ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2477/99

af Monica Frassoni (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: LIFE-projektet

Inden for rammerne af projektet LIFE Natura 1999 er der blevet bevilget midler til finansiering af projektet Rensning af Alserio-søen i Como-provinsen (Italien).

Lokale miljøsammenslutninger hævder imidlertid, at:

1. den dokumentation, som er blevet forelagt GD XI med henblik på godkendelse af projektet, ikke stemmer overens med situationen i det pågældende område, og at den vedføjede korttegning ikke er up to date;

2. i mellemtiden er der fra de områder, som er underlagt miljømæssige begrænsninger i regionalparken i Valle del Lambro, hvor Alserio-søen befinder sig, blevet udelukket miljømæssigt værdifulde områder;

3. en kommissær skulle fremover have til opgave at forvalte konsortiet regionalparken i Valle del Lambro, som er blandt modtagerne af finansieringsbeløbet.

Vil Kommissionen på baggrund heraf oplyse, om den agter:

a) at kontrollere, om den forelagte dokumentation stemmer overens med situationen i det område, hvor operationen skulle finde sted?

b) at fastfryse de midler, der er allokeret til projektet Operation rensning af Alserio-søen, indtil resultaterne af kontrollen foreligger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. januar 2000)

LIFE Natura-projektet Rensning af Alserio-søen, som blev finansieret i 1999, tager sigte på at bevare lokaliteten af fællesskabsbetydning Lago di Alserio (kode IT2020005 et areal på 515 ha), som er foreslået i henhold til artikel 4 i direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1).

Kommissionen har verificeret, at projektområdet ligger inden for grænserne af Lago di Alserio og følgelig opfylder kriterierne i Rådets forordning (EF) nr. 1404/96 af 15. juli 1996 om ændring af forordning (EØF) nr. 1973/92 om oprettelse af et finansielt instrument for miljøet (Life)(2).

Kommissionen er klar over, at dele af lokaliteten af fællesskabsbetydning ikke er medtaget under naturreservatet og således ikke er omfattet af forvaltningsplanen for reservatet. Af hensyn til helheden indbefatter projektet dog udarbejdelsen af en forvaltningsplan for den samlede lokalitet. Denne plan vil blive vedtaget af myndighederne inden afslutningen af projektet.

Kommissionen har heller ingen grund til at drage de øvrige oplysninger i projektforslaget i tvivl. Projektet blev omhyggeligt vurderet og revideret, inden den endelige beslutning blev truffet. Kommissionen finder det derfor ikke nødvendgt at undersøge sagen yderligere eller at fastfryse de allokerede midler.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) EFT L 181 af 20.7.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2683/99

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Konkurrenceretten og den spanske elsektor

Den spanske regering udtalte i oktober 1999, at elvirksomhederne ville hæve forbrugerpriserne, såfremt omkostningerne i forbindelse med overgangen til fri konkurrence ikke blev godkendt. Elsektorens brancheforening har for nylig givet udtryk for samme tanke, hvorved man åbenbart ønsker at understrege en hypotetisk velvilje bag de foranstaltninger, som Kommissionen nu undersøger i forbindelse med statsstøtte.

Udover at være vanskeligt forståelig viser denne udtalelse, at elvirksomhederne i fællesskab har en dominerende stilling på markedet, hvor de kan fastsætte deres priser sammen med regeringen uden hensyntagen til konkurrenter, da disse ikke findes.

Mener Kommissionen, at disse udtalelser fra den spanske regering og elvirksomhederne er et bevis på, at der ikke findes fri konkurrence inden for den spanske elsektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(25. februar 2000)

Den spanske regering har underrettet Kommissionen om sine planer om at bevilge en finansiel godtgørelse til virksomheder i elsektoren med henblik på at lette deres konkurrencemæssige tilpasning som følge af liberaliseringen af denne sektor i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet(1).

Kommissionen undersøger i øjeblikket denne anmeldelse nærmere, men den har endnu ikke fuldendt undersøgelsen og kan således endnu ikke videregive resultaterne.

