SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0096/03

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(20. januar 2003)

Om: Tilpasning af ordningen for De Kanariske Øers integration i EU på invandringsområdet

Et vigtigt punkt i den nyere EU-historie er den ændring, man i 1991 foretog i integrationsmodellen for De Kanariske Øer, der på en og samme gang er en region i den yderste periferi, et øområde og en EU-grænseregion, som følge af de tilpasninger, der var forudset i artikel 25, stk. 4, i akten om Kongeriget Spaniens tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber, med henblik på at minimere de negative sociale, økonomiske og miljømæssige følger, som den nævnte integration kunne afstedkomme. Blandt de områder, som berørtes af denne tilpasning, var landbruget, hvor der blev iværksat et særprogram (Poseican), som for nylig, 10 år efter sin ikrafttræden, er blevet revideret.

Visse eksperter er af den opfattelse, at man i sin tid forsømte anledningen til at også at tilpasse Fællesskabets integrationsmodeller på andre områder, bl.a. med hensyn til indvandringen, som i de seneste år har fået stor social og økonomisk betydning på De Kanariske Øer på grund af en kraftig vækst i befolkningstallet og dennes indvirkning på øernes følsomme og i mange tilfælde meget sårbare miljø.

Der er på denne baggrund opstået en bred og undertiden ophedet offentlig debat på øerne, der især går i retning af en mere systematisk regulering af den kraftige indvandring, eventuelt via indførelse af visse nødvendige særforanstaltninger, som skal være proportionelle og midlertidige og have retsgrundlag i nogle bestemmelser i artikel 37, stk. 1, i De Kanariske Øers selvstyrelov, artikel 138, stk. 1, i den spanske forfatning samt i Fællesskabets traktater, herunder navnlig EF-traktatens artikel 299, stk. 2, der vedtoges i Amsterdam i 1997.

Kommissionen bedes på denne baggrund og i lyset af bestemmelserne i artikel 25, stk. 4, i akten om Kongeriget Spaniens tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber besvare følgende: Vil ordningen for De Kanariske Øers integration i EU på indvandringsområdet kunne tilpasses via en særlig protokol om opholds- og arbejdsmæssige betingelser for udlændinge, og hvilken procedure skal i bekræftende fald anvendes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(14. februar 2003)

Kommissionen finder det ikke hensigtsmæssigt at foreslå nogen ændring med henblik på at indføre en særlig ordning for De Kanariske Øer, som ville begrænse unionsborgernes grundlæggende ret til fri bevægelighed i henhold til EF-traktatens artikel 18 og artikel 45 i EU-chartret om grundlæggende rettigheder. Den har tværtimod fremsat et direktivforslag, der i øjeblikket drøftes i Rådet og Parlamentet, og som tager sigte på at styrke udøvelsen af denne rettighed inden for hele Unionen(1).

I henhold til EF-traktatens artikel 63, stk. 3, vedtager Rådet foranstaltninger vedrørende indvandringspolitikken på følgende områder: betingelser for indrejse og ophold og standarder for procedurer for medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa og opholdstilladelser, bl.a. med henblik på familiesammenføring, samt ulovlig indvandring og ulovligt ophold, herunder repatriering af personer med ulovligt ophold.

På Det Europæiske Råds møde i Sevilla blev der lagt særlig vægt på bekæmpelsen af ulovlig indvandring; set fra den synsvinkel skulle de foranstaltninger, der skal gennemføres på dette område til opfølgning af konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Sevilla både på nationalt og EU-plan, finde anvendelse på De Kanariske Øer. Det er ikke nødvendigt med en særordning til bekæmpelse af ulovlig indvandring, eftersom disse foranstaltninger tager sigte på at modvirke ulovlig indvandring så effektivt som muligt overalt i Den Europæiske Union.

Hvad angår reguleringen af tredjelandsborgeres lovlige indvandring, har Kommissionen foreslået retlige rammer for disses indrejse og opholdsret.

Direktivforslagene indeholder ingen bestemmelser om antallet af personer, der kan tillades indrejse for, da dette spørgsmål henhører under den pågældende medlemsstats ansvar. I øvrigt blev det også på Det Europæiske Råds møde i Sevilla understreget, at der bør tages hensyn til Unionens og dens medlemsstaters modtagekapacitet i forbindelse med gennemførelsen af indvandringspolitikken.

(1) Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, KOM(2001) 257 endelig, EFT C 270 af 25.9.2001.