ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3697/00

af Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Fiskeri med drivgarn i Østersøen

Det fremgår af besvarelsen af 16. oktober 2000 (E-2584/00DA)(1), at Kommissionen ser meget positivt på enhver indsats for at beskytte hvaler og reducere bifangster af marsvin. Det ærede medlem er utvivlsomt klar over, at Fællesskabets bestemmelser allerede indeholder grænser for, hvor store drivgarn må være, og forbyder anvendelsen af drivgarn fra begyndelsen af 2002, hvilket kommer hvalbestandene til gode.

Vil Kommissionen i forlængelse heraf oplyse, om fiskeri med drivgarn også efter 2002 vil være lovligt i Østersøen, samt om fiskeri med drivgarn generelt er anerkendt som en væsentlig dødsårsag for bl.a. havpattedyr?

Skønner Kommissionen i lyset heraf, at den isolerede delbestand i Østersøen på 1.000-2 000 dyr kan siges at have en gunstig bevaringsstatus?

(1) EFT C 113 E af 18.4.2001, s. 125.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. januar 2001)

De utilsigtede sammenstød mellem fiskeriet og havpattedyrene er et kompleks spørgsmål, som er relateret til bestemte områder og visse former for fiskeudstyr og fiskemetoder. Problemets omfang varierer meget afhængig af tidspunkt og sted og skyldes bl.a. havpattedyrenes store forekomst på visse årstider og visse former for fiskeris intensitet. Derfor vil man kunne se, at det samme fiskeudstyr har meget forskellig indvirkning på havpattedyrene i forskellige fiskeområder.

Kommissionen baserer sig i sit arbejde på de bedste videnskabelige resultater. Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) er det videnskabelige organ, som rådgiver om Østersøen, og for øjeblikket ser det ud til, at bifangsterne af marsvin er minimale, da de områder, hvor der fiskes efter laks med drivgarn, og de områder, hvor marsvinene findes, kun i mindre omfang overlapper hinanden.

Rådets beslutninger om gradvist at afskaffe brugen af drivgarn(1) for helt at forbyde dem med virkning fra 2002 gælder ikke Østersøen på grund af de særlige forhold, der gør sig gældende for laksefiskeriet i dette område, og fordi de ikke i Østersøen bruges til at fiske efter de arter, der er opført i bilag VIII i forordning (EF) nr. 1239/98.

Forudsat at der ikke sker nogen ændringer i de videnskabelige resultater, er der ingen grund til at ændre den nuværende forordning med henblik på brugen af drivgarn i Østersøen.

Marsvin er sammen med de øvrige hvalarter opført i bilag IV til direktivet om habitater(2). Det Europæiske Fællesskab anerkender således, at disse arter er af værdi for Fællesskabet, og at de har behov for særlig beskyttelse.

Det ærede medlem er utvivlsomt bekendt med, at medlemsstaterne har det retlige ansvar for gennemførelsen og overholdelsen af disse miljø- og fiskeribestemmelser.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 af 8. juni 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 894/97 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne, EFT L 171 af 17.6.1998.

(2) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3425/00

af Ioannis Souladakis (PSE) til Kommissionen

(7. november 2000)

Om: Støtte til øområder i EU

Som opfølgning af Kommissionens svar på min forespørgsel om støtte til øområder i EU (E-1738/00)(1) og på grundlag af det, der er fastlagt i Amsterdam-traktaten og retningslinjerne for budgettet 2001, som allerede er vedtaget af Parlamentet, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Hvordan forklarer Rådet, at Kommissionen har nægtet at skabe et retsgrundlag for støtte til EU's øområder?

2. Hvilke initiativer agter Rådet at tage for at gennemføre det, der er fastlagt i Amsterdam-traktaten?

(1) EFT C 113 E af 18.4.2001, s. 38.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(15. december 2000)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens indlæg i debatten om øernes status(1) på Parlamentets samling den 24. oktober 2000.

