ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1125/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(1. april 2003)

Om: Terni Kommunes udnyttelse af midler fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det, hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Terni Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til omstilling af industriområder i tilbagegang og til at formindske skævheder med hensyn til økonomisk og social udvikling.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. om Terni Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond?

2. om Terni Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(16. april 2003)

Kommunen Terni er delvist berettiget til støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) inden for rammerne af DOCUP Umbria 2000-2006 (enhedsprogrammeringsdokument).

DOCUP Umbria, der blev godkendt ved Kommissionens beslutning(1), fastsætter et EFRU-tilskud på 150,5 mio. EUR for en samlet offentlig udgift på 221,7 mio. EUR.

Da DOCUP Umbria er et program, der forvaltes decentralt, er det regionen Umbria, der har ansvaret for interventionernes iværksættelse, og den har i programmeringstillægget fastlagt udvælgelseskriterierne og er endvidere ansvarlig for gennemgangen af ansøgningerne. Det ærede medlem kan derfor med fordel henvende sig til denne myndighed for at opnå præcise oplysninger om de forelagte og finansierede projekter til fordel for kommunen Terni.

(1) KOM(2001) 2119 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0825/03

af Dana Scallon (PPE-DE) til Rådet

(18. marts 2003)

Om: EU's suveræne rettigheder

Kan Rådet bekræfte, at Den Europæiske Unions suveræne rettigheder udspringer af de suveræne rettigheder, som medlemsstaterne har afgivet til EU?

Har EU nogen suveræne rettigheder, der ikke udspringer af suveræne rettigheder afgivet af medlemsstaterne?

Svar

(21. juli 2003)

Rådet erindrer det ærede medlem af Parlamentet om, at Unionen handler inden for rammerne af de beføjelser, den har fået overdraget i traktaten, som er forhandlet, indgået og ratificeret af medlemsstaterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0629/03

af Charles Tannock (PPE-DE) til Rådet

(26. februar 2003)

Om: FN's Sikkerhedsråds resolution om Irak og anvendelse af magt

I Det Europæiske Råds konklusioner fra 17. februar 2003 erklæres det blandt andet, at Bagdad skal afvæbne og samarbejde øjeblikkeligt og i fuld udstrækning, at EU's mål er, at Irak underlægger sig fuldstændig og effektiv afvæbning i overensstemmelse med de relevante sikkerhedsrådsresolutioner, navnlig resolution 1441, og at Rådet giver sin fulde støtte til Sikkerhedsrådets udøvelse af sit ansvar.

I resolution 1441 henviser der til en række tidligere sikkerhedsrådsresolutioner vedrørende Irak, herunder 678 (1990) og 687 (1991). Selvom den ganske vist principielt vedrører befrielsen af Kuwait, lyder artikel 2 i resolution 678 som følger:

bemyndiger, medmindre Irak inden den 15. januar 1991 fuldt ud som fastsat i artikel 1 ovenfor opfylder ovennævnte resolutioner, de medlemsstater, som samarbejder med Kuwaits regering, til at tage alle nødvendige midler i brug for at opretholde og gennemføre Sikkerhedsrådets resolution 660 og alle senere relevante resolutioner og at genoprette international fred og sikkerhed i området.

I artikel 3 i samme resolution fortsættes der med følgende:

anmoder alle stater om på passende vis at støtte de foranstaltninger, der træffes i medfør af artikel 2 ovenfor.

I FN's Sikkerhedsråds resolution 687 understregedes behovet for at være sikker på Iraks fredelige hensigter, og Irak opfordredes til betingelsesløst at acceptere ødelæggelsen og fjernelsen af alle biologiske og kemiske våben samt forsknings- og fremstillingsfaciliteter og at acceptere øjeblikkelige inspektioner på stedet af landets kemiske og biologiske kapacitet samt missilkapacitet. Denne inspektion skulle udføres af UNSCOM.

