ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2820/99

af Helle Thorning-Schmidt (PSE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Asbestforbud

Hvilke initiativer har Kommissionen taget og hvilke yderligere initiativer agter Kommissionen at tage for at gennemføre et forbud mod at arbejde med asbest i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(24. februar 2000)

Den 26. juli 1999 vedtog Kommissionen direktiv 1999/77/EF om sjette tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I til Rådets direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (asbest)(1), som indførte et forbud mod markedsføring og brug af alle former for asbest senest fra den 1. januar 2005. Der er kun få undtagelser, og disse vil Kommissionen tage op til revurdering inden den 1. januar 2003.

På baggrund af forbuddet er Kommissionen ved at gennemgå direktiv 83/477/EØF som ændret ved Rådets direktiv 91/382/EØF af 25. juni 1991 om beskyttelse af arbejdstagere mod farerne ved under arbejdet at være udsat for asbest (andet særdirektiv i henhold til artikel 8 i direktiv 80/1107/EØF)(2).

(1) EFT L 207 af 6.8.1999.

(2) EFT L 206 af 29.7.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2762/99

af Lucio Manisco (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Den Russiske Føderations ultimatum til Groznij

Den Russiske Føderations militære og politiske myndigheders brutale ultimatum til de 50.000 indbyggere og til modstandsgrupperne i Groznij er blevet modtaget med afsky verden over, mens formandskabet for Den Europæiske Union, den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og Kommissionen kun har givet udtryk for misbilligelse og bekymring, fremsat advarsler og udtalt, at man vil undersøge, om der eventuelt skal træffes modforanstaltninger.

De ændringer i ultimatummet, som de russiske myndigheder gav meddelelse om den 7. december, ændrer ikke noget ved truslen om at tilintetgøre i titusindvis af civile, hvis evakuering under bombardementerne er en komplet umulighed.

Mener Rådet ikke, at det i stedet for ord bør skride til handling og midlertidigt, men straks, suspendere partnerskabs- og samarbejdsaftalerne med Moskva samt enhver form for direkte og indirekte bistand til Den Russiske Føderation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(25. februar 2000)

På baggrund af situationen i Tjetjenien og erklæringen fra Det Europæiske Råd i Helsingfors i december vedtog Rådet (almindelige anliggender) den 24/25. januar 2000 konklusioner om konkrete opfølgende foranstaltninger.

Disse omfatter streng anvendelse af bestemmelserne om samhandel i tilfælde, hvor Rusland ikke har overholdt partnerskabs- og samarbejdsaftalen eller dermed ligestillede sektorielle aftaler. I denne forbindelse forelagde Kommissionen den 26. januar 2000 Rådet et forslag om en nedsættelse på 20 % af importkontingentet for visse russiske stålprodukter.

Endvidere er arbejdet i forbindelse med forberedelsen af Tacis-indikativprogrammet for perioden 2000-2003 for Rusland blevet suspenderet. I mellemtiden fortsætter arbejdet med at afklare, hvilke komponenter der kan indgå i et kerneprogram for fremme af demokratiske værdier og retsstaten i overensstemmelse med Rådets anmodning. Kommissionen vil nøje følge situationen i de kommende måneder for at kunne vurdere, om programmeringen af Tacis 2000 bør gå videre end dette kerneprogram.

På området for humanitær bistand indgik Kommissionen allerede i 1999 forpligtelser for 2,4 mio. EUR til aktioner i området i den nordlige del af Kaukasus. Dette sker gennem internationale hjælpeorganisationer på stedet. I januar 2000 øremærkede Kommissionen yderligere 5 mio. EUR til det nordlige Kaukasus, hvoraf 1,32 mio. EUR allerede er tilkendt yderligere støtteprojekter. For hurtigt og effektivt at kunne anvende de øvrige midler er det nødvendigt at samarbejde med de russiske myndigheder for at forbedre sikkerheden på stedet, således at hjælpeorganisationerne på passende måde kan fordele og forvalte den humanitære bistand. I denne forbindelse var et nyligt besøg i området af kommissionsmedlemmet med ansvar for humanitær bistand en gunstig anledning til at drøfte de internationale hjælpeorganisationers behov for hjælp direkte med de kompetente myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2671/99

af Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Kort for EU-borgere ved indrejse i Italien