Kommissionen har ikke for nylig foretaget andre undersøgelser af konkurrence i elsektoren i Spanien. Derfor er den i øjeblikket ikke i stand til at besvare det ærede medlems forespørgsel.

(1) EFT L 27 af 30.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2758/99

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Kinas indtræden i WTO

USA og Kina indgik for nylig en bilateral aftale vedrørende betingelserne for kinesisk medlemskab af WTO. Denne aftale kan få stor indvirkning på den europæiske tekstil- og beklædningssektor, eftersom Kina er verdens største eksportør af beklædning og den næststørste tekstileksportør.

Vil Kommissionen på den baggrund fremkomme med en vurdering af aftalens indvirkning på den europæiske tekstil-, beklædnings- og læderindustri? Hvordan vil den gribe de bilaterale forhandlinger mellem EU og Kina om sidstnævntes WTO-medlemskab, an for så vidt angår denne sektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(9. februar 2000)

Aftalen mellem USA og Kina om sidstnævntes optagelse i Verdenshandelsorganisationen (WTO) afspejler de to parters bilaterale position. De endelige betingelser for Kinas optagelse vil blive fastlagt inden for WTO, især i arbejdsgruppen vedrørende Kinas tiltrædelsesprotokol.

Kommissionens forståelse af aftalen mellem USA og Kina, for så vidt den vedrører tekstil- og beklædningsindustrien, er, at USA har indrømmet Kina WTO-aftalens fordele med hensyn til tekstilvarer og beklædningsgenstande (ATC-aftalen) fra tiltrædelsesdatoen, inkl. slutdatoen 1. januar 2005 for integrering af alle produkter, der er dækket af ATC. Desuden foreslås det i aftalen, at der for en yderligere periode af fire år fra 1. januar 2005 vil være en særlig beskyttelsesbestemmelse, der kan benyttes af USA og andre WTO-medlemmer, for så vidt angår import af tekstilvarer og beklædningsgenstande fra Kina. Denne beskyttelsesbestemmelse følger nøje beskyttelsesbestemmelsen i den nugældende bilaterale tekstilaftale mellem USA og Kina.

Ud fra en generel betragtning hilser Kommissionen aftalen mellem USA og Kina velkommen som et vigtigt skridt i retning af Kinas tiltrædelse af WTO. Imidlertid beskæftiger aftalen sig med Kinas tiltrædelse fra et amerikansk synspunkt og dækker ikke alle EF's prioriteringer. Der er områder med hensyn til Kinas tiltrædelse til WTO, som skal tages op mellem Kina og EF i yderligere bilaterale forhandlinger.

Med hensyn til tekstilvarer og beklædningsgenstande er Kina med en eksport på omkring 7 000 mio. ECU om året den største leverandør til EF, om end der gælder kvantitative restriktioner. Anvendelse af ATC-aftalen i Kinas tilfælde ville bringe øget konkurrence, ikke blot for den europæiske industri, men også mellem eksportører af tekstilvarer og beklædningsgenstande, især i de lavere priskategorier. Kina er også et meget stort potentielt marked for tekstil- og beklædningsindustrien. Eksporten fra Kina ligger imidlertid på omkring 300 mio. EUR om året. En vigtig grund til, at tallet er så lavt, er, at det kinesiske

marked er for lukket. Derfor vil EF's strategi for sektoren være at sikre, at der med Kinas tiltrædelse af WTO kan skabes et afbalanceret resultat, især ved at der sker en betydelig forøgelse af mulighederne for markedsadgang for Fællesskabets eksport inden for sektoren.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2209/99

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(29. november 1999)

Om: Strukturfondsstøtte pr. indbygger

Kommissionen erklærede i sit svar på skriftlig forespørgsel E-1558/99(1), at Luxembourg har modtaget 0,04 %, og således er den medlemsstat, der modtager den mindste andel blandt de 15 medlemsstater.

