SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3692/01

af Konrad Schwaiger (PPE-DE) til Kommissionen

(17. januar 2002)

Om: WTO toldværdi og udviklingslande

Medlemslandene af Verdenshandelsorganisationen (WTO) vedtog i Doha en beslutning om de spørgsmål og problemer, der er knyttet til gennemførelsen af visse WTO-aftaler, for at lette de vanskeligheder, som udviklingslandene har mødt.

På grund af utilstrækkelige menneskelige, tekniske og finansielle ressourcer volder gennemførelsen af toldværdiaftalen problemer for mange udviklingslande. I praksis er tolderne i flere af disse lande ikke i stand til at kæmpe mod den konstant for lave værdiansættelse for varerne og mod bedrageri. Denne situation er til alvorlig skade for disse staters budget, idet den betyder indtægtstab for skattemyndighederne.

Flere afrikanske lande ønsker en ny udsættelse på fem år for at kunne beholde referenceværdier på et begrænset antal produkter og derved bevare deres toldindtægter. I punkt 8, stk. 2, i Doha-beslutningen anmoder ministerkonferencen Rådet for Handel med Varer om at behandle eventuelle anmodninger fra mindre udviklede lande positivt.

Vil Kommissionen på baggrund af toldindtægternes betydning for udviklingen af disse lande give eventuelle anmodninger om en udsættelse af gennemførelsen af toldværdiaftalen fra udviklingslandene en positiv behandling?

Vil den i bekræftende fald overveje en fornuftig tidsplan, der vil gøre det muligt for disse lande at gennemføre et uddannelsesprogram for deres toldere inden for tidsfristen?

Hvilke faglige bistandsmidler vil Kommissionen mobilisere for at hjælpe disse lande med fuldt ud og effektivt at gennemføre toldværdiaftalen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(18. februar 2002)

Verdenshandelsorganisationens (WTO) aftale om toldværdi er en udløber af Tokyo-forhandlingerne (1979) og blev som led i Uruguay-forhandlingerne (Marrakech-aftalen fra april 1994) udvidet til at omfatte alle WTO's medlemmer. Der fastsættes deri objektive, retfærdige, sikre, stabile og gennemsigtige regler for fastlæggelse af importerede varers toldværdi, idet denne tjener som grundlag for toldens beregning. Hovedreglen er, at de angivne varers toldværdi skal ligge så tæt som muligt op ad den gennemførte transaktions forretningsmæssige realitet, og der fastsættes i WTO-aftalen en række metoder til denne fastlæggelse. Sigtet er at fastlægge objektive beregningsgrundlag, som både forhindrer bedrageri og undervurdering fra importørernes side og fristelser til overvurdering eller vilkårlig beregning fra toldvæsenernes side. Fastlæggelsen af toldværdien må under ingen omstændigheder have til formål at opnå en yderligere beskyttelse af det indre marked, tilsidesætte indgåede toldmæssige forpligtelser eller kunstigt forhøje budgetindtægterne.

Det skal tilføjes, at der i WTO-aftalen om toldværdi er taget hensyn til udviklingslandenes særlige situation, idet disse kan have svært ved at iværksætte de regler og procedurer, som gør det muligt at anvende bestemmelserne på området korrekt. Der er derfor fastsat særlige bestemmelser for at gøre det muligt for dem at opfylde betingelserne for at anvende aftalen.

Der er indrømmet alle de WTO-udviklingslande, som påberåber sig vanskeligheder ved at gennemføre aftalen, en generel udsættelse på fem år regnet fra deres tiltrædelse af WTO. Der kan i visse tilfælde indrømmes lande, der virkelig har behov derfor, en yderligere udsættelse. Desuden kan de udviklingslande, som kan anvende aftalens almindelige bestemmelser (lovgivning, forskrifter, procedurer), men for visse varers vedkommende eller i visse sektorer har brug for overgangsforanstaltninger med hensyn til gennemførelsen, anmode om tilladelse til i en begrænset periode at anvende minimumsværdier. I alle disse tilfælde forelægges disse almindelige eller særlige forbehold de øvrige WTO-medlemmer til vurdering, ligesom det forudsættes, at der fremlægges og kontrolleres arbejdsprogrammer, som viser, hvorledes det pågældende land udnytter disse yderligere udsættelser til at bringe sig i en sådan situation, at det kan anvende aftalen.

Desuden har det længe været anerkendt, at det er nødvendigt med faglig bistand til udbygning af kapaciteten, således at industrilandene og de regionale og internationale organisationer (WTO, Verdenstoldorganisationen (WCO), De Forenede Nationers Konference om Handel og Udvikling (UNCTAD), Verdensbanken osv.) kan bistå udviklingslandene med at anvende aftalen. I mere end tyve år har der rundhåndet været tilbudt udviklingslandene faglige bistandsprogrammer, som medlemsstaterne og Kommissionen har ydet bidrag til. Foranstaltningerne kan omfatte så forskelligartede områder som bistand med affattelse af love og forskrifter, indførelse af egnede procedurer eller toldvæsenernes administration uden at glemme uddannelse af personale. På Unionens initiativ vedtog WTO-toldværdikomitéen i 2001 et arbejdsprogram, hvorved den aktivitet, der udføres af alle donorer og ydere af faglig bistand på området, forstærkes.

Kommissionen vil sammen med medlemsstaterne vedblive med opmærksomt at behandle anmodningerne om forlængelse af overgangsperioden eller om forbehold med hensyn til brug af minimumsværdier, idet der i den forbindelse vil blive lagt vægt på den gjorte indsats, overholdelsen af de forpligtelser, som de lande, der har indgivet anmodningerne, har indgået i deres arbejdsprogrammer, og den tidsmæssige begrænsning af disse fravigelser. Som anført i den afgørelse, der blev truffet på Doha-ministerkonferencen, vil der som følge af de mindst udviklede landes særlige problemer blive taget et særligt hensyn til anmodninger fra disse lande.