Den 15.11.1999 måtte tyske turister på en færge fra Tunis til Livorno (Italien) lade orangefarvede kort afstemple, ellers ville de ifølge de italienske myndigheders oplysninger være blevet nægtet indrejse i Italien. Uden stemplet havde de ifølge toldembedsmændenes oplysninger ikke fået lov til at forlade skibet. På grund af disse foranstaltninger blev indrejsen flere timer forsinket. Turisterne opfattede dette som ren chikane.

Er der en grund til, at EU-borgere skal forelægge særlige kort ved indrejse i Italien?

Hvad påtænker Kommissionen i benægtende fald at gøre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(17. februar 2000)

Kommissionen vil tage de nødvendige kontakter med de italienske myndigheder for at få flere detaljer om de af det ærede medlem nævnte forhold. Den vil i givet fald undersøge sagen i lyset af den procedure, der er fastsat i EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2521/99

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(22. december 1999)

Om: Afhentning af æg og datomærkning

Kommissionen har i et svar til min forespørgsel (E-1712/99)(1) præciseret, at Sverige og Finland har en undtagelse fra EU's regler for afhentning af æg, der bevirker, at dette kan ske en gang om ugen under forudsætning af, at æggene opbevares under afkøling. Indebærer denne undtagelse, at også de æg, som afhentes en gang om ugen, kan mærkes med en dato, der ligger 25 dage frem i tiden?

(1) EFT C 219 E 1.8.2000, s. 18.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. januar 2000)

I overensstemmelse med de fælles handelsnormer for æg skal datoen for mindste holdbarhed (mindst holdbar til dato) angives på små og store pakninger med klasse A æg (artikel 10, stk. 1, litra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 1907/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for æg)(1). Efter artikel 16, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1274/91 af 15. maj 1991(2) om gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1907/90 er mindst holdbar til datoen salgsdatoen plus 7 dage.

Med hensyn til sidste salgsfrist fastsættes det i artikel 3 i Rådets beslutning 94/371/EF af 20. juni 1994 om særlige hygiejnebetingelser for afsætning af visse ægtyper(3), at æggene skal leveres til forbrugeren senest 21 dage efter lægningen. Mindst holdbar til datoen kan derfor ikke overskride 28 dage efter lægningen.

(1) EFT L 173 af 6.7.1990.

(2) EFT L 121 af 16.5.1991.

(3) EFT L 168 af 2.7.1994.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2308/99

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Mont Blanc-tunnellen

Efter tragedien tidligere på året i Mont Blanc-tunnellen, hvor mindst 35 menneskeliv gik tabt, kunne man konstatere, at en medvirkende årsag til ulykken var den enorme vækst i trafikmængden, der har fundet sted i de seneste årtier har Kommissionen på denne baggrund tilbudt at assistere Frankrig og Italien med at finde frem til alternative transportformer, eventuelt jernbanedrift, der kan modvirke tæt trafik og samtidig forbedre miljøet for de mennesker, der bor lige ved tunnelruten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(24. januar 2000)

Den stadig voksende trafik på landevejene er et generelt problem i Europa, som skærpes af forholdene i et så indelukket centralt beliggende område som Alperne.

For at bidrage til at aflaste landevejstrafikken støtter Fællesskabet bl. a. projektet til oprettelse af en højhastighedslinje til kombitransport Lyon-Torino-(Triest) og fjernelsen af flaskehalsene ved Modane-banegården og godsbanestrækningen Ambérieu-Modane-Torino, i løbet af 2001.

Derudover åbner den aftale om landtransport, der blev undertegnet i juni sidste år mellem Fællesskabet og Scweiz, mulighed for at udbygge alternative vejsstrækninger i alperegionen beregnet til tunge køretøjer.

