ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0280/00

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(3. februar 2000)

Om: Direktiv om vedvarende energikilder

Det er på ny mislykkedes for Kommissionen at forelægge et forslag til direktiv om adgang til produktionen af vedvarende energikilder på det indre marked for elektricitet, da der ikke har været nogen dialog med promotorerne og industrien for vedvarende energikilder, hvilket desuden har ført til stærk modstand fra små og mellemstore virksomheder inden for denne sektor og fra de medlemsstater, som har mere ambitiøse støtteordninger. Overvejer Kommissionen ud over at høre de ansvarlige for

energipolitikken i medlemsstaterne også at høre repræsentanterne for sektoren for vedvarende energikilder med henblik på at undgå en ny konflikt mellem de forskellige støtteordninger og muligheder for en harmonisering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(28. februar 2000)

Kommissionen forelagde i marts 1999 et arbejdspapir om el fra vedvarende energikilder og det indre elmarked(1). Sigtet med arbejdspapiret var at fremhæve de mange muligheder, der ligger åbne for Fællesskabet med hensyn til elfremstilling på grundlag af vedvarende energikilder på det indre elmarked. Forud for udsendelsen af dette papir havde Kommissionen hørt alle de berørte parter, herunder repræsentanter for alle sektorerne for vedvarende energi (vind, sol, vand, biomasse). Endvidere blev Det Rådgivende Energiudvalg, hvor industrien for vedvarende energi er repræsenteret, hørt formelt om spørgsmålet, og det afgav udtalelse herom.

Også efter offentliggørelsen af arbejdspapiret har Kommissionen modtaget mange bemærkninger fra industrien for vedvarende energi og fra andre interesserede parter, og der har været yderligere undersøgelser og drøftelser. I arbejdspapiret havde Kommissionen i øvrigt gjort det klart, at den først ville træffe endelig afgørelse om spørgsmålet i lyset af reaktionerne på arbejdspapiret. Endvidere har Det Rådgivende Energiudvalg på ny drøftet emnet indgående og vil afgive formel udtalelse i den nærmeste fremtid. Spørgsmålet har også været drøftet indgående i udvalgets arbejdsgruppe med deltagelse fra alle grene af industrien for vedvarende energi.

Når Kommissionen træffer endelig afgørelse om spørgsmålet, vil den tage hensyn til alle de synspunkter, herunder fra industrien for vedvarende energi, som er af størst relevans.

(1) SEK(1999) 470.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0093/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. januar 2000)

Om: Investeringer i jernbaner i Galicia i perioden 2000-2006

Den spanske minister Mariano Rajoy og økonomiministeren i den galiciske regionalregering, Xosé Antón Orza, har offentligt erklæret, at den spanske stat vil investere 150 mia. pesetas (901,5 mio. euro) i galiciske jernbaner i perioden 2000-2006. Kan Kommissionen bekræfte disse tal, samt at dette beløb vil sikre, at Galicia bliver tilknyttet det transeuropæiske højhastighedsnet, herunder at regionens interne net moderniseres i overensstemmelse hermed?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio på skriftlige forespørgsler E-0088/00, E-0092/00 og E-0093/00

(13. marts 2000)

På det nuværende stadium i forberedelsen af revisionen af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1692/96/EF af 23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet(1) har Kommissionen ikke kendskab til nye konkrete projekter vedrørende højhastighedstog i Spanien. De omtalte beløb vedrører

hovedsagelig moderniseringen af de konventionelle jernbanelinjer til Galicia med henblik på at bringe hastigheden op på ca. 200 km/t mellem Madrid og Monforte de Lemos samt moderniseringen af de konventionelle jernbaneforbindelser til Orense og Santiago og til La Coruña, Vigo og Porto (Portugal).

Med hensyn til undersøgelsen vedrørende udviklingen af korridoren Vigo-Porto kan Kommissionen bekræfte, at den i 1999 har ydet et tilskud på 50 % af de samlede omkostninger i forbindelse hermed. Hovedformålet med denne undersøgelse er dobbelt: dels skal der iværksættes foranstaltninger inden for transportinfrastruktur (Galicia og Nordportugal) med udnyttelse af de konkrete muligheder for offentlig/privat finansiering, og dels skal der satses på en gradvis integration af infrastrukturnettene inden for land-, sø- og lufttransport, idet man sikrer en bæredygtig mobilitet for personer og varer. Resultaterne af undersøgelsen forventes at foreligge i 2001.

