SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1092/00

af Mary Banotti (PPE-DE) til Kommissionen

(7. april 2000)

Om: Aids i Afrika

Aids dræber mellem 30 % og 50 % af Afrikas lærere, og hele undervisningssystemet over alt i Afrika risikerer at bryde sammen og dermed bringe kontinentets fremtidige velstand i fare. Børn i Afrika får ikke lige så meget basisundervisning som for tyve år siden. Kan Kommissionen på baggrund af denne katastrofale situation oplyse, hvilke økonomiske midler den stiller til rådighed for undervisning i almindelighed og for læreruddannelse i særdeleshed i Afrika for at søge at kompensere for tabet af så mange lærere på grund af Aids-epidemien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(11. maj 2000)

Kommissionen er alvorligt bekymret over den krise som AIDS-epidemien er anledning til (erhvervet immundeficienssyndrom HIV/AIDS) og gør sig helt klart at HIV/AIDS har aldeles ødelæggende virkninger på mennesker, hele familier, lokalsamfund og lande. Der begynder at opstå mangel på lærere, og børn tages ud af skolen for at de kan pleje sig selv eller deres familie.

Uddannelsessystemet rammes på flere måder. For det første influerer HIV/AIDS direkte på uddannelsessystemet som helhed, og for det andet må der ske en tilpasning af skolernes undervisning, pensum og uddannelsesplaner således at der tilbydes information og undervisning i de fundamentale færdigheder, samt information om risici og beskyttelse i forbindelse med sex og om modtagelighed for HIV/AIDS.

Det er påkrævet at donorsamfundet og Fællesskabet hjælper med til at skabe bedre forhold for formidling af undervisning om HIV/AIDS. Fællesskabet har allerede givet støtte til flere uddannelsesprogrammer med sigte på at give unge bedre fundamentale færdigheder og større kendskab til HIV/AIDS. Det står klart at der endnu er meget at gøre på dette specifikke felt.

Der skete et radikalt skifte mellem 3. Lomé-konvention og den reviderede 4. Lomé-konvention for uddannelsens vedkommende. Under 3. og 4. Lomé-konvention var den finansielle investering heri begrænset og spredt og tog ikke specifikt sigte på grunduddannelsen, men dette blev radikalt ændret i den reviderede 4. Lomé-konvention. Finansieringsmidlerne blev sat kraftigt i vejret (15 % af det samlede beløb), og grunduddannelsen fik prioritet (80 % af det samlede beløb til uddannelsen). I hvert program er en stor del af midlerne er nu afsat til uddannelse af lærere.

Det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat får tilsendt et dokument der viser hvor store midler der er indgået forpligtelser under 8. EUF (plus Sydafrika), men dette dokument giver imidlertid kun en del af billedet af investeringerne idet der endnu ikke er indgået forpligtelser under et stort antal nationale programmer (bl.a. Nigerias) og regionale programmer.

AIDS-programmerne finansieres ved hjælp af flere forskellige ordninger, bl.a. de nationale vejledende programmer, AVS-fonde ( interne fonde for Afrika, Vestindien og Stillehavet) for et beløb på 20 millioner EUR, og en specifik budgetkonto med sigte på AIDS og befolkningen (ca. 20 millioner EUR i år 2000).

Man er for tiden i gang med en generel vurdering af uddannelses- og sundhedsaktiviteterne under 7. og 8. EUF. Dette skulle give mere specifikke oplysninger om HIV/AIDS-undervisning.

Kommissionen deltager ikke blot i finansieringsarbejdet i felten, men er også aktiv i arbejdet i de internationale organisationer hvor dette vitale emne drøftes med donorsamfundet og counterpart-instanserne. Kommissionen deltog i det verdensuddannelsesforum der blev afholdt i Dakar den 26.-28. april 2000, hvor man på et subplenarmøde den 27. april 2000 debatterede emnet under titlen Hvordan afhjælper man virkningerne af HIV/AIDS på grunduddannelsen.