ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1796/01

af Antonios Trakatellis (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juni 2001)

Om: Tilladelse til radiostationer og sikring af alsidighed i massemedierne

I overensstemmelse med de lovbestemmelser, som den græske regering har fastsat for tilladelse til radiostationer, og som er baseret på tvivlsomme studier, blev der kun givet tilladelse til 28 frekvenser af grunde vedrørende den offentlige orden, og der blev ikke givet tilladelse til radiostationer med højt lyttertal; dette har ført til en håbløs situation og har skadet mange radiostationer, og det er samtidig en krænkelse af princippet om alsidige og frie massemedier og EU-traktatens artikel 6.

Ifølge de resultater, et ekspertudvalg er kommet frem til, og som er blevet forelagt for det græske parlament, kan der anvendes 39 radiofrekvenser på Attiki, og den græske regering har følgelig bevæget sig ud over det lovliges område, idet den ikke har taget hensyn til det græske samfunds demokratiske og sociale behov.

På grund af denne selektive måde at give tilladelser til radiostationer på, og på grund af den åbenlyse krænkelse af de grundlæggende principper, bedes Kommissionen oplyse:

1. Er det ikke en udtrykkelig betingelse, at medlemsstaterne skal respektere og beskytte ovennævnte principper og især princippet om flersidighed i massemedierne, og i hvilken grad bliver denne betingelse opfyldt i forbindelse med forhold som de ovennævnte?

2. Er der gjort noget for at sikre, at den græske radiolovgivning bliver harmoniseret med fællesskabslovgivningen og traktatens bestemmelser?

3. Hvad har Kommissionen til hensigt at gøre for at få det nationale radio- og fjernsynsråd til at ophøre med denne regelmæssige og ulovlige tilbagekaldelse af radiotilladelser samt krænkelse af flersidigheden inden for massemedierne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(27. juli 2001)

Kommissionen modtog for nylig en klage over systemet for tilladelse til radiostationer i Attika-området. Den er i gang med at undersøge denne klage og har bedt de græske myndigheder om at fremsende yderligere oplysninger. Da den foreliggende situation er yderst kompliceret, er det for tidligt at udtale sig om, hvorvidt de foranstaltninger, den græske regering har truffet, er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen eller ej. Kommissionen anser det for meget vigtigt, at der oprettes et fælles marked for radioudsendelser inden for Fællesskabet, og følger nøje udviklingen af denne sag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1164/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(19. april 2001)

Om: Kompensation for overførsel af fodboldspillere

I henhold til det nyligt vedtagne afgiftssystem i forbindelse med overførsel af fodboldspillere tages der ved beregningen af godtgørelsen for en sådan overførsel ikke udgangspunkt i udgifterne til træning af en individuel spiller, men i hvilken liga og fodboldklub det drejer sig om.

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at sikre, at dette system ikke skader klubberne i de lavere divisioner økonomisk, f.eks. i Vauxhall Conference-ligaen i Det Forenede Kongerige, der er meget mere afhængige af indtægter i forbindelse med overførsler end klubber på topplan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(12. juni 2001)

I henhold til de generelle principper i FIFA's erklæring af 5. marts 2001 er det forbundets ansvar at gennemføre bl.a. en ordning med kompensation for træning, hvis spillerne er under 23.

Ordningen vil blive baseret på en kategorisering af klubberne i forhold til deres træningsudgifter, som vil blive fastlagt af FIFA ud fra objektive kriterier.

Kommissionen har understreget, at formålet med den nye ordning er at fremme og belønne klubbernes træningsindsats, især i mindre klubber og amatørklubber, uden uforholdsmæssigt at begrænse spillernes frie bevægelighed.

Kommissionen henleder endvidere det ærede medlems opmærksomhed på det fælles svar, den gav på Fords skriftlige forespørgsler E-1052/01, E-1053/01 og E-1054/01(1).

(1) Se side 157.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0157/01

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Rådet

(1. februar 2001)

Om: Europæisk social husmoderstatut

Kommissionen mindede i sit svar på min skriftlige forespørgsel nr. E-2175/00(1) om, at den allerede i 1987 fremsatte et forslag til direktiv, som sigtede på gennemførelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de lovbestemte og erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger.

I det pågældende direktiv overvejede man som alternativ til de afledte rettigheder at fastsætte sociale sikringsrettigheder, også for husmødre. Desværre blev direktivet ikke vedtaget af Rådet trods positive udtalelser fra Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg.

