SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0111/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. februar 2001)

Om: Anmeldelse af misforhold (1): den samfundsnyttige virkning heraf til løsning af problemer i store og vigtige organisationer

1. Deler Kommissionen den opfattelse, at åbenhed og offentlig debat nu som før har vist sig at være det bedste middel til at henlede opmærksomheden på formodede misforhold inden for forskellige organisationer, og at denne opmærksomhed kan bidrage til at undgå, at konstaterede problemer forbliver uløste gennem længere tid?

2. Hvorledes vurderer Kommissionen den omstændighed, at det for personer, som bliver bekendt med misforhold, kun er forsvarligt at undlade brugen af den i pkt. 1 nævnte mulighed for åbenhed, såfremt og så længe der er vished for, at de konstaterede problemer er forholdsvis begrænsede, og/eller såfremt de kan afhjælpes hurtigt og effektivt internt i organisationen?

3. Erkender Kommissionen, at det er meget tænkeligt og næsten uundgåeligt, at ledelsen af forskellige organisationer vil bestræbe sig på at holde konstaterede misforhold uden for offentlighedens interesse, at benægte problemerne eller udskyde en løsning på disse, og at det derfor ofte forekommer, at kritik og oplysninger, som går imod disse bestræbelser, ikke bliver værdsat?

4. Erkender Kommissionen ligeledes, at de i pkt. 3 nævnte bestræbelser kan føre til alvorlige modsætninger mellem på den ene side ledelsens ønske om fred og ro i den pågældende organisation og på den anden side den samfundsnyttige virkning af anmeldelse af misforhold?

5. Hvad er Kommissionens holdning til konsekvenserne af det i pkt. 4 anførte modsætningsforhold for oplysningsgivere, som er økonomisk afhængige af den organisation, de arbejder i, og som derfor kan frygte at blive straffet med afskedigelse eller degradering, når de bringer dårlige nyheder?

6. Deler Kommissionen den opfattelse, at dens tjenestemandsapparat ikke bør være en undtagelse fra reglen om, at samfundet som helhed er bedst tjent med at fremme en hurtig problemløsning, at undgå en udvikling i uønsket retning og at føre offentlig debat om den bedste virkemåde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(11. april 2001)

Kommissionen mener, at åbenhed er en væsentlig egenskab i en moderne offentlig administration. Kommissionen prioriterer det at give borgerne oplysninger om sine aktiviteter højt og går uformindsket ind for princippet, at borgerne skal have den bredest mulige adgang til oplysninger og dokumenter.

Med hensyn til at stå offentligt frem med anmeldelser af misforhold og potentielle ulovligheder er Kommissionen af samme opfattelse som det uafhængige ekspertudvalg, nemlig at man må nå frem til en effektiv afvejning mellem den offentlige interesse i tjenestemænds tavshedspligt og loyalitet og målsætningerne om åbenhed og ansvarlighed. Faktisk er det vigtigste formål med anmeldelsesreglerne at give personalet et incitament til at give udtryk for deres bekymring internt, og for deres arbejdsgiver til at undersøge problemet grundigt. Kommissionen mener, at det også gælder for EU-institutionerne.

Den 29. november vedtog Kommissionen et oplæg med titlen Raising concerns about serious wrongdoings (SEC(2000) 2078/6). Det indeholder forslag, som i øjeblikket drøftes med personalet og dets repræsentanter. Når drøftelserne er afsluttet, forelægger Kommissionen et endeligt forslag om ændring af vedtægten for Det Interinstitutionelle Vedtægtsudvalg. I dokumentet foreslås at indføje en forpligtelse som opstod i 1999 med oprettelsen af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig(OLAF)- for alt personale til at anmelde misforhold, enten internt i deres egen institution eller direkte til OLAF, hvorved de er sikret, at en sådan anmeldelse ikke indebærer negative konsekvenser for dem. I dokumentet overvejes også, under hvilke forhold det vil være rimeligt at henvende sig til en bredere offentlighed, og det konkluderes, at det må anses for at være den sidste udvej at gå uden for sin egen institution eller OLAF med anmeldelse af misforhold, hvilket kun ville kunne begrundes i den usandsynlige situation, at hverken institutionen eller OLAF har behandlet anmeldelsen på forsvarlig vis. I et så ekstremt tilfælde finder Kommissionen det forsvarligt at anmeldelsen kan ske til de øverste organer i de andre europæiske institutioner, uden at en person, som handler i god tro, behøver at frygte negative konsekvenser.

Kommissionen mener, at den mest effektive måde, at opmuntre personalet til at gøre opmærksom på misforhold inden for organisationen, er at sørge for klart definerede og sikre interne rapporteringsveje. Som en yderligere sikkerhedsgaranti er det dog fornuftigt at sørge for sikre og tydelige ruter, som giver personalet mulighed for som en sidste udvej, berettiget at gøre opmærksom på misforhold uden for organisationen.

Kommissionen er sikker på, at man ved at sørge for acceptable, sikre og seriøse måder, hvorpå personalet kan gøre opmærksom på misforhold, kan skabe en åben kultur med selvdisciplin, som i sig selv modvirker forkert eller uacceptabel adfærd. En kultur, hvor personalet er tryg ved at gøre opmærksom på misforhold sikrer, at det i de sjældne tilfælde, hvor der faktisk er tale om uregelmæssigheder, er muligt at fange problemet på et tidligt tidspunkt og løse det på en ansvarlig og effektiv måde. I de tilfælde, hvor problemet skyldes forkerte oplysninger eller der er en uskyldig forklaring, giver denne type kultur også mulighed for hurtigt at korrigere misforståelserne.

Kommissionen søger ikke at være undtagelsen fra god praksis, men søger tværtimod at styrke de gældende regler for tjenestemænds pligt til at anmelde formodede misforhold. Gennemførelsen af de foreslåede ordninger vil medføre regler for Kommissionen og dens ansatte, som tåler sammenligning med de bedste regler i en hvilken som helst EU-medlemsstat.

De foreslåede principper ville lette anmeldelse i god tro, seriøs og grundig behandling af anmeldelser, undersøgelser, som ikke kompromitterer borgerrettigheder (formodningen om manglende skyld), give sikkerhed i karrieren for tjenestemænd, som anmelder misforhold, samt fremme effektiv disciplinering eller retsforfølgning af personer, som kendes skyldig i ulovligheder.

Et grundlæggende formål med en god anmeldelsesordning er at afskrække personer fra at begå potentielle forseelser og at fange dem, der har begået forseelser, og behandle dem på en retfærdig måde. Et system, som ikke har de egenskaber, der er fastholdt i Kommissionens forslag, kunne synes gennemskueligt, men i praksis være ineffektivt på grund af afsløringer i utide eller procedurefejl.