Hvis Kommissionen havde gjort sig den ulejlighed at læse spørgsmålet, ville den have bemærket, at det drejede sig om den relative velstand pr. indbygger. Kommissionen bedes nu besvare spørgsmålet om, hvorvidt Luxembourg, der er den rigeste medlemsstat i forhold til BNP pr. indbygger, er den stat, der modtager det største støttebeløb pr. indbygger fra strukturfondene? Hvis dette er tilfældet, hvordan kan Kommissionen så begrunde denne situation?

(1) EFT C 170 E af 20.6.2000, s. 34.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(6. januar 2000)

For næste programmeringsperiode 2000-2006 modtager Luxembourg en støtte på 31,23 EUR pr. indbygger om året (1999-priser) fra strukturfondene. Luxembourg ligger på en tolvteplads, når medlemsstaterne opstilles i faldende orden efter støtte pr. indbygger, og modtager dermed ikke den højste støtte.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2809/99

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Hvidvaskning af penge

Italienske banker og banker fra andre europæiske lande har oprettet afdelinger i såkaldte off shore-lande. Disse lande deltager ikke i efterforskning af pengehvidvaskning, og visse lande i EU som f.eks. Luxembourg opretholder en meget effektiv bankhemmelighed.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse følgende:

- Med hvilke midler kan Kommissionen bekæmpe pengehvidvaskning?

- Er der overvejelser om i forbindelse med den næste regeringskonference at stille krav om ophævelse af bankhemmeligheden i de EU-lande, som i øjeblikket beskytter den?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(25. februar 2000)

Bekæmpelsen af hvidvaskning af penge har aspekter, som falder ind under både første og tredje søjle.

Under første søjle har alle medlemsstater gennemført Rådets direktiv 91/308/EØF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge(1). Kommissionen har forelagt Europa-Parlamentet og Rådet to rapporter(2) om gennemførelsen af dette direktiv. Det vigtigste krav er, at banker og andre finansielle institutioner skal indberette enhver mistanke om hvidvaskning af penge til de kompetente myndigheder. I sådanne tilfælde skal reglerne om bankhemmelighed ophæves.

I juli 1999 forelagde Kommissionen et forslag(3) om at ajourføre og udbygge direktivet fra 1991.

En række initiativer til bekæmpelse af hvidvaskning af penge er ligeledes blevet taget eller er under udvikling, særligt i forbindelse med gennemførelsen af handlingsplanen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet(4), der blev godkendt af Det Europæiske Råd på mødet i Amsterdam i 1997.

Angående spørgsmålet om offshore-centre anmoder handlingsplanens henstilling nr. 30 medlemsstaterne om at undersøge, hvorledes de kan sætte ind over for og etablere en tilstrækkelig beskyttelse mod den organiserede kriminalitets anvendelse af finanscentre og offshore-faciliteter. Med henblik herpå bliver en undersøgelse ved Trentos universitet medfinansieret under Falcone-programmet. Den endelige rapport skulle snart foreligge.

Der henvises ligeledes til det vigtige arbejde, som på grundlag af et mandat fra G7-landegruppen i øjeblikket udføres af Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge (FATF)(5) med henblik på at identificere de lande og områder (uanset offshore eller onshore og muligvis deriblandt FATF's egne medlemslande), som udviser samarbejdsvanskeligheder i den globale kamp mod hvidvaskning af penge. Dette arbejde vil involvere en verdensomspændende undersøgelse af alle vigtige finanscentre på baggrund af en række kriterier (bl.a. graden af bankhemmelighed). FATF planlægger at udsende en liste over disse lande og områder i juni 2000.

(1) EFT L 166 af 28.6.1991.

(2) KOM(95) 54 endelig udg. og KOM(98) 401 endelig udg.

(3) KOM(1999) 352 endelig udg.

(4) EFT C 251 af 15.8.1997.

(5) FATF er det førende internationale organ til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. FATF blev oprettet af G7 i 1989 og har nu 28 medlemmer, bl.a. Europa-Kommissionen og samtlige EU-medlemsstater.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2472/99

af Brian Simpson (PSE) til Rådet

(16. december 1999)

Om: Fælles luftfartskontrolområde i hele EU

Er Rådet klar over, at de gennemsnitlige flyforsinkelser vil stige til 50 minutter som følge af, at der ikke er opnået enighed om et fælles luftfartskontrolområde i hele EU med en fælles EU-dækkende kapacitetsplan?

