SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0113/01

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. februar 2001)

Om: Anmeldelse af misforhold (3): Tilskyndelse til frivillig brug af OLAF-muligheden ved i praksis at påvise effektiviteten og hurtigheden heraf

1. Kan Kommissionen bekræfte, at der efter drøftelser mellem forskellige tjenestegrene og efter Kommissionens møde i slutningen af november bortfaldt et tekstafsnit, der ellers indgik i kommissionsmedlem Kinnocks oprindelige forslag, og som vedrørte den foreslåede ændring af tjenestemandsvedtægten (og bl.a. de nye bestemmelser i artikel 22 b, stk. 1, litra d), som skulle indsættes), skønt netop dette tekstafsnit gav tjenestemænd mulighed for at anmelde misforhold ikke blot til formanden for hhv. Kommissionen, Rådet, Revisionsretten eller Europa-Parlamentet, men om nødvendigt også til en tredje instans (i den engelske udgave affattet således: or to such other person as the official can demonstrate was justified)?

2. Deler Kommissionen den opfattelse, at udeladelsen af den i pkt. 1 nævnte ret har afstedkommet en ændring, som mindsker beskyttelsen af tjenestemænd, der anmelder misforhold, hvilket kan være til ensidig ulempe for disse tjenestemænd? Hvorfor har Kommissionen bestemt sig for denne løsning?

3. Kan Kommissionen forestille sig, at begrænsningen af kanalerne for anmeldelse af konstaterede misforhold inden og uden for tjenestemandssystemet fremkalder det indtryk, at reguleringen i praksis vil udmønte sig i begrænsning af muligheden for at slå alarm om formodede misforhold, idet den mest effektive kanal nemlig åbenhed og offentlig debat bliver afskåret?

4. Er Kommissionen villig til at arbejde på en mere fornuftig balance i afvejelsen af interesser ved på den ene side at lægge reguleringen af mulighederne for anmeldelse af misforhold i mindre stramme rammer og på den anden side tilskynde til frivillig brug af OLAF-muligheden ved i praksis at påvise effektiviteten og hurtigheden heraf?

5. Er Kommissionen villig til at lade uskyldsformodningsprincippet som anført i svaret på spørgsmål af Sacrédeus, MEP, fortolke således, at det ikke skaber unødige hindringer for seriøs indhentning af information, som bør give anledning til foruroligelse?

6. Er Kommissionen villig til at træffe supplerende foranstaltninger til at styrke beskyttelsen af de pågældende mod chikane, degradering eller afskedigelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(11. april 2001)

1. til 3. Kommissionen har overvejet muligheden for anmeldelse af uregelmæssigheder til andre personer end dem, der er nævnt i høringsdokumentet. Imidlertid har den valgt en anden mulighed, nemlig at fastlægge præcise kanaler for anmeldelse.

Kommissionen er af den opfattelse, at en klar definition af den person, til hvem der skal indgives anmeldelse af uregelmæssigheder eller begrundet mistanke herom, er den bedste måde at sikre, at der sker en korrekt undersøgelse af påstande om alvorlige uregelmæssigheder, at der i givet fald tages yderligere skridt, og at den fornødne fortrolighed samtidig sikres, når dette kræves i traktatens bestemmelser.

En sådan ordning er også i personalets interesse, fordi den klarlægger ansvaret for en anmeldelse samt anmeldelsesmåden. Ved at udpege de højeststående personer i institutionerne som modtagere af anmeldelser af formodede uregelmæssigheder mener Kommissionen at have gjort det lettere at træffe effektive forholdsregler mod alvorlige uregelmæssigheder og samtidig at have forhindret anmeldelsesformer, der kunne stride mod lovbestemte krav til fortrolighed, mod ret og rimelighed eller hindre en efterfølgende effektiv retsforfølgelse af lovovertræderne.

Den ordning, som Kommissionen har foreslået, vil ikke hindre muligheden for (og pligten til) at slå alarm i praksis, men tværtimod styrke denne mulighed samt øge sandsynligheden for, at der tages de nødvendige skridt, når anmeldelsen af formodede uregelmæssigheder efter undersøgelsen heraf viser sig at være begrundet.

Det er Kommissionens opfattelse, at offentliggørelse af anmeldelsen og offentlig debat har stor betydning, men at en utidig offentliggørelse af anmeldelsen kan få negativ indflydelse på de retslige eller disciplinære procedurer, som måtte blive iværksat på grund af en formodet uregelmæssigheder.

4. Kommissionen har offentliggjort et høringsdokument og vedtager først sin endelige holdning til sagen efter en omhyggelig gennemgang af alle fremsatte kommentarer. I mellemtiden og i fremtiden har tjenestemænd pligt til at anmelde enhver mistanke om uregelmæssigheder.

5. Princippet om uskyldsformodning skal overholdes i undersøgelsen af enhver formodet uregelmæssighed. Indholdet i Kommissionens forslag overholder dette vigtige borgerrettighedsprincip uden dermed at skabe unødige hindringer for en seriøs behandling af oplysninger om formodede uregelmæssigheder.

6. Kommissionen henviser til sit svar på punkt 2 i den skriftlige forespørgsel E-0112/01 fra det ærede medlem(1).

(1) Se side 121.