ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0184/98 af Jonas Sjoestedt (GUE/NGL) til Kommissionen (5. februar 1998)

Om: Befordring af lastbiler og anhaengere med jernbane

Der er store muligheder for at spare penge og reducere emissionen af forurenende stoffer ved at lade hele lastvognstog befordre med jernbane over lange straekninger. Der eksisterer i dag udviklede systemer for transport af lastbiler med anhaenger og last paa specielle jernbanevogne. Giver EU tilskud til projekter af denne art? Har EU planer om at stoette den tekniske udvikling paa dette omraade?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (27. marts 1998)

Faellesskabet foerer en aktiv politik for at goere kombineret transport mere konkurrencedygtig og effektiv. Som led i denne politik har Kommissionen ydet stoette til pilotaktioner vedroerende kombineret transport siden 1992. Under PACT-programmet ydes der et begraenset finansielt tilskud fra Faellesskabet til innovationer, som oeger den internationale kombinerede transports konkurrenceevne. Faellesskabet yder endvidere stoette til forskning i og udvikling af intermodal transport under det fjerde rammeprogram (Parlamentets og Raadets afgoerelse nr. 1110/94/EF ((EFT L 126 af 18.5.1994, s. 1. ))).

Generelt bemaerker Kommissionen, at ledsaget kombineret transport (»rullende landeveje«), som den anvendes for oejeblikket, ofte ikke i sig selv betragtes som oekonomisk levedygtig. Den foretages af miljoehensyn eller for at begraense trafikpropper paa bestemte straekninger, navnlig gennem bjergrige omraader. Detaljeret redegoerelse herfor og for andre traek ved intermodal transport blev givet i hvidbogen fra 1997 om »Intermodalitet og intermodal godstransport i Den Europaeiske Union« ((KOM(97) 243 endelig udg. )).

For oejeblikket finansieres drift af »rullende landeveje« eller denne teknologi ikke af Faellesskabet under ovennaevnte programmer. Kommissionen saa imidlertid gerne relevant teknologisk og oekonomisk udvikling paa dette omraade, som kan bidrage til at goere rullende landeveje til en oekonomisk levedygtig valgmulighed. Hvis projekter med dette formaal opfylder kriterierne i programmer som PACT eller de saerlige emner i F& U-programmer relevante for intermodal transport, kan det vaere berettiget at yde faellesskabsstoette.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0270/98 af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen (13. februar 1998)

Om: Ophaevelse af EU-medlemsstaters nationale handelskvalitetsnormer for konserves i kraft af faellesskabslovgivningens bestemmelser

Paa nuvaerende tidspunkt findes der i EU-medlemsstaterne forskellige kvalitetsnormer og -regler for markedsfoering af fiskerivarer og akvakulturprodukter paa daase, og disse er mere restriktive i visse medlemsstater end i andre for saa vidt angaar handelskvalitet - dette gaelder dog ikke de rent sundhedsmaessige aspekter.

I visse medlemsstater blev disse normer indfoert forud for tiltraedelsen af EU, hvilket vil sige paa et tidspunkt, hvor ordninger og strukturer paa faellesskabsplan paa mange maader var forskellige fra de nuvaerende.

Vil Kommissionen oplyse, om disse nationale handelskvalitetsnormer kan betragtes som ophaevet i kraft af anvendelsen af faellesskabslovgivningens bestemmelser, for saa vidt som disse normer indebaerer forskelsbehandling mellem medlemsstater og vanskeliggoer eller hindrer handel eller markedsfoering af foedevarer, uden at der henvises til sundhedsmaessige hensyn?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (22. april 1998)

Handelskvaliteten for fiskerivarer og akvakulturprodukter paa daase er i det vaesentlige reguleret ved forordning (EOEF) nr. 2136/89 om faelles handelsnormer for sardinkonserves ((EFT L 212 af 22.7.1989. )) og ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1536/92 om faelles handelsnormer for tun- og bonitkonserves ((EFT L 163 af 17.6.1992. )).

