ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1094/00

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(7. april 2000)

Om: Bomuldsproduktionen i Grækenland

Ifølge den interministerielle afgørelse nr. 38570/10.2.2000 fra Landbrugsministeriet og Indenrigsministeriet betragter den græske stat bomuldsproduktionen som en kontrolleret afgrøde og fastsætter betingelser for de interesserede producenter, som i praksis vil betyde, at et stort antal borgere er afskåret fra bomuldsproduktion. Således vil f.eks. gamle producenter, der ønsker at øge deres produktion i forhold til gennemsnittet fra de sidste tre år, ikke kunne gøre dette, og nye producenter, der ønsker at starte en produktion, har kun mulighed for at gøre dette, hvis de har erhvervet deres landbrugsarealer gennem arv.

Kan Kommissionen oplyse, om den har kendskab til denne situation, om den mener, at disse og andre ordninger, som er indeholdt i den ovennævnte græske interministerielle beslutning, er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen? Hvis ikke, hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at bringe denne situation til ophør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. maj 2000)

Kommissionen er for nylig blevet gjort opmærksom på de forhold, som det ærede medlem nævner. De hellenske myndigheder er allerede blevet anmodet om at fremsende de officielle juridiske dokumenter, som vedrører den egentlige ministerielle bekendtgørelse. På nuværende tidspunkt kan Kommissionen således ikke udtale sig om sagen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0670/00

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Hjulkronehonning og honningforordningerne fra 1976

Honning, der er fremstillet af hjulkroneplanten (hjulkronehonning), indeholder naturligt mere sakkarose end de 5 %, der er den fastsatte grænseværdi i honningforordningerne fra 1976. Local Authorities Coordinating Body on Food and Trading Standards i Det Forenede Kongerige har imidlertid opfordret the UK trading standards body til at godkende sakkaroseniveauet i hjulkronehonning som følge af detaljerede analyser udarbejdet af det europæiske forbund af honningimportører, -pakkerier og -distributører (som har et tæt samarbejde med Kommissionen).

Vil Kommissionen anerkende, at hjulkronehonning har et højere naturligt indhold af sakkarose og derfor bør undtages fra de gældende bestemmelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. marts 2000)

I 1996 forelagde Kommissionen Rådet et forslag om forenkling af direktivet om honning(1). Forslagets bilag II indeholdt en række nye kriterier for det tilsyneladende saccharoseindhold.

FAO's Codex-komité for sukker vedtog på sit seneste møde i februar 2000 et forslag til revideret norm for honning. I det nye forslag til revideret norm er saccharoseindholdet i hjulkrone (Borago officinalis) fastsat til højst 15g/100g. Det forekommer sandsynligt, at Rådets ekspertgruppe for honningforslaget på sit næste møde vil tage hensyn til Codex-komitéens konklusioner.

(1) EFT C 231 af 9.8.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1176/00

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Liberalisering af posttjenester tjenestemænd i nøglestillinger og deres nationalitet

Kan Kommissionen bekræfte:

- at den nye direktør for posttjenester i det indre marked er nederlandsk;

- at kommissærens særlige rådgiver for spørgsmål vedrørende posttjenester er nederlandsk;

- at kabinetchefen under kommissæren med ansvar for liberaliseringen af posttjenester er nederlandsk;

- at den ansvarlige kommissær er nederlandsk;

- at det nederlandske postvæsen er det postvæsen i Europa, der mest aktivt støtter en fuldstændig liberalisering?

Kan Kommissionen tilslutte sig, at dette forhold kunne skade offentlighedens tiltro til Kommissionens interne reform og især afnationaliseringen af stillinger og politiske sektorer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. maj 2000)

Svaret på det ærede medlems spørgsmål er ja. Det skal nævnes, at ud af det team på seks, der arbejder med postrelevante spørgsmål i generaldirektoratet for det indre marked, er to franskmænd, en er tysker, en er brite, en er portugiser og kontorchefen er spanier. Desuden er vicegeneraldirektøren for generaldirektoratet for det indre marked østriger og generaldirektøren brite. Endvidere skal det bemærkes, at Kommissionen er i kontakt med alle nationale reguleringsinstanser og med postvirksomhederne i de forskellige medlemsstater.

Hvad angår politikken vedrørende afnationalisering af stillinger, så viser det svar, der er givet ovenfor, at der faktisk ikke er noget særligt problem i den henseende.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0827/00

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. marts 2000)

Om: Nedskæring af Poseima-programmet med 2 mio.?

