ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1077/01 af John Cushnahan (PPE-DE) til Rådet. Menneskerettighederne i Iran.



EF-Tidende nr. 340 E af 04/12/2001 s. 0165 - 0166



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1077/01 af John Cushnahan (PPE-DE) til Rådet (5. april 2001) Om: Menneskerettighederne i Iran De seneste arrestationer i Iran af ikke-voldelige oppositionsgrupper, som samarbejder i en uformel religiøs-nationalistisk alliance sætter spørgsmålstegn ved, hvorvidt iranerne kan udøve deres grundlæggende rettigheder. Hvorledes agter Rådet at bekendtgøre sin holdning i disse spørgsmål? Svar (16. juli 2001) EU har for ganske nylig klart givet udtryk for sin bekymring over menneskerettighedssituationen i Iran ved også på dette års møde i FN's Menneskerettighedskommission at fremlægge et udkast til resolution om Iran (vedtaget den 20. april 2001). Menneskerettighederne har en fremtrædende plads på de halvårlige møder under den politiske dialog mellem EU og Iran. EU vil fortsat tage disse spørgsmål op under dets direkte kontakter med de iranske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1356/01

af Vitaliano Gemelli (PPE-DE) til Kommissionen

(7. maj 2001)

Om: Sproglig forskelsbehandling af italienske statsborgere

Under henvisning til en skrivelse, som Marco Meneghini tilsendte mig den 18. marts 2001, ønsker jeg at få at vide, om hans klage er begrundet.

I en række europæiske dagblade offentliggøres der annoncer om besættelse af stillinger i kontorer, der er ansvarlige for Socrates- og Leonardo-programmerne, samt i Ungdomskontoret i Bruxelles, der alle finansieres af Kommissionen. Stillingerne er navnlig møntet på personer, der har engelsk eller fransk som modersmål.

Kan Kommissionen efter en nøje undersøgelse oplyse, om ovennævnte klage er i overensstemmelse med sandheden, og om der eventuelt foreligger en racistisk forskelsbehandling på baggrund af sprog og nationalitet, hvilket er i direkte modstrid med den belgiske lovgivning om racisme og artikel 211 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(5. juli 2001)

Fællesskabslovgivningens bestemmelser om fri bevægelighed for arbejdstagere forbyder ikke alene åbenlys forskelsbehandling på grund af nationalitet, men tillige anvendelsen af ansættelseskriterier, der i praksis udgør en form for skjult forskelsbehandling. Betingelser, der er koblet sammen med nødvendige sprogkundskaber, der kræves af hensyn til den tilbudte stillings særlige karakter, udgør ikke i princippet nogen forskelsbehandling på grund af nationalitet (artikel 3, stk. 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet(1)), men i praksis kan anvendelsen af et specifikt kriterium som f.eks. en ansøgers modersmål til bedømmelse af de krævede kundskaber anses for ikke at stå i et rimeligt forhold til det tilsigtede mål (EF-Domstolens dom af 6. juni 2000 i sag C-281/98).

Organisationer, der præsterer tjenesteydelser under en kontrakt med Kommissionen, f.eks. Socrates, Leonardo og Ungdomskontoret, skal arbejde på en lang række sprog, og det ansatte personale i sådanne organisationer er sammensat af en lang række nationaliteter og modersmål. De kan til tider have behov for at ansætte personale med et meget omfattende kendskab til et eller flere specifikke sprog. Men samtidig skal de overholde alle i Belgien gældende love og administrative bestemmelser, herunder Fællesskabets bestemmelser om fri bevægelighed for arbejdstagere, og de er ansvarlige over for de belgiske myndigheder for overholdelsen af disse bestemmelser.

(1) EFT L 257 af 19.10.1968.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1208/01

af Gérard Caudron (PSE) til Rådet

(11. april 2001)

Om: Reaktion på lukning af sunde virksomheder

De brutale og kyniske meddelelser om lukninger hos Danone og Marks & Spencer må gøre det klart for alle dem, som stadig tvivler, at den blandede økonomi og den europæiske sociale model snart vil være begreber, der hører fortiden til.

