SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2866/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(17. oktober 2001)

Om: Trussel mod svensk fiskeri

Et forslag fra Kommissionen til grænseværdier for dioxin i fisk kan blive dødsstødet for det svenske fiskerierhverv. Forslaget vil formodentlig medføre et fuldstændigt forbud mod at sælge laks og ål fra Østersøen ifølge den svenske fiskeristyrelse.

Salg af sild fanget i Østersøen og strömming til forbrug er også truet af et forbud. I værste fald kan et par tusind fiskere miste deres arbejde.

Den svenske holdning i sagen er, at der godt kan indføres grænseværdier, men at dette gøres for tidligt. Det videnskabelige grundlag er endnu ikke tilstrækkeligt.

Det er vigtigt ikke at forhaste sig i denne sag. Har Kommissionen vurderet den beskæftigelsessituation, som kan opstå i Sverige, som følge af de nuværende forslag til grænseværdier for dioxin i fisk?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(15. januar 2002)

Kommissionen er klar over de følger, som de foranstaltninger, det ærede medlem omtaler, vedrørende grænseværdier i fisk kan få for beskæftigelsen i fiskerisektoren. Problemet skal dog anskues under forskellige synsvinkler, herunder navnlig hensynet til folkesundheden, i tillæg til de eventuelle økonomiske konsekvenser.

Den 28. august 2001 fremsatte Kommissionen et forslag til Rådet om grænseværdier for dioxiner(1) som led i en samlet strategi, der går ud på at reducere forekomsten af dioxiner i miljøet, foder og levnedsmidler. Kommissionens vigtigste målsætning er at beskytte folkesundheden ved at mindske det omfang, hvori mennesker udsættes for dioxiner og dioxin-lignende polychlorerede biphenyler (PCB).

De foranstaltninger, der træffes for at mindske det omfang, hvori mennesker udsættes for dioxiner i levnedsmidler, er berettigede, eftersom en stor del af den europæiske befolkning indtager mere dioxin end den acceptable dosis, som Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler har fastsat. Der er også taget hensyn til forslagenes sociale og økonomiske virkninger, men de kan under ingen omstændigheder tillægges større betydning end de foranstaltninger, der ifølge videnskabelig rådgivning er nødvendige for at beskytte menneskers sundhed.

Den 29. november 2001 vedtog Rådet en forordning (EF) nr. 2375/2001 om ændring af Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler(2). Forordningen fastsætter grænseværdier for dioxiner og furaner i flere levnedsmidler, herunder fisk og fiskerivarer.

Indtil et tidspunkt i 2006 har Rådet givet Finland og Sverige dispension fra reglerne om grænseværdier for fisk fra Østersøområdet, som er beregnet til konsum inden for deres område.

Kommissionen accepterede denne undtagelse i betragtning af følgende:

- En stor del af de fede østersøfisk er ikke i overensstemmelse med grænseværdierne og ville således blive udelukket fra svenskernes og finnernes kost.

- Hvis fisk blev fjernet fra kosten, kunne det få en negativ indvirkning på sundheden i Sverige og Finland, fordi:

- Østersøfisk er den vigtigste D-vitamin kilde for ældre mennesker i disse lande. Indtagelse af D-vitamin er af stor betydning i de nordiske lande på grund af den begrænsede mængde sollys.

- Østersøfisk ville blive erstattet med billigere kødstykker med meget flæsk, som ville øge risikoen for kardiovaskulære sygdomme.

- Menneskers samlede eksponering for dioxiner i Finland og Sverige er ikke højere end i andre europæiske lande.

- Finland og Sverige har en ordning, som sikrer, at forbrugerne får råd om kosten, således at bestemte sårbare befolkningsgrupper er helt klar over, at forbruget af østersøfisk bør begrænses for at undgå eventuelle sundhedsrisici.

- Finland og Sverige vil nøje overvåge forekomsten af dioxiner i fisk fra Østersøområdet og hvert år aflægge rapport om resultaterne og de foranstaltninger, der er truffet for at mindske menneskers eksponering for dioxiner i fisk fra Østersøområdet.

(1) KOM(2001) 495 endelig udg.

(2) EFT L 321 af 6.12.2001.