ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0548/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(12. marts 1999)

Om: Overfoersel af dyrkningen af tobakssorten "Katerini" til Italien

Kommissionen har forelagt et forslag om overfoersel af dyrkningen af tobakssorten "Katerini" til Italien. Det er en velkendt og videnskabeligt underbygget kendsgerning, at denne sort kun er egnet til dyrkning i Pieria-regionen som foelge af dennes jordbundskvalitet og klimatiske forhold, og at denne sort, saafremt den dyrkes i andre omraader, vil resultere i et produkt af daarligere kvalitet og foelgelig i et oejeblikkeligt fald i producentpriserne.

Kommissionen bedes oplyse, om den agter at tage dette forslag tilbage om eventuel overfoersel af dyrkningen af tobakssorten "Katerini" til Italien?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. april 1999)

I beretningen fremsendt til Raadet og Parlamentet om den faelles markedsordning for raatobak(1) understregede Kommissionen behovet for at begunstige kvoten for de bedste sorter paa bekostning af kvoten for sorter med ringe afsaetningsmuligheder og meget lave markedspriser. I punkt b4, tredje afsnit, i naevnte dokument (s. 41 i den graeske version) naevnes det, at kvoten for gruppe V ("sun cured") skal saenkes og de beroerte maengder overfoeres til andre grupper, f.eks. VI og VII, samtidig med at budgetneutraliteten overholdes.

Kommissionen oplyser det aerede medlem om, at det forslag til forordning(2), som er forelagt Raadet om aendring af Raadets forordning (EOEF) 2075/92 af 30. juni 1992 om den faelles markedsordning for raatobak(3) og om fastsaettelse af praemier og garantitaerskler for tobak i blade pr. sortsgruppe og medlemsstater for hoestaarene 1999, 2000 og 2001 svarer til reformens retningslinjer, idet kvoter for gruppe V overfoeres til gruppe VII i Italien.

1.1.1. Herudover vedroerer denne overfoersel en begraenset maengde paa 1 500 tons, hvilket kun kan faa minimale foelgevirkninger for tobakssektoren i EU og isaer i Graekenland.

Kommissionen mener derfor, at dens forslag er aldeles velbegrundet.

(1) KOM(96) 554 endelig udg.

(2) EFT C 361 af 24.11.1998.

(3) EFT L 215 af 30.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 503/99 af Susan WADDINGTON Fredelig løsning på konflikten mellem Eritrea og Etiopien



EF-Tidende nr. C 348 af 03/12/1999 s. 0086



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0503/99 af Susan Waddington (PSE) til Kommissionen (5. marts 1999) Om: Fredelig loesning paa konflikten mellem Eritrea og Etiopien Hvad har Unionen gjort for at fremme en fredelig loesning paa den langvarige konflikt mellem Etiopien og Eritrea?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0590/99

af Nuala Ahern (V) til Kommissionen

(12. marts 1999)

Om: Raadets direktiv 96/29/Euratom vedroerende de miljoemaessige virkninger af dereguleringen af kontrol med radioaktivitet

Hvilke anbringender har Kommissionen modtaget om Raadets direktiv 96/29/Euratom(1) vedroerende de miljoemaessige virkninger af dereguleringen af kontrol med radioaktivitet? Hvilke oplysninger har den vedroerende de foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet for at gennemfoere direktivet om grundlaeggende sikkerhedsnormer i national lovgivning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(29. april 1999)

Raadets direktiv 96/29/Euratom om fastsaettelse af de grundlaeggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende straaling, indeholder de vigtigste dele af Kommissionens forslag, der blev baseret paa indstillingen fra den gruppe af videnskabelige eksperter, der henvises til i Euratom-traktatens artikel 31.

Direktiv 96/29/Euratom erstatter direktiv 80/836/Euratom(2) som aendret ved direktiv 84/467/Euratom(3), og Kommissionen mener, at det yder bedre beskyttelse af befolkningen og arbejdstagerne baseret paa ajourfoert videnskabelig raadgivning i traad med henstillingen fra kompetente internationale organisationer. Det nye direktiv kan ikke anses for at "deregulere" dette omraade: der er tvaertimod blevet indfoert adskillige yderligere krav med udvidet anvendelsesomraade til ogsaa at omfatte naturlig forekommende straaling.

