ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/216

(2004/C 33 E/220)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2105/03

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(25. juni 2003)

Om: Eventuel ophævelse af forbuddet mod fiskemel

I de sidste to år er importerede varer ved deres ankomst til EU blevet kontrolleret for indhold af MMBM (kød- og benmel fra pattedyr). Kan Kommissionen give oplysninger om positive resultater siden indførelsen af denne kontrol og i givet fald angive dem pr. varegruppe?

Vil Kommissionen, da der nu også eksisterer en ny analysemetode, hvormed man kan adskille fiskemel og kød- og benmel, der er blevet ringtestet med positive resultater, tage sin holdning op til fornyet overvejelse og eventuelt ophæve det midlertidige forbud mod at anvende fiskemel i foderstoffer til drøvtyggere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(24. juli 2003)

I henhold til punkt 2 i bilag I til Kommissionens beslutning 2001/9/EF (1) skal alle sendinger importeret fiskemel analyseres med henblik på at udelukke forekomst af pattedyrproteiner. Medlemsstaterne har indberettet resultaterne af 10 407 analyser for forekomst af animalske proteiner i fodermiddelprøver udtaget i 2001 og 2002. Frekvensen af animalske proteiner, der er forbudt i henhold til Rådets beslutning 2000/766/EF (2), udgjorde 1,5 % i 2001 og 0,64 % i 2002. Der foreligger ikke særskilte oplysninger om antallet af prøver af fiskemel og af frekvensen af pattedyrproteiner i fiskemel. Indberetninger om foder kom med i systemet for hurtig varsling i 2002, og siden har der været én indberetning om forekomst af pattedyrproteiner i fiskemel.

Fiskemel anses ikke i sig selv for at udgøre en BSE-risiko. Forbuddet mod fiskemel i foder er indført af kontrolhensyn. Forekomst af fiskemel kan nemlig hindre kontrollen af, om der forekommer kød- og benmel fra drøvtyggere i foder. Resultaterne af en ret ny ringtest viser, at 50 % af laboratorierne ikke kunne påvise en kontaminering på 0,1 % pattedyrprotein i foder indeholdende fiskemel med den officielle påvisningsmetode. Der er forskning i gang, der skal forbedre metoden.

Anvendelse af fiskemel i drøvtyggerfoder bør derfor først tages op til fornyet overvejelse, når der foreligger bedre kontrolforanstaltninger, eller på grundlag af ny videnskabelig viden og i givet fald på grundlag af resultatet af en risikovurdering.

Parlamentet og Rådet får i de kommende uger tilsendt et arbejdsdokument fra Kommissionen, hvor der gøres rede for den aktuelle situation med hensyn til foderforbuddet.

(1) Kommissionens beslutning 2001/9/EF af 29. december 2000 om kontrolforanstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af Rådets beslutning 2000/766/EF om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein, EFT L 2 af 5.1.2001.

(2) Rådets beslutning 2000/766/EF af 4. december 2000 om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein, EFT L 306 af 7.12.2000.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/125

(2004/C 65 E/139)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2282/03

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(9. juli 2003)

Om: Fiskerimuligheder

Kan Kommissionen oplyse, i hvilken udstrækning britiske fiskere udnytter fiskerimulighederne både inden for og uden for den britiske 200-sømilegrænse?

Kan Kommissionen yderligere give oplysninger om det omfang, i hvilket andre fiskere fra dels EU-lande og dels tredjelande udnytter fiskerimulighederne inden for den britiske 200-sømilegrænse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. august 2003)

Kommissionen har ikke mulighed for at fremskaffe de ønskede oplysninger.

Kontrolforordningen (1) (Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93) forpligter hver enkelt medlemsstat til at underrette Kommissionen om de mængder af hver bestand eller gruppe af bestande, der blev landet i den foregående måned, når der er fastsat en samlet tilladt fangstmængde (TAC) eller kvoter for de pågældende bestande. For andre bestande (som ikke er undergivet TAC eller kvoter og enten er fanget i EF-farvande, tredjelandsfarvande eller på åbent hav) har medlemsstaterne pligt til at underrette Kommissionen om, hvor store mængder der landes af hver bestand hvert kvartal. Derved får Kommissionen mulighed for at overvåge medlemsstaternes udnyttelse af fiskerimulighederne.

I medlemsstaternes meddelelser om landinger skelnes der ikke mellem fangster, der er taget inden for 200 sømil fra en medlemsstats kyst, og dem, der er taget uden for denne grænse, da de er baseret på de områder, der er fastlag ved TAC- og kvoteforordningen.

