SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0926/00

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Nyt indhold i forbindelserne EU-Indonesien

Kommissionen har bebudet, at den ønsker at føre en ny politik over for Indonesien, og at den er ved at udarbejde en samarbejdsaftale. Den indonesiske præsident Abdurrahman Wahid besøgte for nylig Bruxelles og havde et møde med Kommissionens formand, Romano Prodi, hvor dette spørgsmål angiveligt skulle have været behandlet. I forlængelse heraf blev det bebudet, at kommissionsmedlemmet Chris Patten skulle aflægge et arbejdsbesøg i Indonesien.

Bestræbelserne på at styrke demokratiet i Indonesien må hilses velkommen. Det må dog ikke lades ude af betragtning, at situationen ikke blot er kritisk og usikker, men at der fortsat er vigtige områder, som med rette har påkaldt sig det internationale samfunds og især EU's opmærksomhed. Det er tilfældet med Østtimor, der endnu ikke kan betragtes som en afsluttet sag, og situationen på Molukkerne, hvortil kommer andre alvorlige krænkelser af menneskerettighederne. Der henvises navnlig til de fem seneste beslutninger, som Europa-Parlamentet har vedtaget mellem september 1999 og januar 2000(1).

Ved ethvert initiativ fra EU's side over for Indonesien bør der stilles følgende fem betingelser for at fremme en positiv udvikling: 1) garanti for, at den indonesiske stat ikke på nogen måde vil modsætte sig en udtømmende afklaring og domfældelse i FN's regi af de ansvarlige for de alvorlige hændelser på Østtimor i 1999 og de brutale krænkelser af menneskerettighederne, og at Indonesien skal bidrage aktivt hertil både internt og internationalt; 2) garanti for, at den indonesiske stat vil påtage sig sit ansvar ved at deltage i finansieringen af Østtimors genopbygning efter den fuldstændige ødelæggelse, der fandt sted, mens den indonesiske hær udøvede sin myndighed i området; 3) fuldstændig og fri repatriering af de titusinder af østtimorer, der opholder sig i koncentrationslejre i Vesttimor eller andre steder i Indonesien; 4) garanti for, at der ikke vil ske tilbageslag i demokratiseringsprocessen, og at militæret mister enhver indflydelse på den politiske beslutningstagning; 5) garanti for fuld respekt for Østtimors uafhængighed fra Indonesiens side og for godt naboskab med den nye uafhængige stat; 6) garanti for ubetinget overholdelse af menneskerettighederne fra den indonesiske stats side på hele landets område forstået som overholdelse og gennemtvingelse heraf.

Vil disse seks krav blive iagttaget i forbindelse med Kommissionens nye initiativ, og anvendtes de under kontakterne med landets myndigheder?

(1) Europa-Parlamentets beslutninger om situationen i Østtimor, B5-0067/1999 af 16.9.1999; om alvorlige overtrædelse af menneskerettighederne på Molukkerne, B5-0145/1999 af 7.10.1999; om Østtimor, B5-0271/1999 af 18.11.1999; om Indonesien, B5-0339/1999 af 16.12.1999 og om situationen på Molukkerne, B5-0034/1999 af 20.1.2000.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(12. april 2000)

Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet(1) om Udvikling af nærmere forbindelser mellem Indonesien og Den Europæiske Union er en reaktion på Unionens behov for at omdefinere sine forbindelser med et så vigtigt land i lyset af den seneste udvikling. Meddelelsen indeholder en anerkendelse af, at Indonesien befinder sig i en vanskelig omstillingsproces, og en aktiv strategi for, hvordan en konstruktiv og omfattende dialog kan udvikles, politisk stabilitet og god regeringsførelse kan fremmes, demokratiet kan styrkes, samt hvordan reformen og genopbygningen af den økonomiske tillid kan understøttes. Den indeholder intet forslag om indgåelse af en samarbejdsaftale. Rådet vedtog den 20. marts 2000 konklusioner om at støtte linjen i Kommissionens meddelelse, som også stemmer overens med holdningen i de seneste parlamentsbeslutninger.

Det er Kommissionens opfattelse, at den indonesiske regering gør en prisværdig indsats for at tage de udfordringer op, som den står overfor. Det drejer sig om regionale voldelige uroligheder, strukturelle økonomiske og sociale problemer, behovet for at omdefinere de væbnede styrkers fremtidige stilling og for en effektiv decentralisering af administration og budget. I sin kontakt med den indonesiske regering, senest på det første møde mellem embedsmænd på øverste plan den 30. og 31. marts 2000, hilste Kommissionen den indonesiske regerings reformer og dens tilsagn om at ville fremme og respektere menneskerettighederne og retsstatsprincippet velkommen.

Den foreslåede nye dialog med Indonesien får ingen indflydelse på Kommissionens forpligtelser over for Østtimor, hvor den bidrager aktivt til det internationale samfunds omfattende fælles bestræbelser på genopbygning. Kommissionen har flere gange udtrykkeligt tilkendegivet over for de indonesiske

myndigheder, at det er nødvendigt at etablere et godt naboforhold mellem Indonesien og Østtimor. Det er blevet betydeligt bedre efter Indonesiens præsident Wahids besøg i Dili. Kommissionen deler de alvorlige bekymringer, der er kommet til udtryk, over den fortsatte tilstedeværelse af hjemstedsfordrevne i Vesttimor og er fortsat rede til at støtte de indonesiske myndigheders og det internationale samfunds bestræbelser på at finde en løsning på deres fremtid.

Ligeledes følger Kommissionen nøje Indonesiens bestræbelser på at efterforske tidligere overtrædelser af menneskerettighederne i Østtimor. Den ser med tilfredshed på de indonesiske myndigheders erklæring om at retsforfølge de ansvarlige for overtrædelserne.

(1) KOM(2000) 50 endelig udg.