Det er forståeligt med omstruktureringer af virksomheder som følge af reelle økonomiske problemer; men vi bør ikke acceptere omstruktureringer i sunde og fremgangsrige virksomheder, der kun har til formål at øge kapitalejernes profit.

Kriserne i landbruget og dettes voldsomme reaktioner kan sagtens mobilisere vores ansvarlige, og derfor bør disse forsætlige handlinger, der udføres i pengenes navn, og som ødelægger eksistensgrundlaget for hele familier, i det mindste på tilsvarende vis mobilisere vores europæiske ledere. Vi må også være klar over, at en manglende reaktion i morgen vil føre til, at denne udvikling accelererer.

Kan Rådet derfor oplyse, hvad det agter at gøre?

Svar

(27. september 2001)

Rådet er klar over, at omstruktureringer af virksomheder som dem, det ærede parlamentsmedlem henviser til i sin forespørgsel, kan have alvorlige økonomiske og sociale følger for arbejdstagerne og deres familier.

Den lovgivende karakter, der kendetegner Rådets funktion - som i øvrigt svarer til Europa-Parlamentets - åbner imidlertid ikke mulighed for, at Rådet kan gribe ind i forbindelse med gennemførelsen af de europæiske regler, der henhører under medlemsstaternes ansvar og er underlagt Kommissionens og i givet fald Domstolens kontrol, eller for, at det kan tage stilling til individuelle tilfælde i forbindelse med virksomheder.

Det tilkommer først og fremmest de pågældende medlemsstaters retlige og sociale strukturer at løse de eventuelle konflikter mellem arbejdstagere og arbejdsgivere i tilfælde af omstruktureringer af virksomheder og at fastslå, om virksomhedernes handlemåde har været i overensstemmelse med lovgivningen og national praksis, herunder også praksis, der bygger på EF-retten (f.eks. direktivet vedrørende kollektive afskedigelser (98/59/EF) og direktivet om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne (94/45/EF)).

I øvrigt henledes det ærede parlamentsmedlems opmærksom på, at Rådet fortsat tilpasser og supplerer de nuværende regler. Således vil direktivforslaget vedrørende det europæiske selskab snart blive vedtaget - det regulerer spørgsmålet om medarbejderindflydelse. Desuden nåede Rådet den 11. juni 2001 til politisk enighed om direktivet om informering og høring af arbejdstagerne på nationalt plan.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1444/01

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(11. maj 2001)

Om: Forvaltningen af midler fra Den Europæiske Socialfond på De Kanariske Øer

Denne forespørgsel stilles i tilknytning til skriftlig forespørgsel E-2331/00(1) og svar herpå af 13. oktober 2000.

Svaret har givet anledning til en livlig politisk debat, som er bredt gengivet i den regionale presse på De Kanariske Øer. Det er i den forbindelse kommet frem, at José Carlos Mauricio, ordfører for Den Kanariske Koalitions gruppe i det spanske Deputeretkammer, ifølge egne udtalelser, i sidste uge (sic) mødtes med kommissær Ana Diamantopoulou. På dette møde skulle Diamantopoulou uofficielt have oplyst ham om, at Kommissionen har udarbejdet en rapport om forvaltningen af EF-beskæftigelsesmidler (sic), som betyder en fuldstændig frikendelse af regionalregeringen på De Kanariske Øer, idet det fremgår, at Bruxelles kun har fundet administrative fejl som er meget almindelige i alle EU's medlemsstater med høj arbejdsløshed som Spanien, Italien, Portugal og Grækenland. Ifølge José Carlos Mauricio skulle kommissæren have sagt, at disse fejl er administrative uregelmæssigheder, som skyldes hastværk i forbindelse med anvendelsen af midlerne.

Kan kommissær Diamantopoulou på Kommissionens vegne oplyse mig, om der foreligger en rapport, en undersøgelse eller et dokument, som Kommissionen for nylig har bestilt vedrørende forvaltningen af programmer og/eller projekter, som Den Europæiske Socialfond har finansieret på De Kanariske Øer?