De fiskeri- eller fangstområder, der er afgrænset ved denne forordning, svarer i almindelighed til hele underområder eller afsnit som fastsat af Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) eller til fiskeriområder som defineret af De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO) til statistiske formål. De følger ikke 200 sømilegrænsen.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, EFT L 261 af 20.10.1993.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/195

(2004/C 65 E/212)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2710/03

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(11. september 2003)

Om: Røgelse

I Irland løber der en diskussion om de sundhedsmæssige virkninger af afbrænding af røgelse. Den irske minister Jim McDade har udsendt en advarsel om røgelses mulige kræftfremkaldende virkninger.

Er Kommissionen bekendt med denne diskussion?

Hvilke sundhedsmæssige risici er der efter Kommissionens vurdering ved indånding af røgelse?

Hvis det viser sig at være skadeligt, hvad vil Kommissionen da gøre for at advare offentligheden herom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. november 2003)

Der er ingen særlige EU-bestemmelser vedrørende sundhedsadvarsler på kommercielle produkter, der indeholder røgelse, som f.eks. røgelseskegler eller -lys.

Kommissionens tjenestegrene er opmærksomme på, at medierne nu og da rapporterer om, at det høje indhold af potentielt kræftfremkaldende stoffer i luften som følge af afbrænding af røgelse i Asien giver anledning til bekymring. Der er intet videnskabeligt bevis for, at noget lignende skulle gøre sig gældende i EU.

Derfor har Kommissionen i øjeblikket ingen planer om at udsende advarsler til offentligheden herom.

Hvis det ærede medlem ligger inde med videnskabelige beviser, skal Kommissionen imidlertid gerne lade dem undersøge.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/189

(2004/C 65 E/206)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2679/03

af Jacques Poos (PSE) til Kommissionen

(10. september 2003)

Om: Toldunion mellem Tyrkiet og pseudo-staten Den Tyrkiske Republik Nordcypern

Kan Kommissionen oplyse, om den rammeaftale om en toldunion, som er indgået mellem Tyrkiet og myndighederne i pseudo-staten Den Tyrkiske Republik Nordcypern, er i overensstemmelse med den aftale om en toldunion mellem EU og Tyrkiet, som trådte i kraft i 1996?

I henhold til denne aftale afskaffes alle toldafgifter mellem Tyrkiet og EU, og Tyrkiet forpligter sig til at anvende den fælles toldtarif ved import fra tredjelande.

Hvis Den Tyrkiske Republik Nordcypern ifølge Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols definition ikke er et tredjeland, men derimod en provins i Republikken Cypern, som midlertidigt besættes og administreres af Tyrkiet, bør Kommissionen da ikke sikre, at al eksport fra det besatte område til EU forsynes med oprindelsescertifikater udstedt af de anerkendte myndigheder på øen?

Kan Kommissionen garantere, at den tyrkiske eksport til EU er i overensstemmelse med den indgåede aftale? I benægtende fald, hvilke foranstaltninger har Kommissionen da til hensigt at iværksætte for at sikre, at aftalen overholdes?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/252

(2004/C 33 E/260)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2326/03

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. juli 2003)

Om: Forskelsbehandling af arbejdere og funktionærer i forbindelse med kompensation ved afskedigelse

Ifølge græsk arbejdsret nyder funktionærer og arbejdere ikke den samme grad af beskyttelse i tilfælde af tab af arbejdsplads, hvorfor arbejdere i tilfælde af afskedigelse får betydeligt mindre i kompensation ved afskedigelse end deres kolleger, som er funktionærer. Fagforeningerne kræver, at kompensation ved afskedigelse udlignes ikke kun set ud fra et indlysende ligebehandlingssynspunkt, men også fordi den meget lave kompensation til arbejdere er et incitament til afskedigelser.

Kan Kommissionen forelægge oplysninger om, hvilke bestemmelser der er gældende i de andre medlemsstater? Hvilke foranstaltninger agter den at træffe for at fremme en udligning af kompensationer ved afskedigelse i Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(14. august 2003)

I 1997 offentliggjorde Kommissionen en rapport om den retlige situation omkring ansættelsesforholds ophør i medlemsstaterne. Kommissionen sender et eksemplar af denne rapport direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

I den dagsorden for den europæiske social- og arbejdsmarkedspolitik, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Nice i december 2000, opfordres Kommissionen til at tilrettelægge en drøftelse om individuel afskedigelse inden udgangen af 2004.

