SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1064/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(18. april 2002)

Om: Beskyttelse af oldsagerne på de europæiske museer

Det er velkendt, at mange skatte fra det antikke Grækenland på ulovlig vis er blevet eksporteret fra det græske område og anbragt på museer, såsom Louvre eller British Museum. Det er ligeledes velkendt, at behandlingen af det marmor fra Parthenon, som i sin tid blev stjålet af Lord Elgin, må betegnes som alt andet end kultiveret, eftersom der på det sted, hvor de er udstillet, ofte arrangeres frokoster, middage og cocktailparties (!), hvortil der indbydes mange gæster.

Ligeså uacceptabel er den situation, der hersker i Louvre, hvor kunstværker som Venus fra Milo og Nike fra Samothrake samt billeder af malere som f.eks. Delacroix og El Greco udstilles uden nogen som helst beskyttelse (f.eks. vitriner, særlig klimaanlæg m.m.), mens museets myndigheder tillader, at genstandene helt uhæmmet og konstant fotograferes af hundredtusindvis af turister.

Det er værd at bemærke, at der i den sal i Louvre, hvor Josephines diadem og smykker befinder sig, findes særlige beskyttende vitriner, og det er strengt forbudt af bruge blitz, selvom de udstillede genstande er af meget nyere dato end de værdifulde græske oldsager.

Har Kommissionen kendskab til denne uacceptable situation, der hersker i Louvre og British Museum? Kan Kommissionen oplyse, om dens tjenestegrene underrettes om opbevaringsforholdene for de arkæologiske skatte og udstillingsgenstande, der tilhører hele verdens kulturarv? Fører Kommissionen kontrol med, hvorvidt disse skatte udsættes for nedværdigende eller skadelig behandling? Hvilke muligheder har Kommissionen for at skride ind for at tvinge et hvilket som helst større eller mindre museums myndigheder til så effektivt som muligt at beskytte de skatte, som de udstiller, herunder især de genstande, som de på totalt ulovlig vis er kommet i besiddelse af? På hvilken måde vil det være muligt at få tilbageleveret stjålne arkæologiske fund til deres oprindelsessted?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(30. maj 2002)

Hvad angår spørgsmålet om vurdering af opbevaringsforholdene for kunstværker på museer og Fællesskabets muligheder for at skride ind over for museerne, skal Kommissionen henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at Fællesskabet ikke råder over hverken tekniske eller juridiske instrumenter, der gør det muligt at gribe ind. Det hører under de pågældende medlemsstaters kompetence, i samarbejde med forskellige nationale organer, at formulere en politik for kulturarven.

Med hensyn til den frie bevægelighed for, tilbagehentning og tilbagelevering af kunstværker henvises der til Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 af 9. december 1992 om udførsel af kulturgoder(1) og Rådets direktiv 93/7/EØF af 15. marts 1993 om tilbagelevering af kulturgoder, som ulovligt er fjernet fra en medlemsstats område(2).

For så vidt angår tilbageleveringsprocedurerne er det i direktivet fastsat, at adgangen til at anlægge sag om tilbagelevering først forældes efter 75 år fra udførselsdatoen, men dette finder kun anvendelse på ulovlig fjernelse af kulturgoder fra en medlemsstats område, der finder sted fra den 1. januar 1993, medmindre medlemsstaterne har indført særlige retsregler herom.

(1) EFT L 395 af 31.12.1992.

(2) EFT L 74 af 27.3.1993.