Er det rigtigt, at kommissæren, som det fremgår i pressen, har udtalt, at der i lande som Spanien, Italien, Portugal og Grækenland ofte sker administrative eller andre fejl ved forvaltningen af midler fra Den Europæiske Socialfond?

(1) EFT C 103 E af 3.4.2001, s. 120.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(18. juni 2001)

Kommissionen kan informere det ærede medlem om, at der ikke for nylig er blevet udarbejdet nogen rapport eller undersøgelse om forvaltningen af programmer og/eller projekter finansieret af Den Europæiske Socialfond på De Kanariske Øer.

Kommissionen kan i øvrigt bekræfte, at det medlem af Kommissionen, som er ansvarlig for Beskæftigelse og Sociale Anliggender, ikke er fremkommet med nogen udtalelser om De Kanariske Øer. Hun har derimod gentagne gange og ved forskellige lejligheder omtalt eksistensen af tilfælde af uregelmæssigheder i forskellige medlemsstater.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1780/01

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(15. juni 2001)

Om: Samarbejde med Latinamerika i narkotikaspørgsmål

Seks år efter oprettelsen fremstår EONN (Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug), der har været genstand for en radikal reform med hensyn til såvel sine mål som sine arbejdsmetoder, som et virkeligt, integreret informationssystem vedrørende narkotika og den narkotikapolitik, der gennemføres i Unionens forskellige medlemslande.

Ikke blot Unionens ansøgerlande, men også andre tredjelande ønsker sig dette center som et virkeligt potentiale for eksport af viden og erfaring i disse spørgsmål. Ganske vist er EONN allerede i stand til at dække disse behov hos ansøgerlandene, efter at dets forretningsorden blev ændret i så henseende og det fik stillet det nødvendige personale til rådighed under Phare-programmet, men det samme kan ikke siges om andre tredjelande og slet ikke Latinamerika, hvor alle oplysninger vedrørende narkotika er et prioriteret spørgsmål i samarbejdet med EU. EONN har hverken juridiske midler eller de nødvendige ressourcer til at dække denne efterspørgsel og samarbejde direkte med Latinamerika.

Kan Kommissionen i den sammenhæng forelægge

1. en liste over de lande i Latinamerika, Afrika og Asien, der har udtrykt ønske om at nyde godt af europæisk samarbejde omkring oplysninger om narkotika med henblik på oprettelse af nationale og/eller regionale overvågningscentre for narkotika?

2. en liste over og beskrivelse af de projekter, som Kommissionen agter at gennemføre på dette område, samt de tilsvarende disponible midler til denne gennemførelse?

3. en liste over de europæiske instanser, Kommissionen har udvalgt til at gennemføre disse projekter, samt den måde, hvorpå de er blevet udvalgt, kriterier, etc.?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(1. august 2001)

Kommissionen henviser til det svar den gav på det ærede medlems forespørgsel vedrørende samarbejdet med Latinamerika om narkotikabekæmpelse, og i første række forskellige aspekter i forbindelse med det europæiske overvågningscenter for narkotika og narkotikamisbrug (P-1768/01)(1).

Hidtil har kun Venezuela anmodet om at måtte deltage i det europæiske informationssamarbejde vedrørende narkotika.

Man er i færd med at iværksætte et enkelt overvågningsprojekt i de lande der ikke har ansøgt. Det vedrører et overvågningscenter i Venezuela, hvortil der er planlagt et tilskud fra Kommissionen på 1 950 000 EUR.

Kommissionen har endnu ikke opstillet nogen liste over hvilke europæiske organisationer der skal gennemføre projektet, og Venezuelas regering og Kommissionen har endnu ikke fastlagt hvordan dette skal ske.

(1) EFT C 350 E af 11.12.2001, s. 223.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0411/01

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(15. februar 2001)

Om: Fiskal diskriminering ved anvendelse af vikarbureauer i det øvrige fællesskabsområde

Hidtil har man i Østrig også i forbindelse med personaleleasingvirksomheder beregnet kommuneskatten af arbejdslønnen. Pr. 1.1.2001 skal en virksomhed, der beskæftiger arbejdstagere fra et vikarbureau, i henhold til artikel 20 i ledsageloven til budgettet

(Budgetbegleitgesetz 2001, BGBl I, 142/2000) betale kommuneskat af 70 % af vederlaget til bureauet. Da beregningsgrundlaget således kommer til at omfatte indirekte lønomkostninger og avance, sker der hermed mindst en fordobling af kommuneskatten.

