SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3577/02

af Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. december 2002)

Om: Ødelæggelse af Lacoma-vådområdet og Hammergraben (Brandenburg), et potentielt særligt bevaringsområde under habitatdirektivet

Delstaten Brandenburg har planer om uigenkaldeligt at ødelægge Lacoma-vådområdet og Hammergraben, der er et potentielt særligt bevaringsområde under habitatdirektivet (areal: 380 ha) gennem minedriftsaktiviteter. Brandenburg har derfor ikke foreslået Kommissionen, at stedet udpeges som et særligt bevaringsområde i henhold til direktivet om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (habitatdirektivet).

1. Er Kommissionen klar over, at dette område er uundværligt for sikringen af den globale sammenhæng i Natura 2000-nettet af særlige bevaringsområder, eftersom det blandt andet huser den største population af bombina bombina (bilag II i habitatdirektivet) i Brandenburg, og der i hele det sydlige Brandenburg ikke findes noget tilsvarende sammenhængende areal?

2. Er Kommissionen bevidst om, at der ikke findes noget tilstrækkeligt stort område med lavvandede, næringsrige søer og vandløb i det sydlige Brandenburg, der kan kompensere for tabet og udgøre livsgrundlaget for oddere og trækfugle samt ynglende vandfugle (en stor del af disse er omfattet af bilag I til EU's fugledirektiv), der opholder sig her?

3. Er Kommissionen af den opfattelse, at delstaten Brandenburg burde have foreslået Kommissionen, at Lacoma-vådområdet og Hammergraben blev udpeget som særligt bevaringsområde under habitatdirektivet?

4. Mener Kommissionen, at et projekt, hvis godkendelsesprocedure er begæret indledt efter den 3. juli 1988 (hhv. efter den 3. oktober 1990 for områder i de nye forbundsdelstater), og som har betragtelig indvirkning på miljøet, bør underkastes en miljørisikovurdering?

5. Hvis ikke, hvilke grunde kan berettige til, at der kan ses bort fra en miljørisikovurdering?

6. Er Kommissionen klar over, at ansøgningen om godkendelse af rammeudvindingsplanen for Cottbus-Nord-minen i henhold til Domstolens dom i sag C-301/95 og i henhold til Forbundsrepublikkens lov om minedrift (Bundesberggesetz) er en førstegangsansøgning om godkendelse af et projekt i overensstemmelse med VVM-direktivet, som blev indgivet den 1. december 1992, og at der ikke tidligere er blevet givet tilladelse til brunkulsudvinding i det pågældende område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(27. januar 2003)

Kommissionen har modtaget en klage over den mulige ødelæggelse af lokaliteten Lacomaer Teichgebiet som følge af en åben brunkulsmine. Efter at have modtaget yderligere informationer fra den tyske forbundsregering besluttede Kommissionen at anmode Forbundsrepublikken Tyskland om i medfør af artikel 226 i EF-traktaten at indgive sine bemærkninger hertil. I sit brev gav Kommissionen udtryk for den opfattelse, at Forbundsrepublikken Tyskland ved ikke at have foreslået lokaliteten Lacomaer Teiche und Hammergraben udpeget som lokalitet af fællesskabsbetydning havde forsømt at efterkomme sine forpligtelser i medfør af artikel 4, stk. 1, og bilag III (etape 1), i direktiv 92/43/EØF(1). Kommentarerne fra Forbundsrepublikken Tyskland er indgået for nylig. Den tyske forbundsregering fremfører, at medlemsstaternes handlefrihed skulle giver rum for ikke at udpege denne lokalitet, fordi der allerede er foreslået et tilstrækkelig stort antal lokaliteter af tilsvarende kvalitet. Disse argumenter vurderes nu af Generaldirektoratet for Miljø.

Om Rådets direktiv 85/337/EØF skal anvendes i sin oprindelige udformning(2) eller i den senere ændrede form(3), afhænger af datoen for indledning af proceduren med henblik på godkendelse af det pågældende projekt. Derfor skal der, under forudsætning af at det pågældende projekt opfylder direktivets andre kriterier, navnlig i artikel 4, foretages en vurdering af projektets virkninger for miljøet (VVM), dersom godkendelsesproceduren er indledt efter den 3. juli 1988. For den tidligere Tyske Demokratiske Republiks territorium er skæringsdatoen den 3. oktober 1990.

Kommissionen havde allerede i 1996 undersøgt, om Rådets direktiv 85/337/EØF var blevet overholdt i forbindelse med et andet brunkulsmineprojekt under åben himmel i det tidligere DDR, nemlig det tilgrænsende Jänschwalde-projekt. Kommissionen nåede da til den konklusion, at dette projekt havde fået grønt lys, før fællesskabslovgivningen fandt anvendelse. Derfor kunne der ikke konstateres nogen overtrædelse af direktiv 85/337/EØF.

For så vidt angår mineprojektet under åben himmel Cottbus-Nord, er vurderingen tilsvarende. Desuden er der her ifølge de oplysninger, Kommissionen ligger inde med, tale om, at den manglende gennemførelse af en miljøvurdering for projektet forgæves er blevet anfægtet for de tyske domstole. En vurdering af disse domstolsafgørelser har bekræftet, at det ikke var nødvendigt at lade foretage en VVM-undersøgelse.

(1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, EFT L 175 af 5.7.1985.

(3) Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, EFT L 73 af 14.3.1997.