SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1595/02

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(5. juni 2002)

Om: Racisme og fremmedhad

I Kommissionen forslag til Rådets rammeafgørelse om bekæmpelse af racisme og fremmedhad af 28. november 2001 nævnes en række racistiske voldshandlinger begået i Østrig, Frankrig, Tyskland, Sverige og Det Forenede Kongerige samt i Spanien og Portugal. Der nævnes ikke noget om Grækenland, hvor en bevæbnet mand i oktober 1999 skød vildt omkring sig på enhver person, som tilfældigvis så udenlandsk ud. To udlændinge blev dræbt og syv andre blev såret, hvoraf de fems tilstand stadig er alvorlig. To er lammet fra taljen og en har stadig en kugle i hovedet, fordi fjernelsen heraf kan medføre døden.

Blandt de sårede får kun en invalidepension fra den græske regering. Fem andre fik kun en engangsgodtgørelse på 88 EUR, der dårligt nok dækker en måneds lægebehandling og dårlig nok de daglige fornødenheder. Den syvende sårede person, sandsynligvis en ulovlig indvandrer, er forsvundet.

Kommissionen kan forståelig nok ikke afgive udtalelse om, hvorledes de enkelte medlemsstater behandler ofre for racistisk overgreb. Mener Kommissionen dog ikke, at rimelig omsorg for ofrene burde være en integreret del af bekæmpelsen af racisme og fremmedhad og at der i ovennævnte forslag til Rådets afgørelse burde medtages en bestemmelse om en rimelig godtgørelse, ud fra den betragtning, at Kommissionen trods alt den 28. september 2001 foreslog en EU-aktion på området kompensation til ofre for forbrydelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(4. juli 2002)

Racisme og fremmedhad er en direkte krænkelse af principperne om frihed, demokrati, respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, der alle er principper, som Unionen bygger på, og som i henhold til EU-traktatens artikel 6 er fælles for medlemsstaterne.

Kommissionen bemærkede i sit forslag til Rådets rammeafgørelse om bekæmpelse af racisme og fremmedhad(1), at det desværre fremgår af de forskellige rapporter fra medlemsstaternes medier, officielle myndigheder, Europæisk Observatorium for Racisme og Fremmedhad og ikke-statslige organisationer, at ingen af Unionens medlemsstater er garderet mod dette fænomen.

Kommissionens forslag har et dobbelt formål: for det første at sikre, at de samme former for racistiske og fremmedfjendtlige handlinger ifalder samme straf i alle medlemsstater, og for det andet at forbedre og fremme det retslige samarbejde ved at fjerne potentielle hindringer. Udkastet til rammeafgørelse indeholder en bestemmelse om, at udforskning og retsforfølgelse ikke skal være afhængig af en anmeldelse eller anklage fra offeret for overtrædelsen, i det mindste i tilfælde af grove racistiske overtrædelser.

Med hensyn til beskyttelse af og bistand til ofrene for forbrydelser følger Unionen en bredt anlagt strategi, som Rådets rammeafgørelse om offerets stilling i strafferetlige sager(2), der blev vedtaget den 15. marts 2001, vidner om. Dette instrument indeholder bestemmelser om ret til erstatning i forbindelse med strafferetlige sager, specielt for at der kan træffes en afgørelse inden for en rimelig tidshorisont og for at tilskynde forbryderne til at yde rimelig erstatning til forbrydelsernes ofre.

Kommissionens grønbog om erstatning til ofre for forbrydelser(3) starter en bred offentlig debat om, hvordan erstatning til ofre for forbrydelser inden for EU kunne yderligere forbedres gennem et fællesskabsinitiativ.

Et af de vigtigste spørgsmål er, hvordan man kan sikre, at ofre for racistiske forbrydelser eller andre forbrydelser med racistiske motiver får en rimelig erstatning. I dette efterår påregner Kommissionen at kunne slutbehandle spørgsmålet om, hvordan dette arbejde kan følges op. Kommissionen vil ved denne vurdering også tage tilbørligt hensyn til Parlamentets kommende udtalelse om grønbogen.

(1) EFT C 75 E af 26.3.2002.

(2) EFT L 82 af 22.3.2001.

(3) KOM(2001) 536 endelig udg.