SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0544/99

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen

(12. marts 1999)

Om: Konservesindustrien for fiskeri- og akvakulturprodukter i Den Europaeiske Union

Europa-Parlamentet droeftede og vedtog paa plenarmoedet i juni 1998 en initiativbetaenkning om konservesindustrien for fiskeri- og akvakulturprodukter i Den Europaeiske Union (A4-0137/98)(1), hvori det bl.a. opfordrede Kommissionen til at soerge for, at konserves fra EU kommer til at indgaa i foedevarehjaelpen til de lande, som har behov herfor, baade fordi konservesprodukterne bevarer levnedsmidlernes naeringsvaerdi, og fordi de er lette at oplagre og transportere.

Vil Kommissionen oplyse, hvilke skridt den har taget til at efterkomme denne opfordring fra Europa-Parlamentet?

(1) EFT C 210 af 6.7.1998, s. 295.

Samlet svar

afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino paa skriftlige forespoergsler E-0524/99, E-0525/99, E-0527/99, E-0528/99, E-0529/99,E-0530/99, E-0531/99, E-0532/99, E-0533/99, E-0534/99, E-0535/99, E-0537/99, E-0538/99,E-0539/99, E-0540/99, E-0541/99 og E-0544/99

(3. maj 1999)

For saa vidt angaar Kommissionens undersoegelse af konservesindustrien, forventer den i sit arbejdsprogram for 1999 at fremlaegge et forslag til forordning vedroerende indsamling af vigtige fiskeribiologiske data. Dette forslag omfatter ligeledes indsamling af visse oekonomiske oplysninger om forarbejdningsindustrien, herunder konservesindustrien.

Vedroerende stoette til konservesindustrien for fiskeri- og akvakulturprodukter erindrer Kommissionen om, at en saadan stoette hoerer under strukturprogrammerne for fiskeri- og akvakultursektoren. Disse programmer omfatter praktisk talt altid en del for forarbejdning og markedsfoering af produkter, en del for reklamefremstoed og en del for pilotaktioner. Valg af enkeltstaaende projekter, isaer projekter til fordel for konservesindustrien, sker paa ansvar af den forvaltningsmyndighed, som medlemsstaten har udpeget. Det boer understreges, at offentlig oekonomisk stoette til en reklamekampagne, som er bygget op omkring produkter, der stammer fra Faellesskabet, udgoer en diskrimination, som strider imod Faellesskabets internationale forpligtelser, navnlig inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen.

Faellesskabets toldforskrifter er et resultat af den faelles handelspolitik, som praeferenceordningerne er en del af; de ydes enten paa et autonomt grundlag (som Faellesskabets generelle praeferencesystem, SPG eller forsyningspolitikken) eller paa konventions-/aftalebasis (f.eks. Lomé-konventionen eller aftalerne om frihandel). Disse toldreduktioner revideres regelmaessigt i henhold til en procedure med periodisk ajourfoering (kontingenter og autonome ophaevelser) eller ifoelge en procedure, som er nedfaeldet i den paagaeldende aftale (GSP, Lomé-konventionen, Europa-aftalerne osv.). Den nye GSP-ordning for perioden 1. juli 1999-31. december 2001 traadte i kraft for nylig, og den nye Lomé-konvention er under forhandling med staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavsomraadet (AVS). I alle disse revisioner og forhandlinger ophaeves alle de handelsmaessige fordele naturligvis, som ikke laengere har nogen berettigelse.

Faellesskabets udviklings-samarbejdspolitik kan omfatte privilegeret adgang til Faellesskabets marked for produktion fra modtagerlandene. Da produkter, som importeres i den sammenhaeng, er underlagt samme lovgivningsmaessige begraensninger og krav som Faellesskabets produktion, medfoerer det forhold, at produktet nyder godt af en toldnedsaettelse, ikke illoyal konkurrence. Ganske vist er visse produkter fra tredjelande maaske mere konkurrencedygtige, f.eks. paa grund af lavere omkostninger til arbejdsloen, men det betyder ikke noedvendigvis, at et system med udligningsbeloeb ville styrke konkurrenceevnen i Faellesskabets industri. Et saadant system ville endvidere stride mod Faellesskabets internationale forpligtelser.

