SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3234/00

af Neil MacCormick (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. oktober 2000)

Om: Færger på Skotlands vestkyst

Under henvisning til sidste afsnit i artikel 9 i Kommissionens tekst om Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte inden for søfartssektoren og til Kommissionens svar på tidligere forespørgsler fra undertegnede (E-0999/00 m.fl.) vedrørende færger på Skotlands vestkyst bedes Kommissionen oplyse følgende:

1. Hvorfor er der overhovedet nogen tvivl om, at alle de pågældende færgeruter, som besejles af et offentlig rederi, som for 100 % vedkommende ejes af den skotske regeringsmyndighed, opfylder betingelserne for klassificering som berettigede modtagere af en forholdsmæssig statsstøtte fra den skotske regeringsmyndighed, der er den relevante regeringsinstitution i den pågældende medlemsstat?

2. Hvor højt er et rimeligt loft over en forholdsmæssig støtte som kompensation for den offentlige serviceforpligtelse i sådanne tilfælde efter Kommissionens opfattelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(13. november 2000)

Som Kommissionen påpegede i sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel nr. E-999/00(1), fastsætter EF-traktaten princippet om upartiskhed med hensyn til de ejendomsretlige ordninger samt princippet om ligestilling af offentlige og private virksomheder. Det forhold, at færgeruterne langs den skotske vestkyst i dag drives af et offentligt ejet selskab, som helt tilhører den skotske regerings myndighed betyder derfor ikke, at en sådan servicevirksomhed falder uden for traktatens og den afledte rets anvendelsesområde.

Som det ærede medlem anerkender, kræver disse livsvigtige færgeruter vedvarende støtte fra skatteyderne. I henhold til afsnit 9 i Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren(2) åbnes der mulighed for en økonomisk kompensation, forudsat at den står direkte i forbindelse med det af operatøren beregnede underskud ved ydelsen af denne service. Det fremgår ligeledes af retningslinjerne, at der ikke kræves anmeldelse til Kommissionen af en sådan økonomisk kompensation, forudsat at en række kriterier er opfyldt. Et af disse kriterier er, at der forventes en offentlig udbudsprocedure. Et udbud betyder ikke blot opfyldelse af kravet om ikke-forskelsbehandling som omhandlet i artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads)(3), men sikrer også, at der ved testning af markedet ikke er tale om overkompensation. Enhver operatør, det være sig en privat eller offentlig, som er underlagt et sådant udbudskrav, vil nødvendigvis stå over for et konkurrencepres for at forbedre ledelses- og driftsmetoderne og derved blive i stand til at afgive det mest attraktive bud. Herigennem sikres det igen, at der trækkes mindre på de offentlige midler, og at skatteyderne får mest muligt for pengene.

For så vidt angår det ærede medlems anmodning til Kommissionen om nærmere at definere, hvad der forstås ved et rimeligt loft over den forholdsmæssige støtte, som kompensation for en offentlig serviceforpligtelse, afhænger dette nødvendigvis af de individuelle forhold i forbindelse med hver enkelt rute. Dette afgøres mest effektivt og på den mest gennemsigtige måde af markedskræfterne i en offentlig udbudsprocedure.

(1) EFT C 46 E af 13.2.2001, s. 102.

(2) EFT C 205 af 5.7.1997.

(3) EFT L 364 af 12.12.1992.