SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3372/01

af Inger Schörling (Verts/ALE) til Rådet

(7. december 2001)

Om: Støtte til husdyrhold

I Sverige, og formentlig også i andre lande, har der været tilfælde, hvor dyreavlere har ansøgt om og modtaget EU-støtte til husdyrhold, men efterfølgende ikke har passet dyrene i overensstemmelse med gældende love og regler. Endog personer, der som følge af tidligere tilfælde af vanrøgt har forbud mod at holde dyr, har modtaget støtte.

EU-støtte til husdyrhold tildeles, uden hensyntagen til om dyrene vanrøgtes eller om modtageren har tilladelse til at holde dyr eller ej. Så længe dyreavleren har dyr, udbetales støtten.

Er Rådet opmærksom på denne problematik, og hvad påtænker Rådet at gøre for at komme problemet til livs?

Har Rådet undersøgt, hvor stor en del af EUs årlige støtte til husdyrhold, der udbetales til dyreavlere, som vanrøgter deres dyr?

Svar

(13. maj 2002)

1. De forskellige EF-støtteordninger, som husdyravlere kan nyde godt af, er underlagt følgende tre rådsforordninger:

- forordning (EF) nr. 1254/1999 om den fælles markedsordning for oksekød(1)

- forordning (EF) nr. 2467/1998 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød(2). Fra 1. januar 2002 afløses denne forordning imidlertid af forordning (EF) nr. 2529/2001 af 19.12.2001(3)

- forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger(4).

Disse tre retsakter fra Rådet fastsætter for det første vilkårene for tildeling af de forskellige præmier for kvæg, får og geder samt den eventuelle supplerende støtte, som kan udbetales til husdyravlere, og for det andet producenternes berettigelseskriterier. De fornødne gennemførelsesbestemmelser fastlægges af Kommissionen efter forvaltningskomitéproceduren.

2. Som det ærede medlem ved, har Rådet vedtaget en omfattende lovgivning om velfærden i husdyrhold [jf. især direktiv 98/58/EF om beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål(5)]. Når det specifikt drejer sig om eksportrestitutioner, skaber ovennævnte grundforordning for oksekød desuden en direkte forbindelser mellem sådanne restitutioner og overholdelsen af normerne for dyrevelfærd.

Således fastsættes det i artikel 33, stk. 9, sidste afsnit, i denne forordning, at ydelse af restitution for eksport af levende dyr er betinget af, at dyrevelfærdsbestemmelserne i EF-forskrifterne, navnlig om beskyttelse af dyr under transport, overholdes..

3. Det er ikke Rådets opgave at kontrollere, at medlemsstaterne overholder deres egen lovgivning. Denne beføjelse er i henhold til EF-traktaten tillagt Kommissionen, der blandt andet er bemyndiget til at forelægge Rådet og Europa-Parlamentet forslag, som den finder hensigtsmæssige med henblik på at sætte en stopper for de påståede overtrædelser, som det ærede parlamentsmedlem nævner.

4. Medlemsstaterne har enekompetence til at give tilladelse til at udøve erhvervet. Det er derfor også medlemsstaternes opgave at kontrollere, at de relevante bestemmelser overholdes, samt i givet fald at skride ind over for de overtrædelser, der måtte komme til deres kendskab.

Der findes i øvrigt ikke på nuværende tidspunkt statistikker vedrørende støtte til husdyrhold i Den Europæiske Union, som måtte blive udbetalt til dyreavlere, der kan formodes at have vanrøgtet deres dyr.

(1) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 21.

(2) EFT L 312 af 20.11.1998, s. 1.

(3) EFT L 341 af 22.12.2001, s. 3.

(4) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80.

(5) EFT L 221 af 8.8.1998.