SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0899/99

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(8. april 1999)

Om: Fri bevaegelighed for sportsinstruktoerer

I svaret paa skriftlig forespoergsel E-3856/98(1) fastslaar Kommissionen, at Italien ligesom alle andre medlemsstater har skullet tilpasse sin lovgivning til direktiv 89/48/EOEF(2) og 92/51/EOEF(3), og at Kommissionen ikke tidligere har haft grund til at beskaeftige sig med saerlige problemer i forbindelse med anerkendelse af eksamensbeviser for sportsinstruktoerer i Italien.

1. Har det ikke strejfet Kommissionen, at den ikke har skullet beskaeftige sig med saerlige problemer i denne forbindelse, fordi direktiv 92/51/EOEF - som sportsinstruktoeruddannelsen henhoerer under - aldrig er blevet gennemfoert?

2. Kan Kommissionen for at fjerne enhver tvivl meddele, i hvilken italiensk lovbestemmelse det omtalte direktiv er blevet gennemfoert?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(4. maj 1999)

Det aerede parlamentsmedlem henleder opmaerksomheden paa gennemfoerelsen af direktiv 89/48/EOEF og 92/51/EOEF i national lovgivning i Italien. Ved Raadets direktiv 89/48/EOEF af 21. december 1988 indfoertes en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregaaende uddannelser af mindst tre aars varighed. Efterfoelgende blev dette direktiv suppleret med Raadets direktiv 92/51/EOEF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervuddannelser. Det andet direktiv vedroerer de eksamensbeviser, som ikke var omattet af direktiv 89/48/EOEF.

Som naevnt i svaret paa det aerede parlamentsmedlems skriftlige forrespoergsel E-3856/98 henhoerer eksamensbeviser for sportsinstruktoerer med visse undtagelser under direktiv 92/51/EOEF. Direktiv 92/51/EOEF er blevet gennemfoert i italiensk lovgivning ved lovdekret nr. 319 af 2. maj 1994. Dette lovdekret har et meget bredt anvendelsesomraade. Det er ikke begraenset til en bestemt erhvervskategori, men gaelder for samtlige lovregulerede erhverv, der er omhandlet i direktiv 92/51/EOEF. Selv om et erhverv ikke er udtrykkeligt naevnt, er det ikke ensbetydende med, at det falder uden for direktivets anvendelsesomraade. De lovregulerede erhverv inden for sportsomraadet, er derfor omfattet af lovdekretet.

Det er vigtigt at minde om, at direktiv 92/51/EOEF ikke kun vedroerer lovregulerede erhverv. Hvis en medlemsstat saaledes vaelger ikke at lovgive omkring et erhverv, finder direktivet ikke anvendelse, da der ikke foreligger et lovmaessigt krav om, at man skal vaere i besiddelse af et eksamensbevis for at faa adgang til erhvervet. Juridisk set er der fri adgang.

Kommissionen bekraefter ligeledes, at den ikke har skullet tage stilling til saerlige problemer i forbindelse med anerkendelse af eksamensbeviser for sportsinstruktoerer i Italien. Der er ikke blevet indgivet klager herom. Saadanne klager ville lige saa godt kunne dreje sig om manglende gennemfoerelse i Italien som utilstraekkelig anvendelse af de nationale gennemfoerelsesbestemmelser, i dette tilfaelde lovdekretet af 2. maj 1994.

Endelig kan Kommissionen ikke som allerede naevnt kraeve, at Italien lovgiver omkring et erhverv paa en bestemt maade. I overensstemmelse med naerhedsprincippet har medlemsstaterne enekompetence i spoergsmaal om lovgivningen omkring erhverv. Derfor kan Kommissionen ikke bestemme, hvordan Italien skal lovgive omkring erhvervet som sportsinstruktoer paa landets eget omraade. Italien kan ligeledes vaelge ikke at regulere et erhverv ved lov. Naturligvis paahviler det de italienske myndigheder at indfoere foranstaltninger til anerkendelse af eksamensbeviser og at afskaffe saadanne foranstaltninger, som vil kunne betragtes som diskriminerende. Som allerede naevnt ser der imidlertid ikke ud til at foreligge saerlige problemer i denne forbindelse.

(1) EFT C 207 af 21.7.1999, s. 136.

(2) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.

(3) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 25.