SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2362/01

af Amalia Sartori (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE),Raffaele Lombardo (PPE-DE), Mario Mauro (PPE-DE), Renato Brunetta (PPE-DE)og Mario Mantovani (PPE-DE) til Kommissionen

(6. august 2001)

Om: Genanvendelse af polyethylen-affald

I Italien er der i henhold til artikel 48 i lovdekret 22/97 oprettet et obligatorisk konsortium for genanvendelse af polyethylen-affald. Det fastsættes i denne artikels stk. 9, at alle, der i medfør af deres erhvervsaktiviteter ligger inde med polyethylen-affald, har pligt til at indbringe det til konsortiet.

På baggrund af denne artikel har man nedsat Consorzio Polieco, hvis administrative bestemmelser fastsætter, at producenter af råmaterialer af polyethylen og fabrikanter af polyethylen-produkter er forpligtede til at indbetale en afgift i forhold til de markedsførte varemængder.

Lige fra starten har disse bestemmelser og Poliecos aktiviteter imidlertid givet anledning til alvorlig tvivl og usikkerhed; lovbestemmelsen og konsortiets vedtægt og administrative bestemmelser udgør en inkonsekvent og vanskeligt gennemførlig lovpakke, således at de fleste polyethylen-producenter har vedtaget ikke at følge den.

Det italienske parlament har ikke desto mindre med lov 93/01 indført sanktionsordninger såvel for en manglende tilslutning til konsortiet i henhold til artikel 48 i lovdekret 22/97, som for en manglende betaling af afgifter, hvilket yderligere har øget konsortiets totalitære og monopolistiske stilling med henblik på genanvendelse af polyethylen-affald.

Fællesskabets seneste retspraksis på miljøområdet (afgørelse af 20.4.2001 DSD-sagen C (2001) 1006, afgørelse af 15.6.01 sagen Eco-Emballages C (2001)1611) fastsætter, at konsortier, der modtager affald, ikke kan udgøre en monopol, at virksomhederne skal kunne vælge mellem forskellige genbrugssystemer, og at man ikke kan opkræve afgifter, hvis der ikke ydes en tjeneste. Der er tale om principper, som ikke overholdes i bestemmelserne om oprettelse af Consorzio Polieco, idet disse åbenlyst strider mod bestemmelserne i EF-traktaten (artikel 29, 30, 82 og forordning EØF 259/93)(1).

Da en lov, som strider mod fællesskabsretten, skal ophæves med tilbagevirkende kraft (jf. Domstolens dom af 12.7.1973, sag 70/72), bedes Kommissionen oplyse følgende:

1. Hvilke foranstaltninger agter den at vedtage og hvilke foranstaltninger agter den at kræve af den italienske stat for at nå frem til en ændring af artikel 48 i lovdekret 22/97?

2. Kan Kommissionen anmode den italienske stat om at iværksætte en indledende undersøgelse af Polieco for misbrug af dominerende stilling?

(1) EFT L 30 af 6.2.1993, s. 1.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Mario Montipå skriftlige forespørgsler E-2359/01 og E-2362/01

(29. oktober 2001)

På nuværende tidspunkt kan Kommissionen ikke på grundlag af de oplysninger, den ligger inde med, tage stilling til, hvorvidt det omtalte system er foreneligt med EF-retten. Den har imidlertid for nylig i den forbindelse modtaget en klage, som den er ved at undersøge.

Når det skal vurderes, hvorvidt forskrifter er i overensstemmelse med EF-retten, er det nyttigt at sondre mellem dels de retlige rammer, dels virksomheders aktiviteter inden for disse rammer.

Medlemsstaterne har pligt til at fastsætte lovgivning, der er forenelig med EF-retten. Generelt bestræber Kommissionen sig på at sikre, at det indre marked og konkurrencen fungerer efter hensigten, samtidig med at den retlige målsætning om et højt miljøbeskyttelsesniveau opfyldes.

Beslutningerne i DSD- og Eco-Emballagessagen vedrørte aftaler, der var indgået af virksomheder, og aktiviteter i virksomheder, der drev systemer for genanvendelse af brugt salgsemballage. Kommissionen har bestræbt sig på at sikre, at de eksisterende aktører ikke forhindrer konkurrence. På de undersøgte markeder fandt Kommissionen, at de eksisterende aktører ikke bør hverken anvende uberettigede eksklusivklausuler eller pålægge ubegrundede krav, der forhindrer konkurrenter i at komme ind på markedet.

For bedre at forstå de forhold, det ærede medlemmer henviser til, vil Kommissionen kontakte de italienske myndigheder (herunder den italienske konkurrencemyndighed) for at informere dem om det ærede medlems spørgsmål og få deres foreløbige reaktion herpå.