Endelig støtter Fællesskabet som led i det femte rammeprogram forskning og udvikling af teknik, som kan bidrage til at mindske risicine for og konsekvenserne af ulykker i tunneller.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2717/99

af Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Menneskerettighedskrænkelser i Iran

Hvordan bedømmer Kommissionen generelt de seneste krænkelser af menneskerettighederne i Den Islamiske Republik Iran?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. februar 2000)

Kommissionen følger med bekymring menneskerettighedssituationen i Iran. Den har taget aktivt del i Unionens aktion på dette område i form af demarcher og inden for rammerne af den omfattende dialog mellem Unionen og Iran.

Selv om der stadig forekommer en lang række eksempler på overtrædelse af menneskerettighederne i Iran, er der dog gjort visse fremskridt inden for de seneste år. Et af de senere eksempler er frigivelsen for nylig af den tyske forretningsmand Hofer, en handling, som Kommissionen ser meget positivt på.

Kommissionen vil fortsat nøje følge udviklingen i Iran på de problematiske områder, især med hensyn til menneskerettigheder, spørgsmål om ikke-spredning af atomvåben samt Irans holdning til fredsprocessen i Mellemøsten.

I lyset af disse udviklingstendenser, og i håbet om, at de vil fortsætte, er det Kommissionens ønske, at forbindelsen til Iran gradvis forbedres. Den vil med særlig opmærksomhed følge det kommende parlamentsvalg og hele den politiske udvikling i kølvandet heraf.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2811/99

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Arbejdet med lovgivning og gennemførelsesbestemmelser

EU's lovgivningsarbejde bør ikke forveksles med vedtagelsen af gennemførelsesbestemmelser. Lovgivningsarbejdet burde bestå i vedtagelse af rammelove efter de procedurer, der er fastsat i traktaten. Vedtagelsen af gennemførelsesbestemmelser burde derimod dreje sig om fastlæggelse af de nærmere fremgangsmåder og mere direkte involvere de nationale myndigheder, hvorved Europa-Parlamentet kunne befris for et alt for omfattende og uhensigtsmæssigt arbejde og i stedet bruge mere tid på drøftelse og løsning af problemer, der er langt alvorligere end længden på asparges, lupinernes duft, kondomers størrelse eller boltpistolers mekanik.

Kan Kommissionen, idet den erindres om, at Parlamentet er et politisk og ikke et teknisk organ, oplyse følgende:

1. Er Kommissionen klar over den miskredit, som institutionerne kommer i hos den almindelige borgere, når pressen bringer nyheder om de regler, som Bruxelles gennemtvinger, og som involverer tre eller fire institutioner i forbindelse med spørgsmål som de nævnte?

2. Deler Kommissionen den opfattelse, at trangen til at regulere hver eneste lille detalje ofte skader erhvervslivet og kun gavner de store virksomheder, der er de eneste, der kan klare de investeringer, som de nye regler medfører, uden at de dog giver borgerne garanti for produkternes kvalitet?

3. Mener Kommissionen ikke, at mange kategorier borgere i tilfælde som de nævnte fjerner sig mere og mere fra Europa og får stadig mindre tiltro til EU's påståede vilje til enhed og stadig oftere fordømmer bureaukratiet og centraliseringen?

4. Finder Kommissionen ikke, at den bør stille forslag, der kan rette op på denne skæve udvikling i forbindelse med den forventede institutionelle reform?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(20. marts 2000)

Kommissionen er opmærksom på de problemer, som det ærede medlem peger på. Problemerne vil blive behandlet i den hvidbog om bedre beslutningsstrukturer, som Kommissionen forelægger i 2001.

Det ærede medlem henvises til de erklæringer herom, som Kommissionens formand fremsatte under sine indlæg om Kommissionens strategiske mål for de kommende fem år, under Parlamentets samling den 15. februar 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2699/99

af Ole Krarup (EDD) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: ECB valutareservens funktion

Euroen er en flydende valuta, hvilket i forhold til faste valutaer ikke nødvendiggør intervention gennem støtteopkøb og salg. Den valutareserve, som ECB er ved at opbygge decentralt gennem de nationale centralbanker, har således ikke som funktion at sikre euroens pris i forhold til f.eks. den amerikanske dollar.