(1) Parlamentets forhandling af 24.10.2000 om konstitutionalisering af traktaterne tættere samarbejde øers status.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4002/00

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(21. december 2000)

Om: Skader på havets flora og fauna som følge af militæraktiviteter

De Forenede Stater har for nylig aflyst militærøvelser i nogle havområder for at undgå, at der anrettes skader på følsomme biotoper i havet. Dette er resultatet af en offentlig høringsperiode, inden der gives tilladelse til at gennemføre militærøvelser

Kan Kommissionen på denne baggrund:

a) gøre rede for, hvilket kendskab den har til skader anrettet på havets flora og fauna som følge af militæraktiviteter fra medlemsstaternes side?

b) erklære, om den agter at indføre en sådan offentlig høringsmekanisme for at beskytte pattedyr og andet dyreliv i europæiske farvande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(20. februar 2001)

Visse levesteder og arter i havet er udtrykkeligt beskyttet i henhold til habitat-direktivet(1), som udgør den vigtigste retsakt i europæisk regi med hensyn til beskyttelse af naturtyper samt vilde dyr og planter.

I henhold til direktivets artikel 17 er medlemsstaterne forpligtet til at aflægge rapport om de foranstaltninger, de har truffet til gennemførelse af direktivet. De første rapporter vil tilgå Kommissionen i løbet af de kommende måneder. Derfor kan Kommissionen endnu ikke fremkomme med de oplysninger, det ærede medlem har anmodet om.

I habitat-direktivets artikel 6 fastsættes, hvilke mekanismer der skal sikre beskyttelsen af de lokaliteter, der indgår i Natura 2000-nettet, herunder også havbiotoper, mod enhver aktivitet, som vil kunne udgøre en alvorlig trussel mod disses bevarelsesmæssige status. I den forbindelse kan offentligheden om nødvendigt høres.

(1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3545/00

af Ursula Schleicher (PPE-DE) til Kommissionen

(15. november 2000)

Om: Bocksbeutel vinflaske

I de tyske medier og naturligvis i det tyske vindistrikt Franken giver et af Kommissionens projekter anledning til stor ophidselse. Det forlyder, at Kommissionen i forbindelse med en revision af den gældende lovgivning er ved at ophæve den hidtidige beskyttelse af de traditionelle hvælvede flasker (Bocksbeutel) i Tyskland/Franken, Portugal og Norditalien. Det forlyder, at Forvaltningskomitéen for Vin beskæftiger sig med disse spørgsmål.

1. Er disse pressemeddelelser rigtige (bl.a. Bild af 9.10.2000 og VWD (Vereinigte Wirtschaftsdienste) af 12.10.2000)?

2. Ud fra hvilke synspunkter betragter Kommissionen en ændring af den gældende lovgivning og den formodede ophævelse af de specielt beskyttede flaskeformer som nødvendig?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(14. december 2000)

Efter Rådets og Europa-Parlamentets vedtagelse af forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin(1) skal Kommissionen vedtage nye gennemførelsesbestemmelser om forskellige emner, herunder betegnelse, præsentation og beskyttelse vedrørende vinprodukter. Disse gennemførelsesbestemmelser tager hensyn til de nye regler, der blev vedtaget i forbindelse med reformen af den fælles markedsordning for vin. En af målsætningerne for denne reform var at forenkle EF-lovgivningen.

Hvad angår de pressemeddelelser, som det ærede medlem nævner, vil Kommissionen gerne præcisere, at selv om det er rigtigt, at det ikke af det arbejdsdokument, der er uddelt i Forvaltningskomitéen for Vin, fremgår, at Bocksbeutel-flasketypen er forbeholdt vine, der hidrører fra bestemte regioner i Fællesskabet, så betyder det ikke, at Kommissionen ønsker at afskaffe eneretten til at benytte denne flasketype. Spørgsmålet er snarere, om det er nødvendigt, at dette forbehold optræder eksplicit i den nye lovgivning.

Dette spørgsmål er for øjeblikket sammen med mange andre spørgsmål ved at blive analyseret og drøftet i Forvaltningskomitéen for Vin, og der er endnu ikke truffet nogen beslutning om disse gennemførelsesbestemmelsers endelige udformning.