I sit svar på min forespørgsel E-2403/99(1) om nedskæring af Poseima-programmet med 2 mio. via budgetpost B1-321 anfører kommissær Fischler, at den foreslåede nedskæring kun skyldes, at der i overslaget er taget højde for de reelle tal for de gennemførte bevillinger i de seneste år i henhold til opgørelserne herover. Ifølge de foreliggende oplysninger for 1998/1999 synes dette imidlertid ikke at være tilfældet.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende:

1. Hvilke reelle samlede beløb er der anvendt til gennemførelse af Poseima-programmet i 1998 og 1999 i den autonome region Azorerne og den autonome region Madeira?

2. Agter Kommissionen at tage sit standpunkt for 2001-budgettet op til fornyet overvejelse?

3. Hvilke reelle beløb er der anvendt til gennemførelsen af Poseidom- og Poseican-programmerne?

(1) EFT C 225 E af 8.8.2000, s. 125.

Svar fra Franz Fischler på Kommissionens vegne

(25. april 2000)

Kommissionen bekræfter sit tidligere svar på skriftlig forespørgsel E-2403/99 fra fru Figueiredo(1).

Bevillingerne for regnskabsåret 2000 blev opført før afslutningen af regnskabsåret 1999. At de samlede udgifter til Poseima-programmet i sidstnævnte regnskabsår (40,5 mio.) kom til at svare til de opførte bevillinger (40 M), skyldes udelukkende forhøjelsen til andre foranstaltninger, der på den anden side hurtigt forsvinder. Således andrager udnyttelsesgraden for forsyningsbalancerne 81 %.

1. Gennemførelsesgraden for Poseima i 1998 og 1999 har været henholdsvis 73 % og 81 % for forsyningsbalancerne og 84 % og 131 % for de andre foranstaltninger. Disse procenter har gennemsnitligt i de fem sidste år andraget henholdsvis 71 % for forsyningerne og 89 % for de andre foranstaltninger.

2. Kommissionen tager i sine overslag med henblik på opstillingen af 2001-budgettet som tidligere hensyn til de senest kendte resultater, herunder også regnskabsåret 1999.

3. For Poseidom og Poseican var de gennemsnitlige gennemførelsesprocenter i de sidste fem år følgende:

a) Poseidom: forsyning 70 %andre foranstaltninger 69 % i alt 70 %

b) Poseican: forsyning 98 %andre foranstaltninger 61 % i alt 86 %.

Disse resultater (udgifter i forhold til opførte bevillinger) er baseret på budgetoplysninger. Enkelthederne 0vedrørende de kvantitative data og dataene for de enkelte foranstaltninger fremlægges snarest i Kommissionens rapporter til Rådet og Europa-Parlamentet om de pågældende programmers gennemførelse.

(1) EFT C 225 E af 8.8.2000, s. 125.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0679/00

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Bilpriser i Irland og den fremtidige lovgivning vedrørende bildistribution

Kan Kommissionen, på baggrund at de forholdsvis høje priser på biler i Irland for den almindelige forbruger i sammenligning med andre medlemmer af den europæiske zone, oplyse, hvornår den agter at træffe afgørelse om den fremtidige lovgivning vedrørende bildistribution, knytte kommentarer til filosofien bag den senere afgørelse og knytte kommentarer til, hvilken virkning afgørelsen kan få for bilpriser i Irland og for konkurrencen i det pågældende lands bilsektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(31. marts 2000)

Ifølge artikel 11 i den nuværende gruppefritagelsesforordning vedrørende salg af motorkøretøjer(1) skal Kommissionen regelmæssigt vurdere anvendelsen af forordningen, især i forbindelse med prisforskelle i EU-landene og kvaliteten af service til forbrugerne. På denne baggrund har Kommissionen siden 1993 udarbejdet en rapport hvert andet år for at kontrollere forskelle i bilpriser inden for Fællesskabet. Ifølge artikel 11 skal Kommissionen ligeledes inden den 31. december 2000 udarbejde en rapport om vurderingen af forordningen.

I modsætning til det ærede medlems iagttagelser har Kommissionens rapporter om bilpriser ikke vist, at bilpriserne før skat i Irland er usædvanligt høje i forhold til i andre EU-lande og særligt ikke sammenlignet med Storbritannien(2). Kommissionen har konstateret, at i medlemslande med høj beskatning af bilkøb, f.eks. i Irland, er priserne før skat forholdsvis lave. For så vidt angår priserne efter skat skal det understreges, at beskatning af bilkøb er forblevet et anliggende for medlemslandene, eftersom de hidtil ikke har villet lade denne beskatning omfatte af Fællesskabets skatteharmonisering på det indre marked.

