SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3112/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. november 2001)

Om: Følgerne for de gældende borgerlige rettigheder af forslaget til rammeafgørelse om bekæmpelse af terrorisme og den europæiske anholdelsesbegæring

Kan Kommissionen i forbindelse med forslaget til Rådets rammeafgørelse om bekæmpelse af terrorisme af 19. september 2001 (12103/01 Droipen 81) og den deraf fremkaldte stigende frygt hos EU-borgerne for uventede anholdelser på grundlag af en europæisk anholdelsesbegæring for handlinger, der i deres retsbevidsthed aldrig har været eller behøver at blive gjort strafbare og derfor ikke anfægter deres gode tro,

besvare nedenstående spørgsmål vedrørende de tilsigtede eller utilsigtede følger af en eventuel anvendelse af disse forslag for:

1. det spillerum, som dommere har med hensyn til at fratage mennesker rettigheder, som de nu opfatter som selvindlysende, f.eks. ved at holde mistænkte varetægtsfængslet længere, end det i øjeblikket er tilfældet og/eller uden at beskikke dem en forsvarer?

2. det tidspunkt i sagens forløb, hvor mistænkte beskikkes retshjælp, og fortsættelsen af denne hjælp til mistænkte på tværs af grænserne under hele sagen, uden at der nødvendigvis påløber yderligere udgifter for mistænkte?

3. det forhold, at en overbevisning, dvs. ønsket om at f.eks. ændre statsdannelsen eller den økonomiske politik og forsøget på at skabe offentlig opmærksomhed herom og hverve tilhængere for sådanne tanker, på nogen måde gøres strafbar?

4. det rum, der fortsat eksisterer for udenomsparlamentariske aktioner, såsom demonstrationer og offentlige meningstilkendegivelser, strejker og arbejdstageres besættelse af deres virksomhed som pressionsmiddel?

5. muligheden for at forfølge eller forbyde organisationer, som i øjeblikket er lovlige, på grund af enkeltmedlemmers adfærd?

6. de omstændigheder, hvorunder handlinger, der er tilladt i en medlemsstat som f.eks. provokeret abort, aktiv dødshjælp og indtagelse af softdrugs vil kunne retsforfølges, fordi de er strafbare i en anden medlemsstat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(11. januar 2002)

Medlemsstaterne er nu nået frem til en aftale om en europæisk arrestordre, således at det nuværende udleveringssystem vil blive erstattet af en fuldstændig retlig overgivelsesprocedure. Dette vil ikke påvirke de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder i negativ retning. Fængslinger forud for straffesagen vil blive kortere end under den nuværende udleveringsordning, da der vil blive indført en tidsfrist for overgivelsesproceduren. Der vil fortsat blive ydet retshjælp under hele proceduren. Endvidere har medlemsstaterne valgt at indføre en liste over alvorlige lovovertrædelser, som kendes i alle medlemsstater, og som ikke er omfattet af kravet om dobbelt strafbarhed. Listen vil omfatte overtrædelser, for hvilke straffen er på mindst tre år. Disse overtrædelser defineres i den stat, der udsteder arrestordren/den anmodende stat. Den generelle tærskel for andre lovovertrædelser, for hvilke der fortsat kræves dobbelt strafbarhed, vil være et år i fasen forud for straffesagen og fire måneder for fasen efter straffesagen. Retsforfølgning af overtrædelser som provokeret abort, aktiv dødshjælp og indtagelse af softdrogs vil fortsat ske på grundlag af national lovgivning. Denne type overtrædelser er ikke omfattet af listen (spørgsmål 1, 2 og 6).

Med hensyn til forslaget om bekæmpelse af terrorisme kan følgende anføres:

Det vil ikke blive strafbart at indtage bestemte politiske eller andre synspunkter, da dette ikke falder ind under beskrivelsen af de terrorhandlinger, der er anført i artikel 1 i rammeafgørelsen om bekæmpelse af terrorisme (spørgsmål 3). I denne artikel fastsættes følgende definition af terrorhandlinger:

Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at nedenstående forsætlige handlinger, således som de er defineret som lovovertrædelser i national lovgivning, der i kraft af deres karakter eller den sammenhæng, hvori de begås, kan tilføje et land eller en international organisation alvorlig skade, betragtes som terrorhandlinger, når de begås med det formål:

(i) at intimidere en befolkning i alvorlig grad, eller

(ii) uretmæssigt at tvinge offentlige myndigheder eller en international organisation til at foretage eller undlade at foretage en handling, eller

(iii) at destabilisere eller ødelægge et lands eller en international organisations grundlæggende politiske, forfatningsmæssige, økonomiske eller samfundsmæssige strukturer.

Denne ordlyd ligger tæt op ad FN's konvention til bekæmpelse af finansiering af terrorisme (1999), der sandsynligvis vil ligge til grund for den kommende overordnede konvention om international terrorisme.

Mulighederne for udenomsparlamentariske aktioner vil fortsat være de samme som nu (spørgsmål 4). En fredelig demonstration kan under ingen omstændigheder falde ind under denne artikel. Teksten er blevet yderligere tydeliggjort for at dæmme op for bekymringen over, at politiske aktioner og ytringsfriheden skulle komme i fare, f.eks. i forbindelse med fagforeningers aktiviteter eller bevægelser imod globaliseringen. Det fremgår klart, at disse former for adfærd ikke er omfattet af anvendelsesområdet for rammeafgørelsen. I betragtning nr. 10 slås følgende fast:

Denne rammeafgørelse respekterer de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, og således som de følger af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten. EU overholder de principper, der anerkendes i artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, og som afspejles i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig kapitel VI. Intet i denne rammeafgørelse kan fortolkes på en måde, som indskrænker eller er til hinder for de grundlæggende frihedsrettigheder som f.eks. strejkeret, forsamlings-, forenings- eller ytringsfrihed og herunder retten til sammen med andre at oprette fagforeninger og blive medlem af fagforeninger for at forsvare sine interesser og den hertil knyttede ret til at demonstrere.

Der er desuden tilføjet en erklæring fra Rådet:

Rådet erklærer, at rammeafgørelsen om bekæmpelse af terrorisme omfatter handlinger, som alle Den Europæiske Unions medlemsstater anser for alvorlige overtrædelser af deres straffelove, begået af personer, hvis mål er en trussel mod deres demokratiske samfund, der respekterer retsstatsprincippet, og mod den civilisation, disse samfund bygger på. Den skal forstås på denne måde og kan ikke bruges

som et argument for nu at betragte adfærd, som blev udført af mennesker, der handlede for at bevare eller genskabe disse demokratiske værdier, hvilket navnlig var tilfældet i visse medlemsstater under anden verdenskrig, som terroristhandlinger. Den kan heller ikke bruges til at anklage personer, der udøver deres legitime ret til at udtrykke deres meninger, for terrorisme, selv om de under udøvelsen af en sådan ret begår lovovertrædelser.

Det er også klart, at lovlige organisationer ikke vil blive påvirket af dette instrument, selv om et af deres medlemmer begår en terrorhandling (spørgsmål 5).

Det ærede medlem opfordres desuden til at se i det dokument, som Rådet (retlige og indre anliggender) enedes om den 6.-7. december 2001, og hvori mange af hans spørgsmål blev taget op.