ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0012/03

af Helle Thorning-Schmidt (PSE) til Kommissionen

(20. januar 2003)

Om: Havnetjenester

Kommissionen fremlagde i februar 2001 et direktivforslag om markedsadgang for havnetjenester, som blev revideret i februar 2002.

Som følge af begivenhederne den 11. september 2001 har de amerikanske myndigheder iværksat et regelsæt, der kræver forskellig grad af certificering/identifikation af medarbejdere, der håndterer fragt til USA, herunder havnearbejdere.

Ligeledes er det hensigten at revidere IMO's konvention om sikkerhed til søs, SOLAS, således at der tages højde for terrorbekæmpelsesproblematikken. Dette vil få konsekvenser for, hvem der kan håndtere gods, containere m.v. i havnene.

Hvordan vil Kommission tage højde for terrorbekæmpelsesproblematikken i direktivet om markedsadgang for havnetjenester?

Vil Kommissionen fremlægge et nyt direktivforslag, hvor terrorbekæmpelsesperspektivet bliver inddraget? Kan Kommissionen i benægtende fald oplyse, hvordan den vil sikre et højt sikkerhedsniveau ved selvservicering, jf. direktivets artikel 13?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(25. februar 2003)

Efter Kommissionens opfattelse er direktivforslaget om markedsadgang for havnetjenester(1) ikke en retsakt, hvori det bør indføjes sikkerhedsforanstaltninger, som EU eller USA måtte have til hensigt at træffe eller allerede har truffet.

Hvad angår Solas-konventionen, IMO's konvention om sikkerhed til søs, skal det bemærkes, at denne konvention kun omfatter sikkerhedsaspekter om bord på skibe og ved den umiddelbare grænseflade mellem skib og havnefaciliteter, men ikke hele det kompleks, som driften af en havn udgør.

Kommissionen har til hensigt at fremsætte et forslag, hvorved resultaterne af IMO's diplomatkonference indarbejdes i EU-retten.

Kommissionen arbejder endvidere på et forslag til lovgivning, som omhandler sikkerheden i havnene mere specifikt. Det er tanken, at dette initiativ skal omfatte sikkerheden i havnene som helhed og desuden visse intermodale aspekter af forbindelsen mellem havnene og deres bagland.

(1) EFT C 154 E af 29.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0311/03

af Karl von Wogau (PPE-DE) til Kommissionen

(10. februar 2003)

Om: Harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport

Er Kommissionen bekendt med, at de lokale markeder for levende dyr på grund af de forgangne års mund- og klovesyge nærmest er brudt sammen, og at kvægavlere derfor transporterer dyrene direkte til kunderne, hvorved undtagelsesbestemmelsen i artikel 13, stk. 1, litra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85(1) af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport faktisk anvendes i stadig mindre grad? Er Kommissionen af den opfattelse, at den omtalte artikel ikke blot kan finde anvendelse på befordring af levende dyr fra gårdene til de lokale markeder, men også direkte til kunderne?

I dette tilfælde transporterer en bedrift med speciale i svineopdræt regelmæssigt levende dyr i eget landbrugskøretøj. For nylig blev føreren af køretøjet under en trafikkontrol gjort opmærksom på, at køretøjet skulle udstyres med et kontrolapparat (fartskriver), medmindre særlige undtagelsesforhold gjorde sig gældende. Som begrundelse fremførtes den omtalte forordning. Andre undtagelsesforhold end forordningens omtalte artikel 13, stk. 1, litra e), kunne i det pågældende tilfælde ikke finde anvendelse. Artikel 13, stk. 1, litra e), tillader, at køretøjer, der anvendes til transport af levende dyr fra gårde til lokale markeder, undtages fra forpligtelsen til at montere et kontrolapparat. Efter de lokale markeders sammenbrud skal dyrene befordres direkte fra opdræts- til opskæringssted. På den baggrund bør forordningen ikke blot gælde for omvejen over lokale markeder, men også for den direkte transport mellem gårdene.

