SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1920/02

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(3. juli 2002)

Om: Kommissionsgaver

Det blev oplyst i en nylig avisartikel, at Kommissionen ikke ville offentliggøre en komplet liste over gaver samt over gavernes givere af protokollære og diplomatiske årsager og for ikke at bringe udenlandske embedsmænd i forlegenhed.

Er dette virkelig Kommissionens politik?

Hvad er den protokollære og diplomatiske begrundelse for ikke at oplyse navne på givere?

Vil Kommissionen uddybe sin begrundelse for, at den ikke ønsker at bringe udenlandske embedsmænd, der giver personlige gaver til kommissærer eller Kommissionens ansatte, i forlegenhed?

Ville det ikke være i overensstemmelse med Kommissionens politik på baggrund af dens prisværdige tilsagn om åbenhed og gennemskuelighed at offentliggøre en liste over gaver og givere på Kommissionens hjemmeside?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(23. september 2002)

Den adfærdskodeks, der er gældende for Kommissionens medlemmer, fastsætter, at de ikke må tage imod gaver til en værdi af mere end 150 EUR. Når de under hensyntagen til diplomatisk sædvane modtager gaver af en værdi, der overstiger dette beløb, overgiver de dem til Kommissionens protokolafdeling.

Under forberedelserne forud for en højtstående persons besøg i Kommissionen understreger protokoltjenesten altid over for den pågældende, at Kommissionen ikke forventer eller ønsker gaver. Alligevel ønsker visse besøgende i overensstemmelse med deres egne traditioner at overrække en gave til minde om deres besøg.

Hvis Kommissionen offentliggjorde en liste over sådanne gaver med givernes navne, kunne det opleves som pinligt for de besøgende, der har fulgt protokolafdelingens anvisninger og undladt at medbringe gaver.

Sådanne gaver er oftest egnstypisk kunsthåndværk, der også kan være af personlig karakter, som f.eks. når det bærer giverens eller modtagerens navn eller en indskrift om den begivenhed, der gav anledning til overrækkelsen.

Gaver af en værdi, der overstiger 150 EUR, overgives som sagt til Kommissionens protokolafdeling. Men det er ofte vanskeligt og meget subjektivt at afgøre, om en egnstypisk genstand har en værdi (og overhovedet, om en sådan værdi skal vurderes i forhold til køb, brug, videresalg eller andet), der overstiger 150 EUR.

Eftersom protokolafdelingen kun skal informeres om gaver, hvis værdi overstiger det nævnte beløb, kunne det være krænkende for nogle givere at måtte konstatere, at den gave, de selv har overrakt, ikke er medtaget på listen over modtagne gaver.

Det kan i visse tilfælde være overordentlig vanskeligt at beskrive en gave, definere dens anvendelse eller finde en henvisning til kunstneren, f.eks. hvis det drejer sig om et stik eller et maleri.

En del gaver opmagasineres, men nogle anvendes som dekoration i kommissionsmedlemmernes opholdsrum og kontorer og i de omkringliggende korridorer. Andre, som er af mindre personlig karakter, overgives til velgørende organisationer.

Kommissionen er dog villig til under hensyntagen til sine protokollære og diplomatiske forpligtelser at forbedre mulighederne for, at interesserede kan modtage oplysninger om disse spørgsmål, når de fremsætter ønske herom. Den har derfor til hensigt at træffe foranstaltninger til at sikre, at det bliver lettere at få adgang til den form for information, som det ærede medlem ønsker.