Med hensyn til det ærede medlems spørgsmål om den fremtidige lovgivning vedrørende salg af motorkøretøjer er der stadig ikke truffet nogen beslutning. Kommissionen udarbejder i øjeblikket en rapport om vurderingen af forordningen. Rapporten ventes at indeholde flere oplysninger om årsagerne til prisforskelle og om hvilke indvirkninger, fritagelsen for salg af motorkøretøjer har haft på bilpriserne. Forordningens konsekvenser for forbrugerne vil være et af rapportens væsentligste punkter. Rapporten vil være et vigtigt baggrundsmateriale i de kommende diskussioner om den fremtidige lovgivning vedrørende salg af motorkøretøjer, som den 30. september 2002 skal erstatte den gældende forordning.

(1) Kommissionens forordning (EF) nr.1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer EFT L 145 af 29.6.1995.

(2) Jf. eksempelvis den seneste pressemeddelelse om rapporten, IP/00/121 af 7. februar 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1178/00

af Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Udvidelse af EU og regioner

Vi befinder os i en historisk og afgørende tid i ikke blot Den Europæiske Unions, men hele det europæiske kontinents historie. Udover Tyrkiet tegner de andre 12 ansøgerlande sig for mere end 100 millioner indbyggere, dvs. at EU's befolkning vil stige med 27 %, mens det er almindelig kendt, at antallet af medlemmer af Europa-Parlamentet formodentlig vil stige til over 700, hvilket kun er 11 % mere end det aktuelle medlemstal.

Mener Kommissionen ikke at regionerne vil blive meget dårligere repræsenteret, idet der ikke er nogen planer om at ændre de europæiske institutioners rolle og beføjelser? Har Kommissionen ikke truffet nogen forholdsregler med henblik på at give regioner som f.eks. País Vasco (3 millioner indbyggere) eller Países Catalanes (12 millioner indbyggere) en form for repræsentation, der står i et rimeligt forhold til fremtidige medlemslande som Malta eller Cypern? Har Kommissionen ikke overvejet nogen gennemgribende reform af Regionsudvalget for dermed at gøre det til et reelt repræsentativt organ for de forskellige regioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(22. juni 2000)

Med hensyn til regionernes repræsentation i Europa-Parlamentet kan Kommissionen henvise til det svar, der blev givet på den mundtlige forespørgsel H-666/99 fra J. Evans under spørgetiden i Europa-Parlamentets mødeperiode i november 1999(1).

Hvad angår Regionsudvalget, har Kommissionen i sin udtalelse af 26. januar 2000 om regeringskonferencen foreslået, at der bruges en geografisk fordelingsnøgle mellem medlemsstaterne som svarer til Europa-Parlamentets. Kommissionen har foreslået, at antallet af medlemmer i det samlede regionsudvalg ikke må overstige et loft, som er sat til en tredjedel af antallet af parlamentsmedlemmer (233 medlemmer), for at sikre effektivitet i udvalget.

Hvad angår udvalgets fremtidige rolle, mener Kommissionen, at samarbejdet mellem regionerne vil få endnu større betydning i et udvidet EU, hvilket også gælder for evalueringen af virkningerne på regionalt niveau af lovgivningsforslag. Regionsudvalgets rådgivende rolle skal således fastholdes for at det kan udfylde sin opgave, der består i at formidle de regionale og lokale områders interesser på europæisk niveau.

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger (november 1999).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1138/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

Fødevaremyndigheden har til opgave i krisesituationer at skabe de rette betingelser og at yde støtte og (eventuelt også fungere som udøvende organ) (jf. pkt. 52 og følgende). Fødevaremyndigheden træffer ikke afgørelse om konkrete foranstaltninger i krisesituationer. Det er en opgave, der fortsat udføres af Kommissionen og forvaltningskomitéerne bestående af medlemsstaternes repræsentanter.

Erkender Kommissionen, at den gældende procedure for beslutningstagning i krisesituationer ikke altid har fungeret tilfredsstillende som følge af medlemsstaternes divergerende opfattelser? Er Kommissionen i benægtende fald af den opfattelse, at fremgangsmåden ved krisesituationer hidtil har fungeret eksemplarisk? Overvejer Kommissionen i bekræftende fald i fremtiden at give fødevaremyndigheden ansvar med hensyn til krisesituationer?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 og E-1139/00

(8. juni 2000)

Kommissionen har i hvidbogen om fødevaresikkerhed(1) anført de generelle retningslinjer, den regner med at vedtage for den fremtidige oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed, og Kommissionen har opfordret alle involverede parter til at medvirke og bidrage til debatten i høringsfasen. Til mange af de punkter, det ærede parlamentsmedlem har omtalt, har Kommissionen endnu ikke endeligt udarbejdet forslag eller fastlagt enkelthederne for arbejdsmetoden, da den ikke har haft lejlighed til at gennemgå de synspunkter, der er kommet frem under høringen.

