DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/41

(2004/C 33 E/039)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0442/03

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(12. februar 2003)

Om: Erhvervsskat

De italienske rederier, der samarbejder med Folkerepublikken Kina, skal for transport og kommunikation betale en erhvervsskat på 3 % af den lokalt producerede omsætning. Erhvervsskatten finder anvendelse på levering af tjenesteydelser og lignende. Den aftale om søtransport, som Republikken Italien og Folkerepublikken Kina indgik den 8. oktober 1972, indeholder kun bestemmelser om indkomstbeskatning og ikke om erhvervsskat, hvilket også er tilfældet for protokollen af 3. juni 2002 om ændring af aftalen. På samme måde vedrører den aftale om afskaffelse af dobbeltbeskatning, som Republikken Italien og Folkerepublikken Kina indgik den 31. oktober 1986, også kun direkte beskatning.

De rederier fra andre EU-lande, der samarbejder med Folkerepublikken Kina, skal ikke betale erhvervsskat, da de respektive søfartsaftaler og/eller bilaterale aftaler indeholder bestemmelse om fritagelse herfra. Ud over Italien er de eneste undtagelser i denne henseende Spanien, Østrig og Luxembourg, som ikke har nævneværdige søfartsforbindelser med Folkerepublikken Kina.

De kinesiske rederier, der i øjeblikket driver virksomhed i Italien, skal ikke betale nogen form for erhvervsskat eller lignende.

Denne situation er årsag til en betydelig forskelsbehandling mellem rederier fra EU og medfører således klar krænkelse af principperne om fri konkurrence og ligebehandling mellem medlemsstaterne.

For at afhjælpe denne situation, som er årsag til en ufrivillig, men reel forskelsbehandling af medlemsstaterne, har den italienske regering gennem lang tid anmodet de kinesiske myndigheder om at ændre de eksisterende søfartsaftaler. Indtil videre har den kinesiske regering ikke truffet nogen positiv afgørelse i denne henseende.

Kan Kommissionen oplyse:

1. hvorledes den forholder sig til den ovenfor beskrevne situation, som er årsag til en reel forskelsbehandling af medlemsstaterne?

2. om den har til hensigt at gribe ind for at bringe denne situation til ophør?

3. hvilke foranstaltninger den agter at træffe i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(31. marts 2003)

Kommissionen har ikke supplerende oplysninger om det spørgsmål, som det ærede medlem rejser angående den erhvervsskat, der betales af italienske rederier, der driver virksomhed i Folkerepublikken Kina. Søfartsaftalen mellem Italien og Kina synes ikke at indeholde de relevante bestemmelser om erhvervsskatten, mens der findes sådanne bestemmelser i de aftaler, som andre medlemslande har indgået med Kina.

Aftaler om dobbeltbeskatning er normalt fritaget fra MFN-(mestbegunstigelses)bestemmelserne i GATS-aftalen (den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser). Artikel XIV i GATS åbner mulighed for foranstaltninger, der ikke er forenelige med artikel II (MFN-princippet), forudsat at forskellen i behandling er et resultat af en aftale om undgåelse af dobbeltbeskatning eller bestemmelser om undgåelse af dobbeltbeskatning i enhver anden international aftale eller arrangement, som medlemmet er bundet af.

Spørgsmålet om erhvervsskatten er undtaget fra den for nylig underskrevne søfartsaftale mellem EU og Kina. Især siges det i artikel 2 (anvendelsesområde), stk 2, at aftalen ikke får indflydelse på anvendelsen af bilaterale søfartsaftaler mellem Kina og EU's medlemslande, for så vidt angår spørgsmål, der ikke falder ind under aftalens anvendelsesområde.

De ansvarlige tjenestegrene i Kommissionen er i tæt forbindelse med de respektive nationale administrationer i medlemslandene og med rederibranchens repræsentanter og sammenslutninger for at sikre, at en hurtig ratificering og en nøje gennemførelse af søfartsaftalen mellem EU og Kina er til fordel for den europæiske rederibranche.