SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0764/02

af Ieke van den Burg (PSE)og Anne Van Lancker (PSE) til Kommissionen

(18. marts 2002)

Om: Begrænsning i retten til udførsel af belgiske ydelser som led i efterløn for halvtidsbeskæftigelse

De belgiske bestemmelser om efterløn for halvdagsbeskæftigelse (førtidspensionering) giver ret til en ydelse, som består i en godtgørelse i henhold til arbejdsløshedsordningen (den belgiske arbejdsstyrelse) og et tillæg fra de såkaldte sektorfonde, som ikke er lovpligtigt. Den belgiske regering har hidtil været af den opfattelse, at grænsearbejdere fra nabolandene ikke kan gøre krav herpå, eftersom denne efterløn betragtes som en arbejdsløshedsunderstøttelse, og ikke en foreløbig arbejdsløshedsunderstøttelse.

Den belgiske regerings argumentation kan tilbagevises af følgende årsager: 1. På den ene side skal en efterlønsmodtager ikke lade sig registrere som arbejdsløs og er ikke pligtig til at søge arbejde. Af retsgrundlaget fremgår det ifølge formuleringen i tarifoverenskomst nr. 55, at alle godtgørelser som et led i efterlønnen betegnes som en social ydelse i henhold til artikel 7, hhv. stk. 2 og 4, i forordning (EØF) nr. 1612/68(1); 2. hvis det på den anden side skulle dreje sig om en ydelse i henhold til arbejdsløshedsordningen, drejer det sig under alle omstændigheder om delvis arbejdsløshed, og denne ydelse skal derfor også i henhold til artikel 71, stk. 1, litra a, nr. i, i forordning (EØF) 1408/71(2) udbetales af de belgiske myndigheder til grænsearbejdstagere som arbejder i Belgien, i forbindelse med den øvrige belgiske løn. Sidstnævnte er blevet bekræftet af Domstolen i dens dom i sag De Laat/LISV (C-444/98).

Hvilken holdning indtager Kommissionen hertil? Mener Kommissionen, at der skal udbetales ydelser som et led i den belgiske efterløn for halvtidsbeskæftigelse i henhold til artikel 71, stk. 1, litra a) nr. i, i forordning (EØF) nr. 1408/71 og i henhold til artikel 7, stk. 2 og 4, i forordning (EØF) nr. 1612/68 til de franske, nederlandske, tyske og luxembourgske grænsearbejdstagere, som arbejder i Belgien?

(1) EFT L 257 af 19.10.1968, s. 2.

(2) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(13. maj 2002)

De ærede parlamentsmedlemmer sætter spørgsmålstegn ved, om det er i overensstemmelse med reglerne, at de belgiske myndigheder fortolker dem således, at efterløn for halvdagsbeskæftigelse ikke kan bevilges til grænsearbejdere, da det angiveligt drejer sig om en fuldstændig arbejdsløshedsunderstøttelse.

I henhold til den belgiske lovgivning om efterløn for halvdagsbeskæftigelse består de ydelser, der indrømmes i forbindelse med denne førtidspensioneringsordning, dels af en supplerende godtgørelse på grund af den nedsatte arbejdstid inden for rammerne af tarifoverenskomst nr. 55, dels af en fast arbejdsløshedsydelse.

Når det gælder grænsearbejderes ret til arbejdsløshedsydelser, fastsættes det i artikel 71, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 1408/71(1) at

i) grænsearbejdere, der er delvis eller periodisk arbejdsløse i den virksomhed, hvor de er beskæftiget, modtager ydelser efter lovgivningen i den kompetente stat, som om de var bosat på denne stats område; disse ydelser udbetales af den kompetente institution;

ii) grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse, modtager ydelser efter lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de er bosat, som om de under deres seneste beskæftigelse havde være omfattet af denne lovgivning; disse ydelser udbetales af bopælsstedets institution for denne institutions regning.

Kommissionen er af den opfattelse, at delvis arbejdsløshed omfatter den situation, hvor en person fortsat har en erhvervsmæssig tilknytning, som allerede er omfattet af social- og arbejdsmarkedslovgivningen i den stat, hvor han er beskæftiget, hvorimod fuldstændig arbejdsløshed omfatter den situation, hvor personen ikke længere har en erhvervsmæssig tilknytning i den stat, hvor han har været beskæftiget (jf. dom af 15. marts 2001, Laat-sagen C-444/98(2)).

Følgelig skal grænsearbejdere, der er beskæftiget i Belgien og som anmoder om at få bevilget efterløn for halvdagsbeskæftigelse, for så vidt angår arbejdsløshedsunderstøttelse betragtes som delvis arbejdsløse og skal derfor indrømmes arbejdsløshedsydelser i henhold til den belgiske lovgivning og for den belgiske institutions regning.

Med hensyn til den supplerende godtgørelse er det Kommissionens opfattelse, at der er tale om en social fordel efter betydningen i artikel 7 i forordning (EØF) nr. 1612/68(3) og at den derfor skal indrømmes grænsearbejdere på lige fod med arbejdstagere, der er statsborgere i den pågældende stat.

Kommissionen vil tage kontakt med de belgiske myndigheder for at indhente en nærmere redegørelse vedrørende anvendelsen af efterlønsordningen for halvdagsbeskæftigelse for så vidt angår grænsearbejdere og vil sørge for at holde de ærede parlamentsmedlemmer orienterede om sagens videre forløb.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, EFT L 28 af 30.1.1997 og Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972, EFT L 74 af 27.3.1972.

(2) Samling af Afgørelser 2001, s. I-2229.

(3) Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet.