ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1901/00

af Graham Watson (ELDR) og Hartmut Nassauer (PPE-DE) til Rådet

(19. juni 2000)

Om: Aftale mellem Spanien og Det Forenede Kongerige om Gibraltar og Det Forenede Kongeriges deltagelse i visse dele af Schengen-aftalen

På Coreper-mødet den 19. april 2000 meddelte den spanske og den britiske ambassadør, at der var undertegnet aftaleskrivelser om visse spørgsmål vedrørende Gibraltar, som hidtil havde forhindret enighed i Rådet om en række retsakter på området retlige og indre anliggender.

Skrivelserne dækker følgende områder:

- den myndighed, der har kompetence til at repræsentere Gibraltar (postboks i London);

- Gibraltars identitetspapirer;

- spørgsmål vedrørende deltagelse i gældende Schengen-regler, og

- politisamarbejde inden for rammerne af Schengen-aftalen.

Vil Rådet informere Parlamentet om indholdet af denne aftale?

Vil Rådet nu efterkomme Det Forenede Kongeriges ønske om at deltage i visse dele af Schengen-aftalen og i samarbejdet om asyl- og immigrationspolitikken i henhold til afsnit 4 i EF-traktaten?

Svar

(10. oktober 2000)

Rådet giver de ærede medlemmer af Europa-Parlamentet følgende oplysninger:

1. De aftalte ordninger vedrørende Gibraltars myndigheder i forbindelse med EU- og EF-instrumenter og tilknyttede traktater findes i dokument 7989/00 JAI 45 MI 73, som hermed sendes til Europa-Parlamentet til orientering. Dokumentet findes kun på engelsk og spansk.

2. Den 29. maj 2000 efterkom Rådet Det Forenede Kongeriges anmodning om at måtte deltage i nogle af Schengen-reglerne. Den relevante rådsafgørelse er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(1).

(1) EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1984/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(21. juni 2000)

Om: Kommissionstjenestemænds deltagelse i lokalvalg i Den Belgiske Føderation

I medfør af i EF-traktatens artikel 19 har unionsborgere valgret og er valgbare i Den Belgiske Føderation.

Kommissionen skal imidlertid have udstedt et internt regulativ, som gør det meget uattraktivt for Kommissionstjenestemænd at stille op til valg. De er i forbindelse med en eventuel opstilling til valg tvunget til at tage tre måneders ubetalt orlov.

Denne foranstaltning er i modstrid med bestræbelserne på at integrere unionsborgere og dermed Kommissionstjenestemænd i samfundslivet på deres bopæl. Desuden bevirker den en udhuling af tjenestemændenes muligheder for at deltage i den lokale beslutningsproces.

1. Erkender Rådet, at et sådant regulativ er i modstrid med bestræbelserne på at integrere unionsborgere og dermed også Kommissionstjenestemænd i samfundslivet på deres bopæl? Vil Rådet, såfremt det er tilfældet, være rede til at opfordre Kommissionen til at trække regulativet tilbage? Hvis det ikke er tilfældet, bedes Rådet redegøre for, hvordan pligten til at tage tre måneders ubetalt orlov kan forliges med bestræbelserne på at integrere unionsborgere og dermed også Kommissionstjenestemænd i samfundslivet på deres bopæl?

2. Erkender Rådet, at et sådant regulativ principielt forhindrer tjenestemænd i at deltage i den lokale beslutningstagning? Vil Rådet, såfremt det er tilfældet, henstille til Kommissionen at trække regulativet tilbage? Hvis det ikke er tilfældet, bedes Rådet redegøre for, hvordan pligten til at tage tre måneders ubetalt orlov kan forliges med bestræbelserne på i fuld udstrækning at inddrage Kommissionstjenestemænd i den lokale beslutningsproces?

Svar

(28. september 2000)

Det ærede medlems forespørgsel vedrører et internt kommissionsregulativ. Af hensyn til den enkelte institutions organisatoriske autonomi mener Rådet, at forespørgselen bør rettes til Kommissionen.

Hvis det regulativ, som det ærede medlem omtaler, skulle være artikel 15 i vedtægten for tjenestemænd, som lyder således: En tjenestemand, der er kandidat til et offentligt hverv, hvortil valg finder sted, skal ansøge om tjenestefrihed af personlige årsager. Varigheden af denne kan ikke overstige tre måneder, gør Rådet imidlertid opmærksom på, at denne bestemmelse gælder tjenestemændene i samtlige institutioner og kun kan ændres ved en ændring af vedtægten på grundlag af artikel 283 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1156/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

I henhold til den eksisterende lovgivning kan medlemsstaterne opkræve et gebyr til dækning af udgifterne i forbindelse med kontrol af produkter af animalsk oprindelse (punkt 86-87). Der findes ingen ensartede bestemmelser om fastsættelse og opkrævning af et kontrolgebyr. Når bestemmelserne tages op til fornyet overvejelse, vil princippet blive udvidet til andre områder.

