SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3170/02

af Marie Isler Béguin (Verts/ALE) til Kommissionen

(6. november 2002)

Om: EU' s kontrol med og overvågning af atomtransporter på Unionens område

Eftersom diverse EU-medlemsstater opretholder atomproduktionen via et vist antal atomkraft- og oparbejdningsanlæg, foretages der stadig transporter af uran og radioaktivt affald på Unionens område, midt igennem mange medlemsstater. Industrikontrakter med tredjelande som Japan og Rusland har samme virkning.

Den ekstreme fare ved disse produkter har altid udgjort en permanent og gruopvækkende trussel i tilfælde af trafikulykker eller ulykker som følge af tekniske mangler på og omkring de mange veje, der benyttes af konvojerne. At direkte berørte og antiatommodstandere mobiliserer sig på ansvarsfuld måde på visse af disse strækninger, bevirker repressioner og udvisninger fra ordensmagtens side myndighedernes eneste svar i visse medlemsstater på borgernes reaktion.

Den nye trussel i form af hyperterrorisme, der første gang kom til udtryk den 11. september 2001 i De Forenede Stater, får eksperter på sikkerhedsområdet og atomeksperter til at nære frygt for, at denne form for regelmæssig transport af atommateriale uden for de overvågede produktions-, transformations- eller oplagringssteder bliver genstand for ekstremistiske organisationers attentater og kapringer.

Råder Kommissionen over tidsplaner for og kort over disse ekstremt følsomme og farlige transporter, og foretager den udtømmende og umiddelbar kontrol af dem?

Fremsendes der i fuld åbenhed og fortrolighed relevante oplysninger til Kommissionen fra de medlemsstater, som konvojerne udgår fra, eller som de kører igennem?

I hvor høj grad kan Kommissionen vurdere og gribe ind i atomkonvojernes tidsplaner og strækninger, der fastlægges af industrien, og hvis forvaltning ganske vist henhører under nationalstaten, men hvis potentielle fare strækker sig over hele Unionens område og mere til?

Kan Kommissionen tage ansvaret for de pågældende konvojers sikkerhed i tilfælde af angreb eller ulykker, og kan den garantere, at de nødvendige foranstaltninger bliver truffet både medicinsk og finansielt i tilfælde af, at der sker en katastrofe i en udvidet Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(17. december 2002)

Kommissionen har intet ansvar i forbindelse med transporter af radioaktivt materiale. Dette ansvar henhører under de enkelte medlemsstater, som skal sikre, at den nationale og internationale lovgivning vedrørende transport af radioaktivt materiale efterkommes. Medlemsstaterne skal gennem deres kompetente myndigheder træffe passende sikkerhedsforanstaltninger i forbindelse med al transport af radioaktivt materiale.

Imidlertid er hverken medlemsstaterne eller de berørte transportvirksomheder i henhold til fællesskabslovgivningen forpligtet til at meddele Kommissione tidsplan og rute for transport af materiale fra den nukleare brændstofcyklus eller andet radioaktivt materiale.

Medlemsstaterne skal sørge for, at transporter af radioaktivt materiale samt andre former for nukleare eller ikke-nukleare aktiviteter sikres så effektivt som muligt mod eventuelle angreb med det formål at forstyrre disse aktiviteter. Kommissionen bidrager i samarbejde med medlemsstaterne inden for rammerne af Den Stående Arbejdsgruppe for Sikker Transport af Radioaktivt Materiale(1) samt inden for rammerne af internationale drøftelser til udvikling og forbedring af lovgivningen og de nødvendige forholdsregler vedrørende reduktion af de potentielle virkninger af eventuelle ulykker, som kan indtræffe i forbindelse med transport af radioaktivt materiale.

(1) KOM(1998) 155 endelig.