Paa trods af den omhu, Kommissionen har lagt for dagen i udarbejdelsen af det foreslaaede direktiv og i forhandlingerne med institutionerne, der foerte til dets vedtagelse, vil direktivet, som et hvilket som helst andet stykke lovgivning, vaere udsat for kritik fra enkeltpersoner eller interessegrupper. En oversigt over kritikken blev fremlagt paa workshoppen om "Gennemgang og vurdering af kritikken af de grundlaeggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende straaling", der blev tilrettelagt af Parlamentet i Bruxelles den 5. februar 1998 og omhandlet i dokumentet af samme navn, offentliggjort af Parlamentet.

Kun Nederlandene har allerede gennemfoert de vaesentligste dele af direktiv 96/29/Euratom i deres lovgivning; direktivet skal vaere gennemfoert i national lovgivning inden den 13. maj 2000. Danmark har noejagtigt gennemfoert nogle af direktivets bestemmelser.

(1) EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.

(2) EFT L 246 af 17.9.1980.

(3) EFT L 265 af 5.10.1984.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0411/99

af Honório Novo (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. marts 1999)

Om: Anvendelse af betegnelsen "PORT" for vine fremstillet i Australien

I henhold til den flersidede aftale om ophavsret i forbindelse med samhandel (TRIPs-aftalen), isaer dennes afsnit III, anden del, artikel 23 og 24, stk. 2, og aftalen fra 1994 om handel med vin, indgaaet med Australien, forpligtede dette land sig til efter udloebet af diverse overgangsperioder at give afkald paa anvendelsen af "halvgeneriske" benaevnelser, f.eks. "PORT", og at indroemme vine fra Faellesskabet eksklusiv og absolut beskyttelse. Kommissionen bedes derfor oplyse foelgende:

1. Gav Australien i henhold til 1994-aftalen om handel med vin afkald paa anvendelse af ordet "PORT" for indenlandsk fremstillede vine beregnet til afsaetning paa det australske marked?

2. Hvornaar udloeber overgangsperioderne for denne aftale, efter hvis udloeb Australien ikke laengere maa anvende betegnelsen PORT for australske vine bestemt for tredjelande, isaer EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. april 1999)

1. I henhold til aftalen fra 1994 mellem Australien og EF om handel med vin(1) har Australien forpligtet sig til ikke at anvende "halvgeneriske" benaevnelser med en geografisk EF-henvisning, bl.a. "Port". Denne forpligtelse, som vedroerer i alt 23 benaevnelser, gaelder baade paa det australske marked og paa eksportmarkederne.

2. Den "halvgeneriske" benaevnelse "Port" indgaar i den tredje gruppe navne, som er omhandlet i aftalens artikel 8, stk. 1, litra c), og for hvilke der endnu mangler at blive fastsat overgangsperioder. Forhandlingerne mellem Kommissionen og de australske myndigheder med henblik paa fastsaettelse af disse perioders varighed er ved at vaere afsluttet, og den endelige afgoerelse forventes at foreligge i loebet af aaret. Denne afgoerelse vil ligeledes omfatte den australske eksport til tredjelande. Aftalen indeholder ingen bestemmelser, der goer det muligt for Australien at saelge australsk vin paa EF's marked med benaevnelsen "Port". I henhold til EF's vinlovgivning har det siden Portugals tiltraedelse af EF vaeret forbudt at anvende benaevnelsen "Port" paa vin, der ikke hidroerer fra denne medlemsstat.