(1) EFT L 370 af 31.12.1985, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(26. marts 2003)

Kommissionen kan bekræfte, at den nugældende artikel 13, stk. 1, litra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport ikke kan anvendes til at undtage direkte transport af levende dyr fra opdrætsstederne til kunderne. I betragtning af, at forordningen sigter mod at styrke færdselssikkerheden, bør undtagelsesbestemmelserne under alle omstændigheder fortolkes restriktivt.

I det forslag om ændring af den nævnte forordning(1), der er forelagt Europa-Parlamentet og Rådet, erkendes det, at denne undtagelse er anormal, hvorfor den foreslås ophævet. I den nye artikel 13, stk. 1, litra b), foreslås en mere generel undtagelse for køretøjer, der benyttes af bl.a. landbrugsbrugsvirksomheder, når der er tale om transporter inden for radius af 50 km fra udgangspunktet. Herigennem muliggøres direkte kortdistanceleveringer. Transporter over længere afstande henhører under forordningens

bestemmelser vedrørende køretider og hvileperioder, som måles af en fartskriver installeret i køretøjet, og som kan kontrolleres ved vejsiden samt på virksomhedens område af de myndigheder, der er ansvarlige for håndhævelsen heraf.

(1) EFT C 51 af 26.2.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0566/03

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(27. februar 2003)

Om: Lydsignalapparater

Direktiv 70/388/EØF(1) fastlægger mindsteværdier for godkendelsen af motordrevne køretøjers lydsignalapparater og forbyder samtidig anvendelsen af lydsignalapparater, som giver mulighed for at dæmpe signalstyrken og dermed undgå støjforurening (f.eks. ved langsom kørsel eller om natten) og for at øge den under særlige forhold (f.eks. ved høj fart). Direktiv 93/30/EØF(2) stiller krav om lavere styrke for lydsignalapparater på mindre motorcykler og knallerter, hvilket ofte giver anledning til uheld mellem knallerter og fodgængere, således som det med al tydelighed fremgår af uheldsstatistikkerne.

Finder Kommissionen med hensyn til første problem ikke, at det vil være på sin plads at foreslå en ændring af direktivet, så det bliver tilladt at anvende intelligente lydsignalapparater, som kan tilpasse lydsignalernes styrke til forholdene? Og hvad angår det andet problem, bør lydsignalapparaterne for to- og trehjulede motordrevne køretøjer ikke være lige så kraftige som apparaterne på motorcykler med større cylinder?

(1) EFT L 176 af 10.8.1970, s. 12.

(2) EFT L 188 af 29.7.1993, s. 11.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(8. april 2003)

I princippet er Kommissionen ikke imod konceptet intelligente lydsignalapparater. Da lydsignalapparater har til formål at advare andre trafikanter i nærheden af køretøjet om, at dette befinder sig i nærheden af eller nærmer sig disse trafikanter, bør det overvejes særdeles nøje, om det kan begrundes, at der anvendes lavere eller højere signalstyrker end dem, der er hjemlet i Rådets direktiv 70/388/EØF af 27. juli 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om motordrevne køretøjers lydsignalapparater.

Når det gælder de lydsignalapparater, der kræves monteret på motorcykler og knallerter, er Kommissionen ikke bekendt med, at den lavere tilladte signalstyrke for lydsignalapparater monteret på knallerter og motorcykler med lille motoreffekt, skulle bevirke, at disse signaler ikke kan høres af fodgængere og dermed føre til ulykker. De maksimums- og minimumsniveauer for lydsignalernes styrke, der gælder for de forskellige typer tohjulede motordrevne køretøjer, er forskellige, men de tilladte intervaller for de enkelte køretøjer overlapper hinanden. Det er derfor muligt at fremstille et lydsignalapparat, der kan monteres på alle typer tohjulede motorkøretøjer.