Kommissionen er i faerd med at revidere listen over tredjelande, hvorfra det er tilladt at importere fiskerivarer til konsum, saaledes som det er fastlagt i Kommissionens afgoerelse 97/296/EF af 22. april 1997, der indeholder en liste over tredjelande, hvorfra det er tilladt at importere fiskerivarer til konsum(1) (senest aendret ved Kommissionens beslutning 99/136/EF af 28. januar 1999(2)). Paa listen er kun medtaget lande, som har garanteret, at fiskerivarer, som eksporteres til Faellesskabet, opfylder de sundhedskrav, der stilles til beskyttelse af forbrugernes sundhed i Faellesskabets lovgivning. For at kontrollere, at de sundhedsmaessige forhold i disse lande mindst svarer til produktionsforholdene og betingelserne for salg af Faellesskabets produkter, gennemfoerer Kommissionen kontrolbesoeg hos de kompetente myndigheder. Disse besoeg omfatter en evaluering af lovgivningen, de kompetente myndigheder og deres inspektionstjeneste samt sundhedsforholdene under produktion, lagring og forsendelse af fiskerivarer til Faellesskabet.

Desuden foretager Kommissionen inspektioner og kontrolrejser for at overvaage myndighedernes indsats, herunder inspektioner paa stedet i individuelle virksomheder for at vurdere, i hvor hoej grad de overholder den relevante lovgivning. Udvaelgelsen af tredjelande, som modtager besoeg fra Kommissionens inspektoerer, sker paa grundlag af risikovurderingsprocedurer, som er baseret paa kriterier for beskyttelse af forbrugersundheden. Kommissionen deltager i et intensivt program med besoeg til tredjelande med henblik paa at evaluere det arbejde, som de myndigheder udfoerer, der er ansvarlige for haandhaevelsen af de sanitaere normer for fiskerivarer som fastlagt i Faellesskabets lovgivning, navnlig Raadets direktiv 91/493 af 22. juli 1991 om sundhedsmaessige betingelser for vilkaarene for produktion og afsaetning af fiskerivarer(3) og Raadets direktiv 91/492 af 15. juli 1991 om sundhedsmaessige betingelser for produktion og afsaetning af levende toskallede bloeddyr3. Inspektion i tredjelande af fiskerivarer og levende toskallede bloeddyr har vaeret betragtet som en prioritet inden for rammerne af tjenesterejseprogrammet for 1999. Der er allerede planlagt omkring 30 tjenesterejser paa dette omraade for foerste halvdel af 1999. I alt omkring 50 tjenesterejser forventes gennemfoert i 1999.

Inden for rammerne af reformen af den faelles markedsordning for fiskeri- og akvakulturvarer har Kommissionen for de arter, som ikke findes eller ikke findes i tilstraekkelige maengder i Faellesskabet, foreslaaet hele eller delvise ophaevelser af de autonome toldkontingenter paa ubestemt tid for at sikre forarbejdningssektoren mere konkurrencedygtige og stabile forsyningsforhold.

For saa vidt angaar referencelaboratorier henvises det aerede medlem til svaret paa hans skriftlige forespoergsel nr. 3971/98(4).

Der blev for mere end et aar siden indledt en debat om, hvorledes toldpraeferenceordningerne kan forbedres, isaer for saa vidt angaar anvendelsen af og kontrollen med oprindelsesbestemmelserne. Kommissionen, Raadet og Europa-Parlamentet har udtalt sig om dette spoergsmaal i henholdsvis Kommissionens meddelelse om forvaltning af praeferenceordningerne fra juli 1998, Raadets (indre marked) konklusioner fra maj 1998 og Parlamentets vedtagelse af Nordmann-betaenkningen den 21. oktober 1998. Kommissionen har stillet forslag om et program til revision af praeferenceordningerne (som allerede er delvist ivaerksat), der omhandler hele denne problemstilling.

I forbindelse med den nylige tilpasning af den faelles markedsordning for olivenolie (Raadets forordning (EF) 1638/98 af 20. juli 1998 om aendring af forordning nr. 136/66 om oprettelse af en faelles markedsordning for fedtstoffer(5)) fulgte Raadet Kommissionens forslag om at bevare princippet om produktionsstoette til olivenolie, som anvendes til fremstilling af visse former for konserves. Stoetteniveauet fastsaettes under hensyntagen til verdensprisen for olivenolie, som dannes i Faellesskabet, der med 80 % af verdensproduktionen er den stoerste operatoer. I lyset af markedssituationen, som karakteriseres ved, at der i naesten et aar ikke har vaeret eksportstoette (undtagen i en kort periode i september 1998, hvor stoetten androg 10 ECU pr. 100 kg), har Kommissionen besluttet ligeledes at tilpasse stoetteniveauet for konserves. Dette niveau er gradvist faldet fra 67,18 ECU pr. 100 kg i januar 1998 til 44 ECU pr. 100 kg i november 1998 for at tage hensyn til markedssituationen og i oensket om at bevare et betydeligt stoettebeloeb, saa det fortsat er muligt at bistaa olivenoliekonservessektoren.

