SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2987/00

af Lousewies van der Laan (ELDR) til Rådet

(25. september 2000)

Om: Problemer i forbindelse med indførelsen af euroen

D66 har med bekymring taget til efterretning, at Europas største detailhandelskoncern i en åben skrivelse til de europæiske finansministre har advaret om, at pengeomsætningen vil stagnere med indførelsen af euroen i begyndelsen af 2002. Denne advarsel baserer detailhandelen på undersøgelser foretaget af Insead og WHU Koblenz. For at undgå problemer ved tidspunktet for indførelsen ønsker erhvervslivet, at forbrugerne allerede inden 1. januar 2002 kan indveksle europenge. Nederlandske forbrugere får ved udgangen af 2001 rådighed over et samlesæt, der omfatter ét eksemplar af alle euromønter.

Er Rådet ligesom vi af den opfattelse, at en kaotisk indførelse af euroen vil kunne påvirke offentlighedens støtte af den europæiske mønt i negativ retning?

Hvad er årsagerne til, at forbrugerne inden indførelsen af euroen ikke får udleveret europengesedler?

Er Rådet ligesom vi af den opfattelse, at udlevering af en symbolsk mængde mønter til reklameformål, som f.eks. det nederlandske samlesæt, ikke er nogen løsning på risikoen for en stagnation af pengeomsætningen den 1. januar 2002?

Er Rådet ligesom vi af den opfattelse, at privatpersoner inden 1. januar 2002 ikke alene bør råde over mønter, men også pengesedler, for at indførelsen kan blive en succes?

Svar

(26. februar 2001)

På samlingen den 8. november 1999 noterede Rådet noterede sig følgende erklæring, som de deltagende medlemsstater har fremsat:

Indførelsen af eurosedler og euromønter i januar 2002 vil være det sidste og mest synlige skridt i overgangen til den fælles valuta. Medlemsstaterne er klar over den historiske betydning. Overgangen til eurosedler og euromønter i euro-området er en logistisk udfordring uden sidestykke. Det er i de seneste måneder i hvert af de deltagende lande og på fællesskabsplan blevet nøje undersøgt, hvad der vil være den mest hensigtsmæssige strategi. På baggrund af resultaterne af drøftelserne blandt alle berørte parter er ministrene fra de deltagende medlemsstater i nært samarbejde med de nationale centralbanker og på linje med Den Europæiske Centralbanks synspunkter nået frem til fælles holdninger til hovedlinjerne i overgangen til eurosedler og euromønter. Disse gør det muligt for medlemsstaterne at gennemføre overgangen på den måde, der bedst passer de specifikke forhold i hvert land.

1. Medlemsstaterne vil gøre deres yderste for at sikre, at størstedelen af kontantforretningerne kan foretages i euro senest fjorten dage efter den 1. januar 2002.

2. Medlemsstaterne regner med, at den periode, hvor der både er gamle og nye sedler og mønter i omløb, vil vare mellem fire uger og to måneder. Medlemsstaterne kan lette omvekslingen af gamle sedler og mønter efter denne periode.

3. For at kunne sende en tilstrækkelig mængde sedler og mønter i omløb i de første dage af januar 2002 vil det være hensigtsmæssigt, at finansielle institutioner og forskellige andre grupper, navnlig pengetransportfirmaer og detailhandlende, får leveret sedler og mønter et stykke tid før den 1. januar 2002. Medlemsstaterne minder om, at en sådan forudgående levering ikke må føre til, at eurosedler og euromønter bringes i omløb før den 1. januar 2002.

4. For at borgerne kan blive mere fortrolige med de ny mønter og for at lette overgangen, er medlemsstaterne enige om, at begrænsede mængder mønter på anmodning kan stilles til rådighed for offentligheden, navnlig for sårbare befolkningsgrupper, men ikke før anden halvdel af december 2001.

Kommissionen giver i sin meddelelse af 12. juli 2000 til Europa-Parlamentet og Rådet(1) en oversigt over detaljerne med hensyn til som foreslået af medlemsstaterne på forhånd at levere eurosedler og -mønter til de handlende (navnlig banker og detailhandlende) og en begrænset mængde euromønter til den brede offentlighed, jf. ovenstående.

Det vil kun øge eventuel forvirring, hvis der inden den 1. januar 2002 stilles eurosedler og større mængder euromønter til rådighed for den brede offentlighed, da disse sedler og mønter først vil få status som lovligt betalingsmiddel pr. 1. januar 2002.

Rådet vil fortsat overvåge situationen og om fornødent tage passende skridt til at sikre, at de af det ærede parlamentsmedlem omtalte problemer ikke opstår.

(1) KOM(2000) 443 endelig.