ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3147/02

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(4. november 2002)

Om: Udnyttelse af midler til storbyområder

Social samhørighed og bæredygtig udvikling er blevet et af de mest presserende problemer i mange europæiske byer, idet det stadig dårligere miljø ledsages af en stadig ringere livskvalitet for borgerne. Derfor har Den Europæiske Union i de seneste år støttet talrige aktioner til forbedring af vore byer og af borgernes livskvalitet.

Imidlertid har Kommissionen ved flere lejligheder fremhævet de lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af europæiske midler, selv om disse myndigheder har hårdt brug for midlerne som følge af de mange sociale, økonomiske og miljømæssige problemer.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. om der foreligger en fuldstændig undersøgelse vedrørende storbyområder?

2. om der foreligger en aktionsplan for hvert af disse storbyområder, især for de europæiske hovedstæder?

3. hvorledes situationen generelt og sammenligningsmæssigt forholder sig med hensyn til de europæiske hovedstæders udnyttelse af disse midler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(11. december 2002)

Kommissionen har i nogle år i samarbejde med Eurostat indsamlet indikatorer om livskvaliteten i EU's byer (Byanalyse). Resultaterne af den første fase, der er baseret på et udsnit på 58 byer og kaldes Byanalyse I, blev offentliggjort i maj 2000. En Byanalyse II er under lancering, og dens resultater skulle foreligge i begyndelsen af 2004: den omfatter ca. 170 byer i EU, herunder alle storbyer.

I forbindelse med EU-initiativet Interreg III medfinansierer Kommissionen et program med titlen Observationscenter for EU's fysiske og funktionelle udvikling (ORATE).

Dette program videreudvikler principperne i det europæiske fysiske og funktionelle udviklingsperspektiv (IFFU) og har bl.a. lige lanceret følgende tre undersøgelser:

- byområdernes rolle, situation og potentiel som knudepunkter for en polycentrisk udvikling

- relationer mellem by land i EU

- strukturfondenes fysiske virkninger for byområderne.

Disse undersøgelser, hvis første resultater forventes i midten af 2003, vil behandle de fysiske forskelle i en række by- og storbysområder.

Med hensyn til en eventuel aktionsplan på EU-plan for hver hovedstad påtænker Kommissionen ikke noget initiativ på dette område, da dette ansvar påhviler myndighederne i medlemsstaterne ifølge nærhedsprincippet.

Med hensyn til udnyttelse af EU's fonde, bl.a. strukturfondene, kan hovedstæderne få adgang til disse fonde via nationale programmer (se f.eks. mål nr. 3) og nogle af dem via regionale og lokale programmer (Mål nr. 1 og 2, EU-initiativerne Urban II og Interreg III).

I betragtning af det foregående og af, at fondene forvaltes decentraliseret, råder Kommissionen ikke over oplysninger om de enkelte hovedstæders udnyttelse af disse fonde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3600/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. december 2002)

Om: EU-medlemsstaternes (manglende) gennemførelse af lovgivningspakkerne i forbindelse med Erika

Hvordan ser det ud med EU-medlemsstaternes gennemførelse af lovgivningspakkerne i forbindelse med Erika? Hvilke stater forhindrede på et bestemt tidspunkt en aftale gående ud på at fremskynde gennemførelsen af foranstaltningerne i denne lovgivning? Hvilke grunde havde de til at indtage en sådan holdning?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palaciopå skriftlige forespørgsler E-3600/02 og E-3660/02

(7. februar 2003)

Kommissionen ønsker at minde de ærede medlemmer om, at den beklagede den manglende opretholdelse af tidsplanen for udfasningen af enkeltskrogede olietankskibe i dens oprindelige forslag. Ifølge dette forslag skulle enkeltskrogede olietankskibe som Erika eller Prestige udfases, da de blev 23 år.

Men i henhold til den forordning, der i sidste ende blev vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet, skulle Prestige tages ud af drift senest den 15. marts 2005. Havde man bibeholdt Kommissionens tidsplan, skulle Prestige have været taget ud af drift 1. september 2002 (datoen for den endelige forordnings ikrafttræden), idet fartøjet var 26 år på ulykkestidspunktet.