Hvis de interesserede parter finder, at brugen af lydsignalapparater med variabel signalstyrke er et nyttigt bidrag til vejsikkerheden og miljøbeskyttelsen, vil Kommissionen derfor overveje at fremlægge forslag til en ændring af bestemmelserne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0703/03

af Baroness Sarah Ludford (ELDR) til Kommissionen

(10. marts 2003)

Om: Dyrevelfærd

Kommissær Byrne meddelte i juli 2001, at Kommissionen ikke havde planer om at fremsætte forslag til ændring af fodringspraksis for ænder og gæs, der holdes til fremstilling af gåseleverpostej (svar på skriftlig forespørgsel E-1654/01(1)).

Har Kommissionen stadig ikke til hensigt at fremsætte lovforslag om forbud mod denne grusomme og unødvendige praksis?

(1) EFT C 364 E af 20.12.2001, s. 168.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. april 2003)

Det ærede medlem henviser i sit spørgsmål til det svar, som Kommissionen gav på skriftlig forespørgsel E-1654/01 fra Jan Mulder(1) vedrørende fremstillingen af gåseleverpostej. Kommissionen behandler for nærværende mange spørgsmål vedrørende dyrevelfærd som f.eks. beskyttelse af dyr under transport og beskyttelse af slagtekyllinger. I tråd med svaret på skriftlig forespørgsel E-1654/01 har Kommissionen på nuværende tidspunkt ingen planer om at fremsætte forslag om obligatoriske ændringer af fodringspraksis i forbindelse med fremstilling af gåseleverpostej.

(1) EFT C 364 E af 20.12.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0171/03

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2003)

Om: Eksport af kalve fra Polen til Den Europæiske Union

Hvor mange (i) kalve på 6 måneder eller derunder og (ii) hvor stort et antal voksent kvæg blev der eksporteret til (a) Italien og (b) andre europæiske medlemsstater i (i) 2000 og (ii) 2001?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. februar 2003)

De officielle statistikker gør det ikke muligt at skelne mellem import af kalve efter aldersgruppe. Det er derimod muligt at opdele import efter vægtklasser.

I 2001 blev der eksporteret 239 341 kalve fra Polen til Italien, hvilket svarer til et fald på 12 % sammenlignet med niveauet for 2000 (271 617 dyr). Mere end 80 % af disse kreaturer er kalve, der vejer mindre end 80 kg, hvilke normalt ikke eksporteres til omgående slagtning (221 249 kalve i 2000 og 193 615 i 2001).

Polen eksporterede 41 720 voksne kreaturer i 2000 og 32 739 i 2001 til Italien, hvilket svarer til 13,7 % af det samlede antal kreaturer, der importeredes til Italien fra Polen.

EU importerede i alt 329 937 kreaturer i 2000 og 278 961 i 2001 fra Polen. Import af kalve på under 80 kg beløb sig til 258 937 dyr i 2000 og 217 573 i 2001.

>TABELPOSITION>
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0565/03

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(27. februar 2003)

Om: Lydsignaler ved bakning

Undersøgelser fra det amerikanske National Highway Transportation Authority viser, at bakkende køretøjer er skyld i mange navnlig mindreårige fodgængeres død. Desværre mangler der tilsvarende statistikker i Europa. Lydsignalapparater til bakning kan, som det har vist sig i de angelsaksiske lande, være effektive, men i Europa er de enten forbudt i færdselsloven (f.eks. i Frankrig), eller også er de slet ikke nævnt (f.eks. i Italien).

Finder Kommissionen ikke, at det vil være hensigtsmæssigt at indføre regler for EU på dette område for forskellige køretøjskategorier som lastbiler, busser, autocampere, beboelsesvogne og køretøjer generelt, hvor der er dårligt udsyn under bakningsmanøvrer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(3. april 2003)

Det ligger Kommissionen på sinde, at de døde vinkler i førerens udsyn fremad, bagud og til siden så vidt muligt og nødvendigt afhjælpes. Kommissionen har derfor forelagt et forslag til direktiv(1), som har til formål at øge det indirekte udsyn for førere af personbiler, busser og lastvogne ved hjælp af bestemmelser om bedre førerspejle og hurtigere indførelse af ny teknologi til at opdage fodgængere eller andre trafikanter, der befinder sig i de døde vinkler, som findes rundt om motorkøretøjer.