Er Rådet enigt i, at det faktum, at Irak i mange år ikke har villet samarbejde med FN og fuldt ud redegøre for landets masseødelæggelsesvåben og den fortsatte trussel mod den regionale sikkerhed, som dette indebærer, betyder, at der endnu ikke er genoprettet fred og sikkerhed i området? Accepterer Rådet i bekræftende fald, at resolution 678, 687 og 1441 udgør et relevant retsgrundlag for en væbnet intervention, hvis Irak fortsat undlader at samarbejde med FN og ikke redegør for landet lagre af biologiske og kemiske våben?

Svar

(22. juli 2003)

Som det vil være det ærede parlamentsmedlem bekendt, har Sikkerhedsrådets medlemmer forskellige meninger med hensyn til retsgrundlaget for en militær aktion mod Irak. Rådet har ikke drøftet spørgsmålet og har derfor heller ikke udtalt sig om det.

Hvis det ærede parlamentsmedlem ønsker yderligere oplysninger om EU's holdning vedrørende Irak, kan der henvises til formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råds møde den 20.-21. marts 2003 i Bruxelles
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0124/03

af Seán Ó Neachtain (UEN) til Kommissionen

(21. januar 2003)

Om: Særlige afgiftsområder og det vestlige Irland

Vil Kommissionen oplyse, hvad den mener om oprettelsen af de nye særlige afgiftsområder generelt og i særdeleshed tage hensyn til de meget positive erfaringer, der er gjort i disse særlige afgiftsområder i byområder? Vil Kommissionen oplyse, om den vil støtte oprettelsen af nye særlige afgiftsområder i fjerntliggende landdistrikter som for eksempel det vestlige Irland med henblik på at hjælpe sådanne samfund med at udvikle deres økonomier og skabe vigtige beskæftigelsesmuligheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(13. februar 2003)

Særlige skatteområder indebærer sandsynligvis statsstøtte efter artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten. For så vidt angår skattefordele, som ikke har forbindelse med jobskabelse, investeringer eller andre formål, der kan betragtes som værende i Fællesskabets interesse, medfører dette driftsstøtte, som i princippet er uforenelig med fællesmarkedet, og som kun betragtes som foreneligt med fællesmarkedet på meget strenge betingelser i særlige områder, der er støtteberettigede efter artikel 87, stk. 1, litra a), eller artikel 87, stk. 1, litra c)(1). Hvor der findes en sådan forbindelse, kan Kommissionen ikke udelukke, at en sådan ny politisk foranstaltning, som det ærede medlem har beskrevet, kan betragtes som værende foreneligt med fællesmarkedet eller måske endda undtaget fra anmeldelsespligt efter en af Kommissionens undtagelsesforordninger(2). På grundlag af de foreliggende oplysninger og uden en formel anmeldelse efter artikel 88, stk. 3, i EF-traktaten eller en formel meddelelse i henhold til gennemsigtighedskravene i ovennævnte undtagelsesforordninger kan Kommissionen imidlertid ikke udtale sig.

Hvad angår Irland, bestemmes det i regionalstøttekortet for Irland for perioden 2000-2006, at regionen Border, Midlands and Western (BMW) fuldt ud er berettiget til støtte efter undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra a), og at resten af Irland, dvs. South-East, Mid-West, South-West, Mid-East og Dublin er støtteberettiget efter artikel 87, stk. 3, litra c). Eventuelle anmeldte regionale ordninger for det vestlige Irland vil blive undersøgt af Kommissionen i henhold til regionalstøttekortet for Irland og regioner, der er omfattet af undtagelsesbestemmelserne, samt i henhold til intensitetslofterne for støtte til initialinvesteringer og jobskabelsesstøtte, der er godkendt for hver region.

(1) Se retningslinjerne for national regionalstøtte i EFT C 74 af 10.3.1998 og ændringer i EFT C 258 af 9.9.2000.

