SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0673/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. marts 2002)

Om: Dobbeltbeskatning af arbejdsindkomst

Selv om EF-traktatens artikel 49 forbyder restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser gennem dobbeltbeskatning, har jeg for nylig konstateret, at portugisiske arbejdstagere i nogle tilfælde udsættes for sådanne restriktioner.

Der findes som bekendt en stor portugisisk befolkningsgruppe i Tyskland, og i flere tilfælde er det kun den ene ægtefælle, der arbejder i Tyskland, mens den anden ægtefælle bor og arbejder i Portugal.

Den ægtefælle, der arbejder i Tyskland betaler, som naturligt er, skat af sin arbejdsindkomst dér. Men den ægtefælle, der bor og arbejder i Portugal, skal ved indgivelse af sin egen selvangivelse til skattevæsenet også vedlægge sin ægtefælles selvangivelse, som ligeledes indgår i beskatningsgrundlaget.

Denne situation er dobbelt uretfærdig. Ikke alene beskattes den ene ægtefælle dobbelt af sin indkomst, men da lønningerne i Tyskland samtidig er væsentligt højere end i Portugal, indplaceres de samlede indtægter automatisk på et højere skalatrin, hvorved der anvendes en højere procentsats ved beregningen af den skat, der skal betales.

Vil Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger der bør træffes for at undgå situationer af denne art?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. april 2002)

Det problem, som det ærede medlem henviser til som Parlamentet har modtaget mange andragender om vedrører skattesituationen for portugisere, der arbejder i Tyskland. Disse personer betragtes som værende bosiddende i Portugal, hvis deres bopæl og familie stadig befinder sig i Portugal. De personer, som med deres familie er flyttet til Tyskland, er kun omfattet af den tyske skattelovgivning.

I den dobbeltbeskatningsaftale, som blev indgået mellem Tyskland og Portugal den 15. juli 1980, forhindres dobbeltbeskatning af skatteydere, som er bosiddende i Portugal og har indkomst fra Tyskland, ved, at disse personer bevilges en skatterabat. Skatterabatten indebærer, at de kan fratrække den skat, som allerede betales i Tyskland, i den skat, som de skal betale i Portugal (den såkaldte kreditmetode). Denne metode er en af de to muligheder, som stater har for at undgå dobbeltbeskatning i henhold til OECD's modelkonvention (Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling): den anden er den såkaldte fritagelsesmetode, som indebærer, at en stat har eneret til at beskatte indkomsten, og at indkomsten er fritaget for beskatning i den anden stat.

Da der ikke foreligger nogen harmonisering af indkomstskatter på fællesskabsplan, kan medlemsstaterne selv bestemme, hvilken metode der skal anvendes. Når medlemsstaterne træffer denne beslutning, skal de respektere EF-traktaten, og navnlig princippet om det indre marked, men deres valg vil være gyldigt, så længe det sammenlagte skattebeløb ikke overstiger det beløb, som skulle være betalt, hvis indkomsten var blevet beskattet i den medlemsstat, som har det højeste skattetryk. Eftersom Portugal giver fuld kredit for den skat, som allerede betales i Tyskland, er der ikke sket nogen overtrædelse af fællesskabslovgivningen.

Eftersom den nationale beskatning i Portugal er progressiv, forhøjes det portugisiske beskatningsgrundlag, når der tages hensyn til den tyske indkomst (der ikke i sig selv er skattepligtig i Portugal). Dette er tilladt gennem en såkaldt progressionsklausul i artikel 24, stk. 1, litra b), i dobbeltbeskatningsaftalen, der er baseret på artikel 23 B, stk. 2, i OECD's modelkonvention. Som en anvendelse af princippet om beskatning i forhold til den skattepligtiges evne til at betale skat er denne klausul forenelig med fællesskabslovgivningen.

Den situation, som det ærede medlem omtaler, kan kun ændres ved en tilpasning af den bilaterale skatteaftale, for hvilken kun de kontraherende stater, Tyskland og Portugal, er kompetente. Kommissionen har dog uformelt gjort myndighederne i begge medlemsstater opmærksom på, at de berørte portugisiske arbejdstagere opfatter den nuværende situation som uretfærdig, og at det ville være ønskeligt at tage den op til overvejelse.