SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2317/00

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Rådet

(11. juli 2000)

Om: Undgåelse af europæisk deltagelse i Colombias interne konflikter

1. Har Rådet kendskab til, at en af Den Europæiske Unions medlemsstaters territorium i stadig stigende grad inddrages i den amerikanske intervention i Colombias interne politik, idet de caribiske øer Aruba og Curaçao, som tilhører kongeriget Nederlandene, anvendes som angrebsbase (Forward Operating Location) for fly, som i den sydlige del af Colombia fortsat sprøjter giftige plantebekæmpelsesmidler over det territorium, som kontrolleres af oprørsbevægelsen FARC, som kæmper mod de store virksomheders interesser og det traditionelle demokratiske underskud (kilde: Tv-kanalen Nederland 1; Netwerk-programmet med aktuelle nyheder af 21. juni 2000)?

2. Har Rådet ligeledes kendskab til, at denne intervention medfører, at:

a. voksne mennesker bliver syge og små børn dør hurtigt efter hver sprøjtningsoperation;

b. muligheden for at dyrke andre afgrøder (maniok, bananer eller andre frugter) end coca falder stærkt med det resultat, at landmændene bliver endnu mere afhængige af narkotikahandlen, og at det eksisterende areal på 100 000 hektar, der allerede anvendes til coca-dyrkning, udvides yderligere;

c. bestræbelserne fra FARC's side på at standse dyrkningen af coca rent faktisk er håbløs;

d. den øvrige urskov skades af giften og af en fortsat skovrydning ved afbrænding, således at der kan indvindes dyrkningsområder, som endnu ikke er forgiftede;

e. fredsaftalen mellem den colombianske regering og FARC, hvor regeringen går ud fra, at FARC ikke arbejder sammen med narkotikamafiaen, vanskeliggøres og forsinkes?

3. Har Rådet kendskab til, at der skal forelægges et forslag for det nederlandske parlament, således at der kan indgås en aftale mellem Nederlandene og De Forenede Stater for yderligere 10 år efter udløbet af en tidligere aftale i april 2000, hvorved man kan fortsætte med flyvningen over Colombia, og således at de amerikanere, der er udstationeret på Aruba og Curaçao, på forhånd er beskyttet mod kriminelle eller civile retssager?

4. Er Rådet enig i, at der bør foretages en klar skelnen mellem på den ene side bekæmpelsen af transporterne med hård narkotika fra Colombia via Aruba og Curaçao til Europa og på den anden side deltagelsen i en udenlandsk intervention mod en bevægelse, som kontrollerer en del af Colombia, i hvilken forbindelse førstnævnte er ønskeligt men sidstnævnte ikke, og at man dermed bør tage afstand fra det amerikanske synspunkt om, at bekæmpelsen af guerillabevægelsen skal ses som en del af bekæmpelsen af narkotika?

5. Hvorledes agter Rådet at forhindre, at Europa inddrages i en udenlandsk intervention i en intern politisk konflikt i Colombia, og afholde medlemsstaterne fra at lade sig trække ind i sådanne konflikter?

Svar

(9. november 2000)

Den Europæiske Union følger nøje situationen i Colombia gennem kontakter til Colombias regering, civilsamfundet og de NGO'er, der opererer i landet. Den er bekendt med de talrige, alvorlige og indbyrdes forbundne problemer, som Colombia kæmper med, og tillægger det afgørende betydning, at der findes en integreret løsning herpå.

Unionen har gentagne gange givet tilsagn om, at den i det omfang, den har mulighed for det, og på den bedst egnede måde vil støtte fredsbestræbelserne i Colombia under respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.

For så vidt angår narkotikabekæmpelse, har Den Europæiske Union også flere gange understreget, hvor vitalt det er at bekæmpe denne svøbe, der direkte berører alle de europæiske stater og deres borgere. Colombia nyder i denne forbindelse fordel af arrangementet med generelle præferencer (GSP) og desuden siden 1990 af det midlertidige arrangement med yderligere præferencer som led i narkotikabekæmpelsen. I 1995 undertegnede Den Europæiske Union og Andes-landene en aftale, der er i kraft den dag i dag, om kemiske prækursorer.

Den Europæiske Union har desuden indført en samarbejdsmekanisme på narkotikaområdet med landene i Latinamerika og Caribien, hvis handlingsplan blev vedtaget i april 1999 og bakket op af stats- og regeringscheferne på topmødet EU-Latinamerika og Caribien i juni 1999 i Rio de Janeiro. Denne mekanisme, der afholdt sit andet møde den 22.-23. maj 2000 i Lissabon, giver de to parter den nødvendige ramme for samordningen af deres indsats i narkotikabekæmpelsen.