(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2204/2002 af 12. december 2002 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til beskæftigelse, EFT L 337 af 13.12.2002. Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder, EFT L 10 af 13.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0766/03

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Rådet

(12. marts 2003)

Om: Udnyttelse af naturressourcer i Vestsahara

Der har været diskussion om administrationen af territoriet i Vestsahara fra den marokkanske regerings side, lige siden Spanien trådte ud af den i 1975.

Trods forskellige politiske aftaler, der er indgået under FN med henblik på afkolonisering af dette territorium, er det offentlig kendt, at regeringen i Marokko i oktober 2001 har givet tilladelse til to internationale virksomheder, en fransk og en amerikansk, til at udnytte energikilder i Vestsaharas territorialfarvande. Disse virksomheder har pålagt den norske virksomhed TGS-NOPEC at foretage de forudgående seismiske søgninger.

På baggrund af udtalelsen af 29. januar 2002 fra de juridiske tjenestegrene i FNs Sikkerhedsråd kan det udledes, at de tilladelser, den marokkanske regering har givet, overtræder den internationale ret, i henhold til hvilken udnyttelsen af energikilderne i dette tilfælde tilkommer det sahariske folk.

Offentligheden i Norge har for nylig anklaget virksomheden TGS-NOPEC for, at dens aktiviteter i Vestsaharas territorialfarvande er en overtrædelse af international ret, hvad angår søgning efter og eventuel udnyttelse af naturressourcer i et ikke selvstyrende territorium, der er under afkolonisering.

Der henvises til Europa-Parlamentets Lalumiere-betænkning om situationen i Vestsahara samt til omstændighederne omkring denne langvarige konflikt og til tilstedeværelsen af en fællesskabsvirksomhed i denne søgning efter energikilder og senere udnyttelse heraf. Hvorledes er Rådets holdning til denne søgning efter energikilder i Vestsaharas territorialfarvande og eventuelt til en udnyttelse af disse?

Svar

(22. juli 2003)

Diskussionen om en endelig løsning på Vestsahara-spørgsmålet føres i De Forenede Nationers Sikkerhedsråd samt med de berørte parter og befinder sig på nuværende tidspunkt i en afgørende fase. Rådet følger med stor opmærksomhed disse diskussioner og støtter fuldt og helt de anstrengelser, der udfoldes af De Forenede Nationers generalsekretærs personlige udsending, James Baker, for at finde en varig løsning, der i fuldt omfang respekterer international ret, menneskerettighederne og demokratiet. De diskussioner, der i forsøget på at finde en positiv udgang på denne næsten 30 år gamle konflikt foregår i De Forenede Nationers regi, er nu gået ind i den afgørende fase.

James Baker rejse i januar til regionen for at forelægge parterne og nabolandene ordlyden af et forslag til en politisk løsning på konflikten, der sikrer den i Sikkerhedsrådets resolution 1429 (2002) omhandlede selvbestemmelse. Minurso's mandat er blevet forlænget indtil den 31. maj 2003 for at give parterne tilstrækkelig tid til at studere forslaget og indgive deres svar. Sikkerhedsrådet har opfordret generalsekretæren til at forelægge en rapport inden den 19. maj 2003.

Rådet har indtil nu ikke drøftet det af det ærede medlem rejste spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0365/03

af Olivier Dupuis (NI) til Rådet

(6. februar 2003)

Om: Risiko for udvisning af Lom-Ali Aldamov og fremtrædende tjetjeneres situation