Kommissionens forslag indebærer, at der i det gældende direktiv om førerspejle indføres særlige krav vedrørende reducering af døde vinkler.

De vigtigste ændringer er følgende:

- På visse køretøjer skal der monteres ekstra spejle.

- Visse krav til spejlene ændres i overensstemmelse med den tekniske udvikling.

- Visse spejle erstattes af andre systemer til indirekte udsyn som f.eks. systemer med kamera og monitor, og der indføres supplerende systemer som f.eks. særlige sensorer.

Kommissionen er dog klar over, at spejle, der dækker døde vinkler, ikke nødvendigvis kan løse hele problemet med trafikanter, der bliver ramt af lastvogne, som bakker. Kommissionen vil derfor undersøge de ulykkesdata, der er indsamlet i alle medlemsstater (EU's CARE-database) for denne type ulykker. Der vil på basis af denne undersøgelse kunne tages stilling til, om der bør træffes yderligere modforanstaltninger. På grund af den negative indvirkning, som bakalarmer med lydsignal har på miljøet, særlig omkring parkeringshuse, parkeringspladser og industri-/erhvervsarealer, hvor man ville kunne høre alarmerne næsten dagen lang, vil der også blive set på andre modforanstaltninger som f.eks. sensorer på køretøjet.

(1) EFT C 126 E af 28.5.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0591/03

af Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) til Kommissionen

(28. februar 2003)

Om: Bevillinger fra strukturfonden og samhørighedsfonden til vejanlæggelse i Spanien

I den spanske provins Andalusien bliver der anlagt en motorvejstrækning fra Málaga til Cádiz.

Kommissionen bedes besvare følgende spørgsmål:

1. Vil denne motorvej, som anlægges parallelt med kystvejen N 340, blive medfinansieret med bevillinger fra strukturfonden eller samhørighedsfonden?

2. Vil der også på de medfinansierede dele af strækningen blive opkrævet gebyrer for brugen af motorvejen?

3. Er det tilladt at opkræve gebyrer på medfinansierede motorvejstrækninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(4. april 2003)

Hovedvej nr. N-340 forbinder Málaga med Cádiz. Ved Fuengirola deler den sig i to: Den øverste strækning bliver til betalingsmotorvej A-7 og den nederste forbliver en dobbeltsporet hovedvej N-340. De to vejstrækninger løber sammen ved Marbella indtil Puerto Banus, hvor de på ny deler sig: Den øverste strækning (indtil Guadiaro) bliver til betalingsmotorvej A-7 og den nederste til hovedvej N-340. Ved Guadiaro løber de igen sammen og bliver til hovedvej N-340 indtil San Roque.

De to afsnit af motorvej A-7 er betalingsveje. De har ikke modtaget støtte fra nogen EU-fonde.

Hovedvej N-340 er gratis. Afsnittet mellem Guadiaro og San Roque har fået støtte fra Samhørighedsfonden (85 % af de samlede omkostninger på lidt under 40 mio. EUR).

EU kan i øvrigt yde støtte til betalingsmotorveje. Sådanne investeringer betragtes som infrastrukturer, der skaber betydelige nettoindtægter, og støttesatsen er begrænset og gradueres i henhold til artikel, 29, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999(1) for EFRU, og i henhold til artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1164/1994 af 16. maj 1994(2) (ændret ved Rådets forordninger (EF) nr. 1264/1999(3) og 1265/1999(4) af 26. juni 1999) for Samhørighedsfonden.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene, EFT L 161 af 26.6.1999.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1164/1994 af 16. maj 1994 om oprettelse af Samhørighedsfonden, EFT L 130 af 25.5.1994.