En arbejdstager, der beskæftiges i Østrig af en østrigsk virksomhed via et vikarbureau i det øvrige fællesskabsområde, behandles i forbindelse med beregning af kommuneskatten væsentligt ringere end en arbejdstager, der beskæftiges direkte i samme virksomhed.

Også hvis den anførte østrigske virksomhed f.eks. får foretaget en reparation i en østrigsk elektrovirksomhed, betales der langt mindre i kommuneskat, end hvis reparationen udføres af en elektriker, der er beskæftiget via et vikarbureau i det øvrige fællesskabsområde.

Er denne diskriminering af og forringelse af konkurrenceevnen for vikarbureauer i det øvrige fællesskabsområde i overensstemmelse med fællesskabsretten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. maj 2001)

Reglerne for kommuneskatten er indeholdt i Østrigs forbundslovgivning, og da der ikke findes specifikke fællesskabsbestemmelser på området, er det overladt til de østrigske myndigheder at foretage et politisk skøn over, hvad der er rimeligt. Medlemsstaterne skal ikke desto mindre overholde fællesskabslovgivningens generelle principper, herunder diskrimineringsforbuddet. I det tilfælde, det ærede medlem henviser til, kan man ikke sige, at der diskrimineres mod udenlandske vikarbureauer i forhold til ansatte i Østrig, da der er tale om to forskellige størrelser; hvis man skulle foretage en sammenligning, måtte det blive mellem østrigske og udenlandske vikarbureauer. I den østrigske lovgivning er der ikke basis for forskelsbehandling mellem inden- og udenlandske vikarbureauer. Kommissionen går derfor ud fra, at udenlandske virksomheder ikke generelt beskattes hårdere end østrigske.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1757/01

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(15. juni 2001)

Om: Støtte til de olivendyrkere, som har været ofre for de ugunstige vejrforhold i Portugal

De ugunstige vejrforhold, som har ramt Portugal, har haft alvorlige følger for nogle landbrugsafgrøder, især for oliven, hvor produktionen i det seneste produktionsår faldt med 60-70 %, især i Trás-os-Montes og Alto Douro, der af de portugisiske myndigheder er erklæret for ulykkesramt.

Imidlertid har landmændene, hvis brug overvejende er små, ikke modtaget nogen bistand uden tilbagebetalingspligt, og regeringen har kun tilbudt rentelettede lån trods de enorme skader, som produktionsfaldet har bevirket i et område, der er meget afhængige af olivendyrkningen.

Det betyder, at producenterne er gået glip af indtægterne fra den manglende produktion, og uden den støtte, der er budgetteret med, befinder de sig i en meget vanskelig situation, som kan tvinge dem til at opgive erhvervet for at overleve.

Der må derfor ydes en erstatning til områdets olivendyrkere på mindst 50 % af den gennemsnitlige produktion, som er indberettet til INGA (det portugisiske interventionsorgan) i de sidste tre år.

Kommissionen bedes derfor oplyse, hvordan den stiller sig til, at de olivendyrkere, som har været ofre for vejrliget, modtager en erstatning, idet det står fast, at der var blevet afsat midler til udbetaling af produktionsstøtte, som ikke er blevet bevilget, og at Portugal er nettobidrager til den fælles landbrugspolitik.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(31. juli 2001)

Kommissionen har ikke noget finansielt redskab til sin rådighed, som sætter den i stand til at yde støtte til landbrugere, der har lidt tab på grund af ugunstige vejrforhold.

Kommissionen er derimod villig til at tage stilling til en eventuel statsstøtte, forudsat at den er i overensstemmelse med EF-rammebestemmelser for statsstøtte i landbrugssektoren(1).