I øvrigt vil Kommissionen gerne præcisere, at for så vidt angår EF-vine, er Bocksbeutel-flasketypen og lignende flasketyper for øjeblikket forbeholdt visse regioner i Tyskland, Grækenland, Italien og Portugal. Disse regioner er angivet i EF-lovgivningen.

(1) EFT L 179 af 14.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3917/00

af Luciana Sbarbati (ELDR) til Kommissionen

(6. december 2000)

Om: Initiativ i anledning af 400-året for Giodano Brunos død

I 2000 er det 400 år siden Giodano Bruno, skribent og filosof, lærd forsker og professor, døde. Han var en kendt person ikke blot i Italien (han underviste på forskellige europæiske universiteter bl.a. i Paris, London, Oxford, Prag, Wittenberg, Helmsted, Frankfurt, Tolouse og Genève) og stod som et symbol på tankefriheden; han var åben over for dialog og respekterede pluralisme.

Han blev forfulgt, fordi han i Italien blev anset for at være en kætter, han blev kritiseret af calvinister og lutheranere, og efter at han havde tilbragt en periode i inkvisitionens fængsler endte han sit liv på bålet.

Europa, som er baseret på de udelelige og universelle værdinormer vedrørende menneskelig værdighed, frihed, lighed og solidaritet, kan kun påskønne denne mand, som først og fremmest blev offer for intolerance.

Agter Kommissionen at tage et initiativ inden for rammerne af kulturprogram 2000 for på behørig vis at ære denne mand, som på så tragisk måde repræsenterede det europæiske kulturideal, som er åbent over for alle kulturer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(26. januar 2001)

Kommissionen anerkender Giordano Brunos betydning, men har ikke planer om et specifikt initiativ inden for rammerne af programmet Kultur 2000 for at fejre 400-året for hans død.

For år 2000 var der ingen af de projekter, der blev udvalgt inden for rammerne af Kultur 2000-programmet, der indeholdt et initiativ til minde om Giordano Bruno.

Kommissionen ønsker dog at henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at indkaldelsen af forslag under Kultur 2000-programmet for projekter, der gennemføres i år 2001, vil blive offentliggjort i EFT i begyndelsen af i år, og at der følgelig vil være mulighed for, at aktører på kulturområdet i denne sammenhæng indsender projekter til eventuel finansiering ifølge programmets kriterier.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3332/00

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(25. oktober 2000)

Om: Gratis tildeling af UMTS-frekvenser

Fordeling af nye frekvenser for mobiltelefoner til virksomheder i sektoren er sket på forskelligt grundlag i de enkelte medlemsstater. I nogle lande er dette sket ved auktion, mens i andre lande er de i praksis blevet tildelt gratis. Mener Kommissionen, at en gratis tildeling af frekvenser kan fortolkes som skjult statsstøtte, der vil være i strid med traktatens artikel 87, og i bekræftende fald hvad agter Kommissionen at foretage sig i sagen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(18. december 2000)

Kommissionen vil i første omgang henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at medlemsstaterne selv kan vælge, hvilken fremgangsmåde de vil følge for tildelingen af UMTS-licenser, forudsat at de overholder principperne i fællesskabslovgivningen, herunder reglerne om statsstøtte.

De to fremgangsmåder for udstedelsen af licenser, ved en såkaldt skønhedskonkurrence eller ved auktion, er i princippet i overensstemmelse med reglerne for statsstøtte, forudsat at den valgte fremgangsmåde er gennemsigtig, objektiv og ikke giver anledning til forskelsbehandling. Det forudsættes endvidere, at de nærmere betingelser og formaliteter i forbindelse med den valgte fremgangsmåde sikrer, at enhver form for direkte eller indirekte støtte til de berørte erhvervsdrivende eller den pågældende virksomhed er udelukket.

I henhold til artikel 87 (tidl. artikel 92) i EF-traktaten må medlemsstaterne ikke yde statsstøtte, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner.

