SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3233/00

af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) og Jules Maaten (ELDR) til Kommissionen

(17. oktober 2000)

Om: Hemmeligholdelse af tilfælde af smitte med legionærsyge på hoteller i Europa

Det fremgår af oplysninger fra European Working Group for Legionella Infections (EWGLI), at 12 000 turister i de seneste år er blevet smittet med legionærsyge under ophold på hoteller o.l. Det skønnes, at 1 200 er døde som følge af sygdommen.

1. Er det Kommissionen bekendt, at de nationale sundhedsmyndigheder, som er medlem af EWGLI, i mange tilfælde ikke orienterer de rejsearrangører, som står for rejserne til de hoteller, hvor smitten optræder, om faren?

2. Anser Kommissionen det for acceptabelt, at oplysningerne fra EWGLI, som modtager EU-midler, ikke når frem til de turister, de rent faktisk er bestemt for? Hvad vil Kommissionen foretage sig, hvis den ikke anser det for acceptabelt?

3. Er Kommissionen enig i, at oplysningerne fra EWGLI bør være offentlige og almindeligt tilgængelige og ikke fortrolige?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler P-3211/00, E-3233/00 og P-3239/00

(30. november 2000)

De data, som arbejdsgruppen EWGLI (European Working Group for Legionella Infections) skulle have have fundet frem til gennem sin overvågning, og som blev nævnt i den nederlandske avis, var en ukorrekt ekstrapolering af oplysninger fra EWGLI's webside. Det faktiske antal tilfælde af rejseerhvervet legionærsyge, der er konstateret gennem EWGLI's overvågning, er en tiendedel af det nævnte tal. De korrekte oplysninger findes på http://www.ewgli.org/.

De clusters af rejseerhvervet legionærsyge, der omtales i den situationsrapport(1) om fællesskabsnettet, som blev udfærdiget i overensstemmelse med Kommissionens beslutning 2000/57/EF af 22. december 1999 om systemet for tidlig varsling og reaktion i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF(2), og som blev anmeldt i nettets første år, var ikke en afspejling af et øget antal udbrud af legionærsyge. Gennem EWGLI's overvågningsnet har man anmeldt clusters siden 1987, da nettet blev oprettet. Overvågningen viser, at antallet af EU-borgere, der har pådraget sig rejseerhvervet legionærsyge, faktisk er faldet i de senere år.

Hovedformålet med EWGLI's legionærsygeovervågning, der finansieres af Kommissionen, er at overvåge rejseerhvervede tilfælde. Herved bliver det muligt at konstatere clusters af sygdommen, som ellers ikke nødvendigvis ville være konstateret gennem den nationale overvågning, således at der kan træffes foranstaltninger til undersøgelse og forebyggelse. Tilfælde, der forbindes med et bestemt sted, der identificeres gennem overvågningen, er et udgangspunkt for de lokale myndigheders undersøgelser og ikke en identificering af stedet som den faktiske kilde til smitten.

For at sikre, at relevante oplysninger er til rådighed så hurtigt som muligt, er det blevet bestemt, at oplysninger fra overvågningen skal behandles fortroligt og kun må benyttes af deltagerne med henblik på risikovurderinger og forebyggelse. At gøre oplysningerne tilgængelige for offentligheden kunne være vildledende, da mange af dataene uundgåeligt er tvetydige og ikke er blevet bekræftet. Uden fortrolighedsreglerne ville meget færre data formentlig blive stillet til rådighed, hvorved overvågningsnettets effektivitet med hensyn til forebyggelse af sygdommen ville blive nedsat. Kommissionen er dog velvilligt indstillet over for en forbedring af de oplysninger, der gives til offentligheden.

I det kommende fællesskabsprogram på sundhedsområdet bliver et af de tre prioriterede områder at højne informations- og vidensniveauet på sundhedsområdet. Det indebærer, at den brede offentlighed får adgang til oplysninger om sundhedsrisici. I denne forbindelse vil Kommissionen overveje, hvordan man lettest kombinerer kravene om hhv. fortrolighed og gennemsigtighed.