I den forbindelse glæder Kommissionen sig over den enstemmige støtte, som medlemsstaterne gav de foranstaltninger, den har fremlagt i sin meddelelse af 3. december 2002, såvel i Rådets (transport) konklusioner af 6. december 2002 som i konklusionerne fra Det Europæiske Råd i København.

Den 20. december 2002 forelagde Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet et forslag til forordning(1) med henblik på at fremskynde udfasningen af enkeltskrogede olietankskibe og vende tilbage til den oprindeligt foreslåede tidsplan. Kommissionen håber, at dette forslag vil blive vedtaget under det græske formandskab.

(1) KOM(2000) 780 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3923/02

af Olivier Dupuis (NI) til Rådet

(14. januar 2003)

Om: Tjetjenske Salman Radujevs død i et russisk fængsel

Søndag den 15. december 2002 meddelte det russiske Justitsministerium, at Salman Radujev som den første af de tjetjenske militærledere, der blev arresteret, stillet for en domstol og idømt livsvarigt fængsel for gidseltagningen i Kizljar i 2001, dagen før var død i en alder af 35 år på hospitalet i det sibiriske fængsel kaldet Den Hvide Svane i byen Solikamsk (Perm-regionen) efter i flere dage at have kæmpet med indre blødninger, der ifølge russiske kilder skyldtes tidligere krigssår, som aldrig var læget helt (sic!).

Mandag den 16. december 2002 indeholdt Moskva-avisen Kommersant en artikel, som også blev gengivet i Süddeutsche Zeitung, og som indeholdt anonyme udtalelser fra fængselspersonalet om, at Radujev ifølge hans cellekammerat skulle være blevet pryglet ihjel efter at have modsat sig sine vogteres uanmeldte ransagning. Salman Radujev var et af de vidner, på grundlag af hvis udsagn det russiske Justitsministerium anmodede Danmark og Storbritannien om at anholde og udlevere Akhmed Zakajev, idet Radujev skulle have erklæret, at Zakajev personligt havde deltaget i kidnapninger og terroraktioner. I samme artikel antydede avisen Kommersant, at hændelserne skulle fortolkes således, at Radujevs død kunne være indtruffet, efter at han først var blevet tvunget til at udtale sig imod Zakajev og derefter var blevet dræbt.

Har Rådet kendskab til disse oplysninger, og hvorledes har det i bekræftende fald reageret? Hvilke formelle skridt agter Rådet at tage for at få belyst de sande omstændigheder omkring Salman Radujevs død? Hvorledes vurderer Rådet mere generelt den russiske stats evne til at opfylde en retsstats pligter?

Svar

(8. maj 2003)

Rådet er bekendt med påstandene vedrørende Salman Raduyevs død i et russisk fængsel i december 2002. Disse påstande bør efter Rådets opfattelse forelægges de kompetente myndigheder i Rusland. Rådet agter at følge sagen nøje.

Rådet vil fortsat udnytte de mange møder med Rusland på alle niveauer inden for rammerne af den politiske dialog til at understrege, at demokrati og respekt for menneskerettighederne er helt centrale elementer i det strategiske partnerskab mellem EU og Rusland. Rådet vil også fortsat understrege, at der må ske fremskridt i reformprocessen i Rusland, herunder en styrkelse af retsstaten, hvis forbindelserne skal udbygges yderligere. Rådet er rede til at støtte de russiske myndigheder i denne henseende.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3220/02

af Pedro Marset Campos (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. november 2002)

Om: Bæredygtigheden af en ny lufthavn i Corvera, Murcia, Spanien

Det forlyder, ifølge de seneste dages pressenyheder, at den spanske centralregering vil anlægge en ny lufthavn i Corvera, efter at et tværministerielt udvalg med repræsentanter fra Forsvars- og Transportministeriet har vedtaget en rapport, der støtter anlægget af denne regionale lufthavn. Den nye lufthavn imødekommer et formodet behov for nye faciliteter som følge af massiv tilstrømning af turister.