Kommissionen indledte i juni 2003 en række undersøgelser for at gøre status over den nuværende situation i medlemsstaterne. Det er planlagt, at der skal offentliggøres en ajourført rapport i 2004, når disse undersøgelser er afsluttet. Kommissionen vil derefter tage stilling til, hvilke foranstaltninger det måtte være nødvendigt at træffe.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/250

(2004/C 33 E/257)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2315/03

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(14. juli 2003)

Om: Begrænset adgang til det australske marked for lægemidler fremstillet på basis af plasma

I Australien indebærer en monopolaftale (The Plasma Fractionation Agreement), at selskabet CSL Limited er den eneste leverandør af australske lægemidler fremstillet på basis af plasma. CSL Limited nyder imidlertid samme handelsfrihed i EU og på andre større markeder som europæiske producenter.

Sikkerhedsreglerne for fremstilling og distribution af lægemidler fremstillet på basis af plasma er ikke anderledes for CSL Limited end for andre større producenter, hvis produkter ikke har adgang til det australske marked. Der diskrimineres endda yderligere, idet der for lægemidler fremstillet på basis af plasma, som hidrører fra ikke-australske kilder, skal aflægges bevis for effektivitet og sikkerhed, for at disse kan få adgang til markedet.

Er Kommissionen ikke enig i, at en sådan politik, som diskriminerer produkter, som fremstilles ved hjælp af den mest avancerede teknologi og tillades på EU's medlemsstaters markeder, er en alvorlig hindring for handelen og adgangen til markedet? Er Kommissionen ikke også enig i, at dette emne bør tages op til diskussion ved det næste WTO-topmøde i Cancùn i oktober 2003?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(1. september 2003)

Som indledende kommentar ønsker Kommissionen at påpege, at alle produkter fremstillet på basis af plasma, som er godkendt af Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering (EMEA) til markedsføring i EU, opfylder de strengeste sikkerhedskrav uanset deres oprindelse. En lang række foranstaltninger garanterer sikkerheden i forbindelse med produkter fremstillet på basis af plasma. Da sikkerheds- og kvalitetskravene er ens i Australien og EU, er de diskriminerende foranstaltninger mod europæiske produkter tilsyneladende ikke begrundet i hensynet til folkesundheden.

Kommissionen er opmærksom på situationen og er enig i, at monopolaftalen vækker bekymring, hvad angår adgang til markedet.

Efter Kommissionens opfattelse gives der kun i særlige tilfælde adgang til det australske marked for produkter på basis af plasma, som er fremstillet uden for Australien.

I henhold til WTO-bestemmelserne skal WTO-medlemsstaterne sikre, at indførte varer fra andre medlemsstaters område indrømmes en behandling, der ikke er mindre gunstig end den, der indrømmes tilsvarende indenlandske varer og tilsvarende varer fra andre lande.

Kommissionen undersøger for øjeblikket situationen for nøjagtigt at fastlægge den ovennævnte monopol-aftales art og virkning, særligt hvad angår den økonomiske indvirkning på europæiske produkter. Spørgsmålet om, hvorvidt disse markedsbestemmelser udgør et brud på WTO-reglerne, undersøges nærmere.

Afhængigt af udfaldet af denne analyse vil Kommissionen tage yderligere skridt og rejse spørgsmålet over for de australske myndigheder eller i det relevante WTO-udvalg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/95

(2004/C 33 E/093)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0942/03

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(26. marts 2003)

Om: Politisk debat om den fremtidige ordning for finansiering af Unionen

Inden den 1. januar 2006 skal Kommissionen foretage en generel revision af ordningen med egne midler, selv om den over for Parlamentet har afgivet tilsagn om at afslutte revisionen inden udgangen af 2004. I revisionen skal spørgsmålet om tilvejebringelse af nye, selvstændige midler indgå.

Da jeg er enig med Kommissionen i, at det vil være hensigtsmæssigt at indlede en debat om de vigtigste muligheder for et fremtidigt finansieringssystem, vil det være hensigtsmæssigt at få kendskab til, hvilke kriterier der vil kunne anvendes ved lanceringen af en sådan debat.

Kan Kommissionen oplyse, hvilken fremgangsmåde der efter dens mening ville være den mest hensigtsmæssige til at iværksætte denne politiske debat, og hvem der bør tage initiativ hertil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(5. maj 2003)

I henhold til artikel 9 i Rådets afgørelse 2000/597/EF, Euratom af 29. september 2000 (1) iværksætter Kommissionen inden 1. januar 2006 en generel undersøgelse af ordningen med egne indtægter. På anmodning af Europa-Parlamentet lovede Kommissionen at fremlægge sin undersøgelse ved udgangen af 2004. Kommissionen bestræber sig så vidt muligt på at fremlægge den tidligere, idet den er opmærksom på, at den nye afgørelse om egne indtægter først trådte i kraft den 1. januar 2002.