Kommissionen har på nuværende tidspunkt modtaget en række klager over statsstøtte i forbindelse med visse af fremgangsmåderne for udstedelse af UMTS-licenser. Disse klager er under behandling, idet det må fastslås, hvornår tildelingen af en licens kan betragtes som en form for statsstøtte. En sådan undersøgelse kræver en indgående analyse af de enkelte tilfælde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3830/00

af Astrid Thors (ELDR) til Kommissionen

(7. december 2000)

Om: Bussers støj- og emissionsniveau

I bestræbelserne på at reducere støjniveauet er motorrummet i busser blevet gjort mindre. Det har betydet, at støjniveauet er reduceret, og samtidig er temperaturen steget i motorrummet. Eftersom teknikken for brændstofindsprøjtning er blevet ændret for at kunne opfylde normerne for emissioner, er der sket en betydelig forøgelse af trykket i brændstofrørene. Det indebærer, at risikoen for træthedsbrud i rørene er blevet større. Brandrisikoen er ligefrem blevet øget i lavtgulvsbusserne. De lave gulve medfører snævre motorrum, hvor temperaturen er højere, end det tidligere var tilfældet. Ud over trykket i brændstofrørene og de højere temperaturer i bussernes motorrum rummer også de elektriske systemer en brandrisiko. Moderne busser udstyres med megen elektronik, som stiller store krav til de elektriske systemer. Disse oplysninger stammer fra en artikel i Hufvudstadsbladet den 23. august 2000.

Hvordan forholder Kommissionen sig til disse udsagn, og hvad kan der gøres for at afhjælpe de nævnte ulemper?

Svar afgivet af Erkki Liikanen på Kommissionens vegne

(22. januar 2001)

Kommissionen deler det ærede parlamentsmedlems bekymring over brandrisikoen i forbindelse med bussers motorrum. Dette er en af årsagerne til, at man i juni 1997 vedtog et forslag til direktiv(1) om særlige bestemmelser for køretøjer, der anvendes til personbefordring og har flere end otte siddepladser ud over førerens plads, og forelagde dette for Europa-Parlamentet og Rådet.

I direktivforslaget (kendt som busser og rutebiler), der i øjeblikket er under andenbehandling, fastsættes i bilag 1 en række krav i forbindelse med brandrisici, navnlig i motorrummet. Disse krav omfatter motorrummets udformning, varmebestandige materialer, brændstof- og olieledninger, drænåbninger, mulige varmekilder som f.eks. varmeudviklende påløbsbremser og opvarmningsvæsker.

Det forventes, at vedtagelsesprocessen for dette direktiv vil kunne afsluttes i løbet af de kommende måneder, således at det hurtigt kan gennemføres som national lovgivning i medlemsstaterne. dette direktiv vil øge sikkerhedsniveauet for denne type offentlige persontransportkøretøjer samtidig med, at det sikres, at det indre marked fungerer korrekt.

(1) KOM(97) 276.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3578/00

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(17. november 2000)

Om: Politiske flygtninge i Europa

Forberedelse af modtagefaciliteter for politiske flygtninge er en vigtig opgave, som værtsnationen har ansvaret for. I Italien konstateres der imidlertid en deformitet i behandlingen af de politiske flygtninge fra Somalia sammenlignet med forholdene i andre europæiske lande.

Er der efter Kommissionens opfattelse ikke grund til at opfordre alle de europæiske regeringer til at harmonisere deres bestemmelser om politiske flygtninges rettigheder, således at de får gyldighed i alle lande i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(18. december 2000)

Kommissionen erindrer om, at den på grundlag af EF-traktaten, konklusionerne fra Tammerfors og resultattavlen for fremskridtet henimod indførelsen af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed inden marts 2001 vil fremsætte forslag til en lovgivning om vilkårene for modtagelse af asylansøgere og inden udgangen af 2001 om indbyrdes tilnærmelse af bestemmelserne om anerkendelse af flygtningestatus og om indholdet af denne status, samt om subsidiære former for beskyttelse, som giver enhver person, der har behov for en sådan beskyttelse, en passende status. Så snart disse forslag er vedtaget, vil de blive anvendt i alle medlemsstater, som er omfattet af afsnit IV i EF-traktaten. De supplerer det forslag til direktiv om minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling og fratagelse af flygtningestatus, der blev forelagt af Kommissionen den 20. september 2000(1).

