SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1694/98

af Kirsi Piha (PPE) til Kommissionen

(29. maj 1998)

Om: Direkte flyforbindelser til Strasbourg

Som følge af sin karakter arbejder EU i forskellige lande. Derfor bliver bl.a. Europa-Parlamentets medlemmer nødt til at mødes tolv gange årligt til mødeperioder i Strasbourg, uanset at parlamentarikerne har en anden opfattelse.

Hvordan vil Kommissionen sikre, at der bliver etableret direkte flyvninger til Strasbourg i det mindste fra EU-landenes hovedstæder? Dette lader til at være et mindstekrav, for at EU kan fungere. For øjeblikket findes der ikke direkte flyvninger til Strasbourg fra bl.a. Finland og Sverige, og derfor spilder parlamentarikerne en hel arbejdsdag på udrejsen og en anden på tilbagerejsen. I løbet af et år svarer det til to gange tolv arbejdsdage, dvs. at der spildes fem arbejdsuger på rejser. I løbet af en hel valgperiode går en arbejdsperiode på seks måneder udelukkende til rejser. Kan dette være rimeligt set ud fra EU's skatteyderes synsvinkel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(1. juli 1998)

Kommissionen har forståelse for de problemer, som det ærede medlem og mange af hendes kolleger giver udtryk for. Kommissionen kan dog kun oplyse, at europæiske luftfartsselskaber frit kan flyve inden for Fællesskabet, og hverken Kommissionen eller nationale myndigheder kan forpligte luftfartsselskaber til at beflyve særlige ruter p.g.a. de forhold, som det ærede medlem henviser til.

Det kan oplyses, at i henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EØF) 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet(1), kan medlemsstater indføre forpligtelse til offentlig tjeneste på bestemte forbindelser til regionale lufthavne på deres område. Ifølge denne bestemmelse kan de nationale myndigheder kræve, at luftfartsselskaber kun kan beflyve sådanne ruter, hvis bestemte betingelser om passende ruteflyvning og kontinuitet er opfyldt.

Hvis intet luftfartsselskab ønsker at beflyve ruten på sådanne betingelser, kan medlemsstaterne give ruten i offentligt udbud for at vælge et enkelt luftfartsselskab til at beflyve ruten i op til tre år. Det udvalgte luftfartsselskab har ret til at få kompensation for underskud, der opstår ved udførelsen af forpligtelsen til offentlig tjeneste. Retningslinierne for gennemførelsen af artikel 92 og 93 i EF-traktaten på luftfartsområdet, der blev offentliggjort den 10. december 1994(2), anerkender kompatibiliteten af en sådan kompensation med statsstøttereglerne. Dette er allerede blevet anvendt af medlemsstater ved flere lejligheder for at sikre opretholdelsen af visse forbindelser.

Det ærede medlem kan eventuelt tage spørgsmålet om en forbindelse mellem Helsinki og Strasbourg op med sine nationale myndigheder i betragtning af medlemsstaternes lovgivningsmæssige kompetence i forbindelse med gennemførelsen af forpligtelse til offentlig tjeneste. Vi minder om, at Frankrig siden 1995 har gennemført forpligtelser i forbindelse med hyppighed og kapacitet på en række grænseoverskridende flyvninger fra Strasbourg (men ikke til Helsinki). Flere af disse forpligtelser blev fornyet af Frankrig i december 1997. Kommissionen offentliggjorde i De Europæiske Fællesskabers Tidende de pågældende udbud i overensstemmelse med Fællesskabets bestemmelser(3). Det skal dog bemærkes, at specificeringen af forpligtelsen til offentlig tjeneste ikke giver ret til at tvinge luftfartsselskaber til at beflyve en rute, hvis intet luftfartsselskab viser interesse i at reagere på udbuddet.

(1) EFT L 240 af 24.8.1992.

(2) EFT C 350 af 10.12.1994.

(3) EFT C 385 af 19.12.1997.