SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0655/02

af Daniela Raschhofer (NI) til Rådet

(1. marts 2002)

Om: Ens europæiske sikkerhedskrav

I min skriftlige forespørgsel (P-3449/01(1)) fra december 2001 konfronterede jeg, idet jeg henviste til Revisionsrettens årsberetning 2000, Kommissionen med problemerne i forbindelse med evalueringen af Phare- og Tacis-programmernes effektivitet og manglen på fælles europæiske sikkerhedskrav.

I sit svar henviste Kommissær Christopher Patten til den omstændighed, at manglen på regler eller generelle standarder for den nukleare sikkerhed vanskeliggør definitionen af indikatorer for specifikke forbedringer af den nukleare sikkerhed i et modtagerland, og til, at opfordringen af Kommissionen til at indføre nukleare sikkerhedskrav skulle ses på baggrund af Rådets åbenlyse vanskeligheder med at godkende sådanne krav og medvirke til forberedelsen af disse krav.

Rådet bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

- I hvor stor udstrækning er Rådet parat til at medvirke ved udarbejdelsen og forberedelsen af fælles nukleare sikkerhedskrav?

- Hvornår agter Rådet at tage konkrete skridt til at skabe ens sikkerhedskrav i Europa?

- Hvis Rådet ikke påtænker at tage skridt i denne retning, hvordan vil Rådet så begrunde dette, eftersom den atomare status quo gør ens nukleare sikkerhedskrav mere nødvendige end nogensinde, og Revisionsretten i sin årsberetning 2000 fastslår følgende: Ved udgangen af 2000 var der stadig ikke defineret europæiske sikkerhedskrav ()?

(1) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 114.

Svar

(22. juli 2002)

Rådet gør indledningsvis opmærksom på, at der bør skelnes klart mellem sikkerhedsbeskyttelsen af nukleare anlæg, herunder kernekraftværker, og de for dem gældende sikkerhedskontrolbestemmelser, som bl. a. er fastsat i kapitel VII i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab.

I punkt 59 i konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Laeken hedder det, at Det Europæiske Råd forpligter sig til at opretholde et højt niveau for nuklear sikkerhed i EU. Det fastholder nødvendigheden af at overvåge sikkerheden på atomkraftværker. Det anmoder om med jævne mellemrum at få forelagt rapporter fra atomenergieksperter i medlemsstaterne, som skal holde tæt kontakt med Kommissionen.

Rådet ønsker at påpege, at spørgsmål om kernekraftværkernes sikkerhedsbeskyttelse ikke henhører under Fællesskabets kompetence, men under national kompetence, da Euratom-traktaten ikke indeholder nogen specifikke bestemmelser, som giver Fællesskabet kompetence på dette område.

Der er derfor ikke udformet nogen specifik EU-lovgivning, som fastlægger fælles standarder for nukleare anlægs sikkerhedsbeskyttelse. Kompetencen og ansvaret med hensyn til nukleare anlægs sikkerhed ligger hos den stat, under hvis jurisdiktion det pågældende anlæg hører. Inden for disse nationale ansvarsrammer er der i EU i vid udstrækning opnået konvergens mht. indholdet af tekniske og organisatoriske krav og god praksis.

Ydermere bliver der for tiden foretaget en grundig peer review af sikkerhedsordningerne i medlemsstaterne inden for rammerne af IAEA, der udsteder henstillinger med hensyn til sikkerhedsbeskyttelse, og konventionen om nuklear sikkerhed, som alle medlemsstater og Euratom er parter i.

Desuden har Rådet ved flere lejligheder understreget, at det er vigtigt, at kandidatlandene når op på et højt nukleart sikkerhedsniveau. Med henblik herpå har det vedtaget en rapport med en række detaljerede henstillinger. Kandidatlandene er heri blevet opfordret til at acceptere dem og oplyse tidsplaner for gennemførelsen af disse handlinger.

Endelig ønsker Rådet at gøre opmærksom på, at det ikke kommenterer kommissionsmedlemmernes udtalelser.