SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1797/01

af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen

(19. juni 2001)

Om: Pelsfarme i Den Europæiske Union

Kan Kommissionen oplyse, hvor mange og hvilke typer fisk der anvendes som foder til dyr på pelsfarme i hver enkelt medlemsstat, og hvorledes denne praksis passer ind i de nuværende fiskeriaftaler?

Kontrollerer Kommissionen, hvad der sker med de pelsede kroppe, der er pelsfarmenes biprodukt, om de indgår i menneskers eller dyrs fødekæde, og om der sørges for, at sikkerhedsreglerne overholdes?

Er Kommissionen klar over, at Grækenland modtager bistand til pelsforarbejdning? Kan Kommissionen kort forklare, hvordan pelsindustrien fungerer i forhold til EU's politik for produkter, der stammer fra dyr?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. september 2001)

Kommissionen råder ikke på nuværende tidspunkt over data over hvor mange og hvilke typer fisk, der anvendes til pelsdyrfoder. Men branchen i de nordiske lande har angivet, at forbruget af fisk fra Østersøen i 2000 lå på ca. 60 000 tons, 10 000 tons og 30 000 tons for henholdsvis Finland, Sverige og Danmark. Disse tal inkluderer dog ikke erhverv, der anvender fisk fra Østersøen til fiskemel, fiskeolie eller andre formål. De omfatter heller ikke pelsdyravlere, der importerer fisk til pelsdyrfoder fra andre områder end Østersøen.

Hvad angår de pelsede kroppe anses disse generelt for at være et biprodukt af pelsproduktionen og skal derfor overholde bestemmelserne i Rådets direktiv 90/667/EØF af 27. november 1990(1) om animalsk affald, hvorefter medlemsstaterne skal sikre, at animalske biprodukter enten kasseres eller forarbejdes under sikre og kontrollerede forhold. Dette gælder som hovedregel for biprodukter af pelsdyr. Medlemsstaterne kan dog i begrænsede tilfælde og under dyrlægetilsyn give tilladelse til at anvende biprodukter af pelsdyr i fremstillingen af foder til lignende dyr, hvis kød ikke indgår i fødekæden.

Anvendelsen af biprodukter af pelsdyr i fremstillingen af foder til lignende dyr er ikke forbudt efter gældende fællesskabslovgivning, ifølge hvilken der er indført et totalt forbud mod at anvende forarbejdet animalsk protein som foder til husdyr, som holdes, opfedes eller opdrættes med henblik på fødevarefremstilling. Men med Rådets beslutning 2000/766/EF af 4. december 2000, om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein(2) pålægges de kompetente myndigheder grundlæggende at sikre, at foder af denne type fremstilles på fabrikker, som udelukkende fremstiller foder til disse dyr, og at foderet ikke udgør nogen sundhedsrisiko for mennesker eller dyr. Derudover må denne type foder ikke stamme fra eller indeholde særligt risikomateriale som bestemt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 af 22. maj 2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og bekæmpelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier.(3)

Hvad angår støtte til pelsforarbejdning, kan der i forbindelse med diversificering af aktiviteter i landdistrikter ydes samfinansiering under Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for landbruget (EUGFL), som er begrænset til investeringsstøtte til pelsopdræt, på betingelse af, at de relevante hygiejniske, miljømæssige og dyrevelfærdsmæssige bestemmelser overholdes. En sådan intervention er dog meget usædvanlig. Da pels ikke er et produkt, der er nævnt i bilag I, er EUGFL-intervention til pelsforarbejdning udelukket.

(1) EFT L 363 af 27.12.1990.

(2) EFT L 306 af 7.12.2000 som gennemført ved Kommissionens beslutning 2001/9/EF af 29. december 2000 (EFT L 2 af 5.1.2001) og senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1326/2001 af 29. juni 2001 (EFT L 177 af 30.6.2001).

(3) EFT L 147 af 31.5.2001.