Har Kommissionen kendskab til denne situation?

Mener Kommissionen ikke, at dette nye projekt er i strid med hvidbogen om den europæiske transportpolitik frem til 2010(1) De svære valg, som anbefaler at stille anlæg af nye lufthavne i bero?

Mener Kommissionen ikke, at Spanien har overkapacitet af lufthavne, og at der således kan rejses tvivl om bæredygtigheden af nye projekter?

(1) KOM(2001) 0370.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(2. december 2002)

De spanske myndigheder har ikke officielt givet Kommissionen meddelelse om, at de har til hensigt at opføre en ny lufthavn i omegnen af Murcia, og er heller ikke forpligtet hertil.

Kommissionen har kendskab til den seneste tids udvikling på dette område på grundlag af alment tilgængelige oplysninger herom.

Kommissionen mener ikke, at det pågældende projekt vil være i strid med den politik, Kommissionen går ind for i sin hvidbog om den europæiske transportpolitik frem til 2010 de svære valg(1).

Hvidbogen anbefaler ikke begrænsninger for anlæg af nye lufthavne. I stedet hedder det klart: Europa kommer ikke uden om at bygge ny lufthavnsinfrastruktur, blandt andet i ansøgerlandene ().

Kommissionen mener, at det først og fremmest er medlemsstaternes eget ansvar at vurdere, om der er behov for ny kapacitet, der kræver anlæg af yderligere lufthavnsinfrastruktur. Kommissionen har ingen direkte kompetence i sådanne spørgsmål.

(1) KOM(2001) 370 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3620/02

af Wolfgang Ilgenfritz (NI) til Kommissionen

(9. december 2002)

Om: Jerseyøens stilling i EU

Er Jerseyøen medlem af EU?

Har virksomheder på Jersey et identifikationsnummer for omsætningsafgifter til afgiftsfrit indkøb i EU?

Såfremt Jerseyøen har en særstatus i EU, anmoder jeg om at få fremsendt bestemmelser herom.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(14. januar 2003)

Jersey, som hører ind under den britiske krone, indgår i EU, for så vidt som Det Forenede Kongerige varetager øens udenrigsrelationer. Den har dog særstatus, da der med artikel 26, stk. 3, og artikel 27, litra d), i traktaten om betingelserne for Kongeriget Danmarks, Irlands, Det Forenede Kongeriges og Nordirlands tiltrædelse af Fællesskaberne blev føjet et nyt stykke til henholdsvis artikel 299 i EF-traktaten og artikel 198 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, med følgende ordlyd:

Bestemmelserne i denne Traktat finder kun anvendelse på Kanaløerne og øen Man i det omfang, det er nødvendigt for at sikre anvendelsen på disse øer af den ordning, der er fastsat i Traktaten vedrørende de nye medlemsstaters tiltrædelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og af Det Europæiske Atomenergifællesskab, undertegnet den 22. januar 1972.

Den særordning, der er indført for Kanaløerne og Man, er fastsat i protokol nr. 3, der er knyttet som bilag til tiltrædelsesakten, og udgør ifølge artikel 158 i tiltrædelsesakten en integrerende del heraf.

Hvad angår moms udgør Jersey ikke en del af det fiskale område, der er defineret i artikel 3, stk. 2, i sjette momsdirektiv(1). Virksomhederne på Jersey har derfor ikke noget individuelt identifikationsnummer for omsætningsafgifter i EU. Vareleverancer fra eller til Kanaløerne ligestilles dog med eksport og er ifølge direktivets artikel 33a momsfritaget.

(1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145 af 13.6.1977.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3605/02

af Helle Thorning-Schmidt (PSE)og Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(16. december 2002)

Om: Euroen og nikkelallergi

1- og 2-euromønterne indeholder et højt niveau af nikkel og det tofarvede design med opbygning i to metallegeringer gør mønterne til galvaniske elementer, der korroderer kraftigt, når de bliver strømførende ved berøring med sved. Dette har vist sig at udløse allergiske reaktioner hos personer med nikkelallergi.

