SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2271/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(24. juli 2002)

Om: Omkostninger i forbindelse med bankoverførsler

Der hersker stor bekymring over omkostningerne i forbindelse med bankoverførsler i eurozonen, idet banker i forskellige lande ofte tager store provisioner i begge ender. Kan Kommissionen bekræfte, at denne praksis er ulovlig? Kan Kommissionen i bekræftende fald forklare, hvorfor den ikke har foretaget retsskridt for at forhindre denne praksis?

Hvilken virkning vil de nye bestemmelser, som netop er trådt i kraft, have på denne praksis, og hvad bliver virkningen af de yderligere regler, som ifølge planen skal træde i kræft til juli næste år?

Findes der nogen aftaler eller regler vedrørende omkostningerne i forbindelse med bankoverførsler mellem lande i eurozonen og EU-lande, som ikke deltager i Euroen? Bliver disse aftaler eller regler i bekræftende fald overholdt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(4. september 2002)

Direktivet om grænseoverskridende pengeoverførsler(1) er det retlige instrument, som i 2002 regulerer grænseoverskridende betalinger. Dette direktiv, som trådte i kraft den 14. august 1999, vedrører overførsler på op til 50 000 EUR.

Det er i direktivet fastsat, at grænseoverskridende pengeoverførsler skal effektueres med det fulde beløb (direktivets artikel 7). Dette betyder, at en grænseoverskridende pengeoverførsel automatisk vil blive udført som en OUR-betaling, hvor ordregiverens institut automatisk debiterer ordregiveren alle omkostninger inklusive omkostningerne hos den modtagende bank og således undgår dobbelte gebyrer. Modtageren skal så ikke betale andre omkostninger og modtager hele det overførte beløb. Kunderne kan imidlertid aftale andre måder at dele omkostningerne på i forbindelse med en overførsel: ved BEN-overførsler betaler modtageren alle gebyrer, og ved SHARED-overførsler betaler hver af parterne sine egne omkostninger.

Hvis en bank opkræver ulovlige gebyrer, har kunden ret til at blive krediteret det beløb, der fejlagtigt blev debiteret ham (direktivets artikel 7, stk. 2). Dette er kundens rettighed. Alle medlemsstater har gennemført direktivet korrekt i denne henseende, men Kommissionen kan ikke indlede retsforfølgelse, hvis kunderne ikke udøver deres rettigheder.

Europa-Parlamentet og Rådet vedtog forordningen om grænseoverskridende pengeoverførsler i euro den 19. december 2001(2). I henhold til denne forordning skal gebyrer på grænseoverskridende pengeoverførsler i euro fra 1. juli 2003 tilpasses gebyrerne for tilsvarende betalinger inden for en medlemsstat. Gebyrerne for ordregiveren og den modtagende bank bliver de samme som i forbindelse med indenlandske overførsler.

Anvendelsesområdet for denne forordning er ikke begrænset til euroområdet, men gælder også i de tre lande, som ikke er med i eurosamarbejdet, for betalinger i euro. De svenske myndigheder har i øvrigt besluttet at udnytte muligheden for at udvide forordningens bestemmelser til også at omfatte den svenske krone. Dette betyder, at alene transaktioner i danske kroner og britiske pund vedbliver med ikke at være reguleret for så vidt angår gebyrer.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/5/EF af 27. januar 1997 EFT L 43 af 14.2.1997.

(2) Forordning (EF) nr. 2560/2001 EFT L 344 af 28.12.2001.