Mener Rådet ikke, at denne situation er uacceptabel, og at medlemsstaterne har svigtet passagerer og luftfartselskaber, og at de øjeblikkelig burde begynde at råde bod på situationen?

Svar

(13. marts 2000)

Rådet kan tilslutte sig det ærede parlamentsmedlems betænkeligheder. Allerede i sin resolution af 19. juli 1999(1) anførte det, at situationen vedrørende luftfartsforsinkelser undergraver en effektiv lufttrafik inden for Fællesskabet og desuden er til stor gene for de flyrejsende, og at det kan forårsage yderligere belastning af miljøet. Efter at have udtrykt tilfredshed med den indsats, som Den Europæiske Organisation for Luftfartssikkerhed (Eurocontrol) gør for at forbedre den effektive styring af lufttrafikken i Europa, opfordrede det medlemsstaterne til at forstærke deres indsats på nationalt niveau og Kommissionen til at forelægge en meddelelse med henblik på at mindske lufttrafikforsinkelser og ophobning af trafik i Europa.

Som følge af denne resolution forelagde Kommissionen på samlingen den 9.-10. december 1999 Rådet en samlet meddelelse om emnet med henblik på at indføre et fælles europæisk luftrum. Rådet noterede sig især, at Kommissionen har til hensigt at nedsætte en gruppe på højt plan bestående af de ansvarlige for lufttrafikstyringen i medlemsstaterne, der dækker både civil og militær anvendelse af luftrummet, samtidig med at der tages passende hensyn til de endelige lufttransportbrugeres interesser.

Rådet afventer Kommissionens rapport om resultaterne af arbejdet i denne gruppe på højt plan, således at det kan drøfte dem på samlingen i juni 2000.

(1) EFT C 222 af 4.8.1999, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2707/99

af Ian Hudghton (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Fiskeri flådestørrelse og flerårige udviklingsprogrammer (FUP)

Kan Kommissionen forelægge en sammenlignende analyse af de metoder, der i de forskellige medlemsstater benyttes til beregning af fiskerflådens størrelse og af, i hvor høj grad målene i de flerårige udviklingsprogrammer er nået?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. januar 2000)

De flerårige udviklingsprogrammer for alle medlemsstaternes fiskerflåder fastsætter kapacitetsmål i tonnage og maskineffekt, der angives i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 af 22. september 1986 om definition af fiskerfartøjers karakteristika(1).

Forordning (EØF) nr. 2930/86 blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 3259/94(2) og Kommissionens beslutning 95/84/EF(3), hvilket betyder, at fiskerfartøjernes tonnage måles i enheden bruttotonnage (BT) som defineret i London-konventionen fra 1969. Alle fartøjer, der har en længde på over 24 meter mellem perpendikulærerne, bør allerede nu være målt i BT-enheder. For fartøjer på mellem 15 meter længde overalt og 24 meter længde mellem perpendikulærerne skal ommålingen (i stedet for skøn) i BT foretages gradvis inden udgangen af 2003. For fartøjer med en længde på 15 meter og derunder sker BT-fastlæggelsen ved anvendelse af en forenklet formel baseret på fartøjets længde, bredde og dybde.

Havfiskerimyndigheden i Det Forenede Kongerige har efter et udbud fået til opgave at evaluere disse bestemmelsers anvendelse i de enkelte medlemsstater. Den endelige rapport herom skal forelægges for Kommissionen i første kvartal af 2000.

For tiden er metoden til måling af maskineffekten taget op til revision. I den forbindelse hører Kommissionen Det Europæiske Standardiseringsudvalg om de forskellige muligheder for en ændring. Dette har nu høj prioritet for Fællesskabet og vil kunne resultere i en yderligere ændring af forordning (EØF) nr. 2930/86.