(1) EFT C 28 af 1.2.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1640/01

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Tidlig forsyning med euro

Euro 50-gruppen under ledelse af Edmond Alphandéry, forhenværende økonomi- og finansminister i Frankrig, har for nylig afholdt møde i Berlin for at gøre status over forberedelserne i euro-zonen op til indførelsen af den fælles mønt den 1. januar 2002. Ved denne lejlighed kom det frem, at de fleste seddelautomater i de berørte lande kun rummer to skuffer til sedler. Dette betyder konkret, at automaterne ikke samtidig kan udbetale sedler på 5 og 10 EUR og sedler på 20 og 50 EUR. Det bliver de store sedler på 20 og 50 EUR, der vil blive udbetalt til borgerne. Denne omstændighed indebærer en risiko for, at der i begyndelsen af 2002 vil opstå mangel på de små sedler, hvilket vil gøre problemerne for handlen endnu større i forbindelse med indførelsen af euroen.

Hvorfor giver Kommissionen ikke blot borgerne mulighed for eksempelvis i perioden mellem julen 2001 og den 1. januar 2002 at købe et sæt med to 5-euro-sedler og en 10-euro-seddel, jf. det sæt med mønter for i alt 20 EUR, som borgerne vil kunne købe i slutningen af december 2001 i en række lande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(18. juli 2001)

De allerfleste seddelautomater har i otte af de tolv deltagende medlemsstater fire skuffer og vil således uden særlig vanskelighed kunne udbetale små sedler (5 og/eller 10 EUR). Uafhængigt af antallet af skuffer vil der være små sedler i samtlige deltagende medlemsstater undtagen Finland, Grækenland og Luxembourg. Flere medlemsstater har ligeledes truffet beslutning om yderligere foranstaltninger med henblik på at forsyne offentligheden med små sedler, såsom oprettelse af særlige vekselboder (L), udbetaling af sociale ydelser i små sedler (IRL), postbudsformidling af udbetaling i små sedler af pensioner og lønninger i fjerntliggende

egne (GR). Den aftale, der blev indgået den 19. februar 2001 mellem Kommissionen og de tre europæiske banksammenslutninger indeholder i øvrigt bestemmelse om, at udbetalinger ved lugerne af sædvanlige beløb systematisk skal ske i form af små sedler.

Forhåndsforsyning af offentligheden med sedler blev udelukket af finansministrene og Den Europæiske Centralbank (ECB) i forbindelse med det uformelle møde i Rådet (økonomi- og finansministrene) i Versailles i oktober 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0331/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Spata-lufthavnens konkurrenceevne

Ifølge oplysninger fra den græske presse har selskabet for lufthavnen i Spata fastsat kraftigt forhøjede priser for brugen af dens lokaliteter og tjenester samt flere lufthavnsgebyrer, som langt overstiger de afgifter, der opkræves i andre konkurrerende lufthavne, og som, hvis de lægges til lufthavnsafgiften for passagerer, forhøjer det samlede beløb og muligvis ødelægger den nye lufthavns konkurrenceevne med hensyn til at tiltrække fly.

1. Er Kommissionen enig i, at der kan opstå problemer med konkurrenceevnen og bæredygtigheden af lufthavnen på grund af denne prispolitik?

2. Er disse forhøjede niveauer for lufthavnsgebyrer, såsom de nye passagerafgifter, berettigede?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(6. april 2001)

Beslutninger om størrelsesordenen og strukturen af lufthavnsafgifter træffes først og fremmest af de pågældende lokale og nationale myndigheder. Indtil Kommissionens forslag(1) vedrørende et direktiv om lufthavnsafgifter vedtages, kan de generelle principper i fællesskabsret finde anvendelse på foranstaltninger på dette område, idet afgifter skal være fastsat på ikke-diskriminerende måde. Der er indtil videre ikke indsendt klager herom. På grundlag af de oplysninger, der er til rådighed, kan Kommissionen ikke vurdere betydningen af de foreslåede lufthavnsafgifters størrelsesorden for denne lufthavns konkurrenceevne.

