ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0868/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(22. marts 2000)

Om: Bruxelles-taxichaufførernes boykot af østrigske kunder

Union des Taxis de Bruxelles har erklæret, at der med virkning fra onsdag den 8. marts 2000 ikke vil blive befordret østrigske statsborgere. Denne boykot rammer især personalet i den østrigske ambassade, EU-repræsentationen og de enkelte delstatskontorer samt personer, der henvender sig her. Som begrundelse anføres det, at hovedparten af taxichaufførerne er indvandrere.

Denne handlemåde er i strid med alle principper om tolerance og ligestilling af alle mennesker uanset race, nationalitet, køn og religiøs overbevisning. Der er her tale om decideret krænkelse af Østrigs rettigheder, når borgerne nægtes adgang til varer og tjenesteydelser.

På grund af sagens presserende karakter bedes Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den vil iværksætte for at imødegå denne EU-stridige forskelsbehandling af østrigske statsborgere og dermed unionsstatsborgere.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. maj 2000)

Fri udveksling af tjenesteydelser er et grundlæggende princip, som forbyder forskelsbehandling på grundlag af nationalitet. Princippet gælder for medlemsstaternes nationale myndigheder og for organisationer, der opstiller kollektive regler for bestemte erhvervssektorer.

Men ifølge de oplysninger, Kommissionen har til rådighed, beror den situation, som det ærede parlamentsmedlem beskriver, på en erhvervsdrivendes eget initiativ, og ikke på instrukser fra de belgiske myndigheder vedrørende taxichaufførernes aktivitet.

Kommissionen råder derfor ikke over retsmidler, som gør det muligt at træffe foranstaltninger, der kan standse denne forskelsbehandling.

Imidlertid falder den slags private handlinger, som diskriminerer kunder på grund af deres nationalitet, ind under de nationale domstoles kompetence. Ofrene kan angribe sådanne handlinger enten ved at indgive strafferetlig klage (som part i et civilt søgsmål ved anklagemyndigheden i Bruxelles) eller ved at indgive civilretlig klage med henblik på erstatning for immateriel skade.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0100/00

af Theresa Zabell (PPE-DE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Social sikring for sportsfolk

Kan Kommissionen oplyse Europa-Parlamentet om, hvilke socialsikringsordninger der findes i de forskellige lande i Den Europæiske Union for sportsfolk, der ikke betragtes som professionelle, men som alligevel udøver olympiske sportsdiscipliner og/eller sport på højt konkurrenceniveau?

1. Hvordan er dækningen under og efter den sportslige udøvelse?

2. Hvilke rettigheder findes der i forbindelse med midlertidig og permanent invaliditet?

3. Hvilke europæiske bestemmelser gælder der på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(7. februar 2000)

For personer, der udøver sport på amatørniveau, gælder den samme lovgivning som for lønnede og ulønnede arbejdstagere, og deres socialsikringsbidrag indbetales til socialsikringssystemerne i henhold til lovgivningen i det land, hvor de er sikrede. Det ærede medlem kan finde yderligere oplysninger om socialsikringssystemerne i medlemsstaterne i MISSOC-rapporten (Mutual Information System on Social Protection in the European Union), som ligger på følgende adresse på Europa-serveren:

http://europa.eu.int/comm/dg05/soc-prot/missoc98

Når personer, der udøver sport på amatørniveau, flytter mellem medlemsstaterne, samordnes deres rettigheder ifølge forordning (EØF) nr. 1408/71, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 om ændring og ajourføring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/7(1), der bl.a. også dækker invaliditetsrisikoen.

(1) EFT L 28 af 30.1.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0675/00

af José Pomés Ruiz (PPE-DE) til Kommissionen

(29. februar 2000)

Om: Den lange periode uden en direktør for ECHO

Det har, lige siden det blev kendt, at Alberto Navarro skulle overgå til Javier Solanas kabinet, kunnet forudses, at der skulle udnævnes en ny direktør for ECHO. Hvorfor har den nye kommissær Poul Nielson været så længe om at foreslå en udnævnelse? Hvorfor er den udnævnte kandidat endnu ikke tiltrådt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(21. marts 2000)

Alberto Navarro, den tidligere direktør for Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand (ECHO), blev pr. 1. oktober 1999 udnævnt til kabinetschef for Javier Solana.

I overensstemmelse med de administrative procedurer blev Sabato Della Monica udnævnt til fungerende direktør for ECHO fra 1. oktober 1999 og indtil det tidspunkt, hvor stillingen endegyldigt var besat.

