SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2637/01

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(21. september 2001)

Om: Bankhemmelighed

En række lande i og uden for Den Europæiske Union giver i kraft af deres bankhemmelighed kriminelle, terrorister og/eller diktatorer mulighed for, at de kan skjule penge fra kriminelle aktiviteter og lade beløbene vokse. Dette kan være til skade for EU gennem tab af skatteprovenu og bortstrømning af valuta. Selv efterretningstjenester og skattemyndigheder har ingen eller kun meget vanskelig adgang til oplysninger om de pågældende bankkontoindehavere.

Terrorattentaterne i USA har påvist, at bankhemmeligheden kan have endnu mere vidtrækkende konsekvenser, og der eksisterer tydeligvis en sammenhæng mellem bankhemmelighed og terrorisme.

International terrorrisme og attentater i form af krigshandlinger som dem, der ramte USA, kan kun udføres gennem en omfattende og nøje tilrettelæggelse og kræver desuden mange penge.

Det siger sig selv, at bankhemmeligheden gør det muligt for en terroristorganisation at anbringe (kriminelt erhvervede og sorte) penge i sikkerhed og tilmed lade beløbene vokse i skattely.

Det kan ikke være rigtigt, at EU's medlemsstater tillader bankerne at støtte terrorister og/eller kriminelle utilsigtet.

Efter forespørgerens opfattelse medvirker de lande, der håndhæver bankhemmeligheden alt for rigorøst, indirekte til samarbejde med kriminelle organisationer, som netop ikke kan fungere uden mange penge på et sikkert og anonymt sted.

Utilbørlig konkurrence i forhold til banker, som udelukkende kan tage sig af penge opnået på retmæssig vis, kan være en årsag. Ligeledes kan beskyttelsen af forbrugere, som gør brug af bankernes tjenesteydelser og derved kan blive udsat for risici gennem ovennævnte uretmæssige handlemåde, være en (måske fjern) årsag.

Kommissionen bedes oplyse følgende: Kan medlemsstater og lande uden for Den Europæiske Union, som i kraft af deres bankhemmelighed accepterer kriminelt erhvervede penge og derved letter internationale kriminelle og/eller terrorister i udførelsen af deres aktioner, pålægges sanktioner som f.eks. bøder eller økonomisk blokade?

Hvilke sanktioner kan der i bekræftende pålægges, og hvornår kan det ske?

Kan og vil Kommissionen i benægtende fald komme med forslag, som for fremtiden gør det muligt at pålægge sanktioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(17. oktober 2001)

Kommissionen undersøger sammen med medlemsstaterne en række muligheder for at forhindre kriminelle og navnlig terrorister i at finansiere deres aktiviteter.

På nuværende tidspunkt skal banker og andre finansielle institutioner i henhold til direktivet(1) om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge ophæve bankhemmeligheden, hvis der er tegn på hvidvaskning af penge, og give de relevante myndigheder meddelelse om deres mistanke. Hvilke kriminelle aktiviteter, der er omfattet af denne pligt til at indberette, varierer fra medlemsstat til medlemsstat, men den vil blive betydelig udvidet via forslaget til endnu et direktiv, der på nuværende tidspunkt befinder sig i forligsproceduren.

Kommissionen accepterer derfor ikke, at praksis med bankhemmelighed i EU er med til at skabe et miljø, hvor penge fra kriminelle aktiviteter eller terrorister er velkomne.

På mere internationalt plan føres kampen mod hvidvaskning af Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge (FATF), som alle medlemsstater og Kommissionen deltager i. FATF har nu i adskillige år arbejdet på at indkredse og navngive de lande og områder, der ikke på hensigtsmæssig vis deltager i de internationale bestræbelser for at bekæmpe hvidvaskning, f.eks. ved at opretholde en for vidtgående bankhemmelighed eller nægte at deltage i det retlige samarbejde. FATF har allerede opfordret flere lande til at give deres banker og finansielle institutioner besked på at være særlig opmærksom på finansielle transaktioner, der involverer en række af disse lande. Deres reaktion har generelt været positiv, og der er i flere af disse lande allerede blevet truffet foranstaltninger for at afhjælpe problemet. Over for de lande, der ikke reagerer på tilfredsstillende vis, er medlemmerne af FATF parat til at træffe yderligere modforanstaltninger.

På det fælles møde i Rådet mellem økonomi- og finansministrene og justits- og indenrigsministrene den 16. oktober 2001 drøftede man, hvorledes medlemsstaterne kan koordinere deres reaktion på de modforanstaltninger, som FATF har truffet beslutning om.

Yderligere oplysninger om FATF's initiativ og de pågældende lande findes på FATF's netsted: http://www.oecd.org/fatf.

(1) Rådets direktiv 91/308/EØF af 10.6.1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge, EFT L 166 af 28.6.1991.