Om producenterne skal bidrage økonomisk til den officielle kontrol af deres produkter er et gammelt spørgsmål. Hvis dette princip anvendes på en uensartet måde, fører det til konkurrencefordrejning. Nogle mener, at fødevarekontrol er en central opgave for staten og derfor i fuld udstrækning skal finansieres af offentlige midler for at undgå enhver tilsyneladende interessesammenblanding.

Er Kommissionen tilhænger af en fuldstændig offentlig finansiering af officielle kontroller? Hvilken finansieringsordning foretrækker Kommissionen i benægtende fald? Og hvordan vil Kommissionen undgå, at finansieringen af officielle kontroller fører til konkurrencefordrejning, fordi de forskellige medlemsstater anvender forskellige finansieringsordninger?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 og E-1162/00

(9. juni 2000)

De spørgsmål, det ærede medlem har rejst, er ved at blive undersøgt med henblik på fremsættelse af lovgivningsforslag i overensstemmelse med den tidsplan, der er fastsat i hvidbogen om fødevaresikkerhed.

Det ville være uhensigtsmæssigt på dette stadium at foregribe detaljerne i de enkelte forslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1075/00

af Hubert Pirker (PPE-DE) til Kommissionen

(7. april 2000)

Om: Den Europæiske Unions tiltrædelsesforhandlinger med Republikken Slovenien

I udtalelsen om Polens anmodning om tiltrædelse anfører Kommissionen, at Polen er nødt til at afslutte procedurerne om godtgørelse til de personer, der er ramt af ekspropriation.

Kan Kommissionen gøre rede for, om den også har stillet lignende krav til Republikken Slovenien? Godtgørelse af lignende ekspropriationer har hidtil ikke fundet sted i Republikken Slovenien.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(2. maj 2000)

Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel P-1048/00(1).

(1) Se side 63.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1186/00

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(12. april 2000)

Om: Knaphed på melatonin på markedet

Det forlyder fra flere sider i artikler og læserbreve at det er vanskeligt at finde rent melatonin på EU-landenes markeder, og der tales ligefrem om en mulig salgsboykot.

Kan Kommissionen oplyse:

- om den har forbudt salget af dette stof eller eventuelt udsendt meddelelse om, at det er sundhedsfarligt?

- hvilken mening den har om dette stof?

- om denne tingenes tilstand kunne skyldes økonomiske interesser, som på denne måde får priserne til at stige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Errki Liikanen

(16. maj 2000)

Kommissionen har ikke generelt udtalt sig om melatonin. Den finder imidlertid ligesom medlemsstaterne, at dette stof svarer til definitionen på et lægemiddel både med hensyn til funktion og præsentation, og at det derfor ikke kan markedsføres, uden at der først er givet markedsføringstilladelse hertil.

I de tilfælde, hvor stoffet er blevet markedsført uden tilladelse, har de fleste medlemsstater ønsket at gøre forbrugerne opmærksom på den risiko, der er ved at anvende et produkt, som ikke er blevet vurderet. I denne forbindelse har medlemsstaterne truffet foranstaltninger, som i visse tilfælde har bevirket, at stoffet er blevet trukket tilbage fra det nationale marked, og i andre tilfælde at der er blevet udsendt relevante oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1403/00

af Jeffrey Titford (EDD) til Kommissionen

(5. maj 2000)

Om: Oprettelse af dobbeltstillinger til generaldirektører og disses personale

I Paul Van Buitenens nylige bog Blowing the Whistle anfører forfatteren et eksempel, hvor to EU-lande begge lobbyede for, at deres kandidat fik et generaldirektørjob, og hvor den eneste måde at nå til enighed på var at dele jobbet i to.

Hvor mange gange er dette forekommet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(10. juli 2000)

Kommissionens regler og procedurer i forbindelse med udnævnelse til poster på højt plan er baseret på de artikler i vedtægten for tjenestemænd, der omhandler ansættelse og forfremmelse, og er fastsat ved Kommissionens beslutning SEK(1999) 1485 og SEK(1999) 1876.