Den 18. januar 2003 indgav Lom-Ali Aldamov, som var handelsminister fra 1997 til 1999 i den tjetjenske regering under Maskhadov, og som nu er flygtning i Georgien, en ansøgning om asyl i Frankrig. Ansøgningen blev afvist af det franske indenrigsministerium med den begrundelse, at Aldamov formelt ikke havde bevist sin identitet. Den 25. januar forsøgte de franske myndigheder at sætte Aldamov på et fly til Georgien, men han nægtede at stige om bord. Af fem vidneudsagn fra journalister, ledende foreningsmedlemmer, slægtninge og endelig fra Quai d'Orsay fremgår det imidlertid, at Aldamov faktisk er den, han udgiver sig for at være. Desuden har FN's Flygtningehøjkommissariat på ny fastslået, at tjetjenerne er truet i Georgien. Mens man venter på resultatet af undersøgelsen af, hvorvidt afgørelsen om at afvise Aldamovs asylansøgning var korrekt, der er berammet til den 5. februar, har det franske indenrigministerium anmodet domstolen i Bobigny om at holde den forhenværende minister i venteposition i Roissy. Aldamov risikerer stadig at blive udvist.

Er Rådet bekendt med Aldamovs situation og med, at han risikerer at blive udvist af EU? Vil Rådet på baggrund af de mange begrænsninger af friheden til at bevæge sig og tage ophold i EU, der lægges i vejen for fremtrædende tjetjenere, navnlig, foruden Aldamov, Zakajev, kulturminister og truet af udvisning af Det Forenede Kongerige, Akhmadov, udenrigsminister og strandet i USA uden pas, Khanbiev, sundhedsminister, hvis Schengen-visum ikke er blevet fornyet, og præsident Dudajevs enke, hvis pas heller ikke er blevet fornyet hurtigt træffe foranstaltninger med henblik på opstilling på grundlag af traktatens artikel 14, stk. 3, af en hvidliste over fremtrædende tjetjenere, som EU som sådan kan forsyne med visum, opholdstilladelse og andre dokumenter, som er nødvendige for, at disse personer på så gode betingelser som muligt kan arbejde frem imod en politisk løsning på den tjetjenske tragedie?

Svar

(22. juli 2003)

Behandlingen af individuelle asylansøgninger påhviler de enkelte medlemsstater.

Med hensyn til udstedelse af indrejsevisa fastsætter artikel 5 i Schengen-konventionen af 1990, at medlemsstaterne kan give udlændinge, der ansøger om visum, tilladelse til indrejse, forudsat bl.a. at de pågældende ikke udgør en trussel for den offentlige orden, den nationale sikkerhed eller de internationale forbindelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1244/03

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(2. april 2003)

Om: Methyldibromo glutaronitril

Det forlyder, at ovennævnte konserveringsmiddel, methyldibromo glutaronitril, som anvendes i kosmetik og toiletartikler, for tiden undersøges af EU's Videnskabelige Komité for Kosmetik og Andre Produkter end Fødevarer. Der siges at være en forbindelse mellem brugen af dette middel og et stigende antal tilfælde af allergisk kontakteksem.

Hvilke undersøgelser foretager den videnskabelige komité af dette stof, og har den indtil videre draget nogen konklusioner?

Har Kommissionen i mellemtiden givet udtryk for eventuel bekymring over anvendelsen af dette middel i kosmetik, toiletartikler eller andre produkter, og hvordan har industrien i bekræftende fald reageret herpå?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(6. maj 2003)

Methyldibromo glutaronitril (1,2-dibromo-2,4-dicyanobutane) er omfattet af kosmetikdirektivets(1) bilag VI, del 1, løbenummer 36, og kan derfor anvendes som konserveringsmiddel med en højst tilladt koncentration på 0,1 % af det færdige produkt. Det må ikke anvendes i kosmetiske solbeskyttelsesmidler i en koncentration på over 0,025 %.

Det fremgår af en skrivelse, som Kommissionen har modtaget fra formanden for European Environmental and Contact Dermatitis Research Group (EECDRG), at der kan påvises en forbindelse mellem forekomsten af allergisk kontakteksem og methyldibromo glutaronitril. Disse data blev overdraget til Den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og Andre Forbrugsvarer end Levnedsmidler (SCCNFP) med henblik på ekspertundersøgelse.

