SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3610/98

af Gianfranco Dell'Alba (NI) til Kommissionen

(3. december 1998)

Om: Statsstoette til RAI i henhold til den italienske finanslov

Den italienske regering medtog i det finanslovforslag for 1999, som det forelagde det italienske parlamentet, finansiel stoette paa over 200 mia. til RAI som kompensation for manglende indtaegter fra den aarsafgift, som statslige radio- og tv-selskaber nyder godt af; den stoette, som kunne betragtes som statsstoette i henhold til traktatens artikel 92, skal ikke opfoeres i saerlige regnskaber eller andetsteds og opfylder saaledes ikke grundlaeggende kriterier for gennemskueligt regnskab. Denne stoette skal dog indberettes paa forhaand til Kommissionen.

I betragtning af de seneste retningslinjer for emnet finder Kommissionen da ikke denne stoette helt ulovlig, eftersom den er uforenelig med reglerne om statsstoette?

Agter Kommissionen at henvende sig til den italienske regering om denne manglende overensstemmelse for at forhindre medtagelsen i finansloven af en bestemmelse, som er i modstrid med faellesskabslovgivningen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert

(11. januar 1999)

Kommissionen har endnu ikke modtaget nogen anmeldelse fra den italienske regering af de finansieringsforanstaltninger, som det aerede medlem omtaler. En national myndighed, der yder statsstoette til en offentlig virksomhed, som omhandlet i Kommissionen direktiv 80/723/EOEF af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de oekonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder(1), er forpligtet til at anmelde stoetten i henhold til EF-traktatens artikel 93.

Foranlediget af en klage i 1996 er Kommissionen i oejeblikket i faerd med at undersoege andre foranstaltninger, som er gennemfoert til fordel for Radio televisione italiana (RAI), og som principielt kan falde ind under EU's statsstoetteregler. Blandt disse er RAI's finansieringsordning den vigtigste. Ordningen omfatter baade offentlige midler (licenser) og markedsressourcer (reklameindtaegter).

Paa basis af de foreliggende oplysninger ser det ikke ud til, at RAI har indfoert et analytisk regnskabssystem, der giver mulighed for at sondre mellem indtaegter og udgifter hidroerende fra den offentlige tjeneste og indtaegter og udgifter fra kommercielle aktiviteter. Det ser heller ikke ud til, at den italienske regering paa dette stadium tilstraekkeligt klart har defineret, hvilke aktiviteter der hoerer under det ene eller det andet omraade. Behandlingen af klagen kraever en meget omfattende undersoegelse.

Kommissionen har anmodet de italienske myndigheder om supplerende oplysninger for at afklare de punkter, der er naevnt i klagen i relation til EF-traktaten og Amsterdam-protokollen. Nogle af disse oplysninger er allerede fremsendt, medens andre endnu ikke foreligger.

Kommissionen er af den opfattelse, at de omtalte foranstaltninger og RAI's finansieringsordning skal behandles under ét, idet der tages hensyn til den forpligtelse til offentlig tjeneste, der ifoelge den italienske lovgivning er paalagt RAI. Hvis de offentlige midler, som staten tildeler RAI overstiger virksomhedens udgifter i forbindelse med udfoerelsen af dens forpligtelse til offentlig tjeneste, kan de udgoere statsstoette, der er uforenelig med artikel 92.

(1) EFT L 195 af 29.7.1980.