Bankfolk, butikspersonale o.lign. som til daglig har megen direkte kontakt med mønterne, udgør en særlig udsat gruppe, som kan risikere at udvikle nikkelallergi på sigt. Desuden kan nikkelallergikernes tilstand blive forværret.

Hvad agter Kommissionen at gøre for at afhjælpe de omtalte gener, der er forbundet med anvendelsen af euromønterne? Har Kommissionen igangsat en undersøgelse af sundhedseffekterne ved anvendelse af de nuværende euromønter? Agter Kommissionen at trække de nuværende mønter tilbage, og erstatte dem med mønter, der ikke giver allergiske reaktioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(28. januar 2003)

De ærede medlemmers spørgsmål refererer til en undersøgelse offentliggjort i tidsskriftet Nature i september 2002, hvor man testede euromønternes afgivelse af nikkel i et galvanisk miljø. Den konklusion, som forfatterne af undersøgelsen drog, er vildledende, eftersom resultaterne blev opnået ved at klæbe 1- og 2-euromønter på huden af patienter med en kendt nikkelallergi i 48-72 timer. Efter denne periode udviste de en allergisk reaktion. Da disse omstændigheder tydeligvis ikke afspejler den normale anvendelse af euromønter, ser Kommissionen ingen grund til at revidere sit synspunkt, at den normale anvendelse af euromønter ikke udgør nogen risiko for de europæiske borgere. Selv borgere, som hyppigt kommer i kontakt med mønter (f.eks. bankfolk og kassepersonale), er langt fra udsat for de forhold, der blev simuleret i testen, da en mønts galvaniske miljø kun ville kunne skabes ved permanent kontakt med menneskehud.

Med indførelse af euroen reducerede man andelen af mønter i omløb med et nikkelindhold fra 75 % til 15 %. Kommissionen har ikke kendskab til tilfælde af patienter med nikkelallergi, der kan føres tilbage til håndtering eller anvendelse af 1- og 2-euromønter. Ej heller er der bevis for en stigning af antallet af personer med nikkelallergi blandt europæiske borgere.

En nyere uafhængig undersøgelse, ledet af professor Pierre-Gilles de Gennes, vinder af Nobelprisen i fysik, viste, at den mængde nikkel, der afgives af 1- og 2-euromønter, er væsentlig lavere end mængden af de nationale mønter, der var i omløb forud for euroens indførelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3738/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(19. december 2002)

Om: Afskedigelser i Euronews

I en artikel i den portugisiske avis Público af 12. november 2002 med titlen journalister truet af afskedigelse blev det berettet, at de seksten portugisiske journalister, der var ansvarlige for den nationale version af tv-kanalen Euronews, måske ville blive afskediget.

Under henvisning til, at Euronews er en paneuropæisk kanal, der støttes af EU, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Kender Kommissionen til denne udvikling i tv-kanalen Euronews? Foreligger der nogen trussel om at afskaffe de portugisisksprogede Euronews-udsendelser?

2. Hvilke foranstaltninger er der truffet, eller hvilke foranstaltninger vil der blive truffet for at sikre, at den portugisisksprogede Euronews-version fortsat får lov at eksistere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(5. februar 2003)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-3364/02 fra José Ribeiro e Castro(1).

(1) Se side 54.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3662/02

af Marie Isler Béguin (Verts/ALE) til Rådet

(18. december 2002)

Om: Ændring af WHA-aftalen 12-40 mellem WHO og Den Internationale Atomenergiorganisation (IAEA)

Med vedtagelsen af WHA-resolutionen på sin 12. samling den 28. maj 1959 lod WHO sig knytte til Den Internationale Atomenergiorganisation (IAEA). Aftalen indebærer, at de af WHO's aktiviteter og programmer, der menes at gribe ind over IAEA's arbejdsområde, underlægges IAEA's kontrol og bedømmelse, og at de to parter skal nå til enighed om proceduren for og opfølgningen af disse aktiviteter og programmer (artikel 1, stk. 3).

