SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4037/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(3. januar 2001)

Om: Artikel 133-udvalget (3)

Artikel 133-udvalget udgør det egentlige magt- og beslutningscenter for Den Europæiske Unions handelspolitik. Udvalget er opkaldt efter Amsterdam-traktatens artikel 133. Det er fastsat i denne artikel, at Rådet udpeger et udvalg til at bistå Kommissionen. Artikel 133-udvalget sikrer forbindelserne mellem Kommissionen og Rådet.

Hver EU-medlemsstat har en fast og en stedfortrædende repræsentant i udvalget. Disse embedsmænd træffer vigtige beslutninger med hensyn til internationale handelsspørgsmål som f.eks. bananstriden, fattige landes adgang til lægemidler og den amerikanske afgift på europæisk stål. Rådet løser eventuelle politiske uoverensstemmelser og bekræfter udvalgets beslutninger. Nogle forslag drøftes kun i udvalget og godkendes uden yderligere drøftelser af Coreper (de nationale embedsmænd ved Den Europæiske Union).

1. Hvorfor forelægges de beslutninger, der træffes i artikel 133-udvalget, ikke Europa-Parlamentet til drøftelse og/eller godkendelse i betragtning af beslutningernes politiske karakter?

2. Vil Rådet sørge for, at de beslutninger, der træffes i artikel 133-udvalget, fremover forelægges Europa-Parlamentet til drøftelse og/eller godkendelse? Hvorfor vil Rådet i benægtende fald ikke forelægge Europa-Parlamentet de beslutninger, der træffes i artikel 133-udvalget, til drøftelse og/eller godkendelse?

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-4034/00, E-4036/00 og E-4037/00

(31. maj 2001)

1. Rådet erindrer om, at afgørelser vedrørende den fælles handelspolitik vedtages af Rådet i overensstemmelse med artikel 133 i traktaten på grundlag af forslag eller henstillinger fra Kommissionen.

2. Artikel 133, stk. 3, fastsætter desuden, at de handelspolitiske forhandlinger, som Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede, føres af denne i samråd med et særligt udvalg, der er udpeget af Rådet til at bistå den i dette arbejde og, inden for rammerne af direktiver, som Rådet kan meddele den.

3. Ved Rom-traktatens ikrafttræden i januar 1958 blev der oprettet et særligt udvalg, jf. overgangsbestemmelserne i artikel 111. Det var sammensat af højtstående embedsmænd fra medlemsstaterne på det handelspolitiske område, i princippet på generaldirektørniveau. Sammensætningen blev ikke ændret, da Rom-traktatens artikel 113 om principperne for den fælles handelspolitik blev bragt i anvendelse i februar 1959. De efterfølgende traktatændringer har ikke ændret denne artikels substans.

4. Udvalget (på højt embedsmandsniveau) træder normalt sammen én gang om måneden. Da Tokyo-runden blev indledt i 1973, viste der sig at være behov for at indkalde hyppigere møder i udvalget og ofte med korte frister. Dette førte til oprettelsen af et udvalg af suppleanter, som normalt mødes hver uge, mens udvalget af medlemmer fortsat mødes én gang om måneden. Artikel 133-Udvalget (suppleanter) er sammensat af delegerede, som for de flestes vedkommende arbejder på medlemsstaternes faste repræsentationer i Bruxelles. Rådet har også nedsat sektorudvalg (Artikel 133-Udvalget (tekstilgruppen), Artikel 133-Udvalget (tjenesteydelser), Artikel 133-Udvalget/EKSF-Gruppen, Artikel 133-Udvalget (forhandlinger om aftaler om gensidig anerkendelse) og Artikel 133-Udvalget (motorkøretøjer).

5. Hvad angår drøftelserne i Artikel 133-Udvalget af de forslag og arbejdsdokumenter, der forelægges af Kommissionen, samt de dokumenter, der indeholder resultaterne af de interne drøftelser, skal det erindres, at der er indført aktindsigt i Rådets dokumenter på grundlag af Rådets afgørelse 93/731/EF af 20. december 1993, ændret ved Rådets afgørelse 96/705/EF af 6. december 1996 og 2000/527/EF af 14. august 2000, som fastsætter de tilfælde, hvor tavshedspligt er nødvendig, bl.a. for at beskytte drifts- og forretningshemmeligheder.

6. Rådet har noteret sig Europa-Parlamentets anmodninger med hensyn til beslutningsprocedurerne for den fælles handelspolitik. Disse anmodninger blev behandlet af regeringskonferencen, der afsluttede sit arbejdet på Det Europæiske Råd i Nice. De traktatændringer, som konferencen vedtog, vedrører ikke dette aspekt af artikel 133.

7. Rådet, såvel som Kommissionen, orienterer regelmæssigt Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter af Fællesskabets handelspolitik og underretter i medfør af den såkaldte Westerterp-procedure af 1973 Europa-Parlamentet om de forhandlinger om handelsaftaler, der føres med tredjelande, Europa-Parlamentet underrettes både inden, under og ved afslutningen af forhandlingerne.