I sin udtalelse om methyldibromo glutaronitril (Colipa nr. P77 SCCNFP/0585/02, endelig), der blev vedtaget på det 20. plenarmøde den 4. juni 2002, udtalte SCCNFP, at anvendelsen af dette konserveringsmiddel skulle begrænses til produkter, der skylles af kroppen, med et tilladt maksimalt indhold på 0,1 %, indtil der foreligger relevante og pålidelige data, på grundlag af hvilke der kan fastsættes et maksimalt tilladt indhold af dette konserveringsmiddel i produkter, der ikke skylles af kroppen, som udgør en acceptabel risiko for forbrugeren (sammenlignet med risikoen for forbrugerne ved andre konserveringsmidler).

Kommissionen vil på grundlag af denne videnskabelige udtalelse og i henhold til udvalgsproceduren forelægge et forslag for Det Stående Udvalg og træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at foretage de tilsvarende ændringer af bilag VI til kosmetikdirektivet.

(1) Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler, EFT L 262 af 27.9.1976.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1602/03

af Maria Carrilho (PSE) til Kommissionen

(12. maj 2003)

Om: Legetøj i fødevarer

Nogle af de mere samvittighedsfulde fabrikanter har frivilligt trukket potentielt farlige produkter tilbage fra markedet, fordi der i de seneste år har været ulykker med dødelig udgang, hvor børn er blevet kvalt.

Nestlé har trukket sit produkt Magic Ball tilbage (en chokoladeovertrukket plasticbold, der indeholder en lille Disney-figur), fordi legetøj i fødevarer betragtes som yderst farligt.

I Danmark og Det Forenede Kongerige er en yoghurt med gave (Onken) også frivilligt blevet trukket tilbage fra markedet.

I Finland er et østrigsk fremstillet chokoladeæg, der indeholder en overraskelse, blevet trukket tilbage fra markedet.

Der er imidlertid stadig skrupelløse fabrikanter, der fortsætter med at annoncere og sælge deres fødevarer med legetøj som blikfang (hvilket bare er endnu et marketingsfif for at sælge fødevaren) med risiko for at forårsage dødelige ulykker og påføre familier uoprettelig skade.

Hvilke specifikke foranstaltninger agter Kommissionen at iværksætte for at beskytte de europæiske forbrugere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(13. juni 2003)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-1475/03 af Carlos Lage, E-1505/03 af Arlindo Cunha, E-1552/03 af Paulo Casaca og E-1591/03 af Antonio Campos(1).

(1) EUT C 268 E af 7.11.2003, s. 202.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1445/03

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(24. april 2003)

Om: De europæiske borgeres ret til sundhed charter om unionsborgernes ret til sundhed

Alle EU-borgeres ret til sundhed er endnu ikke blevet anerkendt af Unionens institutioner. Der består fortsat uantagelige forskellige mellem sundhedstjenesterne i de forskellige medlemsstater. F.eks. er det gennemsnitlige antal sengepladser pr. 1 000 indbyggere 4,1 i Spanien, mens det i Tyskland er 9,4, i Frankrig 8,3, i Irland 10,1 og i Nederlandene 11,3. Efter Thatcher-regeringens ultraliberale politik er tallet i Det Forenede Kongerige nu nede på 4,4 sengepladser. I Spanien går regeringens politik ud på at fremme en privat forvaltning af hospitalerne og at begrænse antallet af ansatte pr. sengeplads. Der er ligefrem tale om en tendens i nogle lande til en privatisering af det offentlige sundhedssystem, hvor man netop efterligner et land som USA, der er det af industrilandene, hvor sundhedsvæsenets kvalitet og den forventede levealder er lavest.

EU bør derfor vedtage et charter om unionsborgernes ret til sundhed, hvor de enkelte staters selvbestemmelsesret respekteres. En række forskellige private, politiske og faglige sammenslutninger i EU har allerede gjort sig til talsmand for et sådant charter. Charteret skulle tage udgangspunkt i principperne om universelle sundhedsydelser og en ensartet kvalitet af tjenesterne i alle stater med garanti for alle borgeres ligelige og gratis adgang til disse ydelser med offentlig finansiering?