Kommissionen har for nylig vedtaget en tidsplan og retningslinjer for den interne organisation med henblik på at færdiggøre det forberedende arbejde i forbindelse med EU's finansielle rammer efter 2006. Kommissionen har i den forbindelse til hensigt at fremlægge en meddelelse for Det Europæiske Råd i december 2003, der skal indeholde de brede retningslinjer for de finansielle rammer, herunder systemet for egne indtægter. Derefter har Kommissionen til hensigt at være klar til i midten af 2004 at fremsætte de nødvendige, tilknyttede forslag til retsforskrifter.

På konventet behandles også spørgsmålet om EU's finanser. Kommissionen bidrager aktivt til drøftelserne i konventet. Den opfordrede i sin meddelelse af 4. december 2002 (2) konventet til at undersøge finansieringen af EU's virke og har for nylig fremsat forslag i forbindelse med de relevante artikler vedrørende EU's finanser til konventet.

(1) EFT L 253 af 7.10.2000.

(2) KOM(2002) 728 endelig udg. — For Den Europæiske Union — Fred, frihed, solidaritet.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/65

(2004/C 33 E/061)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0658/03

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(6. marts 2003)

Om: FN's resolutioner om Irak og magtanvendelse

Det Europæiske Råds konklusioner af 17. februar 2003 erklærer bl.a., at Bagdad må »afvæbne og samarbejde øjeblikkeligt og i fuld udstrækning«, at EU's mål fortsat er, at Irak »underlægger sig fuldstændig og effektiv afvæbning i overensstemmelse med de relevante sikkerhedsrådsresolutioner, navnlig resolution 1441«, og at Det Europæiske Råd giver sin »fulde støtte til Sikkerhedsrådets udøvelse af sit ansvar«.

Resolution 1441 henviser til en række tidligere sikkerhedsrådsresolutioner angående Irak, herunder 678 (1990) og 687 (1991). Selv om resolution 678 primært vedrører befrielsen af Kuwait, fremgår det af paragraf 2,

at Sikkerhedsrådet bemyndiger de medlemslande, der samarbejder med Kuwaits regering, til at anvende alle nødvendige midler for at værne om og gennemføre resolution 660 (1990) og alle senere relevante resolutioner samt for at genoprette international fred og sikkerhed i området, hvis ikke Irak i fuld udstrækning efterlever de nævnte resolutioner senest den 15. januar 1991, jf. paragraf 1.

Desuden anmodes alle stater i paragraf 3 i samme resolution

om at yde passende støtte til de militæraktioner, der igangsættes i medfør af ovennævnte paragraf 2.

FN's Sikkerhedsråds resolution 687 fastholder behovet for at sikre, at Irak har fredelige intentioner, og kræver, at Irak betingelsesløst accepterer tilintetgørelsen eller fjernelsen af alle biologiske og kemiske våben såvel som forsknings- og fremstillingsfaciliteter og øjeblikkeligt accepterer FN-inspektioner på stedet af Iraks kemiske, biologiske og missilmæssige formåen.

Er Kommissionen enig i, at Iraks vedvarende uvilje mod at samarbejde med FN og utilstrækkelige redegørelse for sine masseødelæggelsesvåben samt den stadige trussel mod regional sikkerhed er årsag til, at international fred og sikkerhed endnu ikke er genoprettet i området? Er Kommissionen, i bekræftende fald, enig i, at resolution 678, 687 og 1441 giver et tilstrækkeligt retsgrundlag for væbnet indgriben, hvis Irak fortsat nægter at samarbejde med FN og afviser at gøre rede for sine biologiske og kemiske våbenlagre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(25. marts 2003)

Som det fremgår såvel af Rådets tidligere erklæringer som af konklusionerne fra det seneste Europæiske Råd af 17. februar 2003, er Kommissionen af den mening, at Irak har undladt at efterleve adskillige FN-resolutioner i tiden fra 1991 og fremefter.

Kommissionen mener, at det er FN's Sikkerhedsråds opgave at tage stilling til, om Sikkerhedsrådets resolution 1441 udgør et tilstrækkeligt retsgrundlag for et væbnet indgreb, samt at det henhører under FN's kompetence at fortolke de relevante resolutioner, og anser det derfor for FN's opgave at svare på de spørgsmål, som det ærede medlem stiller.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/222

(2004/C 65 E/236)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2816/03

af Joan Vallvé (ELDR) til Kommissionen

(19. september 2003)

Om: EF-initiativer

Det Europæiske Råd vedtog på sit møde i Berlin i marts 1999 bevillingerne til strukturfondene og EF-initiativerne for perioden 2000-2006.