(1) EFT L 274 af 25.9.1986.

(2) EFT L 339 af 29.12.1994.

(3) EFT L 67 af 25.3.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2537/99

af Michiel van Hulten (PSE) til Kommissionen

(4. januar 2000)

Om: Støtte til den amerikanske landbrugssektor

I en artikel i det nederlandske dagblad Agrarisch Dagblad den 14. oktober 1999 hævder en tjenestemand i Kommissionen, at De Forenede Stater i regnskabsåret 1999-2000 yder større beløb i landbrugsstøtte end EU. Den amerikanske statsstøtte hævdes at beløbe sig til ca. 20 mia. dollar på årsbasis.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke former for støtte De Forenede Stater yder til deres landbrugssektor, samt hvorledes ovennævnte tjenestemands udtalelser er statistisk dokumenterede?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. januar 2000)

Det amerikanske budget for landbrug på 63 og 69 billioner for henholdsvis 1999 og 2000 er mere end 50 % højere end budgettet for den fælles landbrugspolitik. Det skal dog bemærkes, at meget af det amerikanske landbrugsbudget kun gavner producenterne indirekte. Fødevare-, ernærings- og forbrugertjenesterne, der tegnede sig for 35 billion af det amerikanske landbrugsbudget for 1999, gavner de amerikanske landmænd indirekte ved, at de fremmer forbruget af visse fødevarer, der praktisk talt alle stammer fra amerikanske landbrug.

I kalenderåret 1999 beløb den amerikanske forbundsregerings direkte betalinger til de amerikanske landmænd sig til 22,5 billioner eller til 11 000 pr. landbrug, det dobbelte af gennemsnitsbetalingen til EF-landmændene.

Den vigtigste mekanisme for støtte til amerikanske landmænd er betalinger via Agricultural Market Transition Act (AMTA), der er direkte betalinger til landmænd og fastsættes på grundlag af den tidligere produktion og loan deficiency payments (kompensationsbetalinger), der udgør forskellen mellem markedspriserne og et forudfastsat beløb pr. bushel (skæppe), kendt som loan rate (lånesats).

I 1998 og 1999 supplerede den amerikanske regering disse betalinger til landmændene med ca. 15 billioner i alt via to nødpakker, der blev fordelt på grundlag af dataene i AMTA systemet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2394/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Rådet

(13. december 1999)

Om: Tendapas-tunnellen

- Tendapas-tunnellen udgør det eneste forbindelsespas i Alperne mellem Sydpiemont og Frankrig.

- I de sidste ti år har tunnelen flere gange været blokeret som følge af jordskred eller fare for jordskred navnlig på grund af sammensynkning af taget, der nu er slidt og udsat for trækpåvirkning.

- Dette har bevirket meget store forsinkelser og trafikpropproblemer for trafikken.

- Tunnelen, som går tilbage til 1876, er vanskelig at sætte i normal, brugbar stand.

- Den er beliggende i en væsentlig højde og udgør en meget stor risiko for landevejstrafikken og for evakuering af personer i tilfælde af ulykker.

- Passage af tunnelen tvinger bilister til at benytte meget vanskelige strækninger navnlig for lastbiler som når op i store højder.

- De talrige forslag til hurtigere forbindelser i regionen mellem Frankrig og Italien er blevet forsinket og udsat, undertiden i mange måneder, uden mærkbare fremskridt.

Vil Rådet på baggrund heraf oplyse, hvilken holdning det indtager, og hvad det agter at gøre med hensyn til Tendapas-tunnelens fremtid og/eller en vejforbindelse dér (ny tunnel, i hvilken højde, ombygning af den eksisterende tunnel) og mere generelt med hensyn til vejforbindelserne på aksen mellem Frankrig og Italien i Sydpiemont?

