SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2560/00

af Elena Paciotti (PSE) til Rådet

(26. juli 2000)

Om: Respekten for menneskerettighederne i Bahrain

Situationen for respekten for menneskerettighederne og demokratiet i Bahrain er meget foruroligende. Efter indførelsen i 1974 af loven om statens sikkerhed og den efterfølgende opløsning af Parlamentet i 1975 er der sket systematiske krænkelser af menneskerettighederne og respekten for mindretallene, der har givet sig udslag i anholdelser og fængslinger uden rettergang samt talrige tilfælde af anvendelse af tortur, som er dokumenteret af flere internationale humanitære organisationer.

Myndighederne i Bahrain nægter internationale observatører adgang til landet og afviser at give De Forenede Nationers organer de oplysninger og forklaringer, som de afkræves, selv om landet har tiltrådt konventionen imod tortur.

Europa-Parlamentet har vedtaget en lang række beslutninger om dette spørgsmål og har senest gennem sit Udvalg for Andragender beskæftiget sig med sagen vedrørende Hassan Ali Mshaima, engelsklærer og statsborger i Bahrain, som er blevet fængslet uden nærmere angivne anklager og uden rettergang.

Også på det sociale område sker der systematiske krænkelser af borgernes rettigheder.

Kan Rådet give detaljerede oplysninger om:

- situationen i Bahrain vedrørende respekten for menneskerettighederne og mindretallene?

- forbindelserne mellem EU og Bahrain inden for samarbejdet med golfstaterne?

- hvilke initiativer Rådet kan tage direkte eller i samarbejde med de interesserede medlemsstater for at få myndighederne i Bahrain til at respektere menneskerettighederne og omgående at samarbejde med de internationale humanitære organisationer, således at disse kan få adgang til landet?

- hvilke konkrete foranstaltninger det agter at træffe for at gøre udviklingen af samarbejdet med Bahrain betinget af respekten for de mest elementære menneskerettigheder?

Svar

(9. november 2000)

Rådet er enigt i, at menneskerettighedssituationen i Bahrain giver anledning til bekymring. Der er således fremkommet oplysninger om eksempler på tortur, langvarig frihedsberøvelse uden domstolskendelse og andre krænkelser af internationale standarder for retfærdig rettergang samt tilsidesættelse af de grundlæggende demokratiske rettigheder.

Imidlertid er der inden for de seneste år indtruffet en positiv udvikling. Flere hundrede omend ikke alle politiske fanger er blevet løsladt, og i en række omend ikke alle tilfælde har menneskerettighedsorganisationer fået tilladelse til at besøge landet. Endvidere er det blevet besluttet at oprette et rådgivende råd, der ganske vist kun har fået tildelt begrænsede beføjelser, men som forhåbentligt med tiden vil udvikle sig til et fuldt demokratisk nationalt parlament.

EU har ikke indgået nogen særskilt kontraktlig aftale med Bahrain. Bahrain er medlem af Samarbejdsrådet for Golfstaterne, som EU har indgået en samarbejdsaftale med(1) EU og GCC mødes en gang om året på ministerplan i Det Fælles Råd; det seneste møde i dette Råd fandt sted den 22. maj 2000 i Bruxelles. Ved denne lejlighed besluttede parterne, at det næste møde i Det Fælles Råd skulle finde sted i 2001 i Bahrain.

I tilknytning til møderne i Det Fælles Råd, der hovedsageligt overvåger gennemførelsen af samarbejdsaftalen, drøfter ministrene ligeledes politiske spørgsmål af fælles interesse, herunder menneskerettigheder. I den forbindelse søger EU at tilskynde GCC-staterne, deriblandt Bahrain, til at respektere menneskerettighederne og samarbejde med FN og de internationale menneskerettighedsorganisationer. EU har således inden for rammerne af samarbejdsaftalen foreslået, at der indledes en menneskerettighedsdialog på alle niveauer med GCC-staterne. Der er endnu ikke truffet nogen afgørelse herom.

EU og GCC forhandler for tiden om en frihandelsaftale. Indgåelsen af en sådan aftale, der skal indeholde en bestemmelse om menneskerettigheder, vil udgøre endnu en lejlighed til at bringe disse spørgsmål på bane. Efter Rådets opfattelse er dette den mest hensigtsmæssige måde, hvorpå menneskerettigheder kan gøres til et spørgsmål af afgørende betydning for en positiv udvikling i de bilaterale forbindelser.

(1) EFT L 54 af 25.2.1989, s. 1.