Med hensyn til spørgsmålet om beføjelser fastslås det derimod i hvidbogen, at evaluering af risici, indsamling af data og oplysninger til forbrugerne om de områder, der falder ind under myndighedens beføjelser, skal høre ind under den europæiske fødevaremyndigheds opgaver. Kommissionen mener, at man på nuværende tidspunkt af juridiske grunde og af hensyn til det demokratiske ansvar ikke kan forsvare en overførsel af lovgivningsbeføjelser til en uafhængig institution. Ikke desto mindre bør en fremtidig udvidelse af denne myndigheds beføjelser overvejes på baggrund af erfaringerne med denne myndigheds arbejde og den tillid, som denne myndighed kan have opnået, uden at man udelukker, at det eventuelt bliver nødvendigt at ændre traktaten.

(1) KOM(1999) 719 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0946/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Tilbagelevering af stjålne eller illegalt eksporterede genstande af kulturel værdi

I De Forenede Nationer går man ind for udarbejdelsen af en ny konvention om tilbagelevering af stjålne genstande af kulturel værdi, hvori man i sådanne tilfælde opfordrer de involverede parter til at føre forhandlinger herom.

1. Har Kommissionen givet udtryk for sin støtte til konventionen?

2. Har den foreslået medlemsstaterne at undertegne denne konvention?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(12. maj 2000)

Kommissionen er ikke bekendt, at der i FN skulle være planer om at vedtage en ny konvention om tilbagelevering af stjålne kulturgenstande, et emne, som allerede er omfattet af Unidroit-konventionen fra 1995 om stjålne eller ulovligt udførte kulturgenstande. Kommissionen var som observatør med til at udarbejde denne konvention.

Kommissionen støtter det generelle mål om at bekæmpe ulovlig handel med kulturgenstande, som ligger til grund for Unidroit-konventionen. I henhold til de beføjelser, Fællesskabet for øjeblikket har på området efter fællesskabsretten, har den dog endnu ikke givet udtryk for sin støtte til konventionen ved at foreslå medlemsstaterne at undertegne den.

Kommissionen erindrer om, at Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/100/EF af 17. februar 1997 om ændring af bilaget til direktiv 93/7/EØF om tilbagelevering af kulturgoder, som ulovligt er fjernet fra en medlemsstats område(1), i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde fastsætter mekanismer og en tilbageleveringsordning mellem de lande, der er part i EØS-aftalen, for kulturgenstande, som ulovligt er fjernet fra et EØS-lands område. Direktivet skal støtte oprettelsen af det indre marked og som supplement til grænsekontrollen frembyde redskaber, der garanterer en passende beskyttelse af kulturgoder.

Fællesskabsbestemmelserne tages i betragtning i Unidroit-konventionen, idet artikel 13 bestemmer, at lande, der er part i organisationer for økonomisk integration eller regionale organer, kan erklære, at de i deres indbyrdes forbindelser anvender de interne regler for disse organisationer eller organer og dermed ikke i disse forbindelser anvender bestemmelserne i denne konvention, når konventionens anvendelsesområde falder sammen med disse regler.

To af de fem medlemsstater, der har undertegnet konventionen, har afgivet en sådan erklæring, nemlig Nederlandene, da landet undertegnede konventionen, og Finland, som allerede har ratificeret konventionen, da ratifikationsinstrumentet blev deponeret. Frankrig, Portugal og Italien har ligeledes undertegnet konventionen, og Italien har allerede deponeret ratifikationsinstrumentet og er dermed blevet part i konventionen.

(1) EFT L 60 af 1.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0834/00

af Maria Berger (PSE) til Rådet

(20. marts 2000)

Om: Aflytning af de internationale telekommunikationsforbindelser

Under høringen Databeskyttelse i Den Europæiske Union, der blev afholdt i Europa-Parlamentet den 22.-23. februar 2000, redegjorde Duncan Campbell som STOA-kommitteret for det verdensomspændende aflytningssystem Echelon. Det fremgik heraf, at økonomisk relevante data i Europa blev aflyttet via Echelon, hvilket har påført det europæiske erhvervsliv skader.