(1) EFT L 228 af 9.9.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0272/00

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Retsgrundlaget for købekraftspariteter

Kommissionen mener ifølge de to første afsnit i sit svar på min forespørgsel E-2218/99(1) at anvendelsen af KKP i Fællesskabets retstekster bygger på sådanne tekster, dvs. på Fællesskabets retsbestemmelser.

Det kan heraf konkluderes, at troværdigheden af købekraftspariteterne for Kommissionen bygger på deres anvendelse i Fællesskabets retsforskrifter samtidig med, at anvendelsen af købekraftspariteterne i Fællesskabets retstekster bygger på troværdigheden af KKP.

Mener Kommissionen ikke, at dens argumentation er grundløs, da den mangler et fast udgangspunkt?

(1) EFT C 219 E af 1.8.2000, s. 124.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(30. marts 2000)

Den begrundelse, der er anført i de to første afsnit af svaret på skriftlig forespørgsel E-2218/99(1) fremsat af det ærede parlamentsmedlem er hverken en tautologi eller en cirkelslutning; hensigten var snarere at give en forklaring ud fra to synsvinkler.

Der var for det første tale om en henvisning til den politiske aftale, der blev indgået under Det Europæiske Råds møde i Berlin (24. og 25. marts 1999) og til den samstemmende udtalelse fra Parlamentet (6. maj 1999). Derefter godkendte Rådet den 21. juni 1999 formelt en række nye forordninger om strukturfondene for perioden 2000-2006, herunder Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(2), hvori der i artikel 3 står: mål nr. 1-regioner er regioner, der svarer til niveau II i nomenklaturen for statistiske territoriale enheder (NUTS II), og hvis bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger målt i købekraftstandarder og beregnet på grundlag af de pr. 26. marts 1999 disponible fællesskabsdata for de seneste tre år er lavere end 75 % af gennemsnittet i Fællesskabet; og Rådets forordning (EF) nr. 1267/1999 af 21. juni 1999 om oprettelse af et strukturpolitisk førtiltrædelsesinstrument (ISPA)(3), hvori der i artikel 4 står: Kommissionen foretager ... en vejledende fordeling mellem modtagerlandene af den samlede fællesskabsstøtte under ISPA på grundlag af kriterierne befolkning, BNP pr. indbygger i købekraftspariteter og areal.

Anvendelsen og hermed også nytten af købekraftspariteter (KKP) er således officielt blevet bekræftet af såvel Rådet som Parlamentet på trods af, at der ikke findes noget juridisk grundlag for selve beregningen af KKP.

Og for det andet drejede det sig om at understrege det forhold, at såvel internationale institutioner (Verdensbanken, Den Internationale Monetære Fond (IMF), De Forenede Nationer (FN) og Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD)), offentlige myndigheder, universiteter, forskningsinstitutter, offentlige og private virksomheder, banker, medier og privatpersoner i årevis har anvendt KKP.

(1) EFT C 219 E af 1.8.2000, s. 124.

(2) EFT L 161 af 26.6.1999.

(3) EFT C 219 E af 1.8.2000, s. 124.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0167/00

af Rosa Díez González (PSE), Fernando Pérez Royo (PSE) og Luis Berenguer Fuster (PSE) til Kommissionen

(31. januar 2000)

Om: Omkostninger i forbindelse med overgangen til fri konkurrence i den spanske elsektor og variable markedsfaktorer

Takket være den finansieringsordning, der indførtes med den sjette overgangsordning i lov nr. 54 af 1997, kan de støtteberettigede elselskaber nu få godtgjort de såkaldte omkostninger i forbindelse med overgangen til fri konkurrence. Har Kommissionen opfordret de spanske myndigheder til at ændre denne bestemmelse og indføre, at anerkendelsen af omkostningerne knyttes til markedsmekanismer (efterspørgsel, pris, renter m.m.), som Kommissionen selv gør opmærksom på sin metode til analyse af statsstøtte i forbindelse med omkostningerne ved overgangen til fri konkurrence?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(27. marts 2000)

De spanske myndigheder har over for Kommissionen forpligtet sig til ikke at give tilladelse til, at elektricitetsselskaber overdrager retten til at modtage kompensation for omkostningerne ved overgangen til fri konkurrence (CTC) til tredjepart, der indførtes med den sjette overgangsordning i lov nr. 54 af 1997, før Kommissionen har vedtaget en endelig beslutning om emnet. Hidtil har de spanske myndigheder ikke givet tilladelse til en sådan overdragelse. Selv om en sådan tilladelse skulle blive givet, er der i spansk lovgivning mekanismer til justering af de beløb, der udbetales i forbindelse med CTC, i forhold til de faktisk påløbne omkostninger som et resultat af markedsudviklingen. Kommissionen vedtager sin beslutning om omkostningerne ved overgangen til fri konkurrence i henhold til de principper, den har fastslået i sit udkast til en metode og navnlig vil den sikre sig, at støtten udbetales i henhold til den reelle fremtidige udvikling på konkurrenceområdet. Denne udvikling vil navnlig kunne vurderes ud fra målelige faktorer (pris, markedsandele, andre relevante faktorer).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0623/00 af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen. Leader+-midler til Irland.



