SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2443/98

af Heidi Hautala (V) til Kommissionen

(30. juli 1998)

Om: Havskildpadder

De Europaeiske Faellesskaber (EF) indgav et tredjepartsindlaeg i forbindelse med striden inden for WTO (Verdenshandelsorganisationen) mellem De Forenede Stater, Indien, Malaysia, Pakistan og Thailand vedroerende den amerikanske importrestriktion med hensyn til rejer fanget ved anvendelse af fangstmetoder, der kan foraarsage doedelighed blandt truede havskildpaddearter. Aftalen til bilaeggelse af WTO-striden giver EF ret til at fremkomme med en offentlig redegoerelse for sin holdning. Vil Kommissionen paa denne baggrund nu give en saadan redegoerelse?

Navnlig med henblik paa at klarlaegge foelgende spoergsmaal:

1. Hvorfor intervenerede EF i denne strid?

2. Hvorledes kan EF's intervention, der gaar imod den amerikanske embargo, lykkes uden at vaere til skade for de truede havskildpaddearter, som er opfoert i bilag I til konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter (CITES) - en multilateral aftale, som EF ogsaa har undertegnet?

3. Hvorfor foreslog EF, for saa vidt angaar WTO's almindelige undtagelser (artikel XX, stk. g), at det kan vaere hensigtsmaessigt at definere "en uudtoemmelig naturressource" som de arter, der er beskyttet i henhold til Bonn-konventionen, eller som er opfoert i bilag 1 til CITES-konventionen (men ikke bilag 2 eller 3)?

4. I hvilket omfang er Kommissionen tilfreds med erklaeringen mod USA fra panelet vedroerende striden?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan

(6. oktober 1998)

1. og 2. Kommissionen soegte med sin intervention paa Faellesskabets vegne som tredjepart i "reje-havskildpadde"-sagen at paavirke udviklingen i praksis i forbindelse med artikel XX i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) paa en maade, som er forenelig med Faellesskabets politiske holdning til handel og miljoe, som den navnlig afspejler sig i Kommissionens meddelelse af februar 1996(1).

Faellesskabets tredjepartsindlaeg til panelet og appelinstansen bygger paa det standpunkt, at internationalt samarbejde snarere end ensidig aktion er det middel til behandling af globale og graenseoverskridende miljoeproblemer, der er mest effektivt og forstyrrer handelen mindst. Den mest hensigtsmaessige maade for medlemmerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO) til at fremme bevarelsen af faelles miljoeressourcer paa verdensplan, ogsaa vandrende arter, er at naa til en internationalt vedtaget loesning. Dette er helt paa linje med princip 12 i Rio-erklaeringen om miljoe og udvikling.

Faellesskabet har desuden ikke udelukket muligheden for, at et WTO-medlem traeffer ensidige handelsforanstaltninger til beskyttelse af de globale miljoeressourcer. Dog skal der i denne forbindelse opfyldes visse krav. Ensidige handelsforanstaltninger er kun acceptable, hvis der paa forhaand er gjort en virkelig indsats for at finde en internationalt vedtaget loesning. Dette er et grundlaeggende aspekt af "reje-havskildpadde"sagen, eftersom De Forenede Stater ikke har kunne godtgoere, at de virkelig har forsoegt at fremme bevarelsen af havskildpadder gennem samarbejde forud for indfoerelsen af ensidige handelsrestriktioner.

Kommissionen er overbevist om, at en fortolkning af GATT-artikel XX paa den maade, som Faellesskabet foreslaar, vil bidrage vaesentligt til et forhold, hvor maalene for handelsliberalisering og miljoebeskyttelse stoetter hinanden. Den rolle, som samarbejdsordningerne spiller som vigtigste instrument i behandlingen af globale og graenseoverskridende miljoeproblemer, vil for det foerste blive klart anerkendt i WTO. For det andet vil en saadan fortolkning vaere et staerkt incitament til at opnaa en bredere tilslutning til multilaterale miljoeaftaler.

3. Det aerede medlems spoergsmaal vedroerende fortolkningen af GATT-artikel XX, litra g), synes at bygge paa en misforstaaelse. I sit tredjepartsindlaeg til panelet paaberaabte Faellesskabet sig de fortolkende kriterier fra tidligere udviklet praksis (at afvise en snaever fortolkning, hvorefter kun ikke-levende ressourcer eller arter og handelsmaessig vaerdi skulle betragtes som en "udtoemmelig naturressource" i henhold til denne bestemmelse). Kommissionen mener derfor, at begrebet "udtoemmelig naturressource" i GATT-artikel XX, litra g), i princippet omfatter alle arter af flora og fauna, og saerlig alle arter, der er anfoert i tillaeg I, II og III til CITES.

4. Faellesskabet skoenner, at afgoerelsen vil kunne fremme debatten om det bredere forhold mellem handel og miljoe i WTO-Udvalget for handel og miljoe, hvor Faellesskabet konsekvent har arbejdet for, at multilateralt vedtagne foranstaltninger praeferencebehandles i forhold til WTO-reglerne. Nogle af argumenterne i panelrapporten kraever dog en form for yderligere praecisering fra appelinstansens side.

Kommissionen mener, at det ovenfor anfoerte viser, at Faellesskabet i ovennaevnte sag har ladet sig lede af en aegte interesse i at finde en virkelig loesning med henblik paa at skabe et mere harmonisk forhold mellem handels- og miljoespoergsmaal og bevare muligheden for behandling af handelsrelaterede miljoeforanstaltninger i WTO.

(1) KOM(96) 54 endelig udg.