DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/465

(2004/C 84 E/0540)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0947/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(26. marts 2003)

Om: Den italienske regerings bestemmelser om forurening fra elektromagnetiske felter

I september 2002 trådte lovgivningsdekret nr. 198/2002 i kraft i Italien. Dekretet indeholder bestemmelser, der tager sigte på at fremme etableringen af strategiske telekommunikationsinfrastrukturer med henblik på modernisering og udvikling af landet, og fastlægger de grundlæggende principper for installeringen af telekommunikationsinfrastrukturer med det formål at liberalisere telekommunikationsmarkedet og gøre det konkurrencedygtigt, rationalisere godkendelsesprocedurerne efter kriterier om effektivitet, åbenhed, koncentration og hurtighed, sikre respekten for miljøet og sundheden og forfølge målsætninger om kvalitet.

Dekretet, der er udstedt under rammeloven om beskyttelse mod eksponering for elektriske, magnetiske og elektromagnetiske felter (lov nr. 36/2001), tager sigte på at regulere det omstridte spørgsmål om den geografiske distribution af telekommunikationsantenner, som er de vigtigste kilder til elektromagnetisk forurening, og for hvilke der ikke hidtil har eksisteret nogen detaljeret og specifik lovgivning i Italien. Formålet med dekretet er derfor at fremme den teknologiske udvikling gennem en forenkling af de bureaukratiske procedurer for godkendelse af installationer og samtidig at beskytte miljøet, folkesundheden og den historiske og kunstneriske arv ved at tillægge de enkelte kompetente lokale myndigheder vetoret i tilfælde, hvor telekommunikationsvirksomhederne ikke overholder bestemmelserne om beskyttelse af disse goder. Desuden indføres der ved dekretet en national fortegnelse over industrielle elektromagnetiske kilder med det formål at muliggøre systematisk tilsyn med installerede antenner, således at der kan fastlægges sikre regler med henblik på imødegåelse af fænomenet med ukontrolleret placering af antenner, dvs. virksomhedernes installering af antenner efter forgodtbefindende.

Kan Kommissionen — i betragtning af, at dekretet fastlægger de laveste grænser i Europa og i verden for eksponering for elektromagnetiske felter (6 V/m for alle frekvensbånd), at det under alle omstændigheder må sikres, at der skabes betingelser, som gør det muligt for virksomhederne inden for rammerne af et frit marked at tilbyde borgerne og brugerne innovative tjenesteydelser, og at de første resultater af den overvågningsaktion, som Kommunikationsministeriet for nylig har iværksat i Italien, har været positive, samt på baggrund af Rådets henstilling 1999/519/EF (1) om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter og af kommissionsmedlem Byrnes svar på min foregående forespørgsel (E-2648/99 (2)) om forurening fra elektromagnetiske bølger — oplyse:

1. hvad dens holdning er til lovgivningsdekret nr. 198/2002?

2. og navnlig om den mener, at dekretet er egnet til at sikre beskyttelse af sundheden, miljøet og den historiske og kunstneriske arv i overensstemmelse med det frie markeds behov?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(2. maj 2003)

Den 12. juli 1999 vedtog Rådet henstilling 1999/519/EF om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz), som dækker det udstyr, som nævnes af det ærede medlem. Grænserne sikrer også en tilstrækkelig beskyttelse af patienter med medicinske implantater.

Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø bekræftede den 30. november 2001, at »de supplerende oplysninger, der er stillet til rådighed om carcinogene og andre ikke thermale virkninger af radiobølger og mikrobølger af forskellig længde i de seneste år, ikke giver anledning til en revision af de grænser for udsættelse, Kommissionen fastsatte«.

På grundlag af ovenstående har Kommissionen ingen planer om at ændre disse grænser. I forbindelse med revisionen af Rådets henstilling vil Kommissionen udarbejde en rapport inden udgangen af 2004, hvori man tager hensyn til rapporterne fra medlemsstaterne og den seneste videnskabelige dokumentation og rådgivning. Kommissionen vil tage hensyn til videnskabeligt dokumenterede risici, som der indtil nu ikke har været taget hensyn til i det eksisterende sæt anbefalede grænseværdier.

Henstillinger og direktiver er forskellige, da henstillinger ikke er bindende. Ikke desto mindre er EU's direktiver, som sikrer det indre marked for produkter, baseret på de grænser, som Rådet anbefaler. I henhold til disse direktiver, navnlig lavspændingsdirektivet (3) og direktivet om radio- og teleterminaludstyr (4), gav Kommissionen de europæiske standardiseringsorganer mandat til at udarbejde sikkerhedsnormer for produkter, herunder standarder for installation og in-situ-målinger. Formålet med disse standarder er at sikre, at befolkningens eksponering ikke overstiger de grænser, som anbefales af Rådet, når udstyret installeres til det tilsigtede formål. Det medfører, at det er medlemsstaternes opgave at sikre, at der træffes tilstrækkelige sundhedsbeskyttelsesforanstaltninger, hvilket kan omfatte demonteringsoperationer, hvis det skønnes nødvendigt af de nationale eller lokale myndigheder, eller udelukkelseszoner i nærheden af hospitaler eller skoler. Sådanne foranstaltninger skulle dog ikke udgøre nogen handelshindring og derfor ikke være i modstrid med disse direktiver.

Kommissionen bemærker, at som reaktion på den bekymring, som offentligheden har givet udtryk for, bliver der presset på for at demontere eller flytte mobiltelefonbasisstationer, selv om der ikke findes tungtvejende videnskabelige grunde til det. Målinger i medlemsstaterne, herunder Italien, har bekræftet, at eksponeringsniveauet generelt ligger under de anbefalede værdier, herunder niveauet i den italienske lovgivning. Dette niveau er en faktor på 7-10 under det, som anbefales af Rådet, og i praksis betyder det, at der skabes en marginalt større udelukkelseszone rundt om en basisstation. Sikkerhedszonerne er normalt på 5-10 meter på vertikalt plan og på 1 meter på horisontalt plan foran en antenne. Eftersom eksponeringen falder overproportionelt med afstanden, vil en nedsættelse af sikkerhedsniveauet øge denne zones størrelse med en faktor på 2,5-3,5.

(1) EFT L 199 af 30.7.1999, s. 59.

(2) EFT C 280 E af 3.10.2000, s. 93.

(3) Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser, EFT L 77 af 26.3.1973.

(4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse, EFT L 91 af 7.4.1999.