Den ledige stilling som direktør for ECHO blev opslået den 10. november 1999, efter aftale med kabinettet for den kommissær, der er ansvarlig for udvikling og humanitær bistand, idet ansøgningsfristen udløb den 24. november 1999.

Det vejledende ansættelsesudvalg holdt møde den 16. december 1999 for at opstille en liste over egnede ansøgere. Efter en række grundige samtaler afgav udvalget udtalelse den 20. januar 2000. Kommissionen besluttede at udnævne Costanza Adinolfi til den ledige stilling (PV(2000)1466 af 15. februar 2000). Costanza Adinolfi påbegynder arbejdet som direktør for ECHO den 15. marts 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1117/00

af Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Konkurrence inden for den spanske elsektor

Forslaget om offentligt udbud af aktier i Hidrocantábrico og dets forventede vedtagelse vil bevirke en yderligere mindskelse af konkurrencen inden for den spanske elsektor på linje med den generelle tendens, der har givet sig udslag i tiltag som f.eks. fusionen mellem Endesa, Fecsa og Sevillana de Electricidad.

Mener Kommissionen på den baggrund, at man kan acceptere omkostninger i forbindelse med overgangen til konkurrenceforhold? Mener Kommissionen, at der findes reel konkurrence inden for den spanske elsektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(24. maj 2000)

Formålet med statsstøtten i forbindelse med strandede omkostninger er at kompensere for de forpligtelser eller driftsgarantier, som blev givet inden ikrafttrædelsen af Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet(1), og som måske ikke længere kan ydes på grund af bestemmelserne i dette direktiv. Det drejer sig altså om kompensationer for historiske omkostninger, der som følge af liberaliseringen på elmarkedet gør selskaberne ukonkurrencedygtige og fastsættes fra virksomhed til virksomhed. Den pågældende fusion skulle altså i princippet ikke kunne påvirke vurderingen af, om de strandede omkostninger er forenelige med EF-traktatens regler om statsstøtte.

Kommissionen kan først udtale sig om, hvordan konkurrencen i den spanske elsektor vil blive påvirket af den fusion, som det ærede medlem refererer til, når fusionen er blevet undersøgt i overensstemmelse med de gældende regler. I henhold til artikel 1 i forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med virksomhedssammenslutninger(2) skal Kommissionen kun undersøge denne fusion, hvis den er af fællesskabsdimension. Hvis det ikke er tilfældet, påhviler det de nationale myndigheder at undersøge fusionen.

(1) EFT L 27 af 30.1.1997.

(2) EFT L 395 af 30.12.1989, senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1310/97 af 30. juni 1997 (EFT L 180 af 9.7.1997).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0502/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(28. februar 2000)

Om: Arbejdstiden for Kommissionens personale

Hvor lang er den forventede arbejdstid i alt om ugen, og hvornår begynder og slutter de enkelte arbejdsdage for Kommissionens personale, og hvilke flekstidsordninger tilbydes personalet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(23. marts 2000)

Ifølge artikel 55 i tjenestemandsvedtægten skal en tjenestemand i aktiv tjeneste til enhver tid stå til rådighed for sin institution. Imidlertid er der indgået en aftale, hvori det fastslås, at en normal arbejdsuge ikke må overstige 42 timer, og at en tjenestemand ikke kan anmodes om at arbejde mere end 150 timer over inden for en seks måneders periode. For Kommissionens vedkommende har ansættelsesmyndigheden i overensstemmelse med vedtægten besluttet at fastsætte den ugentlige arbejdstid til 37.30 time (gældende siden 1. oktober 1986).

I Kommissionen gælder følgende arbejdstider på hverdage: de officielle arbejdstider er fra 8.30 (8.45 om mandagen) til 13.00 og fra 14.15 til 17.30 (16.30 om fredagen). Inden for disse tidspunkter skal der uafbrudt være personale til stede i alle afdelinger.

Følgende flekstidsordninger er aftalt: alle ansatte skal være til stede fra 9.30 til 12.00 og fra 14.45 til 17.00 undtagen om fredagen, hvor kravet om tilstedeværelse slutter kl. 16.00. Den resterende arbejdstid skal lægges i tidsrummet mellem kl. 8.00 og 20.00 med en obligatorisk frokostpause på 30 minutter. Den daglige arbejdstid må højst være på 10 timer.

Forvaltningen af flekstidsordningen påhviler de enkelte kontorchefer, som i samarbejde med sit personale fastsætter, hvordan kontrollen skal foregå.

Bestemmelserne gælder i princippet alle ansatte, som er omfattet af vedtægten, og som arbejder i Bruxelles. For de øvrige tjenestesteder fastsættes detaljerne vedrørende flekstidsordningen i overensstemmelse med behov og særlige krav på det pågældende sted.