Ifølge ECB's årsrapport for 1998 fremføres en række andre funktioner for valutareserven (side 74).

Kan det heraf sluttes, at valutareserven udover disse funktioner kun har til formål at sikre ECB's finansielle troværdighed, eller kan det forventes, at dele af valutareserven også kan blive benyttet til ukonventionelle formål, f.eks. til økonomisk udligning mellem regioner som kompensation for en utilstrækkelig EU-fiskalpolitik?

Såfremt det sidstnævnte ikke er tilfældet, kan det så bekræftes, at valutareserven kun vil blive benyttet til formål, der allerede på nuværende tidspunkt er offentliggjort i traktater og af ECB?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(17. februar 2000)

Hovedformålet med Det Europæiske Centralbanksystem (ESCB) er at fastholde prisstabilitet. Hvad enten euroen er en fast eller en flydende valuta, vil en ændring i dens eksterne værdi formentlig have en indvirkning på inflationen. Den Europæiske Centralbank skal derfor have beføjelse til at intervenere på valutamarkedet, hvilket forudsætter, at den har valutareserver.

I henhold til artikel 3.1. i protokol nr. 3 om statutterne for Det Europæiske Centralbanksystem og Den Europæiske Centralbank har ESCB blandt andet til opgave at varetage valutatransaktioner i overensstemmelse med traktatens artikel 109.

Traktaten indeholder intet om en eventuel anvendelse af reserverne til ukonventionelle formål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1647/99

af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen

(22. september 1999)

Om: Skade på særligt beskyttet område som følge af lufthavnsudvidelse

Er Kommissionen klar over, at forslaget om en udvidelse af start- og landingsbaneområdet i City of Derrys lufthavn ud i Lough Foyle, som for 75 pcts. vedkommende finansieres af EU, vil forvolde skade på et

særligt beskyttet område? Har den kendskab til det økonomiske overslag, forslaget er baseret på? Hvilke skridt vil den tage for at sikre, at der ikke ydes EU-støtte til planer, der indebærer en trussel for miljøet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(22. november 1999)

Kommissionen kender intet til, at forslaget om forlængelse af en start- og landingsbane ud i Lough Foyle-området skulle forvolde skade på et særligt beskyttet område, som af Det Forenede Kongerige er udpeget i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1).

Kommissionen er klar over, at der er blevet foretaget en økonomisk forhåndsvurdering, men i henhold til subsidiaritetsprincippet påhviler det de nationale myndigheder i dette tilfælde Nordirlands miljøministerium at tage stilling til de forskellige elementer heri.

Den beskyttelsesordning, der gælder for Lough Foyle er nærmere defineret i artikel 6, stk. 2, 3 og 4, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2). Alle planer eller projekter, som ikke direkte har tilknytning til forvaltningen af denne lokalitet, men som kan forventes at få en betydelig indvirkning herpå, skal gøres til genstand for en miljøvurdering under hensyn til lokalitetens bevarelsesmæssige målsætninger.

Eftersom det ærede medlem har fremsat den påstand, at forslaget om at udvide start- og landingsbanen vil være til skade for et særligt beskyttet område, bedes han fremlægge yderligere detaljer om arten og omfanget af denne trussel mod fuglene og deres levesteder, for at Kommissionen kan få sagen undersøgt til bunds i samarbejde med Det Forenede Kongeriges myndigheder.

Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt det pågældende projekt kan modtage EU-støtte, er det ifølge Rådets forordning (EØF) nr. 2081/93 af 20. juli 1993 om ændring af Rådet forordning (EØF) nr. 2052/88 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter(3) et krav, at foranstaltninger, der skal samfinansieres af strukturfondene, stemmer overens med Fællesskabets miljøpolitik.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.