Disse bestemmelser er bindende i alle medlemsstaterne og alle nationale normer, der ikke er forenelige med naevnte faellesskabsbestemmelser, er dermed ugyldige.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0566/98 af Jonas Sjoestedt (GUE/NGL) til Kommissionen (4. marts 1998)

Om: Dyreetiske naevn

Sverige har i lang tid haft bestemmelser om, at alle forsoeg paa dyr skal proeves etisk, inden forsoegene maa begynde. Proevningen foretages af saakaldte dyreetiske naevn, hvor baade forskerinteresser og offentlige interesser er repraesenteret. Disse naevn har hidtil vaeret raadgivende.

Den svenske regering har nu foreslaaet den svenske Rigsdag at aendre de dyreetiske naevns raadgivende karakter, saaledes at de i stedet bliver besluttende. Regeringen motiverer aendringen med, at den er noedvendig for, at direktiv 86/609/EOEF ((EFT L 358 af 18.12.1986, s. 1. )) kan betragtes som gennemfoert i svensk lov.

Mener Kommissionen, at direktiv 86/609/EOEF kraever, at medlemsstaterne nedsaetter besluttende dyreetiske naevn?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (7. april 1998)

I henhold til artikel 12, stk. 1, i Raadets direktiv 86/609/EOEF om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsoeg og andre videnskabelige formaal, »fastsaetter medlemsstaterne fremgangsmaader, efter hvilke selve forsoegene eller oplysninger om de personer, der leder dem, i forvejen skal anmeldes til myndigheden«, og i henhold til stk. 2: »Hvis dyr skal anvendes til forsoeg, hvorunder de vil eller kan faa staerke og muligvis langvarige smerter, skal forsoeget saerskilt anmeldes til og begrundes over for myndigheden, eller tillades saerskilt af denne.........«.

I artikel 24 staar der: »Dette direktiv indskraenker ikke medlemsstaternes ret til at anvende eller vedtage strengere foranstaltninger..... Medlemsstaterne kan navnlig kraeve forudgaaende tilladelse til forsoeg eller programmer, der er anmeldt i henhold til artikel 12, stk. 1«.

I henhold til disse bestemmelser er det overladt til medlemsstaterne selv at fastsaette fremgangsmaaderne for anmeldelse og godkendelse af forsoeg. Et dyreetisk naevn med normgivende funktioner kan i givet fald komme til at udgoere en del af denne fremgangsmaade.

De etiske aspekter af dyreforsoeg tillaegges stadig stoerre vaegt. Kommissionen gaar selv meget staerkt ind for, at medlemsstaterne skal oprette etiske naevn for dyreforsoeg paa frivilligt grundlag som led i deres regelmaessige loebende kontrolproces.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0527/98 af Iñigo Méndez de Vigo (PPE) til Kommissionen (2. marts 1998)

Om: Valg til Europa-Parlamentet

Der henvises i Maastricht-traktatens artikel 8 B om unionsborgerskabet til, at »enhver unionsborger, der har bopael i en medlemsstat, hvor han ikke er statsborger, (har) valgret og er valgbar ved valg til Europa-Parlamentet i den medlemsstat, hvor han har bopael, paa samme betingelser som statsborgerne i denne stat.«

I forbindelse med de kommende valg til Europa-Parlamentet, som vil finde sted i oktober 1999, oenskes det oplyst, om der findes medlemsstater, hvor fastboende, der er statsborgere i andre medlemsstater, ikke kan udoeve deres stemmeret?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti paa skriftlige forespoergsler E-0525/98 og E-0527/98 (7. april 1998)

Alle medlemsstaterne har gennemfoert direktiv 93/109/EF af 6. december 1993, og det blev anvendt allerede ved valget i juni 1994. Sverige, OEstrig og Finland anvendte direktivet ved det foerste valg, der blev afholdt i disse lande i 1995 og 1996.

Det aerede medlem opfordres til at laese Kommissionens rapport af 7. januar 1998 til Parlamentet og Raadet om anvendelsen af direktiv om valgret og valgbarhed ved valg til Europa-Parlamentet for EU-borgere, der bor i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere ((KOM(97) 731 endelig udg. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0581/98 af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen (4. marts 1998)

Om: Gennemfoerelse af budgetkonto B2-5122

1. Kan Kommissionen oplyse, hvor mange og hvilke organisationer der i 1997 blev begunstiget af denne budgetkonto?

2. Kan Kommissionen oplyse, i hvor mange tilfaelde en stoetteansoegning blev imoedekommet i 1997, og i hvor mange tilfaelde en stoetteansoegning blev forkastet? Hvad var de hyppigste aarsager til, at de blev forkastet?

