SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3856/98

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Fri bevaegelighed for sportsinstruktoerer

1. Er det rigtigt, at den italienske stat (gennem CONI (den italienske olympiske komité), sportsskoler og tekniske organer) diskriminerer sine egne borgere og sportsfolk ved i praksis at forhindre dem i frit at udoeve deres profession inden for Italiens egne graenser og i Europa, da lovdekreterne vedroerende dette spoergsmaal endnu ikke er blevet aendret i overensstemmelse med faellesskabsdirektiv 89/48/EOEF(1) og 92/51/EOEF(2), som skulle have vaeret gennemfoert inden den 18. juni 1994?

2. Er det rigtigt, at CONI i praksis sidder inde med et monopol for sportsuddannelseskurser (herunder kurser finansieret af Den Europaeiske Socialfond), og at de nationale sportsfoederationer ikke soerger for, at deres kurser svarer til de fem niveauer, der er fastlagt i de regler, der vedtoges paa Det Europaeiske Raad i Milano i 1985?

3. Er det rigtigt, at visse italienske sportsinstitutter, promoveringsorganer, privatskoler og sportsforbund udsteder diplomer fra Scuola Centrale dello Sport, hvor der uddannes hoejt kvalificerede sportsteknikere (afsluttet skoleuddannelse paa sekundaerniveau plus tre aars faglig uddannelse - hvilket er i overensstemmelse med EU's regler) og sportsinstruktoerer med henblik paa disses udoevelse af deres profession inden for de liberale erhverv eller paa uafhaengig basis?

4. Hvilke initiativer agter Kommissionen i bekraeftende fald at tage for at sikre, at situationen bringes i overensstemmelse med principperne og reglerne i faellesskabsretten?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(23. februar 1999)

I den skriftlige forespoergsel henvises der til direktiv 89/48/EOEF og direktiv 92/51/EOEF. Ved Raadets direktiv 89/48/EOEF af 21. december 1988 indfoeres der en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregaaende uddannelser af mindst tre aars varighed. Dette direktiv er siden blevet suppleret af Raadets direktiv 92/51/EOEF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser. Sidstnaevnte direktiv omhandler de eksamensbeviser, som ikke er omhandlet i direktiv 89/48/EOEF. Kvalifikationer som sportsinstruktoer hoerer ind under direktiv 92/51/EOEF. I medfoer af den generelle ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser boer en person, som er fuldt kvalificeret til udoevelse af et erhverv i en medlemsstat, i princippet kunne udoeve dette erhverv i en anden medlemsstat.

Italien har som alle andre medlemsstater skullet bringe sin lovgivning i overensstemmelse med disse direktiver. Det skal bemaerkes, at Kommissionen hidtil ikke har faaet forelagt sager om saerlige vanskeligheder i forbindelse med anerkendelse af eksamensbeviser for sportsinstruktoerer i Italien.

Det skal understreges, at disse direktiver finder anvendelse paa betingelse af, at der indgaar et tvaernationalt aspekt, dvs. tilfaelde, hvor en person, som er kvalificeret i en anden medlemsstat - uanset om den paagaeldende er italiensk statsborger eller statsborger i en anden medlemsstat - oensker at faa sin kvalifikation anerkendt med henblik paa at arbejde i Italien. Derimod omfatter de mekanismer, der er indfoert ved hjaelp af disse direktiver, ikke tilfaelde, hvor personer, som er uddannet i Italien, oensker at arbejde i dette land. Her er der tale om et rent internt spoergsmaal.

Kommissionen har ikke befoejelse til at paalaegge Italien en saerlig fremgangsmaade til regulering af visse erhverv. I overensstemmelse med naerhedsprincippet er medlemsstaterne autonome med hensyn til bestemmelserne om erhverv. Dette bevirker, at visse erhverv findes i nogle medlemsstater, men ikke i andre. Af og til, selv naar betegnelsen er den samme, varierer indholdet af det paagaeldende erhverv. Og endelig kan det uddannelsesniveau, der kraeves for at faa adgang til et og samme erhverv, ligeledes variere. Men under alle omstaendigheder er Kommissionen ikke bemyndiget til at gribe ind over for den maade, hvorpaa Italien fastsaetter bestemmelser om erhvervet som sportsinstruktoer inden for landets egne graenser. Til gengaeld paahviler det naturligvis de italienske myndigheder at ivaerksaette mekanismer til anerkendelse af eksamensbeviser og at afskaffe enhver foranstaltning, som kunne opfattes som en forskelsbehandling.

Det aerede parlamentsmedlem naevner ligeledes de fem uddannelsesniveauer, der er fastlagt i Raadets beslutning 85/368/EOEF af 16. juli 1985 om sammenlignelighed af de ved erhvervsuddannelse i medlemsstaterne opnaaede kvalifikationer(3). Den paagaeldende beslutning var imidlertid ment som en tilskyndelsesforanstaltning. Formaalet var ikke at forpligte de enkelte medlemsstater til at indfoere et lignende system. I beslutningens artikel 2 anfoeres det i oevrigt, at strukturen i erhvervsuddannelsesniveauerne, som er omhandlet i bilaget, kan anvendes. Endvidere staar der, at "teksten hertil er som information vedlagt som bilag til denne beslutning". De italienske myndigheder har saaledes ret til at benytte eller undlade at benytte den foreslaaede struktur.

(1) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.

(2) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 25.

(3) EFT L 199 af 31.7.1985.