SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1120/98

af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen

(8. april 1998)

Om: Manglende anerkendelse af en fransk bilforsikrings gyldighed i Det Forenede Kongerige: ref. 980024A

Kan Kommissionen goere rede for, hvorfor en bilforsikring, som er tegnet i Frankrig, ikke bliver accepteret af bilindregistreringsmyndigheder i Det Forenede Kongerige, da et medlem af min valgkreds, Moisdon, kom for at forny sin vejskat? Hvordan kan Kommissionen forklare det urimelige forhold, at alle andre forsikringer bortset fra bilforsikringer gaelder i hele EU? Er dette ikke et eksempel paa hindring af det indre marked, hvad angaar forsikringstjenester? Agter Kommissionen at traeffe nogen foranstaltninger i denne henseende?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(12. juni 1998)

Hvad angaar lovpligtig automobilforsikring, indeholder artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EOEF (foerste motorkoeretoejsforsikringsdirektiv), som udvidet ved artikel 1 i direktiv 84/5/EOEF (andet motorkoeretoejsforsikringsdirektiv) og artikel 1 i direktiv 90/232/EOEF (tredje motorkoeretoejsforsikringsdirektiv) en bestemmelse om, at der skal indfoeres lovpligtig ansvarsforsikring til daekning af tingsskade og personskade paa passagerer, naar der er tale om koeretoejer, der normalt benyttes i en medlemsstat. Det er en lovpligtig daekning, der gaelder i hele Faellesskabet. Hvad angaar omfanget af daekningen, er der enten fastsat oekonomiske oevre graenser (jf. artikel 2, stk. 2, i direktiv 84/5/EOEF), eller der gaelder begraensninger med hensyn til, hvilke genstande der daekkes ud over tingsskade og personskade. En mere omfattende daekning falder uden for motorkoeretoejsforsikringsdirektivernes anvendelsesomraade.

Lovgivningen vedroerende det indre marked foreskriver, at en forsikring, der er tegnet i en anden medlemsstat, skal anerkendes via systemet med det groenne kort. Hvad angaar lovpligtig automobilansvarsforsikring, skal medlemsstaterne sikre, at saadanne forsikringer gaelder inden for hele Faellesskabet paa grundlag af en enkelt praemie. Det tredje motorkoeretoejsforsikringsdirektiv indeholder krav om, at tredjepart automatisk skal sikres en lige saa god daekning som den, der er kraevet i loven i den medlemsstat, der besoeges, eller ogsaa skal den daekning af tredjepart, der er er sikret i hjemlandet, finde anvendelse, hvis den er bedre, og dette uden at forsikringsselskabet kan paalaegge en supplerende praemie. Det britiske bilregistreringskontor har pligt til at anerkende forsikringer, der er udstedt og gyldige i andre medlemsstater, men kun for saa vidt der er tale om daekning af tredjepart. Hvad angaar fuld daekning, som er opnaaet i en anden medlemsstat (f.eks. Frankrig), afhaenger det af den forsikringskontrakt, som er indgaaet med det franske forsikringsselskab, om den samme omfattende daekning (erstatningens stoerrelse og forsikringsklasser), som gives i Frankrig, ogsaa gives i andre medlemsstater. I dette tilfaelde maa det aerede medlems vaelger anmode om en udvidelse af daekningen fra sit franske forsikringsselskab, som saa i givet fald kan opkraeve supplerende praemie.

Endvidere gaelder det i henhold til Faellesskabets forsikringslovgivning, at den medlemsstat, hvori et koeretoej er registreret, ogsaa fastlaegger, hvor risikoen er beliggende. Hvis den forsikrede oensker at bringe sit koeretoej fra en medlemsstat til en anden og faa sit koeretoej registreret i den medlemsstat, hvor hans nye bopael er beliggende - hvilket aabenbart er tilfaeldet her - aendres risikoens beliggenhed. I den forbindelse skal det naevnes, at koeretoejer, der er registreret i Det Forenede Kongerige, skal vaere daekket af en automobilansvarsforsikring, der er tegnet hos et forsikringsselskab, der har en af tilsynsmyndighederne i hjemlandet udstedt tilladelse til at udoeve sin virksomhed - i det foreliggende tilfaelde i Det Forenede Kongerige - og er blevet medlem af den lokale garantifond og det lokale motorkoeretoejsforsikringsbureau. Forsikringsselskabet behoever ikke at vaere etableret i den medlemsstat, hvor koeretoejet er registreret. Tvaertimod kan forsikringstageren vaelge et hvilket som helst forsikringsselskab - eller fortsaette med det foerste selskab - forudsat at dette har tilladelse til at udoeve virksomhed i en hvilken som helst medlemsstat, og at forsikringsselskabet indvilliger i at forsikre koeretoejet som led i fri udveksling af tjenesteydelser.

I det foreliggende tilfaelde har de britiske tilsynsmyndigheder ret til at forkaste en forsikring, der er udstedt af et forsikringsselskab hjemmehoerende i en anden medlemsstat, og som daekker koeretoejer, der tidligere er registreret i andre medlemsstater, men som nu oenskes registreret i Det Forenede Kongerige (dvs. risikoen bliver britisk), hvis det paagaeldende selskab ikke opfylder alle de noedvendige retlige betingelser for at opnaa en gyldig tilladelse til at udoeve sin virksomhed i henhold til britisk lovgivning. Hvis disse forsikringsselskaber har opfyldt alle de noedvendige betingelser i henhold til britisk lovgivning, kan de britiske myndigheders naegtelse af at acceptere en forsikring tegnet af disse forsikringsselskaber betragtes som en foranstaltning, der strider mod EF-traktatens artikel 59 (fri udveksling af tjenesteydelser). Kommissionen maa have flere oplysninger fra de borgere, som har kontaktet det aerede medlem vedroerende dette sidstnaevnte aspekt.