SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3368/02

af Olivier Dupuis (NI) til Kommissionen

(27. november 2002)

Om: Arten af bistand til Laos

Kommissionen har for nylig ydet humanitær bistand på 730 000 euro til Den Demokratiske Folkerepublik Laos til udsatte forflyttede befolkninger og mulige ofre for genhusningspolitikken (forbedring af vand- og kloakeringsnettet, opførelse af tilkørselsveje, fordeling af sanitetsudstyr og advarsler mod miner). Et af de underliggende mål er forbedring af de etniske mindretals mulighed for en bæredygtig eksistens i stedet for genhusning.

Mener Kommissionen ikke, at disse projekter udviser alle de samme karakteristika som projekter, der falder ind under kategorien samarbejdsprojekter, og at Kommissionen ved at yde denne nye hjælp i form af humanitær bistand blot på tilsløret måde styrker den laotiske herskende klasses snylteragtige (og antidemokratiske) særkende? Er Kommissionen bekendt med, at de økonomiske reformer, som de laotiske myndigheder så småt indledte sidst i 1980'erne, har spillet fallit, hvilket i vidt omfang skyldtes manglen på politiske reformer, og at dette har fået myndighederne i Ventiane til at iværksætte en veritabel tiggerpolitik på internationalt plan? Er Kommissionen bevidst om, at den generøsitet (og forblindelse) hvormed Unionen og mange af dens medlemsstater imødekommer denne politik, kun forværrer de ulykker, som den laotiske befolkning lider under, og bortleder udsigterne til en demokratisering af landet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(20. januar 2003)

Kommissionen bevilger ifølge Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitær bistand(1) hjælp til nødstedte befolkninger, som har ret til at modtage en international humanitær bistand, når det viser sig, at deres egne myndigheder ikke er i stand til at hjælpe dem effektivt. Det er tilfældet med de befolkningsgrupper, der er målgrupperne for projekter, som finansieres på basis af afgørelse ECHO/LAO/210/2002/02000.

Projekterne gennemføres direkte af ikke-statslige organisationer (ngo'er), som har et partnerskab med Kontoret for Humanitær Bistand (ECHO), og FN-organisationer, og der er derfor på ingen måde tale om nogen finansiel bistand til den laotiske regering. Det drejer sig om en indsats til at forbedre de ekstremt vanskelige forhold, som de mest sårbare befolkningsgrupper lever under i Laos, særlig de etniske mindretal, der ofte er ofre for tvangsforflyttelse.

For nogle modtagere drejer det sig om drikkevandsforsyning og forbedring af hygiejneforhold, for andre adgang til primær sundhedspleje, uddannelse og forbedring af fødevaresikkerheden. Der føres side om side med et projekt for bistand til fødevaresikkerhed en kampagne til at informere lokalbefolkningerne om ueksploderet ammunition (UXO).

Kommissionens afgørelser på det humanitær område er upartiske og træffes udelukkende på grundlag af behovene og ofrenes interesser. Det er samtidig en positiv og beroligende faktor under forhandlinger mellem lokalmyndighederne og befolkningerne, at der er humanitært hjælpepersonale til stede i Laos.

Med hensyn til de laotiske myndigheders holdning til den internationale bistand fører Kommissionen navnlig tilsyn med, at dens bistand som led i udviklingssamarbejdet anvendes til en effektiv bekæmpelse af fattigdom, uden at den laotiske regering dermed fritages for ansvar. Det er i øvrigt på denne baggrund, at Kommissionen har ladet foretage en evaluering af den økonomiske og politisk udvikling i Den Demokratiske Folkerepublik Laos og af arten af Fællesskabets bistand til Laos. Resultaterne af og henstillingerne fra denne evaluering findes i landestrategidokumentet om Laos, som blev godkendt i 2002.

Det skal nævnes, at Laos er det fattigste land i Sydøstasien med et BNP pr. indbygger på kun 350 USD, og 30 % af befolkningen lever for under 1 USD om dagen. Kommissionens og

medlemsstaternes udviklingsprogrammer fokuserer derfor på de mest sårbare befolkningsgrupper. Udvikling af landdistrikter, sundhed og uddannelse er de vigtigste indsatsområder; der tages i denne forbindelse i høj grad hensyn til menneskerettighederne og god regeringsførelse.

Kommissionen fører således en sammenhængende politik for en konstruktiv politisk dialog med den laotiske regering sammen med en løbende støtte til den laotiske befolkning gennem Fællesskabets programmer for udviklingsbistand, som sigter mod at støtte og fremskynde demokratiseringsprocessen i landet, og gennem programmer for humanitær bistand, på basis af hvilke der ydes hjælp i overensstemmelse med de internationale humanitære principper til de mest sårbare befolkningsgrupper, som berøres af tvangsforflyttelser.

(1) EFT L 163 af 2.7.1996.