DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/450

(2004/C 84 E/0525)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0823/04

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Kommissionen

(8. marts 2004)

Om: Anerkendelse af eksamensbeviser og nægtelse af ansættelse

En græsk statsborger har opnået eksamensbevis som flyveleder i Skotland i 1981. Dette eksamensbevis anerkendtes af det græske Undervisningsministerium i 1983. Siden da og indtil i dag har civilluftfartsmyndigheden systematisk forbudt ham at deltage i udvælgelsesprocedurer til ansættelse med den begrundelse, at han ikke opfylder kvalifikationskravene, der omfatter diplomer med irrelevant indhold. Det bør påpeges, at det ikke er muligt at tage flyveledereksamen ved nogen græsk uddannelsesinstitution.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende: Er civilluftfartsmyndighedens handling i modstrid med fællesskabsretten? Hvis dette er tilfældet, hvilke skridt kan denne borger så tage for at sikre sig friheden til at udøve sit erhverv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. marts 2004)

Det ærede medlems oplysninger er desværre ikke tilstrækkeligt detaljerede til, at Kommissionen kan udtale sig om, hvorvidt de græske myndigheder muligvis overtræder fællesskabsretten.

Kommissionen ønsker dog at erindre om følgende principper:

I henhold til artikel 149 og 150 i EF-traktaten har hver medlemsstat ansvaret for undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemet. Da lovgivningerne ikke er harmoniseret, er det ligeledes medlemsstaternes ansvar at lovgive om adgangen til og udøvelsen af et erhverv på deres område. Fællesskabsretten tillader dog ikke, at en vandrende arbejdstager stilles ringere end indehavere af nationale eksamensbeviser, blot fordi vedkommende har erhvervet sine kvalifikationer i en anden medlemsstat.

Således forpligter fællesskabsretten (1) de nationale myndigheder til i erhvervsmæssig sammenhæng at anerkende eksamensbeviser fra en anden medlemsstat. Denne forpligtelse indebærer dog ikke, at eksamensbeviset automatisk anerkendes. De nationale myndigheder skal vurdere det og foretage en sammenlignende undersøgelse af den vandrende arbejdstagers erhvervsuddannelse og den uddannelse, der giver adgang til det pågældende lovregulerede erhverv i værtslandet. I så fald skal myndighederne give den vandrende arbejdstager mulighed for gennem et praktikophold eller en egnethedsprøve at udligne væsentlige forskelle mellem sin erhvervsuddannelse og den krævede uddannelse.

Hvad angår job i den offentlige sektor, som er forbeholdt indehavere af et eksamensbevis på et vist uddannelsesniveau uanset uddannelsens specifikke indhold, finder EF-traktatens artikel 39 direkte anvendelse. I dette tilfælde er det det uddannelsesniveau, som eksamensbeviset attesterer, frem for detaljer i uddannelsens indhold, som skal vurderes i forbindelse med adgangen til udvælgelsesproceduren.

For så vidt angår de skridt, den berørte borger kan tage ud over at klage til Kommissionen, råder Kommissionen den pågældende til, eftersom der er tale om et individuelt tilfælde, at henvende sig til de nationale administrative eller retslige instanser, der er de eneste, som har kompetence til at annullere en national myndigheds afgørelse i sagen.

Endelig ønsker Kommissionen at henlede det ærede medlems opmærksomhed på den nyligt vedtagne lovpakke »Fælles europæisk luftrum«. Artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning om udøvelse af luftfartstjenester (2) slår fast, at Kommissionen hurtigst muligt efter forordningens ikrafttrædelse forelægger Europa-Parlamentet og Rådet et forslag om licens til flyveledere. Dette forslag skal munde ud i, at der indføres en europæisk licens til flyveledere, hvilket vil fremme arbejdstagernes mobilitet gennem en gensidig anerkendelse af disse licenser.

(1) Afhængigt af det krævede uddannelsesniveau:

— Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, EFT L 19 af 24.1.1989 eller

— Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF, EFT L 209 af 24.7.1992.

(2) Endnu ikke offentliggjort.