelse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2038/96 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (19. juli 1996)

Om: Tiggeri og udnyttelse af boern fra tredjelande

I Italien foregaar der en form for tiggeri, der fortrinsvis udfoeres ved trafiklys af stadige yngre og stadigt mere beskidte boern ifoert toej, der med vilje er »flaaet«, og som sammen med boern, der vasker bilvinduer, udgoer en form for udnyttelse af boern.

For nylig er denne masse af desperate boern blevet foroeget med isaer albanske boern, hvoraf en del endog er under ti aar.

Kommissionen bedes gribe ind overfor regeringerne for at sikre, at der udfoeres en bedre kontrol ved alle de paagaeldende graenseovergange.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (20. september 1996)

Kommissionen er enig med det aerede medlem i, at problemet med udnyttelse af tredjelandsstatsborgere og isaer udnyttelse af mindreaarige i det mindste delvis maa loeses gennem bedre kontrol ved medlemsstaternes ydre graenser.

I henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europaeiske Union betragter medlemsstaterne reglerne for personers passage af medlemsstaternes ydre graenser og udoevelse af kontrol heraf som spoergsmaal af faelles interesse. Kommissionen fremsatte derfor i 1993 et udkast til en konvention ((EFT C 11 af 15.1.1994. )), som indeholdt faelles regler herfor; formandskabet oenskede og fik Parlamentets udtalelse om dette forslag. Desvaerre er Raadet paa trods af, at Det Europaeiske Raad (senest paa moedet i Firenze i juni 1996) gentagne gange har understreget vigtigheden heraf, ikke naaet til enighed om udkastet til konvention. Kontrollen foregaar derfor efter de nationale regler eller efter internationale konventioner, der gaelder for to eller flere medlemsstater.

Raadet har dog paa grundlag af et forslag fremsat af Kommissionen, der bygger paa artikel 100 i EF-traktaten, vedtaget forordning (EF) nr. 2317/95 om fastlaeggelse af de tredjelande, hvis statsborgere skal vaere i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre graenser ((EFT L 234 af 3.10.1995. )). Albanien, som det aerede medlem specielt naevner, er med paa listen over disse lande.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2093/96 af Joan Vallvé (ELDR) til Kommissionen (26. juli 1996)

Om: PACTE-programmet (udveksling af erfaringer)

PACTE-programmet (udveksling af erfaringer) var en stor succes hos regioner og byer i 1995 og 1996.

Imidlertid maa det konstateres, at programmet ikke kan finansieres over budgetpost B2-600 i henhold til en interinstitutionel aftale. Hvilken loesning foreslaar Kommissionen nu i stedet for, saa samfinansieringen af dette program over 1997-budgettet kan sikres? Er budgetpost B2-182 (overgangsforanstaltninger og fornyende aktioner) en af de loesninger, man kunne forestille sig for at sikre Faellesskabets samfinansiering med de lokale myndigheder af PACTE-projekterne, der pr. definition er fornyende aktioner for de stoettemodtagende lokalsamfund?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies paa skriftlige forespoergsler E-2093/96, E-2149/96 og E-2151/96 (22. oktober 1996)

Kommissionen, der er lydhoer over for Parlamentets bekymringer vedroerende finansieringen af projekter, som tager sigte paa indfoerelse i tvaerregionalt samarbejde, er under hensyntagen til budgetsituationen i faerd med at undersoege, om disse projekter kan finansieres i henhold til artikel 10 i forordning (EOEF) nr. 4254/88 som aendret om Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling ((EFT L 193 af 31.7.1993. )). Det kan forventes, at Faellesskabets bidrag til disse projekter bliver paa mellem 150 000 og 300 000 ECU.

Kommissionen vil, naar tiden er inde, ikke undlade at informere Parlamentet om resultatet af sin undersoegelse, som bl. a. skal tage hensyn til Revisionsrettens bemaerkninger vedroerende en delvist uddelegeret forvaltning af EF-midlerne.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1910/96 af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen (11. juli 1996)

Om: Direktiv 92/43/EOEF (naturtyper)

Hvilke medlemsstater har endnu ikke i fuldt omfang overfoert direktiv 92/43/EOEF ((EFT L 206 af 22.07.1992, s. 7. )) til national lovgivning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (19. september 1996)

Fire medlemsstater (Tyskland, Graekenland, Italien og Portugal,) har endnu ikke givet meddelelse om deres nationale gennemfoerelseslovgivning i forbindelse med det naevnte direktiv.

De oevrige medlemsstater har meddelt deres nationale gennemfoerelsesbestemmelser, men i nogle tilfaelde har denne lovgivning vaeret ufuldstaendig med hensyn til indhold eller geografisk raekkevidde.