SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0208/99

af Armelle Guinebertière (UPE) til Kommissionen

(12. februar 1999)

Om: Stoette til faareavl

Faareavlernes indkomstniveau er blandt de laveste inden for landbrugssektoren. Faldet i priserne paa faare- og lammekoed (det er paa 50 % fra 1997 til 1998) bevirker, at der maa traeffes afgoerelse om at stoette denne sektor.

Det ser for det foerste ud til, at budgetstabilisatoren, som indfoertes i 1988 med henblik paa beregning af EF-praemien for faar, er virkningsloes. Den betydelige vaekst i faarebestanden i EU er bremset efter indfoerelsen med 1992-reformen af praemierettigheder. Ikke desto mindre er landbrugspraemien fortsat fuldt berettiget.

For det andet maa man frygte en ubalance: den ekstensiveringspraemie, der skal indfoeres i henhold til den faelles markedsordning for oksekoed, risikerer at foere til blandede producenter (faare- og oksehold) i mange omraader med oksekoedsproduktion. En tilsvarende foranstaltning, som optraeder i forslaget til forordning om udvikling af landdistrikter, og som bestaar i indfoerelse af en ekstensiveringspraemie for faaresektoren, ville vaere velkommen.

Finder Kommissionen ikke, at saadanne loesninger, om end de er knyttet til en ordning, som er afhaengig af godtgoerelse fra Faellesskabet, er noedvendige for at afhjaelpe og forebygge vanskelighederne i denne sektor?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. marts 1999)

Det er sandt, at 1998 var et meget vanskeligt aar for mange koedsektorer, og faarekoedssektoren er ingen undtagelse. Priserne paa faarekoed faldt dog relativt mindre end for andet koed, og prisfaldet blev fuldt ud opvejet af moderfaarspraemien, som steg med 50,3 % i forhold til aaret foer. Sammenlignet med forrige aars gennemsnit, faldt priserne paa lammekoed med 13,3 % i 1998.

Mens indkomstniveauet er lavere i faarekoedssektoren end i mange andre sektorer, nyder den til gengaeld godt af et relativt hoejt stoetteniveau. Faarekoedssektorens andel af udgifterne (7-8 %) paa budgettet for Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) er over fire gange stoerre end sektorens endelige produktion.

Kommissionen har ikke til hensigt at foreslaa en forhoejelse af basisprisen ved at fjerne stabilisatoren. Enhedssatsen paa 7 %, som blev indfoert under 1992-reformen, blev udlignet ved indfoerelsen af praemien til udvikling af landdistrikterne for producenter i ugunstigt stillede omraader. En ophaevelse af stabilisatoren ville derfor saa tvivl om udbetalingen af praemien til udvikling af landdistrikterne. En fjernelse af stabilisatoren ville ydermere foroege udgifterne paa budgettet og saaledes resultere i, at udgifterne til moderfaarspraemien i 1998 ville blive foroeget med ca. 25 % (365 mio. EUR).

Der foreligger heller ingen planer om at foreslaa en ekstensiveringspraemie for faarekoed. Det er sandt, at antallet af moderfaar, som anmeldes i forbindelse med moderfaarspraemien, medregnes i besaetningstaetheden i oksekoedssektoren for at undgaa forskelsbehandling mellem blandede producenter (faare- og oksehold) og producenter, som udelukkende holder kvaeg. Indfoerelse af en lignende ordning for faareavlere ville derimod skade de producenter i visse regioner i EU, som ikke ejer tilstraekkeligt med jord til at kunne anmelde dette i en ansoegning om arealstoette og dermed vaere berettiget til en ekstensiveringspraemie. I oksekoedssektoren har der desuden siden 1993 eksisteret en ekstensiveringspraemie, uden at dette har haft nogen indvirkning paa faarekoedssektoren.