DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/13

(2004/C 33 E/013)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2862/02

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(10. oktober 2002)

Om: Angola: Budget 2003

Den angolanske regerings ringe omsorg for det sociale område har ofte været genstand for kommentarer og kritik fra det internationale samfund, såvel som fra ngo'er, som har et dybtgående kendskab til det angolanske samfund. Et af tegnene på, at tilstanden er, som det påstås, er den lave procentdel af budgetmidlerne, der år efter år afsættes til områder som sundhed, socialforsorg, uddannelse, bolig, hygiejne osv. Den lange borgerkrig siges at være den afgørende årsag til denne tilstand, idet den har medvirket til at skabe det paradoks, som blev undsagt på det sidste møde i Den Blandede Parlamentariske Forsamling EU/AVS (»det umenneskelige paradoks i et potentielt hovedrigt land, hvor befolkningen lever i den yderste fattigdom, som i mange år har været selve tegnet på angolanernes lidelser.«) og af Europa-Parlamentets beslutning af 11. april i år — P5_TA(2002)0192 (»det umenneskelige paradoks, at befolkningen i et potentielt meget rigt land som Angola lever i yderste fattigdom, hvilket gennem mange år har været kendetegnende for dens lidelser.«)

Den angolanske regering har allerede nogle gange udvist en vis modtagelighed for denne kritik og nogen vilje til én gang for alle at ændre denne tingenes tilstand. Det var tilfældet med forberedelsen og vedtagelsen af det almindelige statsbudget for 2002, i hvilken forbindelse den kvindelige minister for planlægning i Angola stod frem i november 2001 og erklærede, at det viste sig at »forsvarssektoren for første gang siden Angolas uafhængighed er henvist til en tredjeplads, når det drejer sig om fordeling af midler, mens sundhed og uddannelse løber med den største luns.«

Nu, for 2003, kan man forvente en meget dybtgående og endnu mere udtalt ændring, idet to faktorer gør sig gældende: for det første er krigen slut; for det andet har millioner af fordrevne og flygtninge et enormt behov for støtte og bistand til genbosættelse og med henblik på genskabelse af normale tilstande for en civilbefolkning, som tørster efter normale forhold at leve og udvikle sig under.

Uden at skade den hjælp som det internationale samfund, og i særdeleshed EU og medlemsstaterne bør vedblive med at yde, kunne denne udpræget sociale tendens, såfremt de angolanske myndigheder stiller sig tydeligt bag den, virke som en spore for fremtidige donorkonferencer, idet den udgør en tydeligt tegn på god regeringsførelse, og samtidig være et signal om, at Angolas enorme rigdomme, dets kapacitet og potentialer omsider er i færd med at blive udnytte til gavn for hele folket og til fremskridt overalt i landet.

Derfor spørger jeg Kommissionen: Har Kommissionen fulgt med i situationen og i forandringerne i den angolanske stats budgetter, specielt med hensyn til gennemførelsen af budgettet for 2002 og forberedelsen af budgettet for 2003? Hvad er dens vurdering af gennemførelsen af 2002-budgettet og af forberedelsen af budgettet for 2003, specielt hvad angår de sociale forpligtelser og den profilering de har — eller ikke har — fået?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

på skriftlige forespørgsler E-2861/02 og E-2862/02

(4. december 2002)

Spørgsmålene om gennemsigtigheden og nøjagtigheden i de offentlige regnskaber og gennemførelsen/forberedelsen af budgetterne for 2002 og 2003 er nøje forbundne. Der er almindelig enighed om, at gennemsigtigheden og nøjagtigheden i Angolas offentlige regnskaber langtfra er tilfredsstillende, navnlig hvad angår olie- og diamantindtægterne, og at det næsten er umuligt at finde pålidelige data. Dette er den grundlæggende årsag til vanskelighederne i forbindelserne mellem Den Internationale Valutafond (IMF) og Angola. Efter Kommissionens opfattelse er et tæt samarbejde mellem Angola og IMF helt afgørende for mulighederne for at genopbygge landet, og den ansporer ivrigt Angola til at gøre en særlig indsats for at komme ud af dødvandet.

Kommissionen understreger, at det er nødvendigt at indføre gennemsigtige og ansvarlige mekanismer til forvaltning af Angolas naturressourcer, navnlig olieproduktion og diamanter, således at indtægterne deraf kan anvendes til fattigdomsbekæmpelse og finansiering af landets genopbygning sammen med de løbende bidrag fra det internationale samfund. En af de højest prioriterede opgaver i EU's fremtidige samarbejdsstrategi over for Angola er derfor at bistå med at forbedre forvaltningen af de offentlige finanser. Omfanget og egenarten af denne bistand, der ventes at ville ligge i intervallet 5-10 mio. EUR, afhænger i meget høj grad af, hvor solidt et samarbejde med Angolas regering og hvor solid en koordination i selve Angolas regering der bliver tale om. Angolas regering har erklæret, at der vil blive sikret fuld gennemsigtighed i løbet af de kommende tre år, og der vil omhyggeligt blive holdt øje med, at landet respekterer dette tilsagn. Desuden er en undersøgelse af oliesektoren under forberedelse. IMF vil efter planen udsende en mission til Angola i slutningen af 2002, hvilket tyder på en vis positiv udvikling.

Med hensyn til oplysninger om gennemførelsen af 2002-budgettet og forberedelserne til 2003-budgettet er det som følge af mangel på nøjagtige og detaljerede oplysninger umuligt at fremsætte nogen velunderbyggede bemærkninger herom. I statsbudgettet for 2002, der den 17. juli 2002 blev vedtaget i revideret form, har det ikke været muligt at efterprøve, i hvilken udstrækning — om overhovedet — udgifterne i de sociale sektorer er større end udgifterne til forsvaret. Der forhandles stadig om budgettet for 2003. Dog blev regeringens økonomiske og sociale program for 2003/2004 inkl. investeringsprogrammet vedrørende genindførelsen af grundlæggende serviceydelser (sundhed, uddannelse, vand, elektricitet og landeveje) til gavn for befolkningen i landdistrikterne vedtaget i sidste måned. Dette investeringsprogram omfatter investeringer på 20 mio. USD pr. provins i de kommende to år (10 mio. USD i 2003 og 10 mio. USD i 2004). Hvis programmet gennemføres, vil der være tale om en vigtig forbedring inden for de sociale udgifter og et særdeles velkomment udgiftsmæssigt supplement til det af EU finansierede genopretningsprogram for landdistrikterne i det centrale højland.