SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2476/99

af Monica Frassoni (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Klage over chikane

En national ekspert ansat ved Kommissionen indgav den 20. november 1998 til sin overordnede klage over chikane, som den 4. december 1998 blev indgivet endnu en gang.

Der er ikke iværksat nogen beskyttelsesforanstaltning i overensstemmelse med Kommissionens henstillinger.

Den pågældende blev den 25. februar 1999 frataget sine funktioner på særligt ærerørige betingelser, og hans anmodning om fornyelse af kontrakten med Kommissionen blev ikke imødekommet.

Disse forhold synes at udgøre en overtrædelse af principperne om beskyttelse af ofre indeholdt i Kommissionens henstillinger.

Kommissionen besluttede først tre måneder efter indgivelsen af den første klage at indlede en intern undersøgelsesprocedure.

Denne procedure er endnu ikke afsluttet.

1. Hvilken procedure skal der følges i tilfælde af klage over chikane i Kommissionen?

2. Hvilke beskyttelsesforanstaltninger finder anvendelse?

3. Hvilke sanktioner finder anvendelse i Kommissionen over for personer, der har begået chikane?

4. Hvilken frist er der for afslutning af de interne procedurer, og hvilke garantier er der for upartiskhed?

5. Hvilken form for skadeserstatning overvejes der til ofret for denne chikane?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(9. februar 2000)

En klage over chikane, som indgives af en tjenestemand i Kommissionen, kan føre til en administrativ undersøgelse, som den kompetente ansættelsesmyndighed tager stilling til. I en administrativ meddelelse af 29. februar 1996 gør Kommissionen sine ansatte bekendt med de procedurer, der gælder for beskyttelsen af den personlige værdighed.

Formålet med den administrative undersøgelse er at fastslå kendsgerningerne, og den kan føre til disciplinær forfølgning af den person, der anses som ansvarlig.

Der kan træffes foranstaltninger for at beskytte ofret mod chikane fra overordnede, f.eks. ved overførsel til en anden stilling, medens undersøgelsen finder sted.

Disciplinærproceduren indledes af ansættelsesmyndigheden efter anmodning fra den pågældende persons overordnede eller fra den pågældende selv. Proceduren kan munde ud i de sanktioner, der er fastsat i personalevedtægten. Under sagsfremstillingen gælder der ingen tidsfrister. Såfremt disciplinærproceduren er indledt i overensstemmelse med ansættelsesmyndighedens beslutning, skal Kommissionen afhængigt af det enkelte tilfælde overholde de tidsfrister, der er fastsat i artikel 87 i og i bilag IX til personalevedtægten.

For at ansættelsesmyndigheden kan nå frem til en passende sanktion, må den have alle kendsgerninger om den person, der er genstand for disciplinærproceduren, og den har derfor ret og pligt til at fjerne enhver tvivl.

Ansættelsesmyndigheden kan træffe en beslutning uden at indhente en udtalelse fra Disciplinærrådet, når der er tale om skriftlige advarsler eller irettesættelser, men Disciplinærrådet skal høres, hvis der skal træffes videregående foranstaltninger. Ansættelsesmyndigheden træffer den endelige beslutning, når Disciplinærrådet har afgivet sin udtalelse.

Ifølge artikel 7, stk. 3, i bilag IX til personalevedtægten skal ansættelsesmyndigheden træffe sin beslutning senest én måned efter, at Disciplinærrådet har afgivet en begrundet udtalelse; den skal først høre den pågældende tjenestemand.

Ifølge EF-Domstolens og Retten i Første Instans' retspraksis er tidsfristerne i artikel 7, stk. 3, imidlertid ikke bindende, men kun udtryk for god forvaltningsskik.

Disciplinærproceduren går ud fra, at den pågældende er uskyldig, indtil det modsatte er bevist. Korrektheden og upartiskheden under hele procedurens forløb er under Retten i Første Instans' kompetence.

Som kompensation til ofre for chikane kan institutionen dømmes til at betale erstatning til den skadelidte, hvis det bevises, at skaden skyldes en tjenesterelateret fejl begået af institutionen.