(3) Rådets forordning (EF) nr. 1264/1999 af 21. juni 1999 om ændring af forordning (EF) nr. 1164/1994 om oprettelse af Samhørighedsfonden, EFT L 161 af 26.6.1999.

(4) Rådets forordning (EF) nr. 1265/1999 af 21. juni 1999 om ændring af bilag II til forordning (EF) nr. 1164/94 om oprettelse af Samhørighedsfonden, EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0157/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. januar 2003)

Om: Ændring i opsættelsen af en radar på øen Madeira

I forlængelse af kommissær Wallströms svar af 4. november 2002 på min skriftlige forespørgsel E-2734/02(1) om opsættelse af en radar på Pico do Areeiro, på Madeira, vil jeg gerne vide: Hvad er Kommissionens holdning til, at man har meddelt, at man vil holde fast ved at opsætte nævnte radar i samme område kun nogle få meter fra den placering, man tidligere havde forudset, når nu denne mindre ændring indebærer alle de samme ulemper som den tidligere placering?

(1) EFT C 110 E af 8.5.2003, s. 96.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. marts 2003)

Efter sit svar på skriftlig forespørgsel nr. E-2734/02 fra fr. Figueiredo(1) kan Kommissionen meddele det ærede medlem, at den i mellemtiden har kunnet registrere den pågældende sag som klage og forhøre sig om situationen hos de portugisiske myndigheder.

På et møde med Kommissionen har disse haft lejlighed til at belyse forskellige aspekter af projektet. Ifølge de portugisiske myndigheder er radarprojektet blevet påtvunget af NATO, og i betragtning af dets karakteristika var mulighederne for anbringelse heraf begrænset til de to højeste bjergpas på øen, Pico Ruivo og Pico do Areeiro. En placering på Pico Ruivo blev hurtigt opgivet, eftersom de negative virkninger var indlysende. Udvælgelsen af området omkring Pico do Areeiro blev motiveret af, at der her allerede findes andre bygværker og telekommunikationsinstallationer. Ifølge de samme myndigheder vil radarens bestrålingsområde ikke berøre yngleområdet for fuglearten Pterodroma madeira i og med, at radaren befinder sig betydeligt højere oppe end ynglelokaliteten.

Under alle omstændigheder er projektet blevet gjort til genstand for en VVM-undersøgelse, hvis konklusioner endnu ikke foreligger. Endelig har de samme myndigheder meddelt, at de ville fremsende en genpart af VVM-undersøgelsen til Kommissionen.

Kommissionen venter nu på at modtage undersøgelsens resultater med henblik på at kunne udtale sig i sagen.

(1) EFT C 110 E af 8.5.2003, s. 96.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0504/03

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE)og Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(21. februar 2003)

Om: Alkotest af piloter

Lederen af undersøgelseskontoret for havarier og hændelser under spanske piloters fagforening, SEPLA, har fremsat udtalelser om, at den alkotest, som både spanske og udenlandske men især udenlandske piloter underkastes, er helt utilstrækkelig, og dette har naturligvis vakt stor uro i befolkningen.

Mange har mærket sig, at alkotest af bilister i den senere tid har givet markante resultater, og har derfor overvejet, om der er behov for at udvide alkotestningen af piloter.

Kan Kommissionen oplyse, om der findes specifikke EU-bestemmelser om alkotest af piloter, og om den mener, at denne kontrol bør udvides til piloter, som har ansvaret for at styre fly i hele EU's luftrum?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(3. april 2003)

Der findes ingen specifikke EF-bestemmelser om alkotest i den civile luftfart.

Der er dog meget strenge regler for indtagelse af alkohol og medicin i den civile luftfart, både på globalt niveau (de af ICAO, Organisationen for International Civil Luftfart, fastsatte normer) og på europæisk niveau (JAR-OPS-bestemmelserne, som er fastsat af JAA, Joint Aviation Authorities).

