SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1103/01

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(27. marts 2001)

Om: Direktivet om byspildevand

Formålet med Rådets direktiv 91/271/EØF(1) om rensning af byspildevand er at beskytte miljøet mod skader forårsaget af udledninger af både hus- og industrispildevand. Mejerier i en række perifere områder af EU står imidlertid over for alvorlige finansielle vanskeligheder på grund af gennemførelseslovgivningens krav. En række erhvervsdrivende er nødt til at bygge dyre rørledninger for at pumpe deres biologisk nedbrydelige affaldsprodukter, såsom overskudsvalle, ud i havet.

Kan et selskab i henhold til direktivet bygge en udløbsrørledning fra sine lokaliteter, som ville føre dets biologisk nedbrydelige affaldsprodukter over i udløbsrørledningen fra et lokalt rensningsanlæg for, efter rensningsstadiet, at pumpe begge former for udledning ud i havet, forudsat at der monteres hensigtsmæssige anordninger til særskilt måling af begge former

for udledning? Er Kommissionen i denne forbindelse klar over de problemer, mejerierne i Campbeltown og Rothesay står overfor, og ville den, såfremt ovenstående forslag ikke kan accepteres, stille forslag om den mest praktiske måde hvorpå disse erhvervsdrivende kan bortskaffe deres affaldsprodukter?

(1) EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(8. maj 2001)

Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand(1) omfatter både spildevand fra husholdninger og en række industrikilder, som ikke tilledes byspildevandsbehandlingsanlæg, inden de udledes i vandrecipienter.

Det er korrekt, at mejerier og andre virksomheder i levnedsmiddelindustrien er omfattet af direktivet, men bestemmelserne har dog kun begrænset rækkevidde:

- for det første er kun større mejerier omfattet af direktivet, dvs. mejerier med en spildevandsudledning svarende til en by med 4 000 indbyggere eller derover (personækvivalenter),

- for det andet er kravet til behandlingsniveau fleksibelt, og dette fastsættes i vidt omfang af medlemsstaterne. Skønt direktivet indeholder kvantitativt definerede grænseværdier for byspildevandsbehandlingsanlæg, er bestemmelserne for mejerier m.fl. meget fleksible: medlemsstaterne skal sikre, at dette spildevand opfylder de krav, der er opstillet i forudgående bestemmelser og/eller særlige godkendelser artikel 13, stk. 1; den sjette betragtning i præamblen henviser til relevante krav for sådanne udledninger.

Vedrørende de specifikke spørgsmål kan der gives følgende oplysninger:

- Det påhviler Det Forenede Kongeriges myndigheder at opstille vilkårene i de konkrete tilfælde i Campbeltown og Rothesay eller på et mere generelt niveau, og at gennemføre disse inden for den fastsatte tidsplan, dvs. den 31. december 2000. Direktivet medfører ikke en forpligtelse til at anskaffe dyre rørledningssystemer med henblik på udledning i havet, men forbyder det på den anden side heller ikke, og det er i den sammenhæng meget fleksibelt.

- Hvad angår de praktiske løsninger på mejeriers spildevandsproblemer, findes der en række egnede løsninger i Det Forenede Kongerige og i andre medlemsstater. Ud fra de britiske myndigheders implementeringsansvar og den videnskabelige og tekniske erfaring med tilrådighedstående løsninger i Det Forenede Kongerige forekommer det hensigtsmæssigt at overveje sådanne løsninger i samråd med ansvarlige myndigheder som f.eks. den skotske regering og/eller det skotske miljøbeskyttelsesagentur. I den forbindelse vil Kommissionen forsikre om, at den naturligvis står til rådighed, hvis disse myndigheder anmoder om et samarbejde.

(1) EFT L 135 af 30.5.1991.