Ifølge disse regler sker udnævnelsen til generaldirektør på grundlag af fortjeneste, og udnævnelsen er nødvendigvis baseret på kvalifikationer, faglig erfaring og ledelseserfaring. I overensstemmelse med vedtægten for tjenestemænd og Kommissionens beslutninger tager Kommissionen hensyn dels til behovet for en bred geografisk balance på alle personaleniveauer for at sikre, at institutionen afspejler de mange nationaliteter i EU, dels til forpligtelsen til at fremme lige muligheder for mænd og kvinder.

Kommissionen er kun bekendt med et tilfælde, hvor et generaldirektorat og dermed også generaldirektørstillingen blev opsplittet i to stillinger: i 1995 besluttedes det at fordele ansvaret for forbindelser med tredjelande på to selvstændige generaldirektorater. Afgørelsen blev truffet, fordi det objektivt set stod klart, at opgaverne de foregående år var blevet stadigt mere forskelligartede og komplekse, og fordi det var nødvendigt at foretage en geografisk opdeling af ansvaret på dette område, som ikke længere kunne varetages af et enkelt generaldirektorat på en passende måde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1481/00

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(11. maj 2000)

Om: Kontrol ved motorvejsgrænseovergangen ved Suben

I den senere tid er der først og fremmest opstået lastbilkøer, når det østrigske gendarmeri og det bayerske politi i fællesskab gennemfører kontrol. Denne kontrol foretages som regel ved indkørslen til parkeringspladsen ved toldstedet.

Den formelle kontrolhandling foretages af det østrigske gendarmeri, der dog også tager hensyn til det bayerske politis påpegelse af mangler. Da denne kontrol gennemføres på det ovennævnte sted, opstår der umiddelbart en lastbilkø på motorvejen, når flere lastbiler efter hinanden dirigeres ud af trafikken og må stille op i køen til kontrol.

Ved Kommissionen, at sådanne kunstige køer kun optræder ved denne grænseovergang?

Hvad agter Kommissionen at gøre i denne forbindelse for at realisere ideen med det indre marked i fuldt omfang? Disse grænseforsinkelser medfører nemlig betragtelige tab af tid og penge for speditørerne.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(13. juli 2000)

Kommissionen er klar over, at kontrol af den art, som det ærede medlem henviser til, udføres i samarbejde mellem det tyske og det østrigske politi. I henhold til oplysninger fra disse to instanser foretages denne kontrol for at sikre, at trafik- og andre bestemmelser overholdes. Den foretages spontant og på forskellige

steder (på grænsen og hvor som helst på nationalt territorium) og er således helt i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 4060/89 af 21. december 1989 om afskaffelse af kontrol ved medlemsstaternes grænser i forbindelse med transport ad landevej og indre vandveje(1).

Hvis der foretages kontrol på selve grænsen, forsøger man at skabe færrest mulige forstyrrelser i den kommercielle og anden trafik ved at udnytte de store parkeringspladser og andre faciliteter ved de tidligere grænseposter. Til trods for disse forholdsregler kan kontrollen i ekstraordinære tilfælde medføre køer. Man må ikke glemme, at uanset disse lokale problemer med køer sikrer vejkontrollen en langt bedre overholdelse af de tekniske standarder for lastbiler og sociallovgivningen for vognmænd, og at dette har en positiv virkning både for færdselssikkerheden og når det gælder om at eliminere vognmænd, der ikke overholder de fastsatte regler.

(1) EFT L 390 af 30.12.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2120/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(30. juni 2000)

Om: Markedets ensartethed og de spanske autonome regioners selvstyre og deres forhold til centralregeringen

I en tale fuld af hårrejsende henvisninger til fransk excentricitet på grund af indførelsen af retlige ordninger til fremme af en 35-timers arbejdsuge, til Tysklands overdrevne lønninger og til det ekstraordinært gode økonomiske system i USA, bad formanden for det spanske arbejdsgiverforbund CEOE, José María Cuevas, den spanske centralregering om af hensyn til markedets ensartethed at fjerne socioøkonomiske politikker i de autonome regioner, som disse fører i overensstemmelse med forfatningen og med deres love om regionalt selvstyre.

Mener Kommissionen, at disse synspunkter, der går så vidt som til at afvise enhver form for politisk og økonomisk selvstændighed under henvisning til en egennyttig fortolkning af markedets ensartethed i form af en overdreven centralisme, er forenelige med EU-retten og med de institutionelle realiteter i Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(18. juli 2000)

Kompetencefordelingen mellem centralregeringen og regionerne hører ikke ind under fællesskabsretten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1762/00

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Omorganisering af GD TREN

I betragtning af Kommissionens oplysninger i forbindelse med forespørgsel E-0344/00(1) og i modsætning til, hvad der står i dens svar om, at omorganiseringen har betydet en styrkelse af den vedvarende energi som helhed, skal følgende fremhæves:

1. Som følge af det nye antal funktionærer, der udelukkende beskæftiger sig med energi (142) og transport (189), stilles energisektoren meget dårligere end før omorganiseringen, hvor der var et meget mere afbalanceret forhold.