Svar

(13. marts 2000)

I lyset af de seneste tunnelulykker (Tauern og Mont Blanc) har Rådet drøftet de problemer, som transport i Alperne rejser. Det har anbefalet, at der overvejes præventive og operative foranstaltninger på europæisk plan for at øge sikkerheden for de borgere, der rejser i Europa. Rådet har derfor opfordret Kommissionen til i nær fremtid at forelægge det forslag til henstillinger med henblik på at øge sikkerheden i tunneler og fortsætte udviklingen af høje og ensartede sikkerhedsstandarder på europæisk plan.

Med hensyn til det specifikke spørgsmål, det ærede medlem har rejst, tilkommer det ikke Rådet at udtale sig om en situation, som henhører under de nationale myndigheders ansvarsområde. Rådet afventer forslag fra Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2733/99

af Carlo Fatuzzo (PPE-DE) til Rådet

(13. januar 2000)

Om: Italiensk lov, der er diskriminerende over for handicappede over 65 år

Amsterdamtraktatens artikel 13 foreskriver, at Unionen bekæmper forskelsbehandling på grund af alder.

Er Rådet opmærksom på, at den italienske lovgivning, nemlig artikel 19 i lov nummer 118 af 30.3.1971 og efterfølgende ændringer, foreskriver, at der kan ydes økonomisk støtte for livstid til

alle handicappede borgere, som indgiver ansøgning inden det fyldte 65. år, men udelukker alle dem, som, selv om de opfylder alle de andre betingelser, indgiver ansøgning efter det fyldte 65. år? Er Rådet endvidere opmærksom på, at de ældre italienske borgere, som opfylder de samme invaliditetsbetingelser, der kræves af loven, på denne måde forskelsbehandles på grund af den alder, de har på det tidspunkt, hvor ansøgning om støtte indgives, hvilket er bestemmende for, om de får tildelt støtten eller ej?

Agter Rådet at opfordre Italien til ufortøvet at afskaffe denne lov?

Svar

(10./11. april 2000)

EF-traktatens artikel 13 bemyndiger Rådet til at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til at bekæmpe forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.

Kommissionen har for ganske nylig forelagt Rådet et forslag til direktiv om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv. Dette forslag til direktiv indeholder en række bestemmelser om forskelsbehandling på grund af alder. Spørgsmålet om, hvorvidt ydelser af den type, det ærede parlamentsmedlem nævner, er omfattet af direktivet, er på indeværende tidspunkt endnu ikke afgjort; forslaget behandles for tiden i Rådet og er således endnu ikke vedtaget. Eftersom der er tale om et rammedirektiv, vil det under alle omstændigheder give medlemsstaterne en vis handlefrihed med hensyn til gennemførelsen.

Det ærede parlamentsmedlem må under alle omstændigheder være klar over, at det ikke er Rådets opgave at afskaffe en national lov uanset dens karakter. Det er Kommissionen, som drager omsorg for, at medlemsstaterne overholder fællesskabslovgivningen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2560/99

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Renheden af badevand

Vil Kommissionen offentliggøre de senest tilgængelige tal for renheden af badevand ved Den Europæiske Unions vigtigste feriekyster samt tallene for hver enkelt feriested i de sidste fem år?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. januar 2000)

Forpligtelsen til at aflægge årlige rapporter i henhold til Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand(1) er ensbetydende med, at kvaliteten af medlemsstaternes badevand bedømmes efter hver badesæson.

Ifølge direktivet skal medlemsstaternes kompetente myndigheder forelægge Kommissionen de nødvendige data inden den 31. december. Kommissionen indsamler alle data til dets årlige rapport, som fremlægges medio maj inden den følgende badesæson. Data for badesæsonen 1999 vil derfor blive fremlagt i maj 2000.

På nuværende tidspunkt gælder de nyeste tilgængelige data badesæsonen 1998. Referencen på papirudgaven af den årlige rapport er: Badevandsrapporten for 1998 maj 1999 EUR 18831. Disse oplysninger kan ligeledes findes på internet-stedet Europa på den følgende adresse: http://europa.eu.int/water/water-bathing/index_en.html. Badekortene på internet-stedet angiver kvalitetstilstanden for hvert individuelt badeområde siden 1992.

(1) EFT L 31 af 5.2.1976.