SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3002/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. oktober 2001)

Om: Forfremmelsesprocedurer i Kommissionen

Forfremmelsesprocedurerne i Kommissionen får hvert år flere af Kommissionens tjenestemænd til at indgive klage og et vist antal til at anlægge sag ved Retten i Første Instans.

Der protesteres især over den afgørende vægt, der lægges på anciennitet som betingelse for forfremmelse, men også over, at der stædigt holdes fast ved principper som forfremmelse af tiloversblevne fra det foregående regnskabsår, og over, at der på forhånd er fastlagt forfremmelseskvoter for de enkelte generaldirektorater.

Kommissionen indrømmer selv i et arbejdsdokument fra juli 2000, at dens procedurer er komplekse, at der i for ringe grad tages hensyn til fortjeneste, og at det af dommene fra Retten i Første Instans fremgår, at proceduren ikke er tilstrækkeligt gennemsigtig. Ved stædigt at fastholde en forfremmelsespraksis på et grundlag, som der jævnligt klages over og afsiges domme imod, afslører Kommissionen både, at den nærer foragt for Retten i Første Instans og de europæiske dommere, og at den ikke har i sinde at imødekomme sit personale og for alvor sikre fortjenesten den anerkendelse, som den er tiltænkt i vedtægten, som Neil Kinnock har lovet, og som et flertal af tjenestemændene efterspørger.

1. Hvor mange klager over forfremmelsesprocedurer har tjenestemænd i Kommissionen indgivet?

2. Hvor mange klager er blevet afvist (implicit eller eksplicit)?

3. Hvor mange klager har ført til sagsanlæg ved Retten i Første Instans?

4. I hvor mange sager har Retten i Første Instans givet klageren medhold?

5. Har Kommissionen givet sine tjenestegrene ordre til omgående at ændre deres forfremmelsesprocedurer eller i det mindste behandlingen af klagerne over disse procedurer, så det sikres, at forfremmelser af tjenestemænd omsider udelukkende sker efter en fortjeneste, som er taget i betragtning under hele proceduren eller eventuelt efter indgivelse af en klage. Hvornår vil Kommissionen i benægtet fald give sine tjenestegrene en sådan ordre?

6. Vil Kommissionen omgående følge dommene i forfremmelsessagerne fra Retten i Første Instans? Hvorfor følger Kommissionen i benægtet fald ikke disse domme?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(14. december 2001)

De ønskede oplysninger ser således ud:

>TABELPOSITION>

Af de fem sager, der er appelleret til Domstolen, har Domstolen afvist fire og en er stadig til behandling.

Kommissionens forfremmelsesprocedure er fastlagt i gennemførelsesbestemmelserne til artikel 45 i personalevedtægten og er baseret på det princip, der er anført i denne artikel om, at forfremmelse udelukkende sker på grundlag af en udvælgelse blandt de tjenestemænd, der har minimumsanciennitet i deres lønklasse efter sammenligning af deres fortjenester og de afgivne udtalelser om dem.

I henhold til fast retspraksis ved Retten i Første Instans kan anciennitet i lønklasse og alder kun tages i betragtning i forbindelse med forfremmelse som et subsidiært kriterium i tilfælde af, at de pågældende tjenestemænd står lige med hensyn til fortjeneste.

Kommissionen har altid underrettet generaldirektoraterne og forfremmelsesudvalgene om enhver ny forfremmelsespraksis vedtaget af Retten i Første Instans, således at de kan bringe sig i overensstemmelse med de pågældende domme. Dommene fra Retten i Første Instans om forfremmelse danner ligeledes grundlag for behandlingen af klager om manglende forfremmelse, som indbringes af tjenestemænd i henhold til artikel 90 i personalevedtægten.

Efter en omfattende høring af personalet er Kommissionen ved at afslutte en ny ordning til bedømmelse og forfremmelse, som bliver en central del af reformen af Kommissionen. Ordningen betyder i meget høj grad en forenkling, og der vil blive indført meget gennemskuelige procedurer med garanti for, at forfremmelse foregår på basis af fortjeneste, som måles ved hjælp af en fuldstændig og rimelig individuel bedømmelse.

Kommissionen efterkommer alle dommene fra Retten i Første Instans vedrørende forfremmelse og vil fortsat gøre det. Domstolen har aldrig givet udtryk for et synspunkt, der støtter det ærede medlems ubegrundede formodning om, at Kommissionen nærer foragt for Retten i Første Instans og EU-dommerne.