SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1714/97 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (23. maj 1997)

Om: Elektricitetsindkoblingslov

Vedvarende energi spiller en fremtraedende rolle i forbindelse med miljoe- og klimabeskyttelse. Den kendsgerning bekraeftedes senest i groenbogen om vedvarende energi (KOM(96)0576). Det er derfor absolut noedvendigt med effektive foranstaltninger til fremme og hurtig markedsfoering af vedvarende energi. I Tyskland har der i aarevis eksisteret et saadant effektivt instrument til det formaal i form af elektricitetsindkoblingsloven, med hvilken det paa seks aar har vaeret muligt at etablere en vindkraftkapacitet paa mere end 1.600 MW. Denne lovs succes er uomtvistelig, men har samtidig moedt modstand hos den monopolistiske tyske energiindustri, der pludselig fik uoensket konkurrence paa produktionssiden.

1. Hvordan vurderer GD XI striden om statsstoette i forbindelse med elektricitetsindkoblingsloven og kommissaer Van Mierts skrivelse af 26. oktober 1996 til den tyske forbundsoekonomiminister?

2. Hvornaar fremsendte GD XI en eventuel udtalelse til GD IV?

3. Er GD XI enig i, at det i EF-traktatens artikel 130 R, stk. 2, fastsatte princip om, at forureneren betaler, aabner mulighed for at skabe mekanismer, der goer det muligt at fordele eventuelle merudgifter ved miljoevenlig energiproduktion paa alle elektricitetskunder, som det f.eks. er fastsat for vedvarende energi i elektricitetsindkoblingsloven i Tyskland?

4. Hvordan vurderer GD XI den rolle, vedvarende energi spiller ved opfyldelse af EU's klimabeskyttelsesforpligtelser? Er det ikke noedvendigt med saerlige stoetteforanstaltninger til markedsfoering af vedvarende energi for at kunne udfoere denne opgave?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (2. juli 1997)

Kommissionen vil gerne paapege overfor det aerede medlem, at den optraeder kollektivt i overensstemmelse med sin forretningsorden ((EFT L 230 af 11.9.1993. )).

Vedvarende energi har en raekke positive virkninger for miljoeet, som andre energikilder ikke har. Et rimeligt stoetteniveau er i princippet i overensstemmelse med det princip, at forureneren betaler, saalaenge forbrugeren i det lange loeb baerer elektricitetsforbrugets fulde omkostninger. En saadan stoette er ogsaa tilladt ifoelge Kommissionens retningslinjer for statsstoette til miljoebeskyttelse.

Den tyske »Stromeinspeisegesetz« eller elektricitetsindkoblingslov har indfoert et saerligt kompensationssystem for de ekstra omkostninger i forbindelse med vindenergi, naar der skiftes fra den ene elektricitetskilde til den anden. Denne kompensation er hoejere end ekstraomkostningerne ved elektricitet fra nye vindkraftanlaeg. Fra et miljoesynspunkt kan det ikke anbefales, at kompensationen er hoejere end ekstraomkostningerne ved elektricitet fra vindkraft, da det betyder, at forbrugeren ikke baerer elektricitetsfremstillingens fulde omkostninger og derfor kan forbruge mere elektricitet, end der er behov for. Det ville saaledes vaere i modstrid med det princip, at forureneren betaler. Paa et aabent elektricitetsmarked er en saadan stoette ikke holdbar, hvis den foerer til illoyal konkurrence mellem indenlandsk vedvarende energi og importeret vedvarende energi som f.eks. vandkraft. Det er derfor blevet foreslaaet de tyske myndigheder at finde andre metoder, saa stoetten ikke skaber forvridninger.

Stoette til vedvarende energi indgaar i Faellesskabets strategi i forbindelse med klimaaendringen. Som det aerede medlem naevner, har Kommissionen offentliggjort en groenbog, der opstiller en strategi for fremme af vedvarende energikilder ((KOM(96) 576. )).