SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1194/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. april 2002)

Om: Følger af indførelsen af euroen: manglende veksling af mønter og sedler, der har mistet deres gyldighed

1. Er Kommissionen bekendt med, at det i de forskellige medlemsstater i euro-zonen har været fremme i medierne, at en betragtelig del af de nationale mønter og sedler, der kun var gyldige til den 28. februar 2002, ikke er blevet vekslet til euro, der fra den 1. januar 2002 har været lovmæssigt betalingsmiddel?

2. Er Kommissionen enig i den konklusion, at der her klart ikke blot er tale om mønter og eventuelt sedler, der er bortkommet eller holdes tilbage i samlerøjemed, idet det samlede beløb af ikke-omvekslet tidligere national valuta er meget højere end det på forhånd med rimelighed kunne antages?

3. Hvilke forskelle konstateres i indbyggernes vekselmønster i de tolv berørte medlemsstater? Kan Kommissionen for hver enkelt medlemsstat oplyse om hvilke beløb, hhv. hvilken procentdel af de cirkulerende mønter, der ikke var omvekslet på en given dato mellem den 31. december 2001 og den 1. marts 2002? Kan den give de samme oplysninger, for så vidt angår sedlerne?

4. Tyder den manglende veksling på manglende tillid til euroen, der på tre år har mistet en fjerdedel i værdi i forhold til dollaren og/eller på et håb om tilbagevenden til de tidligere valutaer, hvis købekraft i forhold til dollaren ventedes at være højere, hvis de var blevet bevaret?

5. Hvad gøres der for at finde årsagerne til denne manglende veksling? Kan Kommissionen inden et år aflægge beretning til Europa-Parlamentet om disse årsager?

6. Hvilke muligheder ser Kommissionen for på en eller anden måde at yde indbyggerne i de berørte medlemsstater kompensation for det tab af købekraft, der skyldes, at en del af pengemængden er forsvundet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(13. juni 2002)

1. og 2. Det er normalt, at en del sedler og mønter ikke veksles ved overgangen til en ny valuta (nogle er bortkommet, andre er i hænderne på turister i udlandet eller holdes tilbage af landets egne borgere som souvenir). Kommissionen vurderer, at det er for tidligt at udtale sig om, hvorvidt mængden af omvekslede sedler og mønter er usædvanlig lille, idet borgerne i de fleste medlemsstater i euroområdet stadig har nogle måneder til at returnere dem til banken og nogle år til at returnere dem til centralbanken og/eller statskassen, ja endog ubegrænset tid i visse tilfælde.

3. Den 3. maj 2002 var næsten 93 % af de nationale sedler (i værdi) blevet returneret til centralbankerne og bogført. Omvekslingen opgjort pr. denne dato varierer fra 86,9 % for Luxembourg til 95,8 % for Grækenland. På grund af forsinkelser i optællingen af mønter findes der ingen nyere pålidelige tal for disse.

4. og 5. Den manglende veksling af en del af de tidligere nationale valutaenheder skyldes de årsager, som er nævnt under punkt 1, og er under ingen omstændigheder udtryk for mistillid til den nye valuta, som borgerne tværtimod var meget ivrige efter at få fat på allerede i de første timer af den 1. januar 2002.

6. Det er ikke nødvendigt at yde kompensation, idet borgerne har mulighed for uden gebyr at veksle de tidligere nationale sedler og mønter, som de stadig måtte være i besiddelse af, i meget lang tid, ja endog i ubegrænset tid i visse tilfælde, hos de dertil udpegede myndigheder.