3. Kan Kommissionen oplyse, hvor lang tid der i gennemsnit gik fra det tidspunkt, hvor der blev ansoegt om en finansiel ydelse, og til den rent faktisk blev tilkendt? Finder Kommissionen denne frist rimelig?

4. Deler Kommissionen den opfattelse, at en bedre informationsformidling til de begunstigede kan forbedre gennemfoerelsen af denne budgetkonto? Hvordan paataenker Kommissionen at opnaa dette?

5. Deler Kommissionen den opfattelse, at de organisationer, der drager fordel af denne budgetkonto, i stigende grad maa vaere selvfinansierende? Hvordan paataenker Kommissionen i bekraeftende fald at opnaa dette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (29. april 1998)

Listen over dem, der har faaet tildelt stoette under budgetkonto B2-5122, bliver sendt direkte til de aerede parlamentsmedlem og til Parlamentets sekretariat.

Der blev givet positivt svar paa 101 stoetteansoegninger og negativt svar paa 42. De negative svar skyldes enten, at stoetteansoegeren ikke var blandt de organisationer, der er naevnt ved navns naevnelse i bemaerkningerne til den paagaeldende budgetpost, eller at det indsendte projekt ikke var i overensstemmelse med retningslinjerne eller maalet for den paagaeldende budgetpost.

Det tager i gennemsnit to-tre maaneder at behandle en stoetteansoegning. Behandlingstiden afhaenger af en raekke faktorer: a) om det indsendte projekt er fuldstaendigt, og om der er vedlagt fornoeden finansiel dokumentation (i overensstemmelse med retningslinjerne), b) om det er noedvendigt at sende retningslinjerne til stoetteansoegeren og afvente, at der bliver indgivet en korrekt ansoegning, c) Kommissionens interne procedure, herunder krav om finanskontrolforanstaltninger, inden der kan udsendes et brev om stoettetilsagn.

For at forbedre situationen moedtes Kommissionen med en raekke potentielle stoettemodtagere i begyndelsen af 1998 for at forklare dem om retningslinjerne for 1998 og procedurerne. Ogsaa de oevrige ansoegere modtager retningslinjerne, inden de indsender deres projekter.

Da den offentlige stoette kun udgoer en del af den samlede stoette, forventer Kommissionen at enhver potentiel stoettemodtager selv finansierer stoerstedelen af sit projekt eller finder andre medfinansieringspartnere. Det er saaledes, at Kommissionen i retningslinjerne for 1998 foreslaar tre mulige medfinansieringssatser ud fra kriterier, hvor man ser paa, dels hvor interessant foranstaltningen som saadan er, dels hvilken kapacitet, saavel menneskelig som finansiel, organisationerne har.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1176/98 af Ulf Holm (V) til Raadet (23. april 1998)

Om: Trussel mod det svenske sprog

Den Europaeiske Patentorganisation, EPO, har i nogle aar presset paa for at faa aendret reglerne for patentansoegninger i Europa. EPO foreslaar nu, at kun en mindre del af et patent behoever at blive oversat til sproget i det land, hvor man ansoeger om patentet. I hovedsagen skal det ifoelge forslaget vaere tilstraekkeligt, at hele patentet oversaettes til engelsk, tysk og fransk.

Forslaget vil indebaere omfattende begraensninger for bl.a. det svenske sprogs stilling i EU. Det er samtidig et angreb paa vores demokratiske principper. Svenske borgere vil miste deres ret til paa deres eget sprog at goere sig bekendt med dokumenter, der har gyldighed i Sverige.

Mener Raadet, at dette forslag er i overensstemmelse med de demokratiske principper om alle EU-borgeres ret til at have adgang til gaeldende dokumenter paa deres eget sprog? Hvad agter Raadet at goere for at hindre, at visse sprog marginaliseres inden for EU? Mener Raadet, at antallet af officielle sprog i EU skal begraenses med henblik paa den forestaaende udvidelse?

