SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1326/98

af Rolf Berend (PPE) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for laerere i EU

Er en tysk laerereksamen anerkendt som en fuldgyldig afsluttende eksamen i EU, og har indehaveren af et tilsvarende eksamensbevis ret til at arbejde som laerer i andre EU-medlemsstater?

Gaelder dette ogsaa for laerere, der arbejder i de nye tyske delstater, og som har taget deres eksamen i det tidligere DDR og nu har mange aars praktisk erfaring?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(22. juni 1998)

Med henblik paa at fremme den effektive udoevelse af den af EF-traktaten knaesatte frie bevaegelighed er der paa EF-plan vedtaget flere retsakter vedroerende erhvervsmaessig anerkendelse af eksamensbeviser.

Alt efter hvilket studieniveau eksamensbeviser gaelder, anvendes Raadets direktiv 89/48/EOEF af 21. december 1988 om indfoerelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregaaende uddannelser af mindst tre aars varighed(1) (studentereksamen + 3) eller Raadets direktiv 92/51/EOEF af 18. juni 1992(2) om anden generelle ordning, der omfatter de eksamensbeviser, certifikater og andre erhvervsuddannelsesbeviser, der ligger paa et niveau under dem, der er omfattet af direktiv 89/48/EOEF. Direktiverne finder anvendelse paa alle lovregulerede erhverv, der ikke er omfattet af et saerdirektiv (laeger, tandlaeger, dyrlaeger, jordemoedre, farmaceuter, sygeplejersker, arkitekter). Direktiverne vedroerende de generelle ordninger finder altsaa anvendelse paa laerererhvervet, der er et lovreguleret erhverv i de fleste medlemsstater (i hvert fald i den offentlige sektor).

Grundprincippet for disse direktiver er, at vaertslandets myndigheder kan tillade, at et bestemt erhverv udoeves paa dets omraade af en EF-borger, der er indehaver af det eksamensbevis, der i det land, han kommer fra, er foreskrevet for at faa adgang til at optage og udoeve det samme erhverv. Den saaledes indroemmede anerkendelse udgoer altsaa en ret til at udoeve et bestemt erhverv paa samme betingelser som de indenlandske eksamensbevisindehavere, men den betyder ikke, at eksamensbeviset betragtes som ligevaerdigt med et indenlandsk eksamensbevis i andet oejemed.

En EF-borger, der er fuldt kvalificeret som laerer ifoelge lovgivningen i den medlemsstat, hvor han har opnaaet sine kvalifikationsbeviser, og som oensker at udoeve sit erhverv i en anden medlemsstat, er derfor omfattet af de ordninger for anerkendelse af eksamensbeviser, der er indfoert ved ovennaevnte direktiver. Er der tale om laerereksamensbeviser fra de nye tyske delstater, som det aerede medlem henviser til, kan deres indehavere vaere omfattet af ovennaevnte direktiver, dersom eksamensbeviserne giver fuld adgang til et laererembede i Tyskland, og saafremt deres indehaver anmoder om anerkendelse med henblik paa arbejde som laerer i en anden medlemsstat.

Det maa endelig understreges, at den ved disse direktiver indfoerte anerkendelsesordning indebaerer, at den paagaeldende til de dertil udpegede myndigheder indgiver en personlig ansoegning, hvoraf det klart fremgaar, hvilket erhverv han oensker at udoeve. Direktiverne har nemlig ikke indfoert en automatisk ordning for eksamensbevisers ligevaerdighed. Visse formaliteter skal fortsat overholdes.

Det aerede medlem kan finde alle nyttige oplysninger desangaaende paa Internet (http://citizens.eu.int) samt i vejledningen "Beskaeftigelse i et andet land i Den Europaeiske Union", der sendes direkte til det aerede medlem samt til Parlamentets generalsekretariat. Brochuren om "Anerkendelse af eksamensbeviser. Laerere" indeholder oplysninger om de ved direktiv 89/48/EOEF og 92/51/EOEF indfoerte anerkendelsesordninger samt nyttige adresser i medlemsstaterne.

(1) EFT L 19 af 24.1.1989.

(2) EFT L 209 af 24.7.1992.