(1) EFT L 86 af 31.3.1994.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0583/99

af Patricia McKenna (V) til Kommissionen

(3. marts 1999)

Om: Kommissionsmedlem Montis medlemskab af det trilaterale udvalgs bestyrelse

Vil kommissionsmedlemmet i lyset af svar afgivet af Kommissionen paa mine spoergsmaal P-3880/98(1), E-3903/98(2) og H-0933/98(3), hvori det hedder, at aarsagen til, at kommissionsmedlemmet ikke oplyste, at han var medlem af Bilderberg-gruppens forretningsudvalg enten var, fordi dette skete inden han blev kommissionsmedlem (skoent den erklaering han faktisk fremsatte, omfattede tidligere opgaver), eller at det blot var et privat moede (dvs.: uden nogen formel retsstruktur) - goere rede for, hvorfor han ligeledes ikke oplyste, at han i oejeblikket er og i laengere tid har vaeret, medlem af bestyrelsen for det trilaterale udvalg, et behoerigt oprettet organ med formelt medlemskab, som ligeledes kraever, at medlemmerne udtraeder, naar de paatager sig officielle opgaver?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer

(8. april 1999)

Mario Monti har vaeret medlem af bestyrelsen for det trilaterale udvalg (Europa) fra 1988 til 1997.

Det trilaterale udvalg (Europa) kraever ikke, at medlemmerne udtraeder, naar de paatager sig officielle opgaver.

Mario Monti oplyste intet om dette medlemskab, fordi de erklaeringer, der afgives af Europa-Kommissionens medlemmer, angaar poster, som de beklaeder i virksomheder og fonde, og det trilaterale udvalg er ingen af delene.

(1) EFT C 182 af 28.6.1999, s. 131.

(2) EFT C 207 af 21.7.1999, s. 145.

(3) Europa-Parlamentets forhandlinger (november 1998).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0206/99

af Manuel Escolá Hernando (ARE) til Kommissionen

(12. februar 1999)

Om: Stoette til maal 1-regionerne i Spanien

I henhold til de afgoerelser, der blev truffet paa topmoedet i Edinburgh, skal der kunne gennemfoeres en fordobling af det samlede beloeb i form af forpligtelsesbevillinger fra strukturfondene og Samhoerighedsfonden til maal 1-regionerne.

Til Spanien blev der i aarene 1993-1999 afsat 7.950 mio. ecu fra Samhoerighedsfonden.

Kan Kommissionen meddele, hvilke projekter dette beloeb er blevet fordelt til?

Mener Kommissionen, at de spanske myndigheder har opfyldt deres forpligtelse til at fordoble stoetten til maal 1-regioner i faktiske tal ved at kanalisere midlerne fra Samhoerighedsfonden videre til de selvstyrende regioner?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(10. marts 1999)

Det er i artikel 12, stk. 3, i Raadets forordning (EOEF) 2081/93 af 20. juli 1993 om aendring af forordning (EOEF) 2052/88 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes saavel som med interventionerne fra Den Europaeiske Investeringsbank og de oevrige eksisterende finansielle instrumenter(1) fastsat, at "for de fire medlemsstater, der er omfattet af det finansielle samhoerighedsinstrument, skal forhoejelsen af strukturfondenes forpligtelsesbevillinger muliggoere en fordobling, maalt i faste priser, af forpligtelserne vedroerende maal nr. 1 og det finansielle samhoerighedsinstrument fra 1992 til 1999". Denne artikel ivaerksaetter konklusionerne fra Det Europaeiske Raad i Edinburgh, hvori det ogsaa hed, at "for de fire Samhoerighedsfond-medlemsstater betyder dette omkring 85 mia. ECU i perioden 1993-1999".

Kommissionen har med hensyn til Samhoerighedsfonden og de forpligtelsesbevillinger, som strukturfondene har afsat til maal 1 i de fire omhandlede medlemsstater, fuldt ud taget hensyn til disse retsforskrifter og politiske retningslinjer. Derfor vil der fra 1992 til og med 1999 vaere en fordobling for disse fire medlemsstaterne set under ét. Derimod har medlemsstaterne ingen pligt til at fordoble strukturfondenes og Samhoerighedsfondens midler til de regioner, der er stoetteberettigede under maal 1.

Kommissionen tilsender direkte det aerede medlem og Europa-Parlamentets generalsekretariat en liste over alle projekter, som Samhoerighedsfonden har medfinansieret i Spanien siden 1993, med de oenskede oplysninger.