EF-Tidende nr. 374 E af 28/12/2000 s. 0121 - 0121



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0623/00 af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen (3. marts 2000) Om: Leader+-midler til Irland Vil Kommissionen i lyset af den succes og betydning, som de tidligere Leader-programmer har haft for Irlands landdistrikter, og den nuværende usikkerhed omkring omfanget og fordelingen af næste runde af midler fra Leader+, forelægge en ajourført redegørelse for sine forhandlinger med den irske regering, give en foreløbig dato for offentliggørelsen af de detaljerede planer for Leader+-initiativerne, oplyse hvilke områder der sandsynligvis vil modtage hvilke beløb og redegøre for de nøjagtige ordninger for udbetalingen af midlerne? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (21. marts 2000) Kommissionen er ved lægge sidste hånd på Leader+, og den endelige version vil blive officielt godkendt og offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende inden længe. Medlemsstaterne vil blive opfordret til at fremsætte deres forslag til programmer senest seks måneder efter offentliggørelsen. Medlemsstaterne er blevet informeret om de foreslåede tildelinger. Forhandlingerne med Irland begynder først, når Kommissionen har fået forelagt et forslag til et Leader+program. De ønskede oplysninger kommer til at foreligge sammen med forslaget, når Irland har valgt de lokale aktionsgrupper, der skal modtage støtte.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0449/00

af Harlem Désir (PSE) til Rådet

(14. februar 2000)

Om: Den politiske situation i Østrig og traktatændringer

Som Kommissionens formand Romano Prodi mindede om i sin redegørelse til Parlamentet den 2. februar 2000, indeholder de nugældende traktater ingen bestemmelser om en medlemsstats frivillige eller ufrivillige udmeldelse af EU, herunder i tilfælde af alvorlige og gentagne krænkelser af de grundlæggende principper, der er fastsat i artikel 6 i Amsterdam-traktaten.

Bør dette spørgsmål ikke sættes på dagsordenen for den næste regeringskonference, nu hvor EU står foran optagelse af nye lande, og et parti fra den yderste højrefløj netop er indtrådt i regeringen i et medlemsland, hvorefter det portugisiske rådsformandskab og de 14 andre medlemsstaters stats- og regeringsledere har indstillet de bilaterale forbindelser med dette land? Ville det ikke være hensigtsmæssigt at ændre traktaten og indføje en klausul om suspendering eller udelukkelse for det tilfælde, at et land krænker EU's grundlæggende værdier og principper om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne?

Svar

(2. maj 2000)

1. I henhold til artikel 48 i traktaten om Den Europæiske Union tilkommer det konferencen af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer og ikke Rådet i fællesskab at fastlægge de ændringer, der skal foretages i traktaterne.

2. Rådet erindrer det ærede parlamentsmedlem om, at det for så vidt angår den igangværende regeringskonference er fastsat, at to observatører fra Europa-Parlamentet deltager i møderne mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, og at de kan tage ordet for at fremsætte Europa-Parlamentets synspunkter vedrørende alle de spørgsmål, der behandles.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0732/00 af Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen. Alsidighed i informationen fra offentlige radio- og tv-stationer.



EF-Tidende nr. 330 E af 21/11/2000 s. 0212 - 0212



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0732/00 af Francesco Turchi (UEN) til Kommissionen (6. marts 2000) Om: Alsidighed i informationen fra offentlige radio- og tv-stationer Er det efter Kommissionens opfattelse i overensstemmelse med lovgivningen for kommunikation og nyhedsformidling i medierne, når det italienske radio- og tv-selskab RAI (Radio Televisione Italiana) i sine udsendelser, herunder navnlig nyhedsudsendelserne på den første kanal (TG1), informerer om de politiske partiers aktiviteter ud fra retningslinjer, der ikke sikrer alsidigheden, men tværtimod ofte favoriserer visse af disse partier? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding (31. marts 2000) Fællesskabets lovgivning om den frie bevægelighed for tjenesteydelser og navnlig bestemmelserne i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed(1) som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997(2) omhandler ikke spørgsmålet vedrørende objektivitet og upartiskhed i de politiske informationer, der udsendes over tv-kanalerne. (1) EFT L 298 af 17.10.1989. (2) EFT L 202 af 30.7.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0724/00

af Joaquim Miranda (GUE/NGL) til Rådet

(14. marts 2000)

Om: Støtte til fredsprocessen i Djibouti

Den 7. februar 2000 undertegnede regeringen og Fronten for Genoprettelse af Enhed og Demokrati (FRUD) i Paris en rammeaftale med henblik på at bane vejen for borgerfred i Djibouti.