Kommissionen henviser ligeledes det ærede parlamentsmedlem til sin meddelelse(2), der blev vedtaget den 22. november 2000, om en fælles asylprocedure og en ensartet status, som gælder i hele EU, for dem, der indrømmes asyl.

(1) KOM(2000) 578 endelig.

(2) KOM(2000) 755.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-4130/00

af Ingo Schmitt (PPE-DE) til Kommissionen

(9. januar 2001)

Om: Manglende anerkendelse i Spanien af tyske attester for svært handicap

Er Kommissionen orienteret om, at tyske attester for svært handicap ikke anerkendes i Spanien, og at tyskere med svært handicap derfor ikke nyder godt af de begunstigelser, der indrømmes svært handicappede spaniere? Er dette ikke en klar overtrædelse af EU-traktatens forbud mod forskelsbehandling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(7. marts 2001)

I henhold til subsidiaritetsprincippet træffes beslutningen vedrørende definitionen af handicap og som følge heraf berettigelsen til handicapattester på nationalt plan. Dette betyder, at betingelserne for udstedelse af handicapattester fastlægges af den enkelte medlemsstat, og at der ikke eksisterer en gensidig anerkendelse af disse kort, som giver indehaverne ret til de forskellige begunstigelser i andre medlemsstater end den, hvor attesten er udstedt.

I henhold til fællesskabsretten er den pågældende persons personlige situation afgørende for, om vedkommende har ret til sociale ydelser. For at Kommissionen kan konstatere, om der i det aktuelle tilfælde er tale om overtrædelse af fællesskabsretten, når indehavere af en tysk handicapattest nægtes adgang til de begunstigelser, der indrømmes indehavere af en spansk handicapattest, må den have mere detaljerede oplysninger om den pågældende sag. Hvis en handicappet person er bosiddende og arbejder i Spanien, bør han/hun behandles på lige fod med spanske statsborgere med den samme grad af handicap, idet dette dog kræver, at de relevante spanske myndigheder fastslår personens grad af handicap i overensstemmelse med national lovgivning. Hvis personen er bosiddende i Spanien som økonomisk inaktiv person, er hans/hendes opholdsret underlagt den betingelse, at han/hun skal råde over tilstrækkelige midler til ikke at være en byrde for værtslandets sociale system og være omfattet af en sygeforsikring, der dækker alle risici, og personen vil derfor ikke være berettiget til sociale ydelser.

Generelt set er ifølge artikel 12 (tidl. artikel 6) i EF-traktaten alle former for forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet, forbudt inden for EF-traktatens anvendelsesområde. Således bør grundlæggende fordele, der gives handicappede, såsom privilegerede parkeringspladser og kørestolsfaciliteter i lufthavne, være tilgængelige for alle handicappede fællesskabsborgere uanset nationalitet. Hvis ovennævnte grundlæggende fordele således nægtes fællesskabsborgere, der besøger en anden medlemsstat som modtagere af tjenesteydelser, kan dette betragtes som forskelsbehandling på grundlag af nationalitet ifølge definitionen i EF-traktatens artikel 12 sammenholdt med EF-traktatens artikel 49 (tidl. artikel 59).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3629/00

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. november 2000)

Om: Angivelse af fuglearter i Natura-standardskemaet

Fra det Natura-standardskema, som vedrører Mustavuori/Östersundom-området i Finland, er der på grundlag af ekspertudtalelser blevet strøget 14 fuglearter, som forekommer der. Dette er sket med den begrundelse, at de pågældende arter kun optræder lejlighedsvis, hvad der er i strid med ekspertudtalelserne. Hvis der accepteres en tolkning, som er i strid med miljøeksperternes opfattelse, kan dette i sidste ende føre til et resultat, som er i modstrid med målsætningerne i fugle- og naturdirektiverne.