Specielt hvad angaar de midler fra Samhoerighedsfonden, der reelt er kanaliseret ud i maal 1-regionerne, finder Kommissionen, at dette spoergsmaal boer rettes til den spanske regering.

(1) EFT L 193 af 31.7.1993.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1125/99

af Leonie van Bladel (UPE) til Kommissionen

(27. april 1999)

Om: Truende aendringer i det politiske klima i Slovakiet

Det politiske klima i Den Slovakiske Republik har undergaaet aendringer, efter at den nye regering er tiltraadt. Bestyrelsen for den slovakiske journalistsammenslutning, som stoetter den tidligere ministerpraesident Vladimir Meciars HZDS, meddeler, at unge journalister, som ikke deler den nye koalitions opfattelser, hindres i at udfoere deres arbejde. Ud over offentlig kritik af journalister er der allerede rapporteret om boykot af journalister og hindring af karriereforloebet i de maaneder, den nye koalition har regeret landet. Desuden klager journalistsammenslutningen over, at man paa europaeisk plan naeppe har viet mordet paa Ján Ducký, oekonomiminister i den tidligere regering, som kritiseres staerkt af den siddende koalition, nogen opmaerksomhed. Pressesammenslutningen peger paa en lighed med et moenster i den politiske kultur i Balkanlandene, hvor en hadkampagne efterfoelges af et mord.

1. Er Kommissionen villig til over for den siddende regering i Slovakiet at protestere mod den pression, der udoeves mod medlemmer af pressen, som regeringen ikke bryder sig om?

2. Er Kommissionen villig til af hensyn til den demokratiske udvikling i Slovakiet at henstille til den siddende regering i dette land at standse hetzer mod politikere fra tidligere regeringer og forespoerge, om der er indledt en retslig undersoegelse af mordet paa Ján Ducký?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans van den Broek

(7. maj 1999)

1. Videreudviklingen af mediernes uafhaengighed spiller en fremtraedende rolle i de mellemsigtede prioriteter i tiltraedelsespartnerskabet for Slovakiet. Kommissionen overvaager fremskridtene paa dette omraade gennem Europaaftale-institutionerne og de periodiske rapporter. Hvis der skulle blive opdaget klare tilfaelde af kraenkelse af mediernes uafhaengighed, vil Kommissionen tage det op paa et passende niveau. Kommissionen har intet kendskab til underbyggede oplysninger om tilfaelde af forskelsbehandling af journalister i Slovakiet, siden den nuvaerende slovakiske regering tiltraadte i efteraaret 1998.

2. Kommissionen er klar over, at der er rejst en raekke straffesager mod politikere i overensstemmelse med slovakisk lov. I denne forbindelse ophaevede det slovakiske parlament immuniteten for to personer med tilknytning til den forrige regering. Kommissionen ligger imidlertid ikke inde med beviser for hetzer mod politikere fra den tidligere regering. Med hensyn til mordet paa Jan Ducky er der indledt en retslig undersoegelse, og der er foretaget en arrestation.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0209/99

af Riccardo Nencini (PSE) til Kommissionen

(12. februar 1999)

Om: Losseplads i Corliano (Firenze)

I Corliano (Cerreto Guidi Kommune, Firenze) planlaegges det at anlaegge en losseplads paa 120.000 m2 midt mellem vinmarker og olivenplantager.

Ifoelge vore oplysninger er der ikke foretaget nogen undersoegelse af det vandfoerende lags tilstand og af den eventuelle forurening heraf som foelge af kloakvandet fra den gamle losseplads. Det planlaegges heller ikke at goere jorden under affaldet uigennemtraengelig for vand, selv om det omraade, hvor lossepladsen skal anlaegges ifoelge kort over provinsen er omfattet af hydrogeologiske begraensninger og forbundet med stor jordskredsfare.