Efter at alle disse år er gået, siden Rådets negative holdning, og da der nu er en anden kontekst i den nye strategi for modernisering og forbedring af socialsikringen i Europa, mener Rådet da, at det bør overveje sin tidligere holdning og imødekomme husmødrenes retsmæssige krav på ligestilling i den generelle beskyttelsesordning, som socialsikringen yder den øvrige del af befolkningen?

(1) EFT C 72 E af 6.3.2001, s. 184.

Svar

(30. maj 2001)

Som det ærede parlamentsmedlem ganske rigtigt nævner, forelagde Kommissionen allerede i 1987 et forslag til Rådets direktiv om supplering af gennemførelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de lovbestemte og erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger. Rådet indstillede i 1989 arbejdet med denne sag.

Da forslaget til dels byggede på den tidligere artikel 235 i traktaten (nu artikel 308), krævede vedtagelsen heraf nemlig enstemmighed. Flere delegationer havde taget principielt forbehold over for forslaget, især på grund af dets finansielle følger.

Det ærede parlamentsmedlem gøres generelt opmærksom på, at selv om koordineringen af de sociale sikringsordninger med henblik på at bevare vandrende arbejdstageres rettigheder henhører under Fællesskabets kompetence, så henhører opbygningen og tilrettelæggelsen af disse ordninger som sådanne udelukkende under national kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1555/01

af María Rodríguez Ramos (PSE) til Kommissionen

(28. maj 2001)

Om: Bygning af et kraftvarmeværk i Tordesillas i Spanien

Det multinationale amerikanske selskab ENRON ønsker at opføre et gas- og dieseloliekraftvarmeværk med en effekt på 800 mw i Tordesillas kommune, der i følge oplysninger fra virksomheden selv hvert år vil sende 2 540 000 t kuldioxid (hovedårsagen til klimaændringer), 2 100 t kvælstoflilte, 191 t svovloxid, 545 t kulilte og andre forurenende stoffer ud i atmosfæren.

Denne plan vedrører en autonom region, der producerer tre gange så megen el-energi, som der forbruges. Produktionen er derfor helt klart overflødig.

Kraftvarmeværket skulle opføres kun 2 km uden for Tordesillas, som har en befolkning på 8000 indbyggere, og 5 km fra det eneste beskyttede naturområde i provinsen Valladolid - la Reserva Natural de las Riberas de Castronuño - samt kun få kilometer fra de vidtstrakte Ruedo-vinmarker.

Ifølge selskabet vil de nødvendige vandmasser fra Duero-floden til afkøling af kraftvarmeværket udgøre 0,42 m3/s, hvilket vil få alvorlige følger for flodens økosystem, da dens vandmasser allerede i adskillige år - ved laveste vandstand - kun har været på 3 m3/s, hvilket kun med nød og næppe svarer til den økologiske vandmængde. Dette vil uundgåeligt

medføre alvorlige skader for vådområderne i las Riberas de Castronuño, som er kategoriseret som beskyttet naturområde i Castilla y León. Som følge af områdets store miljømæssige betydning, især for fugle, er en del af området blevet erklæret for særligt beskyttet fugleområde (ZEPA), og der er fremsat forslag om indføjelse af området i Natura 2000-nettet.

Vil Kommissionen undersøge, om det i miljøvurderingsundersøgelsen angives nærmere, hvilke former for beskyttelsesforanstaltninger der vil blive vedtaget for at beskytte og undgå skader på et økosystem, der i den nærmeste fremtid vil indgå i Natura 2000-nettet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(24. juli 2001)

Kommissionen kender intet til de nævnte forhold. Den har imidlertid verificeret, at det pågældende område svarer til ZPS ES4180017 - Riberas de Castronuño, der er klassificeret som særligt beskyttet fugleområde (ZPS) i henhold til Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1) (det såkaldte fugledirektiv). Endvidere er der tale om en lokalitet af fælesskabsbetydning (SIC ES4180017 - Riberas de Castronuño) i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992(2) om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter.

Det skal nævnes, at der i provinsen Valladolid (Castilla y León) findes 3 lokaliteter af fællesskabsbetydning, der skal føjes til Natura 2000-nettet i denne provins.

Kommissionen vil henvende sig til de spanske myndigheder og anmode dem om at sende den miljøindvirkningserklæringen, der skal foreligge, inden der gives endelig tilladelse til projektet.