Kommissionen har forelagt Europa-Parlamentet og Rådet et forslag til ændring af forordning 3922/91(1), som tager sigte på at gennemføre JAR-OPS-bestemmelserne på fællesskabsniveau. Forslaget er i øjeblikket til behandling i Rådet med henblik på vedtagelsen af en fælles holdning.

Kommissionen er i færd med at undersøge, om det vil være en fordel at fastsætte andre EF-bestemmelser om alkotestning af folk, der beskæftiger sig med passagertransport.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart, EFT L 373 af 31.12.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1421/03 af Pernille Frahm (GUE/NGL) til Kommissionen. Landbrugspolitik.



EU-Tidende nr. 222 E af 18/09/2003 s. 0248 - 0248



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1421/03 af Pernille Frahm (GUE/NGL) til Kommissionen (15. april 2003) Om: Landbrugspolitik Hvor meget vurderer Kommissionen, at Producer Support Estimate som led i EU's landbrugspolitik udgør, hvor meget heraf er Market price support, og hvor meget af disse beløb kan henføres til diverse produkter, såsom sukker, oksekød, mælkeprodukter, hvede og grøntsager? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (7. maj 2003) Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0982/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(27. marts 2003)

Om: Macerata Kommunes udnyttelse af midler fra kultur 2000-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Macerata Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til fremme af det europæiske kulturområdes mangfoldighed og traditioner ved at fremme skabende kunstnerisk virksomhed og faglig mobilitet samt adgangen til og udbredelsen af kunst og kultur.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Macerata Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra kultur 2000-programmet?

2. om Macerata Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Viviane Redingpå skriftlige forespørgsler E-0830/03, E-0892/03, E-0978/03, E-0979/03,E-0980/03, E-0981/03, E-0982/03, E-0983/03, E-0984/03, E-0985/03,E-0986/03, E-0987/03, E-0988/03, E-0989/03 og E-0990/03

(25. april 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0137/03

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Den internationale fiskeriaftale EU-Elfenbenskysten og udviklingssamarbejde

Kan Kommissionen i forbindelse med den gældende internationale fiskeriaftale mellem EU og Elfenbenskysten oplyse:

1. hvor stort et beløb EU har afsat til udvikling af fiskerisektoren på Elfenbenskysten?

2. hvor stor en finansiel modydelse EU skal betale til gengæld for de fiskerettigheder, som fællesskabsflåden har opnået?

3. hvor stort et beløb, som fartøjsejerne i EU skal betale i form af afgifter for fiskerilicenser eller fiskerettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. marts 2003)

1. Ifølge artikel 3 i den nuværende protokol til fiskeriaftalen mellem Fællesskabet og Republikken Côte d'Ivoire(1) fastsættes den finansielle modydelse til 957 500 EUR pr. år. Heraf skal et beløb på 682 500 EUR pr. år anvendes til de foranstaltninger til støtte for landets fiskerisektor, der er omhandlet i protokollens artikel 4.

2. Den finansielle modydelse på 957 500 EUR pr. år er det beløb, der betales for de fiskerimuligheder, der stilles til rådighed for EU-flåden.

3. De beløb, fartøjsejerne skal betale, er fastsat i bilaget til protokollen.

De årlige licensafgifter for trawlerne er 168 EUR/BRT pr. fartøj pr. år. Afgifterne for halvårlige licenser er 3 % højere, og afgifterne for kvartalslicenser 5 % højere.

De årlige licensafgifter er 25 EUR pr. ton tun taget i Côte d'Ivoires fiskerizone. De årlige licenser udstedes efter betaling af et forskud på 2 750 EUR for hvert notfartøj til tunfiskeri, 1 000 EUR for hvert langlinefartøj med flydeline og 375 EUR for hvert stangfiskerfartøj til tunfiskeri.

(1) EFT L 102 af 12.4.2001.