Af artikel 1 fremgår det desuden klart, at IAEA ser det som sin opgave at tilskynde til, støtte og koordinere forskning i samt udvikling og praktisk anvendelse af atomenergi til fredelige formål i hele verden. I WHO's statut, der ratificeredes i juli 1946 og trådte i kraft den 7. april 1948, definerede partnerstaterne i overensstemmelse med FN's pagt et princip for deres sikkerhed, hvorefter en oplyst offentlighed og offentlighedens aktive medvirken er af afgørende betydning for forbedringen af befolkningernes sundhedstilstand, og regeringerne har ansvaret for befolkningernes sundhed, hvorimod Undersøgelsesgruppen vedrørende Mentale Sundhedspørgsmål i tilknytning til Anvendelsen af Atomenergi i sin rapport til WHO i 1958 mente, at den bedste løsning for udnyttelsen af atomenergi til fredelige formål i fremtiden ville være at afvente en ny generation, der vil have lært at leve med uvidenheden og uvisheden.

Kræver denne skændige aftale mellem to internationale institutioner, som indebærer, at WHO's rapporter underkastes det notorisk atomvenlige IAEA's censur, ikke en reaktion fra Rådets side?

Er Rådet ikke oprørt over, at der som følge af WHO's uafviselige kompromittering lægges hindringer i vejen for klarhed og pålidelighed i de undersøgelser, som EU gennemfører som led i udarbejdelsen af programmer og aktioner vedrørende atomkraft og atomkraftrelaterede sygdomme (der skyldes anvendelsen af forarmet uran i Irak og Forbundsrepublikken Jugoslavien og konsekvenserne af Tjernobyl i Østeuropa)?

Gør undertrykkelsen af gennemsigtighed og uafhængighed i WHO, som bl.a. fremgår af, at der skulle gå 10 år, før WHO selv afholdt en konference om Tjernobyl-katastrofen, og af, at forhandlingerne ikke er blevet offentliggjort, det ikke nødvendigt med en påtale fra Rådets side?

Vil Rådet i sin bilaterale dialog med disse to internationale institutioner kræve WHA-aftale 12-40 ændret (artikel 1, stk. 3: gensidige oplysninger), sådan som det er fastsat i aftalens artikel 13?

Svar

(13. maj 2003)

Rådet meddeler det ærede parlamentsmedlem, at det ikke har drøftet de punkter, der rejses i forespørgslen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3208/02

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(12. november 2002)

Om: Stemmeafgivelse via internet

Kommissionen bedes oplyse, hvad dens formål er med at organisere valg via internet.

Hvornår vil alle vælgere kunne stemme via internet ved valgene til Europa-Parlamentet?

Agter man at lade pilotprojekter løbe af stablen i 2004? I bekræftende fald hvor?

Yder Kommissionen støtte til disse projekter? I bekræftende fald med hvilket beløb?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(23. december 2002)

Det ærede medlems spørgsmål drejer sig om stemmeafgivelse via internet ved valgene til Europa-Parlamentet. Afstemningsmetoderne, som f.eks. afstemning via internet, er en del af valgprocedurerne, som i henhold til artikel 7, stk. 2, i 1976-akten(1) er undergivet hver medlemsstats nationale forskrifter. Dette princip har ikke ændret sig, men er bekræftet i Rådets nylige afgørelse 2002/772/EF om ændring af 1976-akten(2).

Det er derfor op til medlemsstaterne at afgøre, om de vil indføre internetafstemning i forbindelse med valgene til Europa-Parlamentet.

Der har foregået en række pilotprojekter vedrørende flerkanalsafstemning og elektronisk afstemning i medlemsstaterne. Det var f.eks. muligt at stemme via internet ved visse lokalvalg i maj 2002 i Det Forenede Kongerige. Kommissionen har imidlertid ikke på nuværende tidspunkt kendskab til nogen medlemsstat eller noget kandidatland, hvis borgere skulle kunne stemme ved de næste valg til Europa-Parlamentet, som planlægger pilotprojekter vedrørende elektronisk afstemning ved valgene til Europa-Parlamentet i juni 2004.

