SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1855/02

af Jan Mulder (ELDR) til Rådet

(28. juni 2002)

Om: Ændring af IOE-reglerne for anvendelse af markørvacciner

På det årlige møde i IOE i Paris i maj 2002 godkendte man et forslag om at afkorte den periode, hvorefter en region, hvor dyrene er blevet vaccineret mod mund- og klovsyge, kan erklæres fri for denne sygdom. (Denne periode er blevet afkortet fra 12 til 6 måneder). Betingelsen er, at der skal gennemføres en serologisk undersøgelse, hvoraf fremgår, at sygdommen er blevet udryddet, og at de vaccinerede dyr ikke har sygdommen. Sidstnævnte er i det mindste muligt, hvis der ved nødvacciner anvendes markørvacciner, for hvilke der findes tilsvarende testmetoder.

1. Har EU-medlemsstaterne også slået til lyd for at afkorte denne periode til tre måneder, hvilket svarer til den periode, hvorefter en region kan erklæres fri for mund- og klovsyge efter fjernelsen af dyrene? I benægtende fald, hvorfor ikke?

Siden vedtagelsen af direktiv 2001/89/EF(1) er det tilladt at anvende markørvacciner til bekæmpelse af klassisk svinepest. I mellemtiden findes der tilsvarende vacciner, som EMEA i London har afgivet en positiv udtalelse om. På indeværende tidspunkt udvikles der tilsvarende testmetoder.

2. Har medlemsstaterne i tilknytning hertil slået til lyd for en tilpasning af IOE-lovgivningen, således at den ovennævnte periode for svinepest også afkortes? I benægtende fald, hvorfor ikke?

(1) EFT L 316 af 1.12.2001, s. 5.

Svar

(11. november 2002)

1. Med hensyn til mund- og klovesyge gav OIE på sit 70. møde fra den 26. til den 31. maj 2002 sin tilslutning til, at fristen for at generhverve stautus som officielt sygdomsfri nedsættes fra 12 til 6 måneder, og noterede sig endvidere anvendelsen af nye serologiske tests, der gør det muligt at differentiere mellem antistoffer hos vaccinerede dyr og dyr, der er angrebet af denne virus. Det ser imidlertid ud til, at disse nye tests, som indtil videre endnu ikke er blevet officielt godkendt, ikke er 100 % pålidelige til afsløring af denne virus.

Et land, som har foretaget nødvaccination og ikke ønsker at nedslagte vaccinerede dyr, men samtidig ønsker at generhverve sin status som sygdomsfrit uden vaccination efter 6 måneder (og ikke 12 måneder som i OIE's tidligere kodeks), skal derfor fremlægge meget detaljerede epidemiologiske beviser med massiv brug af nye tests på alle de vaccinerede dyr, for at overbevise OIE om, at den pågældende virus ikke længere er til stede.

Der skal i øvrigt gøres opmærksom på, at Europa-Kommissionen for tiden er ved at udarbejde et forslag til direktiv om en revision og ajourføring af gældende fællesskabsstandarder med hensyn til mund- og klovesyge i lyset af den seneste videnskabelige og tekniske udvikling. Medlemsstaterne og Europa-Parlamentet vil naturligvis få rig lejlighed til at gøre deres synspunkter gældende om de foranstaltninger, der vil blive foreslået.

Indtil der er vedtaget nye bestemmelser, skal medlemsstaterne efterleve de nugældende regler i direktiv 85/511/EØF af 18. november 1985.

2. Med hensyn til klassisk svinepest, er det nye kapitel i OIE's kodeks om denne epizooti helt i overensstemmelse med bestemmelserne i fællesskabsdirektivet på dette område, direktiv 2001/89/EF af 23. oktober 2001.

Den grundlæggende regel i dette direktiv er forbud mod vaccination, som om nødvaccination under visse omstændigheder er mulig efter meget præcise regler. Efter disse regler skal der navnlig fremlægges en vaccinationsplan (denne plan skal altid godkendes af Kommissionen), ligesom det anbefales at anvende traditionelle vacciner samt tillades eventuelt at anvende markørvacciner, såfremt der udvikles en serologisk forskelstest.

En sådan test er på nuværende tidspunkt på forsøgsstadiet, hvilket indebærer, at man må henholde sig til de nugældende regler med hensyn til vaccination, med de konsekvenser dette indebærer for at generhverve status som officielt sygdomsfri, efter at der eventuelt er foretaget vaccination.

3. Fællesskabet er ikke medlem af OIE. Medlemsstaterne deltager i møderne i denne internationale organisation, som de er selvstændige medlemmer af. Da flere af de spørgsmål, der behandles i OIE, er omfattet af fællesskabsregler, koordinerer medlemsstaterne forud for og under disse møder deres holdninger.