I mellemtiden har Rådets formandskab udtrykt glæde over, at fjendtlighederne mellem regeringsstyrkerne og oprørerne er blev indstillet.

Hvordan agter Rådet i den forbindelse at fremme og støtte gennemførelsen af denne aftale?

Svar

(25. maj 2000)

Den rammeaftale om reform og fred mellem borgerne, der blev undertegnet den 7. februar i år af Djiboutis regering og Fronten for Genoprettelse af Enhed og Demokrati (FRUD), tager sigte på suspension af fjendtlighederne mellem regeringsstyrkerne og oprørerne samt frigivelse af fangerne på begge sider. I en erklæring af 21. februar 2000 har formandskabet udtrykt tilfredshed med denne aftale, som det ærede medlem henviser til. Den Europæiske Union udtrykte håb om, at denne aftale, sammen med den aftale, der blev undertegnet i december 1994, vil bidrage til at styrke freden mellem borgerne og konsolidere demokratiet og udviklingsprocessen i landet.

Hvad angår det ærede medlems spørgsmål om fremme og støtte af gennemførelsen af rammeaftalen, erindrer Rådet om, at Djibouti modtager fællesskabsbistand i medfør af Lomé-aftalen. Eventuel yderligere bistand, der skulle sigte imod mål af politisk art og finansieres over det almindelige EU-budgets poster til støtte af menneskerettigheder og demokrati, kan altid komme på tale, forudsat at Kommissionen fremsætter forslag herom.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0073/00

af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen

(24. januar 2000)

Om: Kloakslam i dyrefoder

Kan Kommissionen berolige EU-forbrugerne ved at garantere, at der absolut ikke er nogen sundhedsrisiko som følge af, at dyrefoder angiveligt er blevet forurenet med kloakslam. Er Kommissionen også sikker på, at sygdomme, som truer den menneskelige sundhed, ikke kan overføres fra forurenet foder til den menneskelige fødevarekæde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(3. marts 2000)

Der kan ikke herske nogen tvivl om, at sektoren for dyrefoder er af stor betydning for at opnå sunde levnedsmidler af animalsk oprindelse.

Brug af kloakslam som foderstof er ikke acceptabel. Selv efter behandling med højt tryk og høj temperatur kan kloakslam på grund af indholdet af tungmetaller udgøre en risiko for menneskers og dyrs sundhed, hvis det bruges som ingrediens i foder til dyr. Derfor, og af hensyn til at opnå et højt niveau for folkesundhed og forbrugerbeskyttelse, forbydes det i henhold til Kommissionens beslutning nr. 91/516/EØF af 9. september 1991 om listen over råvarer, som det er forbudt at anvende i foderblandinger(1), specifikt at anvende slam fra spildevandsanlæg.

For at undgå tvivl om omfanget af det gældende forbud har Kommissionen allerede udarbejdet et forslag til beslutning, der gør klart, at det er forbudt at anvende enhver form for materialer stammende fra de forskellige faser af spildevandsbehandlingen i foderblandinger, uanset eventuel senere behandling af disse materialer og også uanset spildevandets oprindelse. Dette forslag til beslutning er i øjeblikket under behandling i det permanente udvalg for foderblandinger.

Uheldigvis kan foderblandinger overføre sygdomme fra dyr til mennesker (f.eks. zoonoser). For eksempel kan foderblandinger, der er inficeret med salmonella, være oprindelsen til en forurening med disse farlige bakterier. Som konsekvens heraf, og for at nedsætte mulige risici for folkesundheden, kræver fællesskabsretten, at kun risikofrie materialer anvendes til foderformål. Hertil kommer, at der bør lægges vægt på vigtigheden af anvendelse af korrekte fremstillingsmetoder.

(1) EFT L 281 af 9.10.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0685/00

af Andrew Duff (ELDR) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Regeringskonferencen

Hvorledes skelner Kommissionen mellem en åben markedsøkonomi og en social markedsøkonomi?