Det bør bemærkes, at mange tjenestemænd ofte arbejder mere end den ugentlige arbejdstid på grund af arbejdets krav og mangelen på kolleger, der kan klare de samme opgaver.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1418/00 af Bill Miller (PSE) til Kommissionen. Importandel.



EF-Tidende nr. 046 E af 13/02/2001 s. 0191 - 0191



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1418/00 af Bill Miller (PSE) til Kommissionen (5. maj 2000) Om: Importandel Kan Kommissionen give en oversigt over den procentvise importandel i hver enkelt medlemsstat siden 1988 inden for følgende områder: - produkter med høj forskningsintensitet - produkter med mellemstor forskningsintensitet - produkter med lav forskningsintensitet? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira (27. juni 2000) Kommissionen indsamler og opbevarer data om udenrigshandelen under anvendelse af den kombinerede nomenklatur, som er en vareklassifikation beregnet til told- og statistikformål. Via sammenlignende tabeller kan dataene analyseres ved hjælp af adskillige andre nomenklaturer, såsom den internationale standardvareklassifikation eller Fællesskabets produktionsstatistikker. Kommissionen råder imidlertid ikke over en analyse over produkter med hensyn til deres forskningsintensitet, hvilket er forudsætningen for at kunne levere de efterspurgte data. Kommissionen arbejder på en analyse af handelen med højteknologiske produkter tilvejebragt ved hjælp af sammenlignende tabeller udarbejdet af OECD.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0110/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. januar 2000)

Om: Decentralisering af luftfartsforbindelserne

I de seneste år har der hersket kaotiske tilstande inden for det europæiske luftrum. Vil Kommissionen som led i de planer, kommissæren med ansvar for transport har bebudet, på den baggrund fremme decentraliseringen af luftfartsforbindelserne ved at udvikle alternative internationale lufthavne som f.eks. den i Santiago de Compostela i Galicia (Spanien) for at undgå for stor trafiktæthed som i forbindelse med den irrationelle flykoncentration i Madrid, hvor den spanske regering endog skulle have planer om at koncentrere lufthavsinvesteringerne ved konstruktion af nye start- og landingsbaner og sågar en ny lufthavn?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(8. marts 2000)

Efter Fællesskabets nuværende lovgivning for luftfart i Fællesskabet fastlægger luftfartsselskaberne deres rutenet, herunder flyvningernes hyppighed og placeringen af forbindelsespunkter ud fra deres egne forretningsmæssige overvejelser på grundlag af faktorer som lufthavnsafgifter, muligheden for slots og det pågældende markeds størrelse. Når det gælder flyvninger til og fra bestemmelsessteder i tredjelande, indeholder de fleste af de bilaterale luftfartsaftaler, som medlemsstaterne har indgået enkeltvis, imidlertid bestemmelser, som begrænser de regionale lufthavnes mulighed for at tiltrække yderligere trafik.

Kommissionen mener, at direkte offentlige indgreb i luftfartsselskabernes forretningsmæssigt begrundede beslutninger om flyvningernes placering bør begrænses til ganske bestemte tilfælde som beskyttelse af flyvninger med samfundsforpligtelse eller fordeling af trafikken inden for et lufthavnssystem på grundlag af særlige regler i Fællesskabets lovgivning. Mere generelle indgreb, hvis formål er at dirigere trafikken fra en lufthavn til en anden, er uforenelige med luftfartsliberaliseringens mål og bestemmelser.

Trods disse generelle principper er Kommissionen for tiden i færd med at undersøge, om den voksende koncentration af lufttrafikken i nogle få hovedlufthavne kan afværges ved hjælp af hensigtsmæssige støtteforanstaltninger, der kan styrke de regionale lufthavnes (de sekundære hovedlufthavnes) rolle i det samlede lufthavnssystem. Kommissionen vil fremlægge resultatet af undersøgelsen i 2001. Kommissionen vil desuden stadig øge sine bestræbelser på at indgå luftfartsaftaler med tredjelande, der gælder for Fællesskabet som helhed og forbedrer de regionale lufthavnes mulighed for at tiltrække yderligere trafik.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0003/00

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(19. januar 2000)

Om: Punktafgifter på vin i Irland

Kan Kommissionen i forlængelse af svaret fra Nino Gemelli, formand for Udvalget for Andragender, og fra Europa-Kommissionen på andragende nr. 1229/97 af Paris Cugini, italiensk statsborger, om punktafgifter på vin i Irland, oplyse følgende:

1. Har den rettet henvendelse til de irske myndigheder?

2. Er der sket nye udviklinger i sagen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. februar 2000)

I anledning af andragende nr. 1229/97 fra Paris Cugini, der gør opmærksom på en eventuel diskriminerende beskatning af vin til fordel for øl, har Kommissionen rettet henvendelse til de irske myndigheder for at få yderligere oplysninger om dette spørgsmål.