2. Det personale, der specielt beskæftiger sig med vedvarende energikilder og energieffektivitet, er blevet skåret ned med ca. 20 %.

Vil Kommissionen i betragtning af de gentagne klager over stadig større forsinkelser i behandlingen af sager i forbindelse med kontrakter til gennemførelse af forskellige energiprogrammer, navnlig med hensyn til udbetalingerne, hvor der i talrige tilfælde går over seks måneder, før de finder sted, omgående træffe foranstaltninger til at løse dette spørgsmål, og hvilke foranstaltninger vil der i givet fald blive tale om?

(1) EFT C 330 E af 21.11.2000, s. 134.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(17. juli 2000)

Den talsammenligning, som det Ærede Medlem fremlægger, er ikke fuldstændig. Den tager ikke højde for de tjenestemænd, der arbejder i horisontale tjenestegrene med udviklingen af nye energikilder og energistyring, herunder bl.a. finanskontrol, miljø og teknologisk udvikling og spredning og fremme af teknologiernes og programmernes resultater.

Betalingsforsinkelserne skyldes ikke omorganiseringen. Ophobningen af kontrakter og betalinger for Altener-programmet går tilbage til juli 1999 dvs. før den nye organisationsstruktur.

Sammenlægningen af generaldirektoraterne for Energi og for Transport har tværtimod gjort det muligt at rette op på denne situation. Der er blevet udarbejdet en nærmere oversigt over betalingerne, hvoraf det ultimo februar 2000 fremgik, at ca. 1 200 finanstransaktioner ventede på afvikling herunder flere vedrørende Energi-programmer og bl.a. vedvarende energikilder. I slutningen af marts måned blev der nedsat en taskforce, der skulle indhente forsinkelserne og indtil videre er over 750 transaktioner blevet afviklet, for 200 transaktioner afventes yderligere oplysninger fra kontrahenten, og vurderingen af de resterende transaktioner er næsten afsluttet. Normaliseringsindsatsen fortsætter i de kommende uger for hurtigst muligt at fjerne forsinkelserne.

For at undgå lignende situationer i fremtiden er der iværksat nye finansprocedurer i generaldirektoratet. De er bl.a. baseret på en decentralisering af betalingsanvisningerne på generaldirektorat-niveau, så den administrative procedure afkortes og finanskontrollens centrale rolle styrkes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1975/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(21. juni 2000)

Om: Mælkeindustrisektoren i Galicien

Har Kommissionen indgået nogen form for overenskomst med den galiciske regering med henblik på at udvikle den galiciske mælkeindustrisektor i betragtning af, at denne i dag kun forarbejder 14 % af Galiciens produktion, selvom den producerer 35 % af den spanske stats samlede produktion, og i betragtning af, at de eksisterende galiciske virksomheder, som det også fremgik for nylig af den amerikanske virksomhed Suiza Foods' opkøb af Leite Celta, i stigende grad domineres af udenlandske virksomheder?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-1975/00 og E-1977/00

(27. juli 2000)

Inden for den fælles markedsordning for mælk og mælkeprodukter opereres der ikke med nogen form for aftaler med de regionale myndigheder i medlemsstaterne, om udvikling af den stedlige mælkeindustrisektor.

Dog vil der i det fremtidige operative regionaludviklingsprogram for Galicia i afsnittet vedrørende landbrug og udvikling af landdistrikter indgå foranstaltninger til støtte for og styrkelse af mælke- og hornkvægsektorens struktur og af dens forædlingskæde (mælke- og oksekødsindustrien).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1695/00

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. maj 2000)

Om: Retshjælp til stævning af van Buitenen

Vil Kommissionen oplyse, om den har eller ikke har tilbudt gratis retshjælp (til en eventuel stævning) til de EU-ansatte, som har følt sig bagtalt eller bragt i miskredit af Paul van Buitenen i hans bog?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(20. juli 2000)

I henhold til artikel 24 i tjenestemandsvedtægten yder Fællesskaberne deres tjenestemænd bistand, især ved retsforfølgning mod personer, der har fremsat trusler, krænkelser, injurier, ærerørige beskyldninger (mldr) på baggrund af deres stilling eller hverv.

