SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3489/98

af Carlos Robles Piquer (PPE) til Kommissionen

(25. november 1998)

Om: Stiftelse af "Congrès Démocratique Africain" i Lausanne

Den 25. september 1998 blev stiftelsen af "Congrès Démocratique Africain - African Democratic Congress" bekendtgjort i Lausanne (Schweiz). Den bestaar tilsyneladende af tre politiske grupper eller partier fra Rwanda. Den mest prominente deltager er den tidligere forsvarsminister, James Gasana, som maatte flygte fra Rwanda i 1993. Den offentliggjorte erklaering fordoemmer baade de ekstremistiske hutuers og de ekstremistiske tutsiers forbrydelser og slaar til lyd for et frit, demokratisk og uracistisk Rwanda, der indgaar i en "afrikansk integrationsbevaegelse".

Samtidig rapporteres der meldinger om de frygtelige tilstande, som den congolesiske provins Kivu-Sur og navnlig dens hovedstad Bukava befinder sig i. Hutu-militser tilhoerende "interhamwe"-grupper har indledt operationer mod den nogenlunde faste kontrol, som udoeves af rwandisk og ugandisk militaer med soldater, som ikke faar deres loen og lever af at plyndre. Der er en stigende modvilje mod USA hos befolkningen og voksende skepsis over for Den Europaeiske Union.

Kan Kommissionen supplere, kommentere, udvide eller korrigere disse oplysninger?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(11. december 1998)

Den nuvaerende regering i Rwanda er et resultat af Arusha-aftalen fra 1993, ifoelge hvilken der skulle dannes en national enhedsregering med repraesentanter for flere politiske partier. Samtidig tillader disse aftaler ikke visse politiske aktiviteter.

Det er klart, at den aktuelle situation i Rwanda kun er en overgangsperiode, og at hele den rwandiske befolkning skal vaere med i overvejelserne om landets fremtid. Derfor hilser Kommissionen ethvert initiativ velkommen, som er rettet mod saadanne overvejelser, og haaber paa en reel og konstruktiv dialog mellem alle rwandere saavel i som uden for landet. Erklaeringen fra den 25. september 1998 fra "Congrès Démocratique Africain" efterlader dog tvivl om, hvorvidt grundlaeggerne har intentioner om at soege at finde politiske loesninger, eftersom de har kaldt til "kamp mod diktaturet, som er ved magten i Rwanda". Kommissionen er klar over, at det er noedvendigt med nye fremskridt i retning af demokratisering i Rwanda, men det skal ske gennem dialog. Opfordringen til vaebnet kamp kan kun forvaerre konflikterne og den etniske og politiske polarisering og foere til nye menneskelige katastrofer.

Kommissionen kan kun bekraefte oplysningerne fra det aerede medlem og deler dettes bekymringer over den foruroligende udvikling i situationen i Kivu. Det er klart, at noeglen til en loesning af konflikten ligger hos det afrikanske folk selv, og Kommissionen tager derfor del i bestraebelserne paa at skabe de rette betingelser for forhandling og dialog baade paa det interne og det eksterne plan, som kan foere til en varig fred i regionen omkring De Store Soeer og i Centralafrika.

Kommissionen er fortsat rede til at bidrage til rehabilitering og genopbygning af Kivu og til at stoette indfoerelsen af de noedvendige strukturer til at kunne genopbygge en retsstat, saa snart situationen i landet giver mulighed for det. Paa nuvaerende tidspunkt er der ogsaa bestraebelser i gang for at undersoege muligheden for at bringe humanitaer hjaelp til befolkningen, som er meget haardt ramt af konflikten, der risikerer at blive langvarig.