SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0105/03

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(28. januar 2003)

Om: Udvidelse af Mont Blanc- og Fréjus-vejtunnelerne

Mens jernbaneforbindelsen Torino-Lyon desværre for 117. gang er blevet bremset, har den italienske regering foreslået en øjeblikkelig udvidelse i form af nye kanaler til de eksisterende tunneler under Mont Blanc og Fréjus, som er en del af det transeuropæiske transportnet uden at tage hensyn til retningslinjerne i hvidbogen om transport og Alpe-konventionen og dens transportprotokol, hvori det anføres, at jernbanen har prioritet i Alpe-området i stedet for en yderligere udvidelse af vejnettet. Endvidere må det konstateres, at de lokale befolkninger på begge sider af tunnelerne er helt imod vejtunnelerne og at den franske regerings holdning er noget lunken. Har Kommissionen noget nyt om sagen, og hvordan vurderer den situationen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(7. marts 2003)

For så vidt angår oplysningerne om den umiddelbart forestående udbygning til det dobbelte af hhv. Mont Blanc- og Fréjus-vejtunnelerne, som skulle være støttet af den italienske regering, kender Kommissionen intet til et program af denne art. Der findes imidlertid et projekt, som kun vedrører Fréjus-tunnelen, som går ud på at bygge en evakueringstunnel parallelt med den eksisterende tunnel.

Kommissionens retningslinjer for programmerne for hhv. Strukturfondene og Samhørighedsfonden for tidsrummet 2000-2006 indeholder ligeledes en ansporing til ligevægt mellem de forskellige transportformer.

Kommissionen lægger meget stor vægt på, at der findes en løsning med hensyn til transitgodstransporten gennem Alperne, bl.a. mellem Frankrig og Italien. Den er således meget optaget af konsekvenserne for så vidt angår sikkerheden, miljøet samt livskvaliteten for beboerne i nærheden af disse tunneller i forbindelse med den stadigt stigende landevejstransport i Alperne. I denne sammenhæng er den nye transalpine jernbaneforbindelse mellem Lyon og Torino af særlig stor vigtighed med henblik på at imødegå den stigende trafiktæthed i denne zone. Denne indstilling er blevet gentaget mange gange af Kommissionen, såvel for Europa-Parlamentet som henvendt til de pågældende ansvarlige myndigheder i de to lande, der berøres af projektet. Desuden er der her tale om, at den kommende udvidelse af Unionen mod øst fremover placerer forbindelsen Lyon-Torino i en nøglestilling med hensyn til at imødekomme de stigende behov for mobilitet vedrørende varer og personer mellem Unionens vestlige dele og Donau-landene samt Balkan tværs igennem de dynamiske norditalienske regioner. Denne forbindelse er for øjeblikket det eneste større prioriterede jernbaneprojekt for godstog fra øst til vest, som er på et fremskredent planlægningsstadium. Med henblik herpå er der allerede afsat 100 mio. EUR til gennemførelse af forundersøgelserne vedrørende delstrækningen Montmélian-Bussoleno inden for rammerne af det vejledende flerårige program på budgettet for det transeuropæiske transportnet. Med henblik på at bidrage på mere effektiv vis til det igangværende undersøgelsesprogram er det blevet vedtaget i væsentlig omfang at forøge den finansielle støtte for året 2002, idet man koncentrerer de bevillinger, der oprindeligt var planlagt til at skulle strække sig over et længere tidsrum, på dette år. Indtil nu er fællesskabsstøtten altid blevet suppleret med samfinansieringer på lige basis fra de to medlemsstaters side.

Som bekendt vedtog den franske nationalforsamling den 13. februar 2002 ved førstebehandlingen lovforslaget om tilladelse til godkendelse af aftalen af 29. januar 2001 mellem den franske og den italienske regering om anlæggelsen af jernbanelinjen Lyon-Torino frem til 2015. Den 18. september 2002 gjorde det italienske parlament det samme.

Til orientering er det værd at bemærke konklusionerne fra en undersøgelse, der er blevet gennemført af Lyon Turin ferroviaire (LTF), Réseau ferré de France (RFF) og Réseau ferré italien (RFI), hvori der gøres status over den overbelastningssituation, som i løbet af femten år vil eksistere på jernbaneforbindelsen mellem Frankrig og Italien samt en betydelig forøgelse af presset fra landevejstrafikken på alle de franske overgange, såfremt projektet Lyon-Torino ikke gennemføres, i modsætning til Schweiz, hvor virkeliggørelsen af jernbaneprojekterne vil muliggøre en styring af landevejstrafikstrømmene i de kommende godt tredive år.