DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/108

(2004/C 88 E/0113)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2664/03

af Terence Wynn (PSE) til Kommissionen

(10. september 2003)

Om: Forarbejdede produkter fra tredjelande

Svaret på spørgsmål E-1795/03 (1) er fuldstændig forfejlet. Her er et eksempel: Hvis et stykke industrielt støbegods fremstilles i Kina til salg i EU, er den kinesiske producent ikke forpligtet til at opfylde de samme normer for sundhed, sikkerhed og miljø, som EU-firmaer skal leve op til. De ansatte kan arbejde under forhold, som ikke ville være tilladt i EU, og luftemissionerne ville heller ikke være acceptable. Alligevel markedsføres sådanne produkter i EU, og EU-produkter kan ikke konkurrere hermed på grund af fællesskabsrettens normer.

Spørgeren er derfor nødsaget til at gentage spørgsmål E-1795/03:

Hvorfor tillader Kommissionen, at der kommer produkter ind i EU fra tredjelande, som ikke opfylder de minimumsnormer for sundhed, sikkerhed og miljø, som EU-firmaer skal leve op til? Er Kommissionen enig i, at det direkte resultat af at tillade sådanne produkter adgang til EU er, at man mister jobs i den europæiske industri?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(7. november 2003)

Det oprindelige svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-1795/03 omhandlede den indsats, der gøres for at tredjelande overtager EU's lovgivning smodel.

Det er vigtigt at sondre mellem ufravigelige produktkrav, der er baseret på legitime politiske målsætninger, såsom beskyttelse af miljø, sikkerhed og sundhed, og som EU anvender for såvel egne produkter som tredjelandsprodukter, og den bekymring, der er knyttet til produktionsmetoderne for importerede varer.

EU kan lovligt fastsætte produktkrav, såfremt disse er i overensstemmelse med dens internationale forpligtelser. EU kan med andre ord ikke påtvinge lande uden for sin jurisdiktion sikkerheds- og miljøkrav, ligesom disse tredjelande heller ikke kan gøre deres krav gældende på EU's territorium. Dette er ikke alene et fundamentalt suverænitetsprincip og helt i overensstemmelse med Rio-erklæringen om miljø og udvikling fra 1992, særlig 2., 11. og 12. princip, men også et af grundprincipperne i Verdenshandelsorganisationens (WTO) bestemmelser.

EU forsøger imidlertid at fremme overholdelsen af højere standarder i udviklingslandene, f.eks. således:

— udviklingslande, der overholder højere sociale og miljømæssige standarder, kan få præferenceadgang til EU-markedet gennem den generelle præferenceordning

— de udviklede lande fører en dialog med erhvervslivet for at tilskynde det til at optræde mere socialt og miljømæssigt ansvarligt i udviklingslandene (f.eks. har Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) opstillet retningslinjer for virksomhedernes sociale ansvar)

— Kommissionens udviklingsbistandspolitik støtter de udviklingslande, der ønsker at udarbejde og gennemføre nye, strengere standarder

— EU undersøger sammen med sine WTO-partnere mulighederne for at forbedre koblingen mellem handel og miljø.

Det er værd i denne forbindelse at nævne, at undersøgelser viser, at miljøstandarderne har en tendens til at blive højere i takt med et stigende udviklingsniveau. Det bedste, EU kan gøre for at fremme højere standarder hos sine partnere, er derfor at tilskynde til økonomisk udvikling og vækst. Hvis der lukkes af for import fra udviklingslande, vil det have den helt modsatte virkning, idet landene vil blive låst fast i fattigdom, og deres overtagelse af EU's lovgivningsmodel vil blive forsinket.

Kommissionen er bekendt med argumentet om, at når en sådan import tillades, vil der gå arbejdspladser tabt i den europæiske fremstillingsvirksomhed. Dette er et gammelt argument, der har vist sig ikke at kunne holde.

Kommissionen mener, at der ved vurderingen af dette argument bør tages hensyn til følgende:

— Det er et hypotetisk forslag, idet det går ud fra hypotesen om, EU skulle svigte sine WTO-forpligtelser og afstå fra de fordele, som de multilaterale handelsaftaler indebærer. Dette hypotetiske »tab« skal i så fald opvejes af den noget mindre hypotetiske forøgelse af de arbejdspladser inden for fremstillingsvirksomhed, som er opnået under årtiers liberalisering af samhandelen

— Handelsliberaliseringen giver landene mulighed for at specialisere sig inden for de sektorer, hvor de er mest konkurrencedygtige, hvilket er til gavn for alle aktører som følge af den øgede produktivitet

— Unionens økonomi har under sit naturlige opgraderingsforløb bevæget sig bort fra den arbejdskraftintensive fremstillingsvirksomhed, som udviklingslandene har specialiseret sig i, og den har nu en struktur, der er baseret på servicevirksomhed. EU's arbejdstagere er derfor kun i meget begrænset omfang udsat for konkurrence fra de lave importpriser

— De europæiske forbrugeres interesse for sociale og miljømæssige hensyn indebærer, at erhvervslivet i EU har fordel af det globale marked for produkter, der opfylder høje standarder. For eksempel har serviceringen af forbrugere, der har en meget selektiv produktudvælgelse, hjulpet med til at gøre EU's industri meget konkurrencedygtig med hensyn til miljøvenlige produkter og teknologier.

(1) EUT C 78 E af 27.3.2004, s. 725.