Går Kommissionen ind for en revision af ordlyden i artikel 4 og artikel 98?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(11. maj 2000)

Efter Kommissionens mening er forskellen mellem en åben markedsøkonomi og en social markedsøkonomi, at førstnævnte henviser til de regulative og institutionelle rammer for de markeder, som virksomhederne konkurrerer på, medens sidstnævnte kan ses som en form for rettesnor for den økonomiske politik, som forskellige regeringer kan vælge at følge. Helt specifikt betyder åbne markeder, at der er fri konkurrence uden importhindringer. Heroverfor står begrebet social markedsøkonomi, som henviser til politiske målsætninger som formuleret i artikel 2 i EF-traktaten, nemlig fremme af en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling af den økonomiske virksomhed og et højt beskæftigelsesniveau og et højt socialt beskyttelsesniveau. Som inden for al anden politisk virksomhed er det nødvendigt at finde en balance mellem forskellige målsætninger, men det er vigtigt at understrege, at der ikke er nogen grundlæggende modsætning mellem at søge at skabe et åbent marked og samtidig opbygge en økonomi med en klar og tydelig social dimension.

Formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 vidner om den politiske målsætning, der går ud på at sikre, at målene for den økonomiske og sociale politik forfølges på en sammenhængende måde. Rådet har vedtaget at overvåge udviklingen inden for social beskyttelse og kohærens som led i en større kontrolindsats, som også omfatter beskæftigelse, innovation og økonomiske reformer. Denne kontrolindsats skal ses som et bidrag til opfyldelsen af målsætningen om økonomisk fremgang og kohærens gennem fastsættelse og forfølgelse af politiske mål, sammenligning af de mest effektive fremgangsmåder og gennemførelse af en sammenlignende analyse af de strukturelle indikatorer. Det følger af ovenstående, at målsætningerne i artikel 4 og 98 (ex artikel 3, stk. a, og 102, stk. a) i EF-traktaten må bedømmes i sammenhæng med den samlede EF-traktat, og Kommissionen ser derfor ingen grund til at ændre ordlyden i disse artikler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0248/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Følgerne af handelsaftalen EU-Sydafrika for græske landbrugsprodukter

Aftalen om handel og samarbejde, som blev underskrevet mellem Den Europæiske Union og Sydafrika, vækker stærk uro hvad angår de følger, den vil medføre for sektoren for frisk og forarbejdet frugt og grønt fra Unionens sydlige lande. Denne uro er kommet til udtryk både i Italien og i Grækenland. For Grækenlands vedkommende drejer det sig især om ferskner og abrikoser på dåse, frugtsalat og frugtjuice samt de græske Valencia-appelsiner, hvis salgsperiode delvis falder sammen med salgsperioden for produkter fra Sydafrika.

Da Kommissionen undertegnede aftalen mellem EU og Sydafrika, overvejede den da følgerne for den græske og italienske frugt- og grøntproduktion? Har den til hensigt at fastsætte foranstaltninger (undtagelser, begrænsning af toldindrømmelser osv.) for at undgå uheldige følger af gennemførelsen af denne aftale?

Svar fra Franz Fischler på Kommissionens vegne

(20. marts 2000)

Rådet tog ved fastlæggelsen af Kommissionens forhandlingsmandat forud for indledningen af de forhandlinger, der førte til handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen mellem Fællesskabet og Sydafrika, i vid udstrækning hensyn til frugt- og grøntsagssektoren.

Rådet udelukkede derfor generelt sektorens mest følsomme produkter fra liberalisering og accepterede kun i meget specielle tilfælde toldkvoter, hvor mængderne baseredes på omfanget af den nuværende handel.

For de mindre følsomme produkter, for hvilke Rådet accepterede liberalisering, forhandlede Kommissionen sig til en så sen liberalisering som muligt for at give sektoren en rimelig frist til at forberede sig på den nye situation.

Det ærede medlem må heller ikke glemme, at det i andet afsnit af fælleserklæringen om landbrugskvoten, der blev vedlagt som bilag til aftalen, anføres, at Sydafrika for så vidt angår især forarbejdede frugter (ferskner, pærer og abrikoser) accepterer at styre mod ligevægt i sin eksport til EU.

Endelig henleder Kommissionen det ærede medlems opmærksomhed på artikel 15 i aftalen, der indeholder en almindelige beskyttelsesklausul for landbrugsprodukter. Begge parter i aftalen kan indlede beskyttelsesproceduren under denne bestemmelse, hvis importen medfører eller truer med at medføre alvorlige forstyrrelser på deres marked.