Svar (6. juli 1998)

Raadet henleder det aerede parlamentsmedlems opmaerksomhed paa, at Den Europaeiske Patentorganisation (EPO) ikke er et faellesskabsorgan, men en organisation, der er oprettet ved en mellemstatslig aftale. Det foelger heraf, at Raadet ikke er kompetent til at udtale sig om denne organisations regler, og at spoergsmaalet om det svenske sprogs status i EPO er ganske uafhaengigt af dette sprogs status i Den Europaeiske Union, som er fastsat i medfoer af traktaternes bestemmelser.

Den sproglige ordning i Unionen er fastlagt i forordning nr. 1 ((EFT 17 af 6.11.1958. )), hvor det i artikel 1 bestemmes, at svensk er et af Faellesskabets elleve officielle sprog og arbejdssprog.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 307/98 af Luis CAMPOY ZUECO til Kommissionen. Musikstøtte



EF-Tidende nr. C 304 af 02/10/1998 s. 0074



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0307/98 af Luis Campoy Zueco (PPE) til Kommissionen (5. februar 1998) Om: Musikstoette Kommissionens GD X har for nylig lanceret et kulturstoetteprogram, som ogsaa omfatter en afdeling for musik. Dette er et glaedeligt initiativ. Kommissionen bedes oplyse, om der findes andre kulturstoetteprogrammer, som der kan ydes stoette til musikprojekter under? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja (17. marts 1998) Kommissionen er ligesom det aerede medlem af den opfattelse, at baade skabelsen og udbredelsen af musik er og boer vedblive at vaere en uundvaerlig del af Faellesskabets indsats paa kulturomraadet. I kulturrammeprogrammet for 2000-2005 vil der blive sat speciel fokus paa musik, som det bl.a. fremgaar af Raadets konklusioner af 18. december 1997 om musikkens rolle i Europa ((EFT C 1 af 3.1.1998. )). Kommissionen minder i oevrigt det aerede medlem om, at et af EU- institutionernes nyere tiltag paa musikomraadet var en hoering om emnet som Parlamentet afholdt den 18. juni 1997. Ved denne lejlighed uddelte Kommissionen til orientering en opgoerelse over EU-stoette paa musikomraadet, hvoraf det fremgik, at ud over de eksisterende kulturprogrammer har et stort antal andre EU-programmer i den ene eller den anden forbindelse stoettet musiklivet. Det skal dog understreges, at maalsaetningen for disse andre programmer ikke primaert var kulturen. Af opgoerelsen fremgik det, at stoerstedelen af stoetten til musikomraadet stammede fra strukturfondene. Som eksempel kan naevnes, at Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) fra 1989 til 1997 har bevilget ca. 38,33 MECUS. Den EU-stoette, som er bevilget som kulturstoette, har fra 1991 til 1996 beloebet sig til 13,22 MECUS. Inden for kulturprogrammer er det foerst og fremmest gennem Kalejdoskop-programmet (beslutning nr. 719/96/EF) ((EFT L 99 af 20.4.1996. )), at samarbejdsprojekter paa musikomraadet hvert aar har kunnet stoettes. Dertil kommer, at der i 1998 har kunnet soeges stoette i forbindelse med Kommissionens indkaldelse af forslag med titlen »EU-stoette til kulturelle udviklingsprojekter ((EFT C 6 af 10.1.1998. ))«, hvor der i aktion I vil blive lagt saerlig vaegt paa musikken. Disse elementer finder man ligeledes, for den samlede kultursektor, i den foerste »Rapport om hensyn til de kulturelle aspekter i Det Europaeiske Faellesskabs virksomhed« ((KOM(96) 160 endelig udg. )).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 744/98 af Glyn FORD til Kommissionen. Krænkelse af EU's konkurrencebestemmelser



EF-Tidende nr. C 304 af 02/10/1998 s. 0154



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0744/98 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen (18. marts 1998) Om: Kraenkelse af EU's konkurrencebestemmelser Baade det skotske og det irske fodboldforbund truer med at forhindre Wimbledon og nu Clydebank i at flytte til Dublin. Mener Kommissionen ikke, at en saadan handling fra fodboldforbundenes side er en klar kraenkelse af EU's konkurrencebestemmelser? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (31. marts 1998) Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar paa mundtlig forespoergsel nr. H-200/98 fremsat af Brian Crowley i spoergetiden under Parlamentets moede i marts 1998 ((Forhandlinger i Parlamentet (marts 1998). )).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 185/98 af Mark WATTS til Kommissionen. Invalideydelse i EU-medlemslandene