Vil Kommissionen - eftersom projektet vil vaere forbundet med store gener for den lokale befolkning og fremfor alt med en uacceptabel belastning af dette omraade, som har stor landskabs- og landbrugsproduktionsmaessig vaerdi - straks gribe ind for at undersoege gennemfoerligheden af dette projekt og dets overensstemmelse med gaeldende EU-miljoebestemmelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(17. marts 1999)

Ud fra oplysningerne fra det aerede medlem, er Kommissionen af den mening, at det naevnte projekt er omfattet af Raadets direktiv 85/337/EOEF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet(1), og at det navnlig hoerer under en af de projekttyper, der er opfoert i bilag II. Saadanne projekter skal underkastes en vurdering af virkningerne paa miljoeet (VVM), hvis medlemsstaterne finder det noedvendigt.

Direktiv 75/442/EOEF om affald(2), som aendret ved Raadets direktiv 91/156/EOEF af 18. marts 1991, kunne ligeledes vaere relevant paa grundlag af artikel 4, som angiver at medlemsstaterne skal traeffe de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at affaldet nyttiggoeres eller bortskaffes, uden at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at der anvendes fremgangsmaader eller metoder, som vil kunne skade miljoeet

Artikel 4, 5 og 7 i Raadets direktiv 80/68/EOEF af 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod forurening foraarsaget af visse farlige stoffer(3), kan ligeledes finde anvendelse, og i visse sammenhaenge kraever de en undersoegelse af de hydrogeologiske jordbundsforhold, samt en undersoegelse der fastgoer om jordforureningen udgoer en miljoemaessig forsvarlig loesning.

Da Kommissionen ikke har kendskab til den situation, som det aerede medlem beskriver, vil den tage de noedvendige tiltag for at samle udfoerlige oplysninger om den, og for at sikre at EF-lovgivningen bliver overholdt.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 78 af 26.3.1991.

(3) EFT L 20 af 26.1.1980.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0277/99

af Riccardo Nencini (PSE) til Kommissionen

(17. februar 1999)

Om: Istituto Germanico di Storia dell'Arte (det tyske kunsthistorieinstitut) i Firenze

Istituto Germanico di Storia dell'Arte i Firenze, en institution der er underlagt Forbundsrepublikken Tysklands ministerium for forskning og teknologi, har 33 fastansatte, hvoraf 15 har tysk nationalitet og 18 ikke-tysk nationalitet.

Selv om de ansatte udfoerer samme opgaver, goeres der i oekonomisk henseende forskel paa tyskere (hoejere loen) og ikke-tyskere (klart lavere loen), idet de satser, der gaelder for ansatte i den offentlige sektor, finder anvendelse paa foerstnaevnte, og de satser, der er fastlagt i loentabellerne fra Den Tyske Ambassade i Rom, finder anvendelse paa sidstnaevnte.

Dette skaber i praksis en uacceptabel ulighed paa grundlag af statsborgerskab.

Agter Kommissionen at gribe ind for at imoedegaa den aabenbare forskelsbehandling, der er beskrevet ovenfor?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(6. april 1999)

Det er Kommissionens opfattelse, at alle de arbejdstagere, der er ansat ved kunsthistorieinstituttet i Firenze under de tyske myndigheder, er underkastet princippet om ikke-diskriminering paa grund af nationalitet. De forskelle i afloenning, der maatte eksistere mellem disse arbejdstagere, boer saaledes vaere begrundet i objektive forhold, som er uafhaengige af disse arbejdstageres nationalitet.

Fastlaeggelsen af arbejdsvilkaarene, herunder afloenning, henhoerer under arbejdsgiverens kompetence under hensyntagen til de ansattes opgaver og kompetence.

Det skal dog understreges, at medlemsstaterne kan fastsaette saerlige vilkaar for tjenestemaend, naar saadanne vilkaar retfaerdiggoeres af arten af den juridiske forbindelse mellem administrationen og den ansatte eller tjenestemanden. Vilkaarene for adgang til tjenestemandsstillinger boer dog aabne mulighed for, at alle europaeiske arbejdstagere kan faa adgang hertil uden forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet.

