SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3032/02

af Albert Maat (PPE-DE), Herman Vermeer (ELDR),Brigitte Langenhagen (PPE-DE), Niels Busk (ELDR)og Struan Stevenson (PPE-DE) til Kommissionen

(23. oktober 2002)

Om: Forhandlinger med Norge, Island, Færøerne og Rusland om den internationale fordeling af fangst af blåhvilling

Hvornår indledes den næste forhandlingsrunde mellem EU og tredjelande, herunder Norge, Island og Færøerne om fordeling af fangstmulighederne for blåhvilling i den nordøstlige del af Atlanterhavet? Har Kommissionen opnået fremskridt i forhandlingerne med de pågældende tredjelande under og efter den sidste forhandlingsrunde og i bekræftende fald, hvilke?

Er Kommissionen klar over, at EU's beslutning af juli 1999 om unilateralt at begrænse EU-fiskernes fangstmuligheder for blåhvilling har bevirket, at EU's fangstandel (fangst i EU-farvande plus EU-fiskeres fangst i internationale farvande) nu er reduceret fra ca 65 % i perioden 1993-1997 til formodentlig mindre end 20 %?

Er Kommissionen klar over, at EU-fiskerne som følge af dens holdning har lidt alvorlige økonomiske tab, uden at der på nogen måde er sket fremskridt i retning af en forsvarlig forvaltning af blåhvillingbestanden, og at EU's forhandlingsposition er alvorligt svækket på grund af den drastiske forringelse af fangstandelen?

Er Kommissionen klar over, at denne holdning er et uheldigt signal til EU-fiskerne og vil skade motivationen til at bidrage til en forsvarlig forvaltning? Er Kommissionen (også) af den opfattelse, at EU's politik, der går ud på unilateral forsvarlig fangst, måske netop fører til det modsatte af hvad der ønskes opnået?

Er Kommissionen rede til på kort sigt at sikre, at EU's traditionelle fangstrettigheder alligevel respekteres?

Deler Kommissionen den opfattelse, at der i den nuværende situation bør overvejes andre foranstaltninger (supplerende fangstmuligheder for EU-fiskere, handelsforanstaltninger, etc.) for at nå frem til en overenskomst, der tilgodeser EU's traditionelle fangstrettigheder?

Hvordan kan der efter Kommissionens mening under forhandlingerne om fordeling af fangstmulighederne for blåhvilling rettes op på tredjelandes uforsvarlige adfærd på dette punkt, således at EU-fiskerne ikke lider skade.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. december 2002)

Det sidste møde mellem kyststaterne om blåhvilling fandt sted i Oslo den 7. og 8. november 2002. Spørgsmålet om blåhvilling blev også drøftet på det årlige møde i Kommissionen for Fiskeriet i Det Nordøstlige Atlanterhav (NEAFC) i London den 12.-15. november 2002.

Der har ikke fundet nogen udvikling sted siden mødet mellem kyststaterne i december 2001. På dette møde enedes man om en langtidsforvaltning. I denne plan er det nærmere angivet, hvordan de højst tilladte fangstmængder (TAC) skal fastsættes. Parterne kunne dog ikke blive enige om en tildeling af TAC.

Tildelingen er det vigtigste uløste spørgsmål. Langtidsforvaltningsplanen er værdiløs uden en aftale om fordelingen af TAC, og Kommissionen har givet dette spørgsmål den højeste prioritet. Kommissionen er fuldt ud opmærksom på, hvorledes fangssituationen udvikler sig. Nedskæringen i Fællesskabets andel af de samlede internationale landinger er ikke en følge af Fællesskabets forvaltning af fiskeriet af blåhvilling men af de øvrige parters mangel på ansvarlig forvaltning.

Kommissionen er ikke enig i, at Fællesskabets forhandlingsposition er blevet svækket på grund af nedskæringen i EF's fangstandel. Kommissionen vil ikke acceptere, at visse af de øvrige parters uansvarlige opførsel har til følge, at de opnår større andele af fiskeriet i en aftale om tildeling. Kommissionen vil i de kommende forhandlinger fortsat lægge pres på de øvrige parter og vil overveje alle mulige foranstaltninger, der kan føre til en generel aftale.