Når Kommissionen har modtaget denne, vil den kunne udtale sig om, hvorvidt Fællesskabets miljølovgivning er overholdt i det foreliggende tilfælde.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0416/01

af Roy Perry (PPE-DE) til Rådet

(8. februar 2001)

Om: Elektrochokvåben

Eftersom de såkaldte elektrochokvåben muligvis udgør en overtrædelse af De Forenede Nationers grundprincipper om brugen af væbnet magt og skydevåben, hvori det hedder, at udvikling og anvendelse af ikke-dødbringende våben, som forårsager ukampdygtighed, bør evalueres nøje for at mindske risikoen for at bringe sagesløse i fare, og at brugen af sådanne våben bør være underlagt nøje kontrol (princip 3), bedes Rådet oplyse, hvilke skridt det tager for at sikre iagttagelsen af dette princip for denne våbentypes vedkommende.

Svar

(31. maj 2001)

Medlemsstaterne mener, at eksport af visse former for ikke-militært udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse, bør kontrolleres af de nationale myndigheder, der, når der er tale om civilt udstyr, skal følge EF-regler, med henblik på at undgå, at materiel, der stammer fra EU, kan bruges til handlinger, der krænker menneskerettighederne.

Med henblik herpå er Rådet begyndt at udarbejde en fælles liste over ikke-militært udstyr til brug for politiet og den interne sikkerhed, hvis eksport bør kontrolleres i medfør af det andet kriterium i kodeksen respekten for menneskerettighederne i det endelige bestemmelsesland. Listen indeholder bl.a. bærbare anordninger, der er konstrueret eller modificeret med henblik på bekæmpelse af optøjer eller selvbeskyttelse ved elektrisk chok, herunder elektriske stave, elektriske skjolde, bedøvelsesgeværer og elektriske dartgeværer, og komponenter hertil specielt konstrueret eller modificeret til det formål.

Listen vil blive sendt til Kommissionen, som skal tage initiativ til at foreslå et udkast til fællesskabsordning for kontrol med eksport af ikke-militært udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse.

Rådet har noteret sig, at Kommissionen agter snarest muligt at fremlægge et forslag til indførelse af en EF-kontrolordning, som tager udgangspunkt i listen og kommer til at omfatte ovennævnte udstyr.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0931/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Forsvundet: 16 mio. svenske kroner

Echo engagerede Perry Lux i Luxembourg til at gennemføre tre bistandsprojekter i Bosnien til et samlet beløb af 24 mio. svenske kroner. Projektet mislykkedes og endte i en omfattende bedrageriaffære. Der er forsvundet omkring 16 mio. kroner.

Hvad gør Kommissionen for at finde de forsvundne penge, og drøfter man seriøst, hvordan de ansvarlige tjenestemænd skal drages til ansvar for de fejl og forsømmelser, de begik i forbindelse med bedrageriaffæren?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(25. juni 2001)

På baggrund af oplysninger fra marts 1997 om, at der var noget galt med fire operationelle kontrakter til i alt 4 mio. EUR til humanitær bistand, iværksatte UCLAF en undersøgelse med kontrol på stedet i Luxembourg, Irland og det tidligere Jugoslavien. Af undersøgelsesrapporten fremgår det blandt andet, at det er nødvendigt med yderligere undersøgelser fra de nationale retsmyndigheders side for at få fastslået, hvem der er de endelige modtagere af midler, som det endnu ikke er lykkedes at spore.

Som det blev foreslået af UCLAF, udstedte ECHO øjeblikkeligt et tilbagebetalingskrav over for Perry Lux Informatic for en af de fire kontrakter. Dette tilbagebetalingskrav blev anfægtet i en sag, der var anlagt ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i april 1998 (T-132/98). Firmaet gik senere fallit, og likvidatorerne anmodede Retten om at suspendere sagen, indtil resultatet af den strafferetsprocedure, der var iværksat af retsmyndighederne i Luxembourg, forelå. Retten godtog denne anmodning den 25. juni 1999. Strafferetsproceduren er stadig i gang, og Kommissionen forsvarer Fællesskabets finansielle interesser som civil part i denne sag.

Hvad angår de øvrige tre kontrakter, som var indgået med to filialer af Perry-Lux i Irland: De to filialer blev allerede opløst i 1996, inden UCLAF startede sin undersøgelse. Det har ikke været muligt for Kommissionen gennem undersøgelsen at finde for eksempel en likvidator, som tilbagebetalingskravet kan rettes mod. Kommissionen vil derfor også for disse sagers vedkommende forsvare Fællesskabets finansielle interesser inden for den igangværende strafferetssag som nævnt under pkt. 2.