(3) EFT L 193 af 31.7.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2466/99

af Daniela Raschhofer (NI) til Rådet

(16. december 1999)

Om: Rejsen til Europa-Parlamentets mødeperioder i Strasbourg

Europa-Parlamentet mødes en gang om måneden i Strasbourg. Som følge heraf er det nødvendigt, at utallige tjenestemænd og øvrige ansatte rejser fra både Bruxelles og Luxembourg til Strasbourg. En stor del af disse tjenesterejser foretages i egen bil. Hertil stiller jeg følgende spørgsmål.

- Hvor mange medarbejdere rejser i alt hver måned fra hhv. Bruxelles og Luxembourg til Strasbourg?

- Hvor mange af disse medarbejdere kører i egen bil?

- Hvad beløber de samlede udgifter (inkl. overnatninger, mad osv.) sig til i forbindelse med denne flytning til Strasbourg?

- Har man optegnelser, der viser, eller kendskab til, om og hvor ofte rådsmedarbejdere har været involveret i trafikulykker under disse rejser?

- Har man kendskab til, om der ved trafikulykker i forbindelse med disse rejser har været hårdtsårede eller dræbte?

- Har man optegnelser over udgifterne som følge af ulykkerne?

- Afviger ulykkesstatistikken for hhv. udrejse- og hjemrejsedage fra andre dage?

Svar

(16. marts 2000)

I anledning af det ærede parlamentsmedlems forespørgsel vedrørende tjenesterejser til Strasbourg foretaget af Rådets tjenestemænd i forbindelse med Europa-Parlamentets mødeperioder kan der gives følgende oplysninger:

I de måneder, hvor der er mødeperioder, rejser gennemsnitligt 21 tjenestemænd til Strasbourg fra Bruxelles. Blandt disse benytter ca. 10 egen bil. De samlede udgifter til tjenesterejsen andrager gennemsnitligt 13 285 EUR for hver af Europa-Parlamentets mødeperioder.

Hidtil har Rådet ikke modtaget indberetninger om, at dets ansatte skulle have være involveret i trafikulykker i forbindelse med sådanne tjenesterejser.

Rådet minder i øvrigt det ærede parlamentsmedlem om, at medlemmerne af Rådets Gruppe vedrørende Almindelige Anliggender regelmæssigt rejser fra Bruxelles til Europa-Parlamentets mødeperioder i Strasbourg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2584/99

af Herbert Bösch (PSE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: BSE-bakterier i kød- og benmel

I henhold til en udsendelse i det tysksprogede schweiziske fjernsyn af 26. august 1999 blev EU-bestemmelser, ifølge hvilke eventuelle BSE-bakterier ved produktionen af benmel skulle dræbes, overtrådt i Schweiz indtil udgangen af 1997.

Af udsendelsen fremgår, at de schweiziske producenter på dette tidspunkt rent teknisk ikke var i stand til som foreskrevet, at opvarme benmelet ved et tryk på 3 bar til 133 grader i 20 minutter. Alligevel blev officielle eksportdokumenter udstedt, og på grundlag af disse blev tusinde tons kød- og benmel fra Schweiz eksporteret til EU-området.

1. Har Kommissionen kendskab til dette tilfælde?

2. Har Kommissionen kontrolleret benmel, der er importeret fra Schweiz? I bekræftende fald: til hvilket kontrolresultat er den nået?

3. I hvilke EU-medlemsstater blev der indtil 1997 importeret schweizisk kød- og benmel?

4. Ved man, hvordan dette benmel er nået ind i fødevarekredsløbet?

5. Har Kommissionen truffet foranstaltninger mod den fortsatte import af kød- og benmel fra Schweiz?

6. Har Kommissionen kendskab til yderligere sådanne tilfælde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(14. februar 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til de forhold, det ærede medlem omtaler, og har til hensigt at kontakte de schweiziske myndigheder på området for at få yderligere oplysninger. Kommissionen vil tage kontakt med det ærede medlem, så snart den har modtaget disse oplysninger.