Da der ikke foreligger detaljerede oplysninger, kan Kommissionen ikke vurdere, om skatter og afgifter på Spata lufthavnen er berettigede fra luftfartspassagerernes synspunkt.

(1) EFT C 257 af 22.8.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1060/01

af John Corrie (PPE-DE) til Kommissionen

(5. april 2001)

Om: Støtte til udvikling af kirkebaserede eller andre religiøse NGO'er

Hvilke betingelser opstiller Kommissionen for ansøgninger om samfinansiering eller anden støtte til udviklingsprojekter i udviklingslande, som er indgivet af kirkebaserede eller andre religiøse NGO'er?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(23. juli 2001)

Betingelserne for, at kirkebaserede eller andre religiøse ikke-statslige organisationer (ngo'er) kan opnå samfinansiering under budgetkonto B7-6000, er nøjagtig de samme som for alle ikke-statslige organisationer og fremgår af artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1658/98 af 17. juli 1998 om samfinansiering med europæiske ikke-statslige udviklingsorganisationer (ngo) af foranstaltninger på områder af interesse for udviklingslandene(1):

Aktørerne i samarbejde, der kan samfinansieres i henhold til denne forordning, er de ikke-statslige organisationer, der opfylder følgende betingelser:

- de skal være oprettet som selvstændige nonprofitorganisationer i en af medlemsstaterne i henhold til den der gældende lovgivning

- de skal have deres sæde i en af medlemsstaterne, idet dette sæde skal fungere som reelt center for al beslutningstagning vedrørende de samfinansierede foranstaltninger

- hovedparten af deres finansielle midler skal være af europæisk oprindelse.

Når det skal afgøres, om en ngo er berettiget til at modtage samfinansiering, skal der desuden tages hensyn til følgende elementer:

- dens evne til at mobilisere reel solidaritet i den europæiske offentlighed over for sine aktiviteter på udviklingsområdet

- den prioritering, den tillægger udvikling, og dens erfaring på området

- dens administrative og finansielle forvaltningskapacitet

- om muligt dens kendskab til den sektor og det land, som samfinansieringen vedrører

- dens evne til at støtte de udviklingsaktioner, der foreslås af parterne i udviklingslandene, samt karakteren og omfanget af dens forbindelser med tilsvarende organisationer i udviklingslandene.

(1) EFT L 213 af 30.7.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0852/01 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen. Budgetdisciplin.



EF-Tidende nr. 350 E af 11/12/2001 s. 0051 - 0052



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0852/01 af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen (22. marts 2001) Om: Budgetdisciplin Kommissionen bedes vurdere, hvilken virkning stramningen af budgetbalancen på ca. 1 procentpoint på det almindelige statsbudget i Irland og Tyskland har for BNP efter et år og på prisinflationen efter to år. Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira (21. juni 2001) Den kvantitative virkning, som en stramning af statsfinanserne har på bruttonationalproduktet (BNP) i faste priser og inflationen afhænger af en række faktorer, som ikke gør det muligt at knytte et enkelt tal til de økonomiske multiplikatorer. En vigtig determinant er graden af en økonomis åbenhed. Virkningerne for små åbne økonomier som Irland har tendens til at være mindre end for store økonomier såsom Tyskland, fordi en større del af impulsen overføres til handelspartnerne. Dette vil antagelig navnlig gælde for en nedsættelse af de offentlige indkøb, hvor en betydelig del importeres, og den indenlandske multiplikatorvirkning i medlemsstaten tilsvarende er forholdsvis lille. Hvis stramningen af statsfinanserne imidlertid opnås ved at nedsætte antallet af offentligt ansatte, bliver virkningen væsentligt større, fordi dette vil øve mere direkte indflydelse på arbejdsmarkedet og derigennem lønningerne. Dette gælder især for Irland under de nuværende forhold, idet landet på trods af sin relative åbenhed for vandrende arbejdskraft er kendetegnet af tiltagende knaphed på arbejdskraft. Egenarten af stramningen af statsfinanserne og forholdene med hensyn til kapacitetsbegrænsninger er derfor elementer, som er helt afgørende for vurderingen.