DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/177

(2004/C 65 E/194)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2564/03

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(4. august 2003)

Om: Polske myndigheders krænkelse af generelle EU-retsprincipper

I august 1999 besluttede Karolina Paetz, der har italiensk og polsk statsborgerskab og er gift med den italienske statsborger Paolo Pozza, ikke at vende tilbage til Italien med sine to døtre Federica og Annamaria Pozza på 2 og 7 år, som ligeledes er italienske statsborgere.

Domstolen i Venezia har med to domme tildelt faderen, Paolo Pozza, forældreretten over børnene, og domstolen i Poznan har efterfølgende afsagt hele 19 kendelser til fordel for faderen, hvori den fastslår, at pigerne skal vende tilbage til Italien, og den har desuden flere gange understreget, at faderen har ret til samkvem, hvilket Karolina Paetz imidlertid aldrig har indvilget i.

Pigernes tilbagevenden til Italien bliver hver gang forhindret ved, at der — formentlig fra de polske myndigheder — tilflyder Karolina Paetz oplysninger om den dato, der er fastsat af domstolen, således at hun bliver i stand til at unddrage sig afgørelsen.

Finder Kommissionen ikke, at Polen — der har undertegnet Haag-konventionen om repatriering af mindreårige og Luxembourg-konventionen om anerkendelse af udenlandske afgørelser — i det omtalte tilfælde begår en alvorlig krænkelse af nogle universelt anerkendte retsregler og derved gør sig skyldig i en alvorlig overtrædelse af generelle EU-retsprincipper og af menneskerettighederne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(17. september 2003)

Kommissionen er klar over det problem, som det ærede medlem gør opmærksom på, og som drejer sig om vanskelighederne ved at få fuldbyrdet afgørelser om udlevering af børn, der med urette er bortført eller tilbageholdt. Kommissionen skal imidlertid gøre det ærede medlem opmærksom på, at hverken Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale børnebortførsler eller Luxembourg-konventionen af 20. maj 1980 om anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser om forældremyndighed er en del af fællesskabsretten. Kommissionen har derfor ikke kompetence til at overvåge eller gennemføre dem.

Børns ret til at opretholde regelmæssig kontakt med deres forældre er knæsat i artikel 24 i EU's charter om grundlæggende rettigheder, der igen er inspireret af FN's konvention fra 1989 om børns rettigheder. Men charteret om grundlæggende rettigheder finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde, da det kun gælder i forbindelse med anvendelse af fællesskabsretten.

Der findes ikke for øjeblikket nogen fællesskabslovgivning om bortførelse af børn. Kommissionen vil dog gerne henlede det ærede medlems opmærksomhed på forslaget til forordning om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i sager vedrørende forældremyndighed (1), der vil blive vedtaget inden for de nærmeste måneder. Et af hovedformålene med den kommende forordning er at afholde forældre fra at bortføre børn inden for EU ved at sikre, at domstolene i den medlemsstat, hvor barnet havde sin sædvanlige bopæl inden bortførelsen, vedbliver med at have kompetence til at træffe den endelige afgørelse om forældremyndigheden. Forordningen vil også supplere og styrke anvendelsen af Haagerkonventionen fra 1980 om internationale børnebortførsler inden for Fællesskabet, idet den fastlægger strenge procedureregler, der skal sikre hurtig udlevering af barnet.

(1) EFT C 203 Ε af 27.8.2002.