Med hensyn til, hvilke disciplinære foranstaltninger der skal træffes i forbindelse med denne sag, henviser Kommissionen til de uddybende svar, som allerede er givet som led i dechargeproceduren for det almindelige budget 1999 (Blak-rapporten).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1764/01

af Helena Torres Marques (PSE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Det frivillige arbejdes økonomiske værdi

Meget af det arbejde, som udføres af ngo'erne, navnlig på kvindeområdet, er opstået som ikke-frivilligt arbejde. Hvorfor tillægger Kommissionen på den baggrund ikke de bidrag, der ydes i form af frivilligt arbejde og naturalier i forbindelse med EF-projekterne under femte EF-rammeprogram vedrørende ligestilling mellem mænd og kvinder, økonomisk værdi?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(9. juli 2001)

Det ærede medlem henviser til, at det frivillige arbejde, der ydes af medlemmer af ikke-statslige organisationer (ngo'er), ikke bliver anset som en støtteberettiget udgift i forbindelse med de projekter, der finansieres af programmet til gennemførelse af Fællesskabets rammestrategi for ligestilling mellem mænd og kvinder (2001-2005).

Kommissionen vil gerne insistere på, at en god forvaltning af fællesskabsmidlerne indebærer, at der kan gennemføres en kontrol af de opgaver, der reelt er udført, og de bidrag, der er ydet af tredjeparter i forbindelse med projekter, som er finansieret af Fællesskabet.

Men frivilligt arbejde kan ligesom bidrag ydet i naturalier generelt ikke værdisættes præcist. Derfor har Kommissionen, til dels på foranledning af Parlamentet, besluttet at begrænse anvendelsen af bidrag i naturalier i forbindelse med de projekter, den yder støtte til. Det er grunden til, at bidrag i naturalier ikke bliver betragtet som støtteberettigede udgifter i forbindelse med projekter finansieret af Kommissionen, medmindre der er fastsat en undtagelsesbestemmelse i de beslutninger, der er forbundet med disse projekter (i dette tilfælde Rådets beslutning 2001/51/EF af 20. december 2000 om et EF-handlingsprogram vedrørende fællesskabsstrategien for ligestilling mellem mænd og kvinder (2001-2005)(1)).

(1) EFT C 17 af 19.1.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1874/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(27. juni 2001)

Om: Præmier for markafgrøder (Frankrig)

På området dyrepræmier agter Kommissionen i fremtiden at indføre en maksimumgrænse for støtte til dyr pr. bedrift og aldersklasse. Ville det ikke være hensigtsmæssigt også at indføre en sådan maksimumgrænse, f.eks. 50 ha, for støtte til markafgrøder, således at landbrugsbedrifterne kun kan modtage støtte inden for denne størrelsesorden?

Kan Kommissionen oplyse:

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Frankrig omfatter over 50 ha,

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Frankrig omfatter mindre 50 ha,

- hvilke besparelser en sådan foranstaltning ville medføre for området markafgrøder med hensyn til budgettet målt i absolutte tal og i procenter?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 og E-1884/01

(24. juli 2001)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1708/01

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Salg og fremstilling af skråtobak i strid med direktivet

Ålandsøerne, som er selvstyrende, overholder ikke det forbud mod salg af skråtobak, som gælder i EU, men tillader salg på sit eget område og på færgerne mellem Finland og Sverige. Ålandsøerne har ikke som Sverige fået Kommissionens særlige tilladelse til at fortsætte salget af skråtobak. Det er Kommissionens opgave at føre tilsyn med direktivets overholdelse. Den skråtobak, som sælges på Ålandsøerne og på færgerne, er fremstillet i Sverige. I henhold til de oplysninger, som er blevet offentliggjort, vil der på Ålandsøerne blive indledt en produktion af skråtobak, for at den skal kunne sælges på færgerne.

Da Sverige fik dispensation til salg af skråtobak, forpligtede landet sig til ikke at markedsføre den skråtobak, som fremstilles og sælges i Sverige, i de EU-lande, hvor der er forbud mod salg af dette produkt. Denne forpligtelse overtrædes generelt, idet svensk skråtobak frit kan købes på Ålandsøerne og på færgerne mellem Sverige og Finland. Det fremgår af et forsøg, som medierne har berettet om, at det f.eks. også er let at købe skråtobak i kiosker i Finland.

