SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1736/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Anvendelse af det schweiziske finansieringssystem med sigte på at flytte transport ad landevej over til jernbanetransport

1. Kan Kommissionen bekræfte, at der, bl.a. på grundlag af den aftale mellem Schweiz og den Europæiske Union, som Europa-Parlamentet godkendte den 14. december 2000, og som udvider mulighederne for transittransport ad landevej, i Schweiz nu beregnes en leistungsabhängige Schwerverkehrsabgabe, dvs. en afgift, der indregner antal kørte kilometer, godsets vægt og lastbilens emissioner, og at provenuet fra denne afgift anvendes til bygning af størstedelen af godsjernbanelinjerne med tilhørende tunneler gennem Alperne?

2. Kan Kommissionen bekræfte, at de ovenfor anførte forhold kan øve stærk indflydelse på afviklingen af trafikstrømmene, der har oprindelses- og bestemmelsessted uden for det område, de passerer, og at dette system i princippet også kan anvendes i områder, hvor trafikstrømmene ikke møder naturlige hindringer, som f.eks. bjerge og store vandløb?

3. Hvilke muligheder ser Kommissionen for også i Unionens medlemsstater at fremme et sådant system som middel til at modvirke den fortsatte vækst i godstransporten ad landevej og dermed at skabe alternativer til presset for at ofre en stadig større del af de åbne arealer til udvidelse af eksisterende veje og bygning af nye?

4. I hvilken udstrækning kan de forskellige metoder til beskatning af den individuelle transport mellem bolig og arbejdsplads, der bl.a. er udviklet i Nederlandene, anvendes til regulering af godstransporten over store afstande?

5. Hvilke hindringer, der skyldes fællesskabsforskrifter, mangler endnu at blive fjernet, for at man i vid udstrækning kan nå de i spørgsmål 3 anførte virkninger?

6. Hvilke nationale bestemmelser hindrer evt. stadig omfattende anvendelse af den schweiziske model?

7. Er Kommissionen rede til at fremme en sådan udvikling?

Kilde: Det nederlandske dagblad De Volkskrant af 21. maj 2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(3. september 2001)

Kommissionen er klar over at den schweiziske stat har oprettet et vejafgiftsystem for lastbiler, der bygger på det antal km, der køres (leistungsabhängige Schwerverkehrsabgabe) og at en betydelig del af indtægterne fra dette system anvendes til finansiering af jernbanegodsinfrastruktur-investeringsprojekter samt bygning af transalpine tunneller. Aftalen mellem Fællesskabet og Schweiz om gods- og passagertransport ad jernbane og vej, som stadig ikke er ratificeret af nogle af medlemsstaterne tillader og fastlægger en række centrale elementer for et sådant vejafgiftsystem for både schweizisk trafik og EF-trafik.

Kommissionen har bestemt den opfattelse, at et afstandsforbundet vejafgiftsystem i lighed med det schweiziske system, kan få en generelt positiv betydning for rationaliseringen af vejtransportefterspørgslen, både for transitområderne og de områder, hvor trafikken kommer fra eller destinationsområderne. I Kommissionens kommende hvidbog om den fælles transportpolitik iværksætter den en drøftelse om innovative finansieringsmetoder til transportinfrastruktur. En af mulighederne er faktisk den schweiziske model, dvs. anvendelse af indtægterne fra et infrastrukturafgiftsystem for konkurrerende transportmåder til finansiering af ny infrastruktur og miljøvenlige transportmåder, såsom jernbaner. Man kunne anvende sådan en krydsfinansiering inden for en regions område, f.eks. en region der karakteriseres af naturlige grænser, f.eks. bjerge eller af miljømæssig følsomhed.

Indførelse af et sådant afstandsbaseret afgiftsystem kan lettes ved at øge bevidstheden hos medlemsstaternes politikere, myndigheder, transportvirksomheder og offentligheden vedrørende resultaterne ved gennemførelse af det schweiziske system. Bedre informationsudveksling mellem medlemsstaterne vedrørende deres behov og planer om trafikudvikling og trafikstyring fører formentlig til en forståelse af, at et afstandsbaseret afgiftsystem kan medføre bedre udnyttelse af eksisterende infrastruktur. Dette reducerer derefter behovet for nye (eller bredere) veje. Der er endvidere hindringer af juridisk, teknisk eller organisationsmæssig art, som må undersøges omhyggeligt, og som må løses på nationalt plan før et sådant afstandsbaseret afgiftsystem kan gennemføres. Endelig må der for at et vejafgiftsystem kan accepteres og være effektivt foreligge realistiske alternativer til vejtransport.

Den fremgangsmåde, den hollandske regering forestiller sig, behandler overbelastning på vejene ved at afkræve afgifter på den daglige pendeltrafik i tæt befolkede områder i Nederlandene. Den kan ikke direkte anvendes til at reducere miljøgener, som skyldes godstransportaktiviteter over lange distancer.

På fællesskabsniveau må der anvendes en blandet politik for at løse de problemer, der er forårsaget af stigende vejtransportmængder i Fællesskabet. En sådan blandet politik sigter på at afbalancere opdelingen mellem transportmåder, f.eks. ved at stimulere jernbanemarkedet, hvilket gøres gennem den markedsåbningspolitik, som Fællesskabet følger. Kommissionen mener også, at det er vigtigt at politikken vedrørende markedsåbning i transportsektoren ledsages af en retfærdig og effektiv prispolitik for infrastruktur for alle transportmåder. Endvidere kan en fornuftig politik om støtte til udvikling af det transeuropæiske nets infrastruktur og afhjælpning af flaskehalse i betydelig grad bidrage til at gøre det europæiske transportsystem mere effektivt og mere bæredygtigt, rent miljømæssigt.