SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2705/96 af Florus Wijsenbeek (ELDR) til Kommissionen (15. oktober 1996)

Om: Underretning om ikke-faerdigbehandling

1. Deler Kommissionen den opfattelse, at den underretning, der omtales i artikel 379 i gennemfoerelsesbestemmelserne til EF-toldkodeksen, skal opfylde visse minimumskrav til sikring af de interesser, som bestemmelsen i denne artikel tilsigter at beskytte?

2. Udgoer kravet om, at underretningen sker skriftligt, et saadant minimumskrav, og goer hensynet til beskyttelsen af den afgiftspligtige det i benaegtende fald ikke paakraevet, at skriftlig underretning anfoeres som et minimumskrav?

3. Er det forbundet med bestemte foelger og i bekraeftende fald hvilke, hvis underretningen ikke er tilgaaet den hovedforpligtede inden den fastsatte frist paa 11 maaneder?

4. Er Kommissionen bekendt med, at den nederlandske finansministers opfattelse gaaende ud paa, at overskridelse af den naevnte frist paa 11 maaneder er af helt afgoerende betydning, hvilket vil sige, at overskridelse af denne frist stiller sig i vejen for indledningen af en procedure til inddrivelse af de skyldige importafgifter?

5. Er Kommissionen klar over, at den nederlandske finansministers foernaevnte opfattelse i den daglige praksis ignoreres af det nederlandske toldvaesen, idet dette, uanset om fristen er overskredet, eller selv om man endog helt har undladt at foretage underretningen, indleder inddrivelsesprocedure?

6. Mener Kommissionen ikke, at der paa baggrund af den divergerende opfattelse mellem paa den ene side den nederlandske finansminister og paa den anden side det nederlandske toldvaesen og den retlige usikkerhed, dette kan afstedkomme, af hensyn til retssikkerheden er al mulig grund til at udstede supplerende forskrifter, hvori det fastlaegges, at underretningen skal ske skriftligt og inden 11 maaneder, og at manglende overholdelse af denne bestemmelse medfoerer, at en inddrivelsesprocedure ikke kan indledes?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (25. november 1996)

1. Hovedformaalet med den underretning, der omtales i artikel 379 i forordningen om visse gennemfoerelsesbestemmelser til EF-toldkodeksen ((Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 (EFT L 253 af 11.10.1993). )), er at give brugeren af forsendelsesproceduren - i tilfaelde af manglende frembydelse af varerne paa bestemmelsesstedet, og i tilfaelde af, at stedet for overtraedelsen eller uregelmaessigheden i toldomraadet ikke kan fastslaas - mulighed for inden for en frist paa tre maaneder i givet fald at foere bevis for, at forsendelsen er gennemfoert forskriftsmaessigt, og dermed at slippe for opkraevning af importafgifter og andre afgifter, eller at foere bevis for, hvor overtraedelsen eller uregelmaessigheden faktisk er begaaet, bl.a. for at der kan tages hensyn til de fiskale forskelle medlemsstaterne imellem. Fristen paa 11 maaneder er den maksimale tidsfrist, ved udloebet af hvilken de beroerte toldadministrationer i princippet boer have afsluttet en eventuel procedure for efterforskning af uregelmaessigheder. I lighed med det aerede medlem mener Kommissionen, at en saadan underretning boer opfylde visse formelle mindstekrav, der rent faktisk giver modtageren af underretningen mulighed for i givet fald at fremkomme med ovennaevnte bevisfoerelse.

2. Af ovennaevnte grunde, og eftersom underretningen noedvendigvis maa indeholde en angivelse af tidsfristen paa tre maaneder, boer den udfaerdiges skriftligt.

3. I artikel 379 i gennemfoerelsesbestemmelserne til toldkodeksen paalaegges det rent faktisk afgangsstedet at underrette den hovedforpligtede »saa hurtigt som muligt og inden udloebet af den ellevte maaned« efter datoen for angivelsen til faellesskabsforsendelse. En medlemsstats manglende overholdelse af denne forpligtelse er under alle omstaendigheder at sidestille med en manglende opfyldelse af landets forpligtelser over for Faellesskabet. Virkningerne heraf over for den hovedforpligtede boer vurderes paa baggrund af de generelle bestemmelser om toldskyld og inddrivelse af afgifter, saaledes som fastsat i selve EF-toldkodeksen ((Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 (EFT L 302 af 19.10.1992). )). Ikke blot artikel 233 i toldkodeksen rummer ingen bestemmelse om, at en manglende underretning eller en overskridelse af fristen for underretning skulle henhoere til de situationer, der kan medfoere bortfald af toldskyld, men ogsaa i artikel 221, stk. 3, i toldkodeksen fastsaettes den normale frist for foraeldelsen af denne skyld til tre aar. Inden for denne tidsfrist er toldmyndighederne i henhold til toldkodeksens artikel 217 ff. forpligtet til at faa inddrevet det skyldige toldbeloeb, der er opstaaet som foelge af den manglende opfyldelse af de forpligtelser, der er forbundet med ordningen for faellesskabsforsendelse. Selv i tilfaelde af forsinket underretning finder artikel 379, stk. 2, i gennemfoerelsesbestemmelserne til toldkodeksen anvendelse og indroemmer den hovedforpligtede en frist paa tre maaneder til at bevise, at forsendelsen er gennemfoert forskriftsmaessigt, eller at foere bevis for, hvor uregelmaessigheden faktisk er begaaet.

4. - 5. For saa vidt angaar eventuelle forskelle i fortolkningen af dette spoergsmaal mellem den nederlandske finansminister og de nederlandske toldmyndigheder, er det et internt anliggende for den nederlandske forvaltning, medens Kommissionens opgave - under Domstolens kontrol - alene er at overvaage, at traktatens bestemmelser og den deraf afledte ret overholdes.

6. I forbindelse med den igangvaerende samlede reform af forsendelsesordningerne mener Kommissionen, at det trods alt er bydende noedvendigt at faa skabt klarhed om sammenhaengen mellem de generelle toldbestemmelser i kodeksen og de saerlige forsendelsesregler. Set paa den baggrund boer proceduren for underretning af den hovedforpligtede tages op til fornyet overvejelse.