SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1122/02

af Herbert Bösch (PSE) til Kommissionen

(18. april 2002)

Om: Transport af lig

I tider med tiltagende bevægelighed inden for EU-medlemsstaterne sker det stadig oftere, at EU-borgere dør i et andet land end deres hjemland.

Transport af lig inden for EU's grænser er for de efterladte forbundet med et enormt bureaukrati og enorme udgifter.

I forbindelse med transport af personer, som er afgået ved døden i et andet land end deres hjemland, hersker der ingen fælles formalitetsregler. Derudover findes der meget klare bestemmelser for brugen af bestemte produkter (specialkister), som er ubegrundede, især ved transporter over korte afstande.

For de efterladte er det f.eks. ubegribeligt, at der ved transport af lig over en afstand på 500 km inden for en medlemsstats grænser ikke stilles krav om, at ligene skal transporteres i specialkister, hvorimod der stilles krav herom, når der mellem medlemsstater foretages transport af lig over en afstand på 10 km.

Hvilke foranstaltninger kan der iværksættes med henblik på at sikre, at transport af lig mellem medlemsstater ikke er forbundet med større vanskeligheder end transport af lig inden for en medlemsstat?

Agter EU at indføre bestemmelser eller foranstaltninger, der har til formål at sikre fælles formaliteter i forbindelse med transport af lig mellem medlemsstater?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkesteinpå skriftlige forespørgsler E-0923/02, E-0935/02, E-1122/02 og E-1133/02

(8. maj 2002)

Kommissionen henviser til sit fælles svar på skriftlig forespørgsel E-0073/02 af Michael Cashman, E-0087/02 af Cristiana Muscardini, E-0210/02 af Piia-Noora Kauppi, E-0344/02 af Eija-Riitta Anneli Korhola, E-0346/02 af Marjo Matikainen-Kallström, E-0407/02 af Nicole Thomas-Mauro og E-0679/02 af Marialiese Flemming(1). Til orientering gengives Kommissionens holdning nedenfor.

Kommissionen er klar over, at grænseoverskridende hjemsendelse af døde er et følsomt og vanskeligt emne, der kan medføre betydelige lidelser for den afdødes familie.

Kommissionen er også bekendt med en række tilfælde, belyst af en række aktuelle skriftlige forespørgsler, hvor hjemsendelse af døde fra én medlemsstat til en anden har budt på vanskeligheder. Kommissionen råder imidlertid ikke over oplysninger eller statistikker, der kan give et overblik over dette problem og dets omfang.

I forbindelse med dette emne opstår der en række spørgsmål, nogle af disse i relation til forskellige fællesskabspolitikker som f.eks. transport, sundhed, fri bevægelighed osv. Der synes imidlertid ikke at være en klar fællesskabskompetence for alle disse aspekter. Hertil kommer, at bestemmelserne omkring grænseoverskridende transport af døde findes i den internationale Berlin-aftale (1937, nr. 4391 i Folkeforbundets samling af traktater) samt i Europarådets aftale fra september 1973 om overførsel af døde. Under alle omstændigheder må man erindre sig, at medlemsstaterne i forbindelse med udarbejdelsen af bestemmelser vedrørende transport af døde i henhold til Domstolens retspraksis skal sørge for, at håndhævelsen af disse sker på en ikke-diskriminerende basis. Undtagelser med begrundelse i hensynet til den offentlige sundhed skal også ske i overensstemmelse med Domstolens retspraksis.

Med baggrund i ovennævnte forhold agter Kommissionen fortsat at følge disse emner nøje, men den vil ikke umiddelbart indlede nogen specifik foranstaltning.

(1) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 178.