I forbindelse med programmet om informationssamfundsteknologi (IST) i det femte rammeprogram har Kommissionen støttet projekter for forskning og teknologisk udvikling (FTU) vedrørende elektronisk demokrati, herunder online-stemmeafgivelse. De FTU-projekter, der omhandler online-stemmeafgivelse, omfatter Cybervote (et innovativt cyber-afstemningssystem til internetterminaler og mobiltelefoner), E-POLL (elektronisk afstemningssystem i forbindelse med fjernafstemningsoperationer) og EURO-CITI (platform for europæiske byer i forbindelse med online-transaktionstjenester). En ledsageforanstaltning ved navn EVE (evalueringsmetoder og valideringsteknologier inden for e-demokrati og e-afstemning) tager sigte på at støtte individuelle bestræbelser af generel interesse inden for elektronisk demokrati.

(1) Akt af 20. september 1976 om almindelige direkte valg af repræsentanterne i Europa-Parlamentet, knyttet til afgørelse 76/787/EKSF, EØF, Euratom, EFT L 278 af 8.10.1976.

(2) Rådets afgørelse 2002/772/EF, Euratom af 25. juni og 23. september 2002 om ændring af akt om almindelige direkte valg af repræsentanterne i Europa-Parlamentet, EFT L 283 af 21.10.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2246/02

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(23. juli 2002)

Om: Sudan

Er Kommissionen på baggrund af Den Internationale Krisegruppes seneste rapport om Sudan enig i, at der er adskillige grunde til at nære bekymring over den seneste udvikling i det pågældende land?

Har man givet udtryk for disse bekymringer over for Sudans regering, og kan Kommissionen i bekræftende fald nøjagtigt redegøre for, hvilke spørgsmål der rejses, og hvilken reaktion der har været?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(22. august 2002)

Kommissionen er klar over udviklingen i Sudan og er især bekymret over optrapningen i kamphandlingerne i løbet af første halvår (den tørre årstid) af i år som delvis skyldes, at begge parter har anskaffet nye våben og den mulige indskrænkning i adgangen for de humanitære hjælpeorganisationer, som det beskrives i Den Internationale Krisegruppes (ICG) rapport af 27. juni 2002.

Krigssituationen og den relaterede fredsproces tages løbende op i dialogen mellem EU og Sudan, som nu finder sted på månedsbasis. Det er værd at nævne, at genoptagelsen af den politiske dialog mellem Sudan og EU har åbnet mulighed for en gradvis normalisering af samarbejdet mellem EU og Sudan under Cotonou-aftalen, forudsat at EU finder, at der gøres tilfredsstillende fremskridt i den politiske dialog.

Derudover tager Kommissionen skridt på en række områder: i) der er blevet udsendt en erklæring fra EU's formandskab på medlemsstaternes vegne, der fordømmer den indskrænkede adgang, ii) der blev afholdt et donormøde i Genève den 26. juni 2002, hvor der blev truffet beslutning om at tage en række skridt, bl.a. fælles erklæringer, afholdelse af regelmæssige møder blandt donorerne, fælles besøg fra donorernes side osv., og iii) delegationen i Khartoum øver et stærkt pres på Sudans regering og de øvrige krigsførende parter sammen med De Forenede Nationers organisationer og andre humanitære hjælpeorganisationer.

De seneste fremskridt i fredsforhandlingerne tyder på, at der måske endelig kan være håb om at få standset krigen i den nærmeste fremtid. Hvis dette er tilfældet, vil de bekymringer, der kommer til udtryk i ICG-rapporten, heldigvis blive bortvejret.

EU tillægger det den allerstørste betydning at støtte forhandlingerne, som blev genoptaget efter den 12. august 2002.

Endelig skal det understreges, at EU og medlemsstaterne løbende skal holdes underrettet om forløbet af forhandlingsprocessen og ikke kun ved afslutningen af hver forhandlingsrunde, hvilket er situationen for Det Forenede Kongerige og Italien, som deltager i forhandlingerne med observatørstatus.