SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0935/02

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(9. april 2002)

Om: Grænseoverskridende ligtransport inden for EU

Inden for EU er transport af mennesker, som er døde i et andet land end deres oprindelsesland, reguleret ved Berlin-aftalen (fra 1937) og Europarådets Strasbourg-konvention (fra 1973. Disse ordninger er imidlertid ikke længere hensigtsmæssige, da de går ud fra grænsekontrol og ikke tager hensyn til etableringen af et europæisk økonomisk samarbejdsområde. Desuden afstedkommer disse ordninger høje omkostninger, som dels kan tilskrives manglende forenkling af formaliteterne og dels de foreskrevne produktkrav (kister med zinkforing). For de efterladte er det uforståeligt, at en ligtransport f.eks. fra Wien til Bregenz (510 km) kan

ske uden zinkforing af kisten, medens en sådan kistetype kræves ved transport fra Salzburg til Freilassing (10 km). I dette tilfælde holder argumenter om f.eks. hygiejne eller sikkerhed ikke stik. Der er i denne sammenhæng på ingen måde tale om at gribe ind i nationale ordninger vedrørende begravelsesvæsenet, kun at finde frem til en ensartet ordning for ligtransport fra et land til et andet inden for Europa.

Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen at iværksætte, således at grænseoverskridende ligtransport ikke er vanskeligere end ligtransport inden for et medlemslands grænser?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkesteinpå skriftlige forespørgsler E-0923/02, E-0935/02, E-1122/02 og E-1133/02

(8. maj 2002)

Kommissionen henviser til sit fælles svar på skriftlig forespørgsel E-0073/02 af Michael Cashman, E-0087/02 af Cristiana Muscardini, E-0210/02 af Piia-Noora Kauppi, E-0344/02 af Eija-Riitta Anneli Korhola, E-0346/02 af Marjo Matikainen-Kallström, E-0407/02 af Nicole Thomas-Mauro og E-0679/02 af Marialiese Flemming(1). Til orientering gengives Kommissionens holdning nedenfor.

Kommissionen er klar over, at grænseoverskridende hjemsendelse af døde er et følsomt og vanskeligt emne, der kan medføre betydelige lidelser for den afdødes familie.

Kommissionen er også bekendt med en række tilfælde, belyst af en række aktuelle skriftlige forespørgsler, hvor hjemsendelse af døde fra én medlemsstat til en anden har budt på vanskeligheder. Kommissionen råder imidlertid ikke over oplysninger eller statistikker, der kan give et overblik over dette problem og dets omfang.

I forbindelse med dette emne opstår der en række spørgsmål, nogle af disse i relation til forskellige fællesskabspolitikker som f.eks. transport, sundhed, fri bevægelighed osv. Der synes imidlertid ikke at være en klar fællesskabskompetence for alle disse aspekter. Hertil kommer, at bestemmelserne omkring grænseoverskridende transport af døde findes i den internationale Berlin-aftale (1937, nr. 4391 i Folkeforbundets samling af traktater) samt i Europarådets aftale fra september 1973 om overførsel af døde. Under alle omstændigheder må man erindre sig, at medlemsstaterne i forbindelse med udarbejdelsen af bestemmelser vedrørende transport af døde i henhold til Domstolens retspraksis skal sørge for, at håndhævelsen af disse sker på en ikke-diskriminerende basis. Undtagelser med begrundelse i hensynet til den offentlige sundhed skal også ske i overensstemmelse med Domstolens retspraksis.

Med baggrund i ovennævnte forhold agter Kommissionen fortsat at følge disse emner nøje, men den vil ikke umiddelbart indlede nogen specifik foranstaltning.

(1) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 178.