SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2445/99

af Umberto Bossi (TDI) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Private certificeringsorganer for produkter med beskyttede geografiske betegnelser og beskyttede oprindelsesbetegnelser

Rådets forordning (EØF) 2081/92(1) om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler har givet den italienske regering mulighed for at vælge kun at tillade et privat certificeringsorgan pr. produkt, der skal certificeres. En sådan valgmulighed forekommer at være en krænkelse af de grundlæggende rettigheder for de landbrugere, som opfylder de relevante regler for produktionen, da de er tvunget til at acceptere både priserne og standarderne for analysen og kontrollen, som det kompetente certificeringsorgan anser for passende. Herudover har der været tilfælde, hvor det private certificeringsorgan efter aftale med beskyttelseskonsortiet skulle have anvendt en kontrolforanstaltning, som væsentligt afviger fra de officielle regler i produktionen, der er registreret hos Kommissionen. Kan Kommissionen besvare følgende spørgsmål?

1. Hvilke institutionelle organer er ansvarlige for at føre tilsyn med, om der er overensstemmelse mellem den kontrol, der gennemføres af de private organer, og de enkelte regler for produktionen?

2. Mener Kommissionen ikke, at valget af certificeringsorganer bør overlades de frie markedskræfter, således at producenten, det være sig enkeltpersoner eller sammenslutninger, selv kan finde frem til de bedste økonomiske og teknologiske betingelser for certificeringen af deres produkter?

3. Medfører valget af et enkelt organ for hvert enkelt produkt ikke, at de bedrifter, der leverer produkter med beskyttede geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser lider stor skade, da de bliver tvunget til at acceptere økonomiske betingelser og tjenester, uden at have nogen form for valgmulighed, og uden at der findes præcise bestemmelser vedrørede fastlæggelse af priserne og bestemmelse af certificeringsprocessen, som for øjeblikket fastlægges fuldstændig frit af de private organer, som er enerådende vedrørende hvert enkelt produkt.

(1) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. januar 2000)

På baggrund af svarene på skriftlig forespørgsel P-1845/99(1) og P-2334/99(2) fra de ærede parlamentsmedlem, bekræfter Kommissionen, at det i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(3) er fastsat, at kontrolinstansen kan omfatte en eller flere udpegede kontrolmyndigheder og/eller et eller flere private organer, der er godkendt til dette formål af den pågældende medlemsstat.

Den medlemsstat, som den beskyttede oprindelsesbetegnelse (BOB) eller den beskyttede geografiske betegnelse (BGB) tilhører, kan selv beslutte, hvordan kontrolorganerne skal være sammensat, og hvor mange der skal være.

Desuden fastsættes det i nævnte forordnings artikel 10, stk. 4, at kontrolmyndighederne/-organerne, hvis de konstaterer, at et landbrugsprodukt med beskyttet betegnelse og med oprindelse i en medlemsstat ikke opfylder kravene i varespecifikationen, træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at denne forordning overholdes. De underretter medlemsstaten om, hvilke foranstaltninger kontrollen har givet anledning til.

Under alle omstændigheder er producenterne forpligtet til at anvende det kontrolorgan, der er anført i varespecifikationen.

Hvad angår kontrolorganerne, fastsættes det i ovennævnte artikel, at de skal opfylde kravene i standard EN 45011 (generelle kriterier for certificeringsorganer), der blev ændret den 18. februar 1998.

Det påhviler medlemsstaterne at verificere, at de udpegede kontrolorganer nu også opfylder kravene i denne standard.

(1) Se side 27.

(2) Se side 105.

(3) EFT L 208 af 24.7.1992.