I modsætning hertil udtalte John Mogg, generaldirektør i Kommissionen, og tidligere kommissær Martin Bangemann, at Echelon kun var presseforlydender, hvilket klart blev bestridt af udtalelser fra ledende embedsmænd som Martin Brady, direktør for den australske efterretningstjeneste Defence Signal Directorate.

Mange indicier taler for, at Rådet og Kommissionen havde kendskab til dette aflytningssystem, men ikke har foretaget sig noget og ikke har informeret Europa-Parlamentet.

Til trods herfor har Rådet og Kommissionen endog ændret EU-lovgivningen i en USA-venlig retning, idet de fulgte grundtrækkene i en amerikansk lov fra 1994 (CALEA) og tog hensyn til ønskerne heri i Rådets resolution af 17.1.1995(1) om lovlig aflytning af telekommunikation.

1. Hvilke afdelinger i Rådet har på hvilket tidspunkt haft kendskab til aflytninger af telekommunikationsforbindelser i Europa, og hvilke skridt blev der i den forbindelse taget?

2. Hvilke foranstaltninger vil Rådet træffe til fremover at sikre den elektroniske kommunikation i Europa mod aflytning hhv. garantere beskyttelsen af personlige og økonomiske data?

3. Var Rådet klar over, at Enfopol-dokumenterne hidrører fra ILETS-konferencer (International Law Enforcement Telecommunications Seminar) under amerikansk forsæde, og hvorfor blev Enfopol 90 aldrig drøftet, men kun behandlet via en skriftlig procedure?

(1) EFT C 329 af 4.11.1996, s. 1.

Svar

(8. juni 2000)

1. Rådets drøftelser om de tekniske aspekter af lovlig aflytning af telekommunikation udført af kompetente myndigheder i medlemsstaterne forberedes af Politisamarbejdsgruppen. Dette var tilfældet for ovennævnte rådsresolution af 17. januar 1995 og for Rådets konklusioner af 28. maj 1998 om kryptering og retshåndhævelse.

For så vidt angår Echelon, har Rådet allerede besvaret flere forespørgsler fra Parlamentet (H-0330/97, P-0501/98, 0-0057/98, H-0546/98, H-0872/98, H-0889/98).

2. Med hensyn til beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren minder Rådet om Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren(1)

3. I Rådet er Enfopol-dokumenter arbejdsdokumenter vedrørende politisamarbejde. I 1999 behandlede Rådet et udkast til resolution om lovlig aflytning af telekommunikation med særligt henblik på ny teknologi. Dette udkast blev ikke vedtaget af Rådet.

(1) EFT L 24 af 30.1.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0451/00

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Rådet

(14. februar 2000)

Om: Konkurrencefordrejende beskatningsordninger i EU

Kan Rådet bekræfte, at en arbejdsgruppe af tjenestemænd i Rådet i en række EU-medlemsstater har fundet tres beskatningsordninger, der vurderes som konkurrencefordrejende?

Er det rigtigt, at Nederlandene i denne rapport indtager førstepladsen med hensyn til konkurrencefordrejende beskatningsordninger med ni kritiserede ordninger på dette område?

Hvilke ni ordninger er der tale om?

Er det rigtigt, at der i Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forende Kongerige (og dermed i de store medlemsstater) ikke er konstateret en eneste konkurrencefordrejende beskatningsordning?

Hvad er Rådets holdning til denne embedsmandsrapport, og hvornår fremkommer Rådet med en selvstændig politisk vurdering?

Svar

(16./17. maj 2000)

1. Den rapport fra Gruppen vedrørende en Adfærdskodeks (Erhvervsbeskatning), som det ærede medlem henviser til, og som blev forelagt Rådet (økonomi og finans) den 29. november 1999, kan læses på Rådets Internet-sted (ue.eu.int/newsroom, under Diverse, dokument nr. 4901/99).

2. Selv om det er blevet besluttet at gøre teksten offentligt tilgængelig via Internettet, har Rådet dog endnu ikke taget stilling til dens indhold og kan derfor ikke på nuværende tidspunkt give et svar vedrørende substansen i de spørgsmål, der er rejst.

3. Rådet erindrer desuden det ærede parlamentsmedlem om, at Det Europæiske Råd i Helsingfors blev enigt om at nedsætte en arbejdsgruppe på højt plan, der som led i den samlede rapport, den skal forelægge Rådet, skal redegøre for mulige løsninger bl.a. med hensyn til adfærdskodeksen, da denne udgør en del af skattepakken, jf. konklusionerne fra samlingen i Rådet (økonomi og finans) den 1. december 1997.