Senere afgav Kommissionen den 25. august 1999 inden for rammerne af overtrædelsesproceduren i den i artikel 226 (ex artikel 169) i EF-traktaten anførte forstand en begrundet udtalelse til den irske regering.

I oktober 1999 besvarede den irske regering besvaret Kommissionens begrundede udtalelse. Svaret behandles for øjeblikket i Kommissionen med den fortrolighed, som det ifølge overtrædelsesprocedurerne er nødvendig at iagttage over for den pågældende medlemsstat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0971/00

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. marts 2000)

Om: Udvinding og afsætning af sand fra Aveiro-floden

Aveiro-floden fik for nylig betegnelsen særligt beskyttet område og skulle som sådan i medfør af lovdekret nr. 384-B/99 af 23. september indgå i nettet Natura 2000. Imidlertid fortsætter udvindingen og afsætningen af enorme mængder sand fra floden.

Under påskud af at sikre flodens sejlbarhed og undgå forslamning af en række zoner udgraves der planløst sand i stor målestok med risiko for alvorlige følger for lagunens og kyststrækningens økologiske ligevægt, da sandet ikke føres tilbage, men sælges.

Der er ligeledes planer om at opføre en marina til mere end 800 fartøjer på floden, ved Barra i sognet Ílhavo.

På baggrund af ovennævnte bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Er der ydet fællesskabsstøtte til udgravningerne i Aveiro-floden?

2. Er der allerede indgivet ansøgning om finansiering af anlæggelsen af ovennævnte marina?

3. Er der i denne sammenhæng taget skridt til at forsvare lagunens og kyststrækningens økologiske ligevægt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(16. maj 2000)

Der er ganske rigtigt ydet fællesskabsstøtte fra samhørighedsfonden til udgravninger i Aveiro-floden(1).

Aveiro-floden udgør en lagune, der er adskilt fra havet af en klitrække. Hvis der ikke udgraves sand, risikerer lagunen at forsvinde på grund af hurtig tilsanding. Løsningen var derfor at foretage udgravninger for at åbne og grave uddybe flodens løb.

Dette indgreb udgør en del af en række aktiviteter til beskyttelse og bevarelse af Aveiro-floden. Samhørighedsfonden bidrager med et støttebeløb på 59,2 mio. EUR til et projekt for spildevandsopsamling og -behandling (Simria), hvis budget er på 69,71 mio. EUR.

Kommissionen har krævet, at udgravningsprojektet ledsages af en række foranstaltninger til mindskelse af udgravningernes følgevirkninger og til opfølgning af arbejdet ved hjælp af en projektmonitoring. Ifølge det af Kommissionen godkendte projekt vil det udgravede sand blive brugt til opfyldning af kystområdet (bekæmpelse af kysterosion), til genopretning af sapal-områder i dårlig stand og til opbygning af en kunstig ø til det vilde fugleliv.

Der er i øvrigt opstillet en tidsplan for udgravningerne med henblik på at påvirke dyre- og plantelivet mindst muligt (oktober-marts).

Der er ikke indgivet ansøgning fra de nationale myndigheder om finansiering af anlæggelsen af en marina.

(1) Beslutning C(95)3061 af 12.12.1995 og C(95)3259 af 15.12.1995 ændret ved beslutning C(96)3876 af 5.12.1997 og sammenlagt i beslutning C(98)2902 af 2.10.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1476/00

af Marie-Arlette Carlotti (PSE) til Kommissionen

(11. maj 2000)

Om: Reaktivering af Euro-Middelhavspartnerskabet: Euro-Med-programmet for humanistiske videnskaber

Ved drøftelsen om og vedtagelsen af beslutningen om Barcelona-processen i sidste måned (dokument B5-0297/2000) bekræftede Europa-Parlamentet bestemt sin tilslutning til indførelsen af et egentligt partnerskab på begge sider af Middelhavet.

Fremkomsten af et sådant partnerskab forudsætter en styrkelse af forståelsen og samhandelen mellem Middelhavsbækkenets befolkninger. Det var målet med Euro-Med-programmet for humanistiske videnskaber, som blev iværksat den 8. maj 1998 inden for rammerne af tredje del af Barcelona-processen. På mødet i Euro-Med-udvalget den 8. maj 1998 anerkendtes det, at projekterne Hist-Med ved Perugias Universitet og De kulturelle vekselvirkninger i Middelhavet ved Maison méditerranéenne des Sciences de l'homme (Middelhavshuset for humanistiske videnskaber) på daværende tidspunkt kunne regnes blandt de første regionale foranstaltninger, der er iværksat i så henseende.

