SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0854/98

af Lyndon Harrison (PSE) til Kommissionen

(11. marts 1998)

Om: Ansvaret i forbindelse med brande

Ansvaret i forbindelse med brande er fordelt over en raekke af Kommissionens generaldirektorater. Hvordan sikrer Kommissionen, at dette spoergsmaal behandles paa en sammenhaengende og koncentreret maade?

Supplerende svar

afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer

(10. juli 1998)

Brandsikring hoerer hovedsagelig under medlemsstaternes kompetence. Dog udgoer brandsikring og skadesbegraensning en generel problemstilling som der, saa vidt muligt, tages hensyn til i de forskellige faellesskabspolitikker og aktioner, som et supplement og en stoette til medlemsstaternes indsats.

Nogle faellesskabspolitikker og aktioner har specifikke maalsaetninger for brandsikring f.eks. via F& U, civilbeskyttelse, og visse aktiviteter i forbindelse med indsamling og udspredning af data. Generelt behandles brandfarer dog sammen med andre farer, som er relevante for lovgivningen inden for en bestemt sektor, aktivitet eller produktgruppe.

En grundliggende betingelse for en sammenhaengende politik for brandsikring er, at der er relevante oplysninger til disposition vedroerende brandfarer og muligheder for risikobegraensning. Faellesskabet ivaerksaetter sine egne aktiviteter inden for dette omraade (der er givet nogle eksempler i det foelgende). CEN/CENELEC fastsaetter tekniske normer, og i visse tilfaelde kan faellesskabsaktioner vaere baseret paa harmoniserede normer, som der er opnaaet enighed om gennem europaeisk eller bredere internationalt samarbejde.

I Kommissionen goeres der et omfattende arbejde inden for mellemtjenstlige og politiske rammer for at sikre sammenhaeng i den foerte politik og integration af generelle emner saa som brandsikring. Endvidere findes der ekspertudvalg paa mange omraader, som raadgiver Kommissionen og de udvalg af de repraesentanter for medlemsstaterne, der bistaar Kommissionen i at haandhaeve dens befoejelser og foere eksisterende lovgivning ajour med de tekniske fremskridt.

Brandsikring og skadesbegraensning i husholdninger er i henhold til subsidiaritetsprincippet medlemsstaternes ansvar. Faellesskabsaktioner vedroerende individuelle husholdninger sker saaledes mest i form af indsamling og udbredelse af oplysninger (f.eks. Det Europaeiske Overvaagningssystem for ulykkerne i hjemmet og i fritiden, EHLASS), udveksling af oplysninger om bedste fremgangsmaader og midler til at lovgive om sikkerhedskrav og oplysning vedroerende byggematerialer og andre produkter saa som elartikler og farlige stoffer og materialer. Saerlig er brandsikkerhed et af de seks grundliggende krav i Raadets direktiv 89/106/EOEF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer(1). I forbindelse med gennemfoerelsen af dette direktiv arbejder Kommissionen i oejeblikket paa en harmoniseret klassificering af byggematerialers reaktion i tilfaelde af brand, deres evne til at modstaa brand samt metoderne til afproevning af disse materialeegenskaber.

Brandfare i hoteller blev behandlet i Raadets henstilling 86/666 af 22. december 1996(2). Efter en beslutning fra Parlamentet i 1994, bestilte Kommissionen en uafhaengig undersoegelse af medlemsstaternes gennemfoerelse af anbefalingerne. Den endelige rapport, som for nylig er blevet fremsendt til Parlamentet, viser, at anbefalingerne i hoej grad er blevet gennemfoert i medlemsstaternes nationale lovgivning. Dog haandhaever omkring halvdelen af medlemsstaterne for eksisterende hotellers vedkommende kun lovgivningen ved ombygning, aendringer eller udvidelser.

Generelle farer for stoerre brande behandles som en del af indsatsen for beskyttelse af civilbefolkningen. Den 19. december 1997 vedtog Raadet en beslutning om indfoerelse af et EF-handlingsprogram for civilbeskyttelse(3). Brandsikring og skadesbegraensning vil vaere et af hovedtemaerne i gennemfoerelsen af dette handlingsprogram. Handlingprogrammet vil ogsaa tilbyde et forum for udveksling af oplysninger og koordinering medlemsstaterne imellem. Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar til skriftlig forespoergsel nr. 3261/97 fra hr. Peter William Skinner(4) og skriftlig forespoergsel nr. 628/98 fra hr. Mr. Christian E.A. Cabrol(5).

Transportomraadet er forbundet med saerlige risici, inklusive brandfarer. De faellesskabsforanstaltninger, som skal harmonisere sikkerhedkravene, omfatter bestemmelser for sikkerheden ombord paa passagerskibe og luftfartoejer og tekniske krav for privat- og erhvervskoeretoejer.

I produktionssektorerne omfatter brandsikringen baade beskyttelse af arbejderne paa arbejdspladsen, sikring af de faste installationer samt de aktiviteter eller stoffer, som er forbundet med saerlige risici. Blandt andet kan naevnes Raadets direktiv 82/501/EOES af 24. juni 1982 om risikoen for stoerre uheld i forbindelse med en raekke industrielle aktiviteter(6) (Seveso-direktivet) og bestemmelserne vedroerende trykluftsmaskiner. Der findes lovgivning for transport af farlige stoffer paa landevej, paa skinner og ad indre vandveje, som er udarbejdet paa basis af et bredere international samarbejde.

Hvad angaar skovbrande, kan Faellesskaberne som led i regionaludviklingen medfinansiere specifikke foranstaltninger ivaerksat af medlemsstaterne (foerst og fremmest forebyggelses- og overvaagningsforanstaltninger), herunder foranstaltninger til forebyggelse af skovbrande. Evalueringen af saadanne foranstaltninger og udveksling af oplysninger finder sted i det staaende udvalg vedroerende skove paa basis af faellesskabets oplysningssystem om skovbrande og i taet samarbejde med Kommissionen.

Gennem Faellesskabets indsats inden for forskning og teknologisk udvikling ydes der horisontal stoette til specifikke foranstaltninger til brandsikring og skadesbegraensning. Det gaelder baade foranstaltninger paa faellesskabsniveau og foranstaltninger, der gennemfoeres af lokale myndigheder eller industrien. Herigennem skabes rammer for forskning og udbredelse af resultater angaaende ny viden og teknologiske fremskridt inden for brandsikring og skadesbegraensning. Kommissionens forslag til det femte rammeprogram, saerlig det specifikke program til "bevarelse af oekosystemet" giver fortsat mulighed for at stoette relevant forskning paa omraadet. Endvidere ivaerksaetter det Faelles Forskningscenter vedvarende og maalrettede aktiviteter, som er relevant, bl.a. udvikling af en metodologi for risikovurdering og risikostyring, civilbeskyttelse, sikkerhed paa kemiske fabrikker, transportsikkerhed og overvaagning af naturkatastrofer (ogsaa skovbrande).

(1) EFT L 40 af 11.2.1989.

(2) EFT L 384 af 31.12.1986.

(3) EFT L 8 af 14.1.1998.

(4) EFT C 158 af 25.5.1998. .

(5) EFT C 323 af 21.10.1998, s. 57.

(6) EFT L 230 af 5.8.1982.