Hvordan kontrollerer Kommissionen, at medlemsstaterne ikke på grundlag af deres egne fortolkninger undlader i det såkaldte standardskema at oplyse de fuglearter, der optræder i de særlige fuglebeskyttelsesområder, sådan som det kræves i natur- og fugledirektiverne? Spørgsmålet hænger sammen med myndighedernes beslutning om en projekteret storhavn i Vuosaari, som især berører afgrænsningen af Mustavuori/Östersundom Natura-området og havneprojektets indflydelse på naturområdet.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(2. februar 2001)

I henhold til artikel 4, stk. 3, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1) skal medlemsstaterne fremsende alle relevante oplysninger til Kommissionen, således at det sikres, at de mest velegnede områder, for så vidt angår antal og størrelse, udlægges som særligt beskyttede områder.

Såfremt der observeres fejl i standardskemaerne, for eksempel i forbindelse med klager, vil Kommissionen anmode medlemsstaterne om at korrigere oplysningerne.

I det konkrete tilfælde, har Kommissionen observeret det samme på grundlag af ekspertudtalelser.

Kommissionen har anmodet om korrigering af databasen.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3955/00

af Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. december 2000)

Om: Ungarsk mindretal i Slovakiet

Ifølge Kommissionens udtalelse fra 1997 om Slovakiets ansøgning om tiltrædelse udgør det ungarske mindretal 11 % af befolkningen. I sin seneste rapport(1) har Kommissionen kun viet dette mindretal to linjer.

Mener Kommisisonen, at det ungarske mindretals rettigheder i Slovakiet ikke forringes af de endnu gældende Beres-dekreter? Hvad mener Kommissionen om det forhold, at en af de betingelser, som Det Ungarske Koalitionsparti blev påtvunget for at kunne blive regeringsparti var, at dekreterne fra 1945 ikke blev revideret? Hvilke følger vil gennemførelsen af grundtraktaten med Ungarn få for dette mindretal?

(1) KOM 2000/711.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(28. februar 2001)

Kommissionen overvåger nøje opfyldelsen af de kriterier, der blev fastlagt af Det Europæiske Råd i København i 1993, i alle kandidatlandene, herunder også Slovakiet. De politiske kriterier omfatter bl.a. beskyttelsen af mindretal, som også indbefatter det ungarske mindretal.

Hvad angår Beres-dekreterne, er Kommissionen fuldstændig klar over den menneskelige dimension og den kompleksitet, der er knyttet til dette spørgsmål. Beres-dekreterne blev imidlertid vedtaget og gennemført, før Det Europæiske Fællesskab blev oprettet og før Rom-traktaten trådte i kraft. I det omfang dekreternes retlige virkning på nuværende tidspunkt har relation til spørgsmål om restitution, har Kommissionen ikke kompetence til at gribe ind, hverken i en nuværende eller en fremtidig medlemsstat, idet det i artikel 295 (tidligere artikel 222) i EF-traktaten udtrykkelig fastsættes, at de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne ikke berøres af traktaten. Kommissionen ønsker dog at understrege, at kandidatlandene på tidspunktet for tiltrædelse af EU skal opfylde EF's regelværk, herunder principperne om fri bevægelighed for personer og fri etableringsret samt beskyttelse af menneskerettighederne og mindretallenes rettigheder.

Aftalen om ikke at revidere 1945-dekreterne er indgået som led i koalitionsdannelsen i Slovakiet. Den er accepteret som sådan af Det Ungarske Koalitionsparti (SMK). Kommissionen betragter denne situation som et slovakisk internt politisk anliggende, hvorom den ikke kan udtale sig.

Hvad angår grundtraktaten med Ungarn, ser Kommissionen positivt på dens iværksættelse gennem nedsættelsen af et blandet udvalg for mindretalsanliggender, som omfatter repræsentanter for det ungarske mindretal i Slovakiet. De forskellige arbejdsgrupper fungerer stort set og har allerede opnået deres første synlige resultater, f.eks. inden for beskæftigelse. Det er nu vigtigt, at gennemførelsen ikke hæmmes af forsinkelser fra nogen af parternes side.