Men i lighed med Euro-Middelhavspartnerskabet som helhed befinder dette program sig i dag i et dødvande.

Hvad foreslår Kommissionen for at fremme en reaktivering af Barcelona-processen, navnlig denne tredje del, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets ønsker?

Hvilke løsninger agter Kommissionen at iværksætte, for at Euro-Med-programmet for humanistiske videnskaber endelig bliver operativt:

1. Påtænkes der anvendelse af artikel 2.5 i vademecumet om støttetildeling, som fastsætter, at en begrænset del af budgettet kan anvendes til spontane forslag?

2. Agter Kommissionen at anvende den pilotfase, som figurerer i de nye finansbestemmelser vedrørende Meda II, på dette program?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(7. juni 2000)

Det sociale, kulturelle og menneskelige aspekt af Barcelona-processen har især fået form efter etableringen af Euro-Middelhavspartnerskabet i slutningen af 1995. Det kan således konstateres, at der er blevet iværksat tre regionale programmer af en vis finansiel størrelsesordning, som nu er operationelle: Euromed Heritage (et regionalt program til fremhævelse af Euro-Middelhavskulturarven 17,1 mio. EUR til den første fase), Euromed Audiovisuel (et regionalt program for audiovisuelt samarbejde mellem EU og Middelhavslandene, 20 mio. EUR til den første fase) og Euromed Jeunesse (et regionalt program til støtte for ungdomsorganisationer og udveksling af unge i Euro-Middelhavsområdet, 6 mio. EUR til den første fase). Det kan ligeledes nævnes, at Kommissionen i slutningen af første halvår af 2000 vil iværksætte den anden fase af Euromed Heritage-programmet (Euromed-Heritage II) med offentliggørelsen af en indkaldelse af forslag i EFT og på serveren Europa.

Det nye program Euromed Humaniora har endnu ikke kunnet iværksættes på grund af interne procedurespørgsmål, blandt andet med tilknytning til reglerne om gennemsigtighed og fuld konkurrence. Kommissionen foretager i øjeblikket en grundig undersøgelse af denne sag i håb om at finde en løsning så hurtigt som muligt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1154/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

De gældende procedurer for tilpasning af lovgivningen til de tekniske og videnskabelige fremskridt er ikke altid tilfredsstillende (jf. pkt. 82-83). Procedurerne er ofte tunge og der er inddraget forskellige udvalg. Bestemmelserne er uensartede og der er kun få spredte ressourcer.

Der er behov for en bedre koordinering for at sikre, at spørgsmål om fødevaresikkerhed behandles effektivt. Det kan ske ved anvendelse af en enkelt procedure for uddelegeret lovgivning, en enkelt forvaltningsprocedure for vedtagelse af enkeltstående afgørelser og en nødprocedure i forbindelse med alle påtrængende spørgsmål om fødevaresikkerhed.

Vil Kommissionen samle ansvaret for uddelegeret lovgivning, forvaltningsproceduren og nødproceduren hos generaldirektoratet for folkesundhed og forbrugerbeskyttelse med henblik på en bedre koordinering af spørgsmål i forbindelse med fødevaresikkerhed? I benægtende fald, hvorfor afviser Kommissionen en sådan koncentration af beføjelser hos generaldirektoratet for folkesundhed og forbrugerbeskyttelse? I bekræftende fald på hvilken måde og hvornår agter Kommissionen at gennemføre en sådan koncentration af beføjelser og hvilket henseende ændres fordelingen af beføjelserne mellem Kommissionen og medlemsstaterne ved komitoligibeslutningen for nylig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(8. juni 2000)

I oktober 1999 og marts 2000 omstrukturerede Kommissionen i to tempi sine tjenestegrene for at samle alle beføjelser vedrørende fødevaresikkerheden i ét enkelt generaldirektorat. Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse er nu ansvarlig for alle spørgsmål vedrørende sikkerheden i fødevarernes produktionskæde, som dækker alle sektorer fra jord til bord.

Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(1), den såkaldte komitologi, har ændret visse aspekter i proceduren for vedtagelse af afgørelser ved uddelegering af beføjelser; med afgørelsen er der ikke sket en ændring af fordelingen af beføjelser mellem Kommissionen og medlemsstaterne.

(1) EFT L 184 af 17.7.1999.