Er Kommissionen indstillet på at gå ind for vedtagelsen på de nævnte kriterier af et charter for unionsborgernes ret til sundhed? Vil den også gøre en indsats for et europæiske sundhedssystem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(11. juni 2003)

Af EF-traktatens artikel 152, stk. 5, fremgår det tydeligt, at Fællesskabets indsats på folkesundhedsområdet fuldt ud skal respektere medlemsstaternes ansvar for organisation og levering af sundhedstjenesteydelser og medicinsk behandling. Spørgsmål som f.eks. det gennemsnitlige antal hospitalssenge pr. 1 000 indbyggere henhører derfor under medlemsstaternes og ikke Fællesskabets ansvarsområde. På den baggrund har Kommissionen ikke kompetence til at fremsætte forslag til et charter om unionsborgernes ret til sundhed og et europæisk sundhedssystem.

Selv om der i den nærmeste fremtid ikke vil blive etableret et sundhedssystem, der dækker hele EU, vil vi i de kommende år se et øget samarbejde mellem medlemsstaterne om sundhedspleje. Spørgsmål desangående drøftes for nærværende af sundhedsministrene og andre aktører inden for rammerne af processen for overvejelser på højt plan vedrørende udviklingen med hensyn til patienternes mobilitet og sundhedspleje i EU.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0604/03

af Bárbara Dührkop Dührkop (PSE) til Rådet

(3. marts 2003)

Om: Oprettelse af et agentur til fremme den sproglige mangfoldighed

I begyndelsen af februar 2003 vedtog Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog på et ekstraordinært møde i Charleroi en resolution, hvori det specielt opfordrer EU til at oprette et agentur, der har til opgave at fremme den sproglige mangfoldighed og indlæringen af sprog (en model herfor kunne være det europæiske observatorium for racisme og fremmedhad i Wien).

I betragtning af EU's særlige sprogrigdom og sprogvariation og i betragtning af, at ti nye lande om godt og vel et år indtræder i EU, at over 40 millioner EU-borgere i øjeblikket til daglig taler et mindre udbredt sprog, og at der ikke findes en virkelig politik til beskyttelse og fremme af mindre udbredte sprog i EU (manglende retsgrundlag osv.), hvad mener Rådet da om dette forslag fra Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog? Mener Rådet ikke, at oprettelse af et agentur af denne art er en absolut nødvendighed i EU med henblik på at gennemføre en virkelig politik til fremme af den sproglige mangfoldighed og indlæringen af sprog i en udvidet Union? Vil Rådet være indstillet på at overveje dette forslag med tanke på fremtiden?

Svar

(21. juli 2003)

Da Rådet ikke har modtaget noget forslag om oprettelse af et agentur af den slags som anbefalet af Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog, er det ikke i stand til at fremsætte nogen bemærkninger.

Rådet vil imidlertid gerne understrege, at det ofte har anerkendt betydningen af sproglig mangfoldighed i EU, som senest bekræftet i dets resolution af 14. februar 2002(1) om fremme af den sproglige mangfoldighed og indlæringen af fremmedsprog inden for rammerne af gennemførelsen af målene for Det Europæiske Sprogår 2001. Forbedring af undervisningen i fremmedsprog indgår blandt målene for det Detaljerede arbejdsprogram om opfølgningen af uddannelsessystemernes mål i Europa(2), der blev vedtaget i forbindelse med Lissabon-strategien.

Kommissionens kommende meddelelse om en handlingsplan for sproglig mangfoldighed og indlæringen af sprog vil blive gennemgået med interesse af Rådet.

(1) EFT C 50 af 23.2.2002.

(2) EFT C 142 af 14.6.2002 (Mål 3.3).