SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1573/02

af Reinhard Rack (PPE-DE) til Kommissionen

(4. juni 2002)

Om: Hjemtransport af døde personer inden for Fællesskabet

Hjemtransport af personer, som er døde i et andet land end deres oprindelsesland, er på indeværende tidspunkt underlagt bestemmelserne i Berlin-aftalen fra 1937 og Strasbourg-konventionen af 1973 udarbejdet af Europarådet. Disse bestemmelser fra før det indre markeds oprettelse medfører unødvendige problemer for de efterladte og synes endvidere ikke at være særligt hensigtsmæssige. De går ikke kun ud fra en grænsekontrol og tager ikke hensyn til oprettelsen af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde men forårsager også høje omkostninger, som skyldes den manglende harmonisering af formaliteter såvel som foreskrevne produkter (kiste med zinkindsats).

Det er virkelig ubegribeligt, at en hjemtransport af en død person fra Wien til Bregenz (510 km) er mulig uden en kiste med zinkindsats, medens en sådan kiste er foreskrevet ved transporten fra Salzburg til Freilassing (10 km). Der kan i denne forbindelse ikke gøres et teknisk argument (hygiejne eller sikkerhed) gældende.

Mener Kommissionen, at der på baggrund heraf er mulighed for at udarbejde tilsvarende lovgivningsforslag for en harmoniseret ordning for hjemtransport af døde personer fra et land til et andet inden for Europa, således at det i fremtiden ikke bliver vanskeligere at foretage grænseoverskridende transporter af døde personer end transporter inden for et medlemsland? Findes der allerede konkrete planer på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(1. juli 2002)

Kommissionen henviser til sit fælles svar på skriftlig forespørgsel E-0923/02 af Raschhofer, E-0935/02 af Rübig, E-1122/02 af Bösch og E-1133/02 af Marínos(1). Til orientering gengives Kommissionens holdning nedenfor.

Kommissionen er klar over, at hjemtransport af personer, som er døde i et andet land end deres oprindelsesland, er et følsomt og vanskeligt emne, der kan medføre betydelige lidelser for den afdødes familie.

Kommissionen er også bekendt med en række tilfælde, belyst af en række aktuelle skriftlige forespørgsler, hvor hjemtransport af døde fra én medlemsstat til en anden har budt på vanskeligheder. Kommissionen råder imidlertid ikke over oplysninger eller statistikker, der kan give et overblik over dette problem og dets omfang.

I forbindelse med dette emne opstår der en række spørgsmål, nogle af disse i relation til forskellige fællesskabspolitikker som f.eks. transport, sundhed, fri bevægelighed osv. Der synes imidlertid ikke at være en klar fællesskabskompetence for alle disse aspekter. Hertil kommer, at bestemmelserne om hjemtransport af døde findes i den internationale Berlin-aftale (1937, nr. 4391 i Folkeforbundets samling af traktater) samt i Europarådets aftale fra september 1973 om transport af døde. Under alle omstændigheder må man

huske på, at medlemsstaterne i forbindelse med udarbejdelsen af bestemmelser vedrørende transport af døde i henhold til Domstolens retspraksis skal sørge for, at håndhævelsen af disse sker på en ikke-diskriminerende basis. Undtagelser med begrundelse i hensynet til den offentlige sundhed skal også ske i overensstemmelse med Domstolens retspraksis.

Med baggrund i ovennævnte forhold agter Kommissionen fortsat at følge disse emner nøje, men den vil ikke umiddelbart indlede nogen specifik foranstaltning.

(1) Se side 59.