SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2551/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(12. september 2002)

Om: Voksende problemer som følge af ulige muligheder på markedet for ejerboliger i grænseområderne omkring Nederlandene som følge af forskelle i boligafgifter

1. Har Kommissionen kendskab til, at næsten alle byggegrunde i det nye boligkvarter Pieper-Werning 41 i Bad Bentheim (delstaten Niedersachsen i Tyskland) i hurtigt tempo er blevet solgt til interessenter fra

områderne omkring byerne Enschede og Hengelo i det tilgrænsende Nederlandene, hvorved antallet af nederlandske indbyggere hurtigt er steget fra 350 til 1 000, og at lignende gør sig gældende syd for Bad Bentheim, bl.a. i Kleve, Emmerich og Kranenburg i nærheden af de nederlandske byer Arnhem og Nijmegen, og nord for Bad Bentheim ved Uelsen og Bunde?

2. Har Kommissionen ligeledes kendskab til, at denne fremgangsmåde i stærk grad skyldes, at man inden for det nederlandske skattesystem siden 1. januar 2001 har udvidet de skattemæssige fordele ved fradrag af renter på realkreditlån til at omfatte nederlændere, som bor uden for nederlandsk territorium men arbejder og betaler skat i Nederlandene, hvilket fører til, at de til langt lavere omkostninger kan købe jord og huse end de omkringboende og endvidere drager fordel af, at priserne på jord og huse er steget langt mindre end i Nederlandene, fordi indbyggere med den pågældende medlemsstats nationalitet ikke kan nyde godt af skattefradrag (30-40 % lavere priser i Tyskland)?

3. Erkender Kommissionen, at der er risiko for, at de 12 000 nederlandske skatteindvandrere, som i løbet af kort tid er flyttet til Tyskland af finansielle årsager, dér fremkalder rivaliserende følelser, hvorfor indbyggerne i Bad Bentheim, som til deres overraskelse ikke kunne købe en byggegrund i det nye kvarter, nu omtaler det som Little Amsterdam? Finder Kommissionen det ønskeligt, at der opstår spændinger blandt beboerne langs EU's indre grænser, fordi de forfordelte betragter situationen som illoyal konkurrence på boligmarkedet?

4. Er Kommissionen fortsat af samme opfattelse, som den indtog i forbindelse med min forespørgsel E-0237/01(1) af 23. januar 2001 om lignende problemer i de dele af Belgien, der grænser op til Nederlandene, hvilket fører til, at Den Europæiske Union i forbindelse med løsningen af lignende grænseoverskridende problemer mellem indbyggere i medlemsstater ikke har nogen let opgave, fordi etableringsretten går frem for alt? Eller er Kommissionen nu i samråd med de pågældende medlemsstater i færd med at finde frem til en løsning, som tager de lokale indbyggeres sorger alvorligt og i det mindste garanterer dem lige muligheder på markedet for ejerboliger?

Kilde: De Volkskrant af 3. august 2002.

(1) EFT C 187 E af 3.7.2001, s. 204.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. oktober 2002)

Kommissionen har ikke kendskab til, at de fleste af grundene i det nye boligkvarter Pieper-Werning 1 i landsbyen Bad Bentheim er blevet købt af nederlandske statsborgere, eller til, at lignende gør sig gældende i området omkring Kleve, Emmerich og Kranenburg.

Kommissionen er bekendt med ændringen af den nederlandske skattelovgivning, hvorved den skattemæssige fordel i forbindelse med afdrag på realkreditlån, som før den 1. januar 2001 kun omfattede boliger i Nederlandene, er blevet udvidet til også at omfatte boliger i andre medlemsstater, såfremt de pågældende ejere og beboere arbejder og betaler skat i Nederlandene.

Som Kommissionen tidligere har anført det i sit svar på det ærede medlems forespørgsel E-0237/01, forstår den udmærket, at de nederlandske borgere tager anvendelsen af denne nye skattemæssige foranstaltning i betragtning, når de beslutter sig for at købe en bolig i et naboland. Kommissionen forstår endvidere udmærket, at den øgede efterspørgsel på huse i grænseområderne som følge af den større interesse fra potentielle nederlandske køberes side er medvirkende til, at boligpriserne i denne region stiger.

Kommissionen mener, at den nye skattemæssige foranstaltning, Nederlandene har vedtaget, er i overensstemmelse med EU-retten, som netop forbyder medlemsstaterne at begrænse en fordel som f.eks. den pågældende afgiftsfritagelse til kun at omfatte boliger, der er beliggende på deres eget område. Mere generelt må medlemsstaterne ikke indføre begrænsninger (af skattemæssig eller anden art) for deres borgeres ret til frit at bevæge og etablere sig uden for de nationale grænser.

Derfor finder Kommissionen fortsat, at der på EU-niveau ikke bør forudses nogen specifikke foranstaltninger for at gribe ind i den situation, som der i nærværende forespørgsel henvises til.