EF-initiativerne fungerer som støtte for de politikker af europæisk dimension, som EU gennemfører. Det er interventioner, som Kommissionen foreslår medlemsstaterne for at løse specifikke problemer, der findes overalt inden for EU.

De supplerer arbejdet med de EF-støtterammer (MCA) og enhedsprogrammeringsdokumenter (DOCUP), som Kommissionen og medlemsstaterne har forhandlet med udgangspunkt i regionale eller nationale udviklingsplaner.

I perioden 2000-2006, hvor Kommissionen har ønsket at øge EF-initiativernes europæiske dimension og styrke deres komplementaritet til de prioriterede mål, vil der blive gennemført fire EF-initiativer, som hver finansieres af en af strukturfondene:

— Interreg III: grænseoverskridende, tværnationalt og tværregionalt samarbejde (EFRU)

— Urban II: Revitalisering af kriseramte byområdet (EFRU)

— Leader+: Udvikling af landdistrikter (EUGFL)

— Equal: Bekæmpelse af uligheder og forskelsbehandling på arbejdsmarkedet (ESF).

Der er risiko for, at medlemsstaterne vil påberåbe sig nogle af disse EF-initiativer, fordi de opfatter dem som interne politikker.

Hvad mener Kommissionen om en renationalisering af EF-initiativerne og nærmere bestemt af Interreg III, linje A om grænseoverskridende samarbejde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(23. oktober 2003)

Kommissionen vil stille forslag til en samhørighedspolitik for tiden efter 2006 i den tredje samhørigheds-rapport, som forventes at blive offentliggjort inden udgangen af indeværende år. Det er endnu for tidligt at gøre sig overvejelser over, hvad forslagene kommer til at indeholde, men der vil blive taget hensyn til indlæggene i debatten om den fremtidige samhørighedspolitik, som Kommissionen lancerede i januar 2001 med offentliggørelsen af den anden samhørighedsrapport. Europa-Parlamentet har været inddraget i denne debat. Blandt Kommissionens forslag vil der også være forslag vedrørende fremtidige EF-initiativer under hensyntagen til den merværdi, de kan yde til interventioner, der støttes i henhold til de generelle regionaludviklingsprogrammer.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/112

(2004/C 65 E/125)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2126/03

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(25. juni 2003)

Om: Obligatoriske grundlæggende banktjenester for alle EU-borgere

I Belgien træder lov om grundlæggende banktjenester i kraft i september 2003. Derefter vil alle for højst 12 EUR om året kunne åbne en konto i en bank efter eget valg. Til gengæld tilbyder banken en række minimumstjenester. Den belgiske lovgiver anså denne lov for påkrævet, bl.a. fordi bankerne afviste en hel del mindrebemidlede som kunder. For disse mennesker var dette ensbetydende med at blive udelukket fra moderne betalingsmetoder, der anses for normale.

Har Kommissionen kendskab til dette belgiske initiativ og overvejer den på baggrund heraf at tage et lignende, socialt betydningsfuldt initiativ på EU-plan, således at alle EU-borgere kan forvente minimumstjenester fra bankerne og dermed fortsat vil kunne benytte sig af moderne betalingsmetoder? Hvilke initiativer vil den i bekræftende fald tage? Hvilke argumenter vil den i benægtende fald fremføre for ikke at gennemføre denne foranstaltning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(31. juli 2003)

Kommissionen er bekendt med den belgiske lov, hvorved der indføres minimumsbanktjenester i dette land.

Selv om spørgsmålet om minimumsbanktjenester er vigtigt, har Kommissionen ingen planer om for indeværende at foreslå en retsakt med sigte på at indføre en lignende forpligtelse i den finansielle tjenesteydelsessektor i hele EU. Spørgsmålet blev drøftet på et workshop, der blev afholdt af Kommissionen i februar 2001. Tanken om adgang til grundlæggende banktjenester er ikke med i Kommissionens grønbog om forsyningspligtydelser, der blev offentliggjort i maj 2003. (1)

Efter de oplysninger, vi råder over, er de nationale økonomiske og sociale forhold, og som følge heraf også de nationale holdninger til minimumsbanktjenester, forskellige fra land til land. Der er med andre ord tale om et område, der bedst overlades til medlemsstaternes egen regulering.

Da området ikke er harmoniseret, står det medlemsstaterne frit for at vedtage eller opretholde love i stil med den belgiske, såfremt disse nationale foranstaltninger er i overensstemmelse med de generelle principper i EF-traktaten og opfylder kravene om proportionalitet og forbud mod diskriminering.

(1) KOM(2003) 270 endelig.