Generelt set følger de schweiziske sundhedsmyndigheder udviklingen i Fællesskabets lovgivning meget tæt og integrerer visse af de afgørelser, der er vedtaget i medlemsstaterne, i deres egen lovgivning. De har således siden maj 1996 i deres lovgivning anvendt bestemmelser, der svarer til bestemmelserne i Kommissionens beslutning 96/449/EF af 18. juli 1996 om godkendelse af alternative varmebehandlingssystemer til forarbejdning af animalsk affald med henblik på inaktivering af spongiform encephalopati-agenser(1) (i dag erstattet med Rådets beslutning 1999/534/EF af 19. juli 1999 om foranstaltninger for forarbejdning af visse former for animalsk affald med henblik på beskyttelse mod overførbare spongiforme encephalopatier og om ændring af Kommissionens beslutning 97/735/EF(2)), som fastsatte minimumskriterier for de behandlingssystemer, der skal anvendes på fabrikker til forarbejdning af animalsk affald (133°C, 20 minutter, 3 bar).

Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærkontor har gennemført tilsynsbesøg for at vurdere de foranstaltninger, de schweiziske myndigheder har bragt i anvendelse for at kontrollere og eliminere BSE i Schweiz. Der er ikke den sammenhæng konstateret mangler i forhold til den europæiske lovgivning om forarbejdning af animalsk affald.

Alle de oplysninger, der findes i tilsynsrapporterne, er tilgængelige for offentligheden på følgende internetadresse: http://europa.eu.int/comm/dg24/health/vi/index_en.html.

(1) EFT L 184 af 24.7.1996.

(2) EFT L 204 af 4.8.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2786/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Sammenstyrtning af en bro på Attika-vejen i Markopoulos i Attika

Ved den nylige sammenstyrtning af den bro, der er under opførelse på Attika-vejen, omkom to arbejdere, og ti kom til skade, hvilket har skabt alvorlig foruroligelse med hensyn til projekternes bæredygtighed og borgernes sikkerhed. På baggrund af, at i hvert fald de projekter, der finansieres af EU, bør gennemføres med størst mulig omhu, overvågning og gennemskuelighed, er det nødvendigt, at Kommissionen sørger for at undersøge årsagerne til ulykken og ikke tillade, at sagen ligger uudforsket hen. Adskillige videnskabsfolk har allerede stillet nogle indgående spørgsmål med henblik på at for klarlagt årsagerne til ulykken samt forebygge lignende eller mere omfattende uheld i fremtiden.

1. Er der i forbindelse med undersøgelserne taget hensyn til jordbundsforholdene på bygningsstedet?

2. Er der foretaget undersøgelse af trætypen, sådan som det er foreskrevet, og hvis ja, er denne blevet gennemført i praksis?

3. Er der foretaget en nyvurdering af trætypen og metoderne for udførelsen af projektet generelt efter jordskælvet den 7. november 1999?

4. Var stilladserne og sammenføjningerne solide nok bortset fra undersøgelsen?

5. Blev der af tilsynsorganet foretaget overvågning på behørig vis?

6. Hvad var ifølge tilsynsorganet årsagerne til sammenstyrtningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(28. februar 2000)

Kommissionen råder ikke over de oplysninger, der er anmodet om i punkt 1 til 6 i den af det ærede medlem stillede forespørgsel, og som har relation til de kontraktmæssige relationer mellem den græske stat (især ministeriet for offentlige arbejder) og de entreprenører, som er ansvarlige for bygningen af avenue StavrosElefsina, ifølge den gældende kontrakt.

Kommissionen har anmodet de græske myndigheder om at få forelagt den endelige rapport fra den undersøgelseskommission, de har nedsat, for at få lejlighed til at undersøge årsagerne til

ulykken. Hvis det af denne kommissions konklusioner skulle vise sig, at der kan placeres et ansvar med hensyn til dårlig udnyttelse af fællesskabsmidler, vil Kommissionen ikke undlade at kræve tilbagebetaling af de pågældende midler. Hvad angår eventuelle foranstaltninger til at forebygge sådanne ulykker i fremtiden, mener Kommissionen helt klart, at de skal udarbejdes og træffes på grundlag af undersøgelseskommissionens rapport og konklusioner.