EWGLI lægger ikke blot resumerende oplysninger om problemet vedrørende legionærsyge og rejser ud på sit offentlige internetsted, men også oplysninger om forebyggelse henvendt til både offentligheden og hoteller (http://www.ewgli.org).

Efter de to udbrud i 1999 på hhv. en blomsterudstilling i Nederlandene og en handelsmesse i Belgien har Kommissionen arbejdet sammen med eksperter i medlemsstaterne og i det fællesskabsnet, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF af 24. september 1998 om oprettelse af et net til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet(3), for at kortlægge behovet for yderligere forebyggende aktioner vedrørende legionærsyge på europæisk plan. Legionærsygen var allerede en prioritet ifølge Kommissionens beslutning nr. 2000/96/EF af 22. december 1999 om hvilke overførbare sygdomme EF-nettet gradvis skal dække i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF(4) inden for rammerne af fællesskabsnettet for epidemiologisk overvågning. Kommissionen har støttet forbedringerne i EU's overvågning af legionærsyge ved at udvide denne til også at omfatte ikke-rejseerhvervede udbrud i Fællesskabet og har støttet europæiske initiativer til udarbejdelse af tekniske retningslinjer vedrørende forebyggelse og kontrol af legionærsyge. Kommissionen vil drøfte dette nærmere med udvalget for fællesskabsnettet i december 2000 og vil foreslå evt. yderligere foranstaltninger.

Hvad angår Fællesskabets lovgivning om drikkevand, gælder Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand(5). Heri hedder det: Drikkevand må ikke indeholde patogene organismer. Rådets nye direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand(6) skal være omsat i national lovgivning senest den 25. december 2003. Ifølge artikel 4, stk. 1, litra a) i dette direktiv har medlemsstaterne pligt til at sikre, at drikkevand er frit for mikroorganismer, parasitter og stoffer i mængder eller koncentrationer, der udgør en potentiel fare for sundheden. Kommissionen mener, at Fællesskabets lovgivning om kvaliteten af drikkevand er tilstrækkeligt beskyttende. Det skal nævnes, at kilden til udbrudet af legionærsyge i Nederlandene ikke var drikkevandets dårlige kvalitet, men en forurenet brandslange, der blev benyttet på udstillingens stande.

I udkastet til dokumentet om den bedste tilgængelige teknik (BAT)(7), der er udarbejdet i henhold til Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening(8) (IPPC-direktivet), peges der på fem foranstaltninger, som driftsledere af industrielle vådafkølingssystemer bør træffe for at reducere biologiske vækster heri. Det henstilles kraftigt til de myndigheder, der udsteder tilladelserne til alle anlæg, der hører under IPPC-direktivets anvendelsesområde, at de overvåger disse foranstaltninger. Der er imidlertid endnu ikke fundet en behandling, som kan anvendes overalt, og som samtidig tager hensyn til de miljømæssige og sundhedsmæssige behov. Der er derfor brug for flere undersøgelser. Det er heller ikke for øjeblikket muligt at

foreslå en bestemt værdi for kolonidannende enheder (den enhed hvori mængden af bakterier måles) i forhold til et bestemt risikoniveau. På denne baggrund mener Kommissionen, at det stadig bør være den kompetente myndigheds ansvar at drøfte problemet med anlæggets driftsleder og nøje specificere, hvordan ovennævnte foranstaltninger bør gennemføres, idet der tages højde for lokale faktorer såsom sted og klimatiske forhold.

(1) Situationsrapport om net til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet, KOM(2000) 471 endelig udg. http://europa.eu.int/comm/health/ph/others/network/net03_en.pdf.

(2) EFT L 21 af 26.1.2000.

(3) EFT L 268 af 3.10.1998.

(4) EFT L 28 af 3.2.2000.

(5) EFT L 229 af 30.8.1980.

(6) EFT L 330 af 5.12.1998.

(7) http://eippcb.jrc.es/.

(8) EFT L 257 af 10.10.1996.