Kommissionen kan ud fra denne bestemmelse og efter indgående overvejelser være tvunget til at yde bistand til medlemmer af Fællesskabets personale, der er blevet bagtalt eller bragt i miskredit. Den ydede bistand kan bestå af refusion af honorarer til en sagfører for retsforfølgning mod skadevolderen.

Hidtil har der kun været ét tilfælde af anmodning om bistand under henvisning til artikel 24 i forbindelse med Paul van Buitenens bog. Denne bistand blev vedtaget, da det kom frem, at et pseudonym anvendt i bogen var identisk med en tjenestemands navn. I dette tilfælde bad Paul van Buitenen officielt den pågældende om undskyldning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2225/00

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(3. juli 2000)

Om: Anvendelse af EF-traktatens artikel 299 (tidligere artikel 227)

I sit svar på mundtlig forespørgsel H-0413/00(1) fra Carlos Costa Neves udtalte Kommissionen, at den havde vedtaget den rapport, som indeholdt gennemførelsesforanstaltningerne for den nye artikel 299, stk. 2, i traktaten, og at de første forslag ville blive fremsat umiddelbart efter sommerperioden.

Kan Kommissionen oplyse, om regionerne Sicilien og Sardinien vil være omfattet af disse forslag?

(1) Skriftlig besvarelse af 16. maj 2000.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(20. september 2000)

Regionerne Sicilien og Sardinien berøres ikke af de forslag, det ærede medlem omtaler. Forslagene vedrører udelukkende regionerne i Fællesskabets alleryderste udkant som defineret i EF-traktatens artikel 299, stk. 2 (tidligere artikel 227): de oversøiske franske departementer, De Kanariske Øer, Azorerne og Madeira.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1853/00

af Baroness Sarah Ludford (ELDR) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Midler til Tyrkiet

Hvor stor en andel af de samlede midler afsat til Tyrkiet under MEDA-programmet og den europæiske strategi for Tyrkiet er anvendt inden for sektorer såsom uddannelse, sundhed, miljø, fremme af det civile samfund, menneskerettigheder og beskyttelse af mindretal i den sydøstlige (kurdiske) del af Tyrkiet?

Hvilken kontrol foretages der for at sikre, at pengene også rent faktisk bruges til de respektive projekter, og er den lokale høring af den kurdiske befolkning i forbindelse med projekternes udformning og gennemførelse efter Kommissionens opfattelse tilfredsstillende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(7. juli 2000)

Kommissionen har afsat et beløb på 376 mio. EUR til Tyrkiet under MEDA I-programmet (1996-1999). Kommissionens politik er, at midlerne først og fremmest skal komme de mest udsatte dele af befolkningen til gode, som f.eks. kvinder, børn og mindretalsgrupper. En stor del af midlerne til Tyrkiet er således tildelt projekter, der hovedsagelig er koncentreret om kønsaspektet (f.eks. finansiering af familieplanlægningscentre), og som gennemføres i de mest tilbagestående regioner, som f.eks. det sydøstlige Tyrkiet (f.eks.: projektet for grundlæggende uddannelse i de sydøstlige provinser).

Projekterne er rettet mod hele den tyrkiske befolkning. De projekter, der vedrører de sydøstlige regioner og de fattigste borgere i landet, kommer først og fremmest de kurdiske befolkningsgrupper til gode (kurderne er i gennemsnit den mest fattige befolkningsgruppe og er især bosat i disse regioner). En betydelig del af de hidtil afsatte midler tager sigte på disse befolkningsgrupper.

Kommissionen erindrer om, at den i 1997 havde planer om at finansiere et projekt for udvikling af landdistrikter i det sydøstlige Tyrkiet, men at Parlamentet gik imod dette forslag på det pågældende tidspunkt.

De prioriterede opgaver i forbindelse med de mest udsatte dele af befolkningen (kvinder, børn, mindretalsgrupper) er fastholdt i planlægningen af den finansielle bistand til Tyrkiet for 2000-2002, både inden for rammerne af MEDA II-programmet og forordningerne vedrørende en fællesskabsstrategi over for Tyrkiet.

Projektforslagene klarlægges i marken efter høring af alle de berørte personer og organisationer samt det civile samfund. Kommissionen og dens repræsentation i Ankara følger dagligt forberedelsen og gennemførelsen af projekterne for at sikre, at projektbetingelserne overholdes hvad angår programmernes målsætninger og målgrupper. Der vil blive foretaget uafhængige revisioner af projekterne efter deres afslutning.