EF-Tidende nr. C 304 af 02/10/1998 s. 0047



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0185/98 af Mark Watts (PSE) til Kommissionen (5. februar 1998) Om: Invalideydelse i EU-medlemslandene Kan Kommissionen oplyse, hvor mange penge hvert enkelt medlemsland bruger? Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn paa skriftlige forespoergsler E-0185/98 og E-0186/98 (30. marts 1998) De oenskede oplysninger sendes direkte til det aerede medlem og Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0251/98 af Marco Cellai (NI) til Kommissionen (13. februar 1998)

Om: Afgift paa virksomheders nettoaktiver

Artikel 1 i Raadets direktiv nr. 69/335/EOEF ((EFT L 249 af 3.10.1969 - den danske specialudgave 69 (II), s. 405. )) af 17. juli 1969 omhandler under hensyn til princippet om, at anvendelse af kapitaltilfoerselsafgiften kun kan finde sted én gang i EU, saaledes at der ikke stilles hindringer i vejen for frie kapitalbevaegelser, en harmoniseret afgift paa kapitaltilfoersel til kapitalselskaber. Med henblik herpaa forpligter ovennaevnte direktiv medlemsstaterne til i forbindelse med transaktioner vedroerende kapitalindskud, der er foretaget af de paagaeldende selskaber, ikke at anvende andre afgifter end kapitaltilfoerselsafgiften, hvis sats i henhold til den aendring, som indfoertes med artikel 1 i direktiv 73/80/EOEF ((EFT L 103 af 18.4.1973, s. 15. )) af 18. april 1973, ikke maa overstige 1% (artikel 10 i direktiv 69/335/EOEF).

Kapitaltilfoerselsafgiften (som er den eneste form for afgift, der er tilladt i henhold til den omtalte EU-retsakt), repraesenteres i den italienske retsorden af stempelafgiften paa andre kapitaltilfoersler end tilfoersler af tinglige rettigheder i forbindelse med fast ejendom: og satsen for denne afgift svarer til 1%. Afgiften paa virksomheders nettoaktiver kommer derfor ud over den lige omtalte stempelafgift og belaster aar efter aar uden at have karakter af en undtagelsesforanstaltning eller en midlertidig foranstaltning den eksisterende aktiekapital ved regnskabsaarets afslutning med en sats paa over 0,75%.

Anvendt paa denne maade har den paagaeldende afgift en virkning svarende til den almindelige kapitaltilfoerselsafgifts og er som saadan i modstrid med forbuddet i artikel 10 i direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969.

Paa baggrund af denne uoverensstemmelse kraever baade national retspraksis og EU-retspraksis, at man straks og med tilbagevirkende kraft, uden at der er behov for en saerlig indgriben fra den lovgivende myndigheds side, ophoerer med at anvende den bestemmelse, hvori er fastsat denne afgift paa virksomheders nettoaktiver. Mange italienske selskaber har allerede med ovennaevnte begrundelser indgivet anmodning til finansministeren om tilbagebetaling af de ikke skyldige beloeb, som de har indbetalt i forbindelse med afgiften paa virksomheders nettoaktiver med paaloebne renter.

Finder Kommissionen det ikke paakraevet, at den italienske regering bliver gjort opmaerksom paa sin forpligtelse til at tilpasse sin egen lovgivning paa dette omraade og til i loebet af kort tid at indfoere nye bestemmelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (8. april 1998)

Kommissionen er i oejeblikket ved at foretage en grundig undersoegelse af det af det aerede medlem naevnte problem og skal snarest muligt meddele ham udfaldet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0229/98 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (5. februar 1998)

Om: Babygaastole

Produkter, der benyttes af smaaboern, boer ikke udsaette dem for yderligere farer. Ofte foerer babygaastole imidlertid til alvorlige ulykker. Med disse apparater er det muligt for de smaa at naa en hastighed paa op til 10 km/h. Alle forsoeg har vist, at ingen af disse koeretoejer stoetter bevaegelser, som er forbundet med en normal udvikling af babyers gang.