Det er Kommissionens opfattelse, at det er arbejdsgiverens opgave at anvende faellesskabsrettens generelle principper paa de forskellige saertilfaelde.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0918/99

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(8. april 1999)

Om: Arbejdsstedsdirektivet

Vil Kommissionen udarbejde en liste over de lande, som har opfyldt brandsikkerhedskravene i arbejdsstedsdirektivet (89/654/EOEF)(1), oplyse hvilke kontroller og inspektioner den gennemfoerer for at sikre overensstemmelse med direktivets brandsikkerhedskrav, samt hvilke lande der er indledt overtraedelsesprocedurer mod for ikke at have sikret overensstemmelse tillige med arten af disse procedurer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(4. maj 1999)

Alle medlemsstater har meddelt Kommissionen deres nationale gennemfoerelsesforanstaltninger i forbindelse med Raadets direktiv 89/654/EOEF af 30. november 1989 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdsstedet (foerste saerdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EOEF)(2).

Det henhoerer under medlemsstaterne at sikre en hensigtsmaessig kontrol af og et hensigtsmaessigt tilsyn med de nationale bestemmelser, der gennemfoerer direktivet. Som foelge heraf henhoerer alle spoergsmaal vedroerende deres gennemfoerelse under de nationale myndigheders befoejelser, idet de nationale myndigheder skal tilrettelaegge og gennemfoere det tilsyn og den kontrol, der er noedvendig for at sikre en korrekt gennemfoerelse af disse foranstaltninger.

Kommissionen har foretaget en evaluering af, hvorvidt de nationale gennemfoerelsesforanstaltninger er i overensstemmelse med direktiv 89/654/EOEF, og har, naar den har fundet det noedvendigt, truffet de noedvendige foranstaltninger og anmodet visse medlemsstater om supplerende oplysninger, naar disse landes gennemfoerelsesforanstaltninger vedroerende brandsikkerhed ikke synes at vaere fuldstaendige eller korrekte.

Resultaterne af analyserne af disse svar kan eventuelt faa Kommissionen til at ivaerksaette en overtraedelsesprocedure i medfoer af artikel 226 i EF-traktaten (tidligere artikel 169).

(1) EFT L 393 af 30.12.1989, s. 1.

(2) EFT L 393 af 30.13.1989.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0301/99

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen

(17. februar 1999)

Om: Forenelighed mellem de supplerende bestemmelser i den franske lov 97-1051 af 18. november 1997 om retningslinjer for havfiskeri og havbrug med faellesskabsretten

Som svar paa min tidligere skriftlige forespoergsel E-4112/97(1) erklaerede Kommissionen, at den ville efterproeve, om de supplerende bestemmelser i den franske lov 97-1051, som de franske myndigheder har vedtaget, er i forenelige med faellesskabsretten, saaledes som denne fortolkes af Domstolen.

Har Kommissionen kendskab til de supplerende bestemmelser i denne franske lov, som ikke er offentliggjort i det franske Lovtidende men er fremsendt til fransk/spanske virksomheder?

Har Kommissionen navnlig kendskab til cirkulaeret af 26. oktober 1998, som "Direktion Interdepartementale des Affaires Maritimes pour les Landes et les Pyrenées-Atlantiques" i det franske ministerium, Ministère de l'Equipement, des Transports et du Logement, har udsendt, og til proeveeksemplaret af den formular, som naevnte virksomheder skal udfylde i henholdt til dette cirkulaere?

Hvis Kommissionen ikke har kendskab til disse dokumenter, har den saa til hensigt at anmode om at faa dem forelagt som led i dens bestraebelser for at overvaage gennemfoerelsesforanstaltningerne for den paagaeldende lovgivning, og vil den under alle omstaendigheder oplyse, om den mener, at disse supplerende bestemmelser og navnlig bestemmelserne i foernaevnte cirkulaere om, at der skal vaere tale om en "stabil virksomhed" er forenelige med faellesskabsretten, saaledes som denne fortolkes af Domstolen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(26. marts 1999)

Som foelge af det aerede medlems spoergsmaal har Kommissionen anmodet de franske myndigheder om at meddele de naevnte bestemmelser.

(1) EFT C 187 af 16.6.1998, s. 125.