Vedroerende eventuelle udligningsgodtgoerelser for de dele af konservessektoren, som kan komme i krise, henvises det aerede medlem til artikel 17, stk. 1, litra c i Raadets forslag til forordning om de naermere regler og betingelser for strukturforanstaltningerne for fiskeriet(6).

Vedroerende behovet for forsyninger af raavarer importerer Faellesskabets industri en stor del. For at sikre, at denne industri er konkurrencedygtig med produkter, som er fremstillet i tredjelande, har man totalt ophaevet importafgiften paa tun (undtagen tunfileter). Der blev fra 1970 indfoert en godtgoerelse for tun for at udligne visse ulemper for EF-producenterne, der skyldtes importordningen for tun, som blev brugt i forarbejdningsindustrien. Hvis importpriserne er lave, modtager de et udligningsbeloeb for paa visse betingelser at sikre dem en mindsteindtaegt for den del af deres produktion, som saelges i Faellesskabet. Dette godtgoerelsessystem er baseret paa en EF-produktionspris, som Raadet paa forslag af Kommissionen fastsaetter en gang aarligt paa basis af prisgennemsnittet for de foregaaende tre aar. Som det aerede medlem anfoerer, er tunfileter ogsaa en raavare, som EF's konservesindustri bruger. Dette produkt er ikke genstand for et udligningsbeloeb, og det er underlagt en toldafgift paa 24 %. Konservesindustrien bruger stedse stoerre maengder af denne raavare. For at opfylde det stigende behov er industrien noedt til at forsyne sig paa det internationale marked. I 1997, 1998 og 1999 blev der aabnet begraensede toldkontingenter (hhv. 1 000 tons til 12 %, 1 200 tons til 9 % og 1 200 tons til 6 %).

For at goere det muligt for industrien at klare den stigende konkurrence fra tredjelande har Kommissionen foreslaaet en delvis ophaevelse af toldafgiften inden for rammerne af reformen af den faelles markedsordning.

Angaaende toldkontingenterne under Lomé-konventionen og GSP-narkotika for tun faar import under en praeferenceordning positive foelger for producenterne af disse produkter i modtagertredjelande. I det omfang disse ordninger bidrager til at skabe job inden for rammerne af en oekonomisk aktivitet, som ikke er narkotika, og fremmer udviklingen, er de berettigede.

Kommissionen fremmer opkoeb og transport af konservesprodukter i forbindelse med foedevarehjaelp til kriseomraader i tredjelande. I overensstemmelse med bestemmelserne i rammekontrakten for partnerskaber er det de operationelle partnere, som er ansvarlige for alle opkoeb af produkter og tjenester, herunder ekspedition, transport og lagring. Humanitaere organisationer skal traeffe alle noedvendige foranstaltninger for at sikre, at levnedsmidlerne stemmer overens med lokal smag og lokale behov og er de bedste, for saa vidt angaar kvalitet, pris, holdbarhed og forekomst. I partnerskabskontrakten er det anfoert, at den humanitaere organisation i videst muligt omfang afgiver sine ordrer til det paagaeldende land eller omkringliggende lande. I tilfaelde af varemangel eller for hoeje priser afgives ordrerne i Faellesskabet eller eventuelt i andre udviklingslande. Ordrer kan undtagelsesvist afgives til et andet udviklet land af tekniske aarsager, paa grund af kvalitet, mangel paa varer paa de paagaeldende markeder, knaphed eller transportomkostninger.

(1) EFT L 122 af 14.5.1997.

(2) EFT L 44 af 18.2.1999.

(3) EFT L 268 af 24.9.1991.

(4) EFT C 325 af 12.11.1999.

(5) EFT L 210 af 28.7.1998.

(6) KOM(98) 728 endelig udg., EFT C 16 af 21.1.1999.