1. Finder Kommissionen det noedvendigt at gribe ind paa dette omraade paa baggrund af, at gaastolen ikke frembyder nogen fordele, men tvaertimod udgoer en meget stor risiko, som allerede har foert til en lang raekke ulykker?

2. Er Kommissionen bekendt med, at ingen af de babygaastole, som forbrugerorganisationerne har testet, er i overensstemmelse med udkastet til europaeiske sikkerhedsnormer (pr en 1273), og at de heller ikke opfylder kravene til produktinformation?

3. Er Kommissionen enig i, at farlige og aldeles meningsloese produkter - isaer til babyer - ikke boer godkendes paa markedet?

4. Hvordan stiller Kommissionen sig til et totalt forbud mod disse gaastole?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (9. marts 1998)

Kommissionen deler det aerede medlems bekymring over de forhold, hun henviser til, og som i oevrigt blev konstateret i forbindelse med en forskning, der blev muliggjort gennem Kommissionens samfinansiering.

Direktiv 52/59/EOEF om produktsikkerhed i almindelighed ((EFT L 228 af 11.8.1992. )) tager blandt andet sigte paa at garantere forbrugernes sikkerhed generelt og boerns sikkerhed i saerdeleshed. Med henblik herpaa paalaegger direktivet medlemsstaterne at vedtage de noedvendige foranstaltninger for at garantere, at kun sikre produkter markedsfoeres i Faellesskabet (artikel 2b).

Det er saaledes i foerste raekke medlemsstaterne, der skal gribe ind over for produkter, der udgoer en fare for forbrugernes sundhed og sikkerhed, ved at vedtage de noedvendige foranstaltninger, herunder eventuelt tilbagetraekning af produktet fra markedet, under forudsaetning af, at saadanne foranstaltninger er forenelig med faellesskabsretten, herunder isaer med artikel 30 ff. i EF-traktaten.

I det nu givne tilfaelde har Kommissionen, efter at have indhentet medlemsstaternes tilslutning hertil, allerede oversendt et mandat til Det Europaeiske Standardiseringsorgan (CEN) for at faa udarbejdet en standard, der imoedegaar de forskellige risici, der er forbundet med babygaastole. Disse risici er blandt andet kommet for dagen gennem den naevnte undersoegelse.

Endelig stoetter Kommissionen, for at forbrugernes synspunkt skal blive gjort gaeldende i den europaeiske standardiseringsproces, ANEC, den europaeiske sammenslutning, som er etableret for at koordinere og repraesentere forbrugerne i de europaeiske (og internationale) standardiseringsorganer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 346/98 af Amedeo AMADEO til Kommissionen. Rammerne for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger



EF-Tidende nr. C 304 af 02/10/1998 s. 0083



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0346/98 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (17. februar 1998) Om: Rammerne for Faellesskabets vandpolitiske foranstaltninger Der henvises til forslag til Raadets direktiv om rammerne for Faellesskabets vandpolitiske foranstaltninger (KOM(97)0049 - 97/0067 SYN) ((EFT C 184 af 17.6.1997, s. 20. )). For saa vidt angaar artikel 13 og 21, vil Kommissionen da soerge for, at rammedirektivet indeholder en ensartet metode, der skal foelges, naar der fastsaettes bestemmelser vedroerende de noedvendige miljoemaalsaetninger i kampen mod vandforurening paa alle niveauer (EU, medlemsstat, osv.)? Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard paa skriftlige forespoergsler E-0344/98, E-0345/98, E-0346/98, E-0347/98 og E-0348/98 (18. marts 1998) Europa-Parlamentet har fastsat tidsplanen for sine droeftelser vedroerende Kommissionens forslag til Raadets direktiv om rammerne for Faellesskabets vandpolitiske foranstaltninger ((KOM(97) 47. KOM(97) 614. KOM(98) 76. )) under miljoeudvalgets moeder i hhv. marts 1998 og april 1998. Kommissionen vil under disse moeder tage de spoergsmaal op, som det aerede medlem har bragt paa bane.