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at standse salget af skråtobak, som i strid med det pågældende direktiv finder sted på Ålandsøerne på finsk område og andre steder i Finland? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sikre, at Sverige overholder betingelserne i den dispensationsordning, som landet fik med EU-traktaten, og undlader at markedsføre svensk skråtobak i de øvrige EU-lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(23. juli 2001)

Forbudet mod markedsføring af skråtobak, som er indeholdt i artikel 8 i direktiv 2001/37/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer(1) finder anvendelse på hele Finlands territorium.

Kommissionen er for nylig via en klage blevet gjort bekendt med, at dette forbud muligvis ikke er blevet gennemført på Ålandsøerne. Kommissionen vil derfor bede den finske regering om at præcisere, om den nødvendige lovgivning er i kraft på Ålandsøerne, således at den nævnte bestemmelse gennemføres korrekt.

Kommissionen vil ligeledes afkræve de svenske myndigheder et svar på, hvordan de håndhæver kravet om at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at skråtobak, der markedsføres lovligt i Sverige, ikke markedsføres i andre medlemsstater, i overensstemmelse med artikel 151 og Bilag XV i Akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse.

(1) EFT L 194 af 18.7.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1880/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(27. juni 2001)

Om: Præmier for markafgrøder (Østrig)

På området dyrepræmier agter Kommissionen i fremtiden at indføre en maksimumgrænse for støtte til dyr pr. bedrift og aldersklasse. Ville det ikke være hensigtsmæssigt også at indføre en sådan maksimumgrænse, f.eks. 50 ha, for støtte til markafgrøder, således at landbrugsbedrifterne kun kan modtage støtte inden for denne størrelsesorden?

Kan Kommissionen oplyse:

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Østrig omfatter over 50 ha,

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Østrig omfatter mindre 50 ha,

- hvilke besparelser en sådan foranstaltning ville medføre for området markafgrøder med hensyn til budgettet målt i absolutte tal og i procenter?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 og E-1884/01

(24. juli 2001)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0854/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(22. marts 2001)

Om: Skattetryk

Mener Kommissionen, at der er medlemsstater, der har så stort et generelt skattetryk, at en skattenedskæring kombineret med produktionsfremmende foranstaltninger vil øge indtægtsniveauet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(26. juni 2001)

Selv om der er en teoretisk mulighed for, at høje skattesatser fører til lavere skatteprovenu, og at en sænkning af skattesatserne derfor fører til højere skatteprovenu, findes der ikke nogen klar angivelse af det niveau, som skattesatserne skal nå for at frembringe de såkaldte Laffer-effekter(1).

I den fælles rapport om De offentlige finansers bidrag til vækst og beskæftigelse. Bedre kvalitet og holdbarhed, der blev forelagt Det Europæiske Råd på mødet i Stockholm, bekræftede Kommissionen og Rådet på grundlag af de kumulerede erfaringer, at skattesænkninger ikke er fuldt selvfinansierende og skal ledsages af udgiftsreformer. Der gives i rapporten udtryk for, at det nødvendige omfang af udgiftssænkninger skal vurderes på grundlag af den budget- og konjunkturmæssige økonomiske position i udgangssituationen, samtidig med at der skal sikres en passende balance mellem skattesænkninger og nedbringelse af statsgæld og/eller forbedring af de offentlige finansers langsigtede bæredygtighed. Desuden afhænger skattereformernes virkninger også af det omfang, hvori skattenedsættelser indvirker på ufleksible forhold på udbudssiden. Navnlig hvor der er tale om ansporende virkninger, kan skattenedsættelser, der indvirker på stærkt forvridende skatter som f.eks. lønskatter, navnlig i lønskalaens nedre ende, på lang sigt have positiv indvirkning på investeringer, beskæftigelse og vækst, hvilket kan føre til højere skatteprovenu, der til dels opvejer de negative virkninger af, at satserne sænkes.

(1) Laffer-effekterne repræsenterer den mulighed, at en sænkning af skattesatserne kan føre til en forhøjelse (imod som forventet en nedsættelse) af skatteprovenuet. I virkelighedens verden er skattenedsættelser imidlertid, modsat hvad der blev antaget af Laffer, ikke selvfinansierende. Alt andet lige fører skattenedsættelser til en nedsættelse af skatteprovenuet.