SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2244/98

af Allan Macartney (ARE) til Kommissionen

(16. juli 1998)

Om: Indfoersel og indregistrering af biler mellem medlemsstaterne indbyrdes

Er Kommissionen klar over, at uafhaengige bilforhandlere har problemer med at faa bilfabrikanterne til at udlevere de typegodkendelsesattester, som er en forudsaetning for, at forhandlerne kan indregistrere biler, der indfoeres fra en anden medlemsstat, i deres egen medlemsstat?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at sikre, at bilfabrikanter i medlemsstaterne efterlever deres forpligtelse til at udlevere typegodkendelsesattester til bilforhandlere?

Mener Kommissionen, at fabrikanterne er berettigede til at opkraeve et gebyr fra forhandlerne til gengaeld for at frigive typegodkendelsesattester, og hvor stort et gebyr kan der i givet fald blive tale om?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(21. september 1998)

Artikel 7, stk. 1, i Raadets direktiv 92/53/EOEF af 18. juni 1992 om aendring af direktiv 70/156/EOEF om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne koeretoejer og paahaengskoeretoejer dertil(1) fastsaetter: "1. Medlemsstaterne maa, for saa vidt angaar konstruktion og funktion, kun tillade registrering, salg og ibrugtagning af fabriksnye koeretoejer, hvis de ledsages af en gyldig typeattest".

Det paahviler medlemsstaterne at soerge for, at fabrikanten opfylder sin pligt til at udstede EF-typeattest for alle relevante ikke-indregistrerede koeretoejer. Ethvert koeretoej med EF-typeattest (fra og med den 1. januar 1998 de fleste fabriksnye personbiler i klasse M1) kan indregistreres direkte i en anden medlemsstat uden nogen yderligere administrative formaliteter i forbindelse med typegodkendelse. Det er kun koeretoejer uden EF-typeattest, der eventuelt skal gennemgaa en saerskilt typegodkendelsesprocedure for at kunne blive indregistreret i en anden medlemsstat. Nogle medlemsstater overlader det til fabrikanten eller dennes repraesentant at udstede de dokumenter, der er noedvendige for, at et koeretoej, der er blevet nationalt typegodkendt eller saerskilt godkendt i én medlemsstat, kan opnaa saerskilt national godkendelse i en anden medlemsstat.

Hvis en medlemsstats delegation har form af en lovmaessig eneret, statuerede Domstolen i sin dom af 13. november 1975 i sag 26/75, General Motors Continental NV mod Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber(2), at:

"En medlemsstats delegation i form af en lovmaessig eneret af udoevelse af offentlig myndighed, bestaaende i teknisk konformitetskontrol af vogne for disses godkendelse til koersel paa offentlige veje til fabrikanter eller dennes enebefuldmaegtigede, som udpeges af staten, kombineret med dennes frihed til at fastsaette prisen for sin ydelse, medfoerer, at der skabes en dominerende stilling.

Misbrug af en saadan stilling kan blandt andet bestaa i en for hoej pris i forhold til den praesterede ydelses oekonomiske vaerdi med den foelge, at parallelimporten bremses, idet denne pris ophaever et eventuelt mere favorabelt prisleje i andre salgsomraader i Faellesskabet eller har foert til urimelige forretningsbetingelser som anfoert i artikel 86, stk. 2, litra a)."

Paa den anden side statuerede Domstolen i sin dom i sagen Gofette og Gilliard om koeretoejer uden EF-typeattest, at:

"EOEF-traktatens artikel 30 og 36 skal fortolkes saaledes, at en i en medlemsstat gaeldende godkendelsesordning for koeretoejer importeret fra en anden medlemsstat, hvor de allerede er godkendt, kun er forenelig med traktaten, saafremt:

- kontrolforanstaltningerne ikke indebaerer urimelige omkostninger eller frister, og myndighederne sikrer, at betingelserne fuldt ud overholdes, naar fabrikanten eller dennes repraesentanter har faaet til opgave at udfoere den noedvendige kontrol

- det er muligt for importoeren at undgaa kontrolforanstaltningerne ved at fremlaegge dokumenter udfaerdiget i eksportmedlemsstaten, for saa vidt dokumenterne indeholder de noedvendige oplysninger paa grundlag af en allerede udfoert kontrol."

Kommissionen gav i sin "Fortolkende meddelelse om typegodkendelse og indregistrering af koeretoejer, som tidligere har vaeret indregistreret i en anden medlemsstat"(3), udtryk for foelgende holdning til denne dom:

"Hvor medlemsstaterne delegerer visse offentligretlige funktioner til fabrikanter eller deres repraesentanter, saasom udstedelse af de fornoedne dokumenter til typegodkendelse og indregistrering af et koeretoej fra en anden medlemsstat, skal de soerge for, at disse personer udoever de paagaeldende funktioner paa en maade, der er forenelig med kravet om varers frie bevaegelighed inden for Unionen. Navnlig boer fabrikanterne eller deres repraesentanter udstede de dokumenter, som de bliver anmodet om

- uden forevisning af koeretoejet, da deres mellemkomst kun vedroerer koeretoejets tekniske egenskaber paa tidspunktet for den foerste ibrugtagning og ikke koeretoejets fysiske tilstand paa indfoerselstidspunktet

- uden at kraeve forevisning af handelsdokumenterne vedroerende koeretoejet (koebsfaktura, kvittering for betaling af visse afgifter osv.). Saadanne dokumenter kan dog kraeves, hvis de er absolut noedvendige for at bestemme, hvilken type koeretoej der er tale om (naar det ikke fremgaar af de dokumenter, som er tilvejebragt af den medlemsstat, hvorfra koeretoejet stammer)

- mod et rimeligt beloeb og inden for en rimelig frist (til orientering betragtes som rimeligt beloeb ca. 100 ECU og som rimelig frist en frist, der ikke overstiger tre uger)."

Hvis Kommissionen modtager en detaljeret klage fra en privatperson eller en erhvervsdrivende over en anden erhvervsdrivendes manglende overholdelse af faellesskabsretten, vil den undersoege klagen og give et passende svar.

(1) EFT L 225 af 10.8.1992.

(2) Sml. 1975, s. 1367 - 1381.

(3) EFT C 143 af 15.5.1996.