SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1399/03

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. april 2003)

Om: Forbrugerkredit direktiv 93/13/EØF

Spørgsmålet vedrørende de urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler er noget, der i særlig grad optager medlemsstaterne og deres nationale administrationer. Som led i CLUB-projektet samt i rapporten om gennemførelse af Rådets direktiv 93/13/EØF(1) om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler har også Kommissionen konstateret, at der forekommer urimelige kontraktvilkår, der gør, at forbrugeren står uden beskyttelse.

Agter Kommissionen at intensivere kontrollen med henblik på at forebygge og bekæmpe disse urimelige kontraktvilkår? Hvilke foranstaltninger agter den at træffe i forbindelse med de urimelige bestemmelser (skatter) i lånaftaler mellem kreditinstitutter eller banker på den ene side og private forretningsfolk på

den anden side? Disse aftaler har (gennem ansvarsbegrænsning, overdrevne sikkerhedskrav, utilstrækkelig information m.v.) skabt stor uro i Europa (ubalance på de europæiske markeder) og forhindrer et velafbalanceret forhold mellem banker og forbrugere?

(1) EFT L 95 af 21.4.1993, s. 29.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. juni 2003)

Som det ærede medlem har påpeget, støtter Kommissionen allerede medlemsstaterne i anvendelsen af Rådets direktiv 93/13/EF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler ved hele tiden at ajourføre CLAB-databasen, som i øjeblikket har ca. 9 000 eksempler på urimelige kontraktvilkår. Der blev afholdt en konference i juli 1999 om erfaringerne med direktivet, bl. a. med en workshop om anvendelsen af direktivet om urimelige kontraktvilkår på finansielle tjenesteydelser og ny teknologi. Resultaterne heraf er blevet offentliggjort i et dokument The Unfair Terms Directive Five Years On (direktivet om urimelige kontraktvilkår fem år senere). Kommissionen har også den 27. april 2000 offentliggjort en beretning om anvendelsen af direktiv 93/13/EF om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler(1). Kommissionen har altså taget sin rolle som kontrollør meget alvorligt og giver støtte til aktører inden for retsvæsenet, så vidt det står i dens magt. Den daglige håndhævelse af direktivet hører dog under medlemsstaternes ansvarsområde.

Ikke desto mindre har Kommissionen i sin strategi for forbrugerpolitik forpligtet sig til at se på forbrugerlovgivningen, når et rammedirektiv om urimelig handelspraksis, som i øjeblikket er ved at blive udarbejdet, er vedtaget. Endvidere vil det arbejde, der skal udføres efter vedtagelsen af En mere sammenhængende europæisk aftaleret en handlingsplan den 12. februar 2003,(2) påvirke en reform af direktivet om urimelige kontraktvilkår, som er en del af lovgivningen om kontrakter.

Hvad angår aftaler om forbrugerkreditter, er der allerede en vis beskyttelse i Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit(3), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/7/EF af 16. februar 1998(4). Kommissionen fremsatte i september 2002(5) forslag om et fuldstændigt revideret direktiv, som drøftes i øjeblikket.

Kommissionen fremlægger i sit forslag en ny bestemmelse om urimelige kontraktvilkår inden for området forbrugerkreditaftaler. Denne artikel sigter på at etablere en ad hoc-ordning for visse kontraktvilkår, der anses for urimelige, med forbehold af anvendelsen af bestemmelserne i direktiv 93/13/EF.

(1) KOM(2000) 248 endelig udg.

(2) EUT C 63 af 15.3.2003.

(3) EFT L 42 af 12.2.1987.

(4) EFT L 101 af 1.4.1998.

(5) EFT C 331 E af 31.12.2002.