SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1039/99

af Marco Cellai (NI) til Kommissionen

(20. april 1999)

Om: Initiativer til beskyttelse af olivenolie

Forordning (EF) 2815/98 (bilag B) af 22. december 1998(1) om handelsnormer for olivenolie gaelder kun for en begraenset periode indtil den 31. oktober 2001. I denne forordnings definition af den frivillige ret (artikel 1) til at maerke emballagen med angivelse af oprindelsesbetegnelse for ekstra jomfruolie og jomfruolie knyttes oprindelsesbetegnelsen kun til det sted, hvor oliven forarbejdes: "I henhold til dette stykke anses ekstra jomfruolie eller jomfruolie kun at vaere fremstillet i et geografisk omraade, hvor olien udvindes i en moelle, der er beliggende i omraadet" (artikel 3). Dermed er det i henhold til denne forordning ganske uden betydning, om man ved, hvor og hvordan den paagaeldende oliven produceres, og det er tilstraekkeligt at anvende oliemoellens beliggenhed som garanti.

Eftersom den nye faellesskabsforordning (nr. 2815/98) ikke gaelder de betegnelser, der allerede er registrerede, hvorfor de italienske virksomheder, der anvender udenlandsk olie, kan fortsaette med at goere dette, hvilket efterlader forbrugerne i den tro, at de koeber italiensk olivenolie, spoerges Kommissionen om foelgende:

a) Er den klar over, at det at lade en olie, der er produceret med spanske eller tyrkiske oliven, give udseende af at vaere italiensk olie, blot fordi den er haeldt paa flasker i Italien, er en lovliggjort foeren bag lyset af forbrugerne og en helt unoedvendig tilskyndelse til mindre skrupelloese virksomheder?

b) Hvorledes agter den i bekraeftende fald at afhjaelpe denne aabenlyse urimelighed, som skyldes en faellesskabsforordning?

c) Finder Kommissionen ikke, at den oprindelsesmaerkning, der er givet mulighed for i forordning 2815/98, er i strid med strategien om kvalitetsstoette til produkterne paa grundlag af de typiske kendetegn for ikke alene forarbejdningsstedet for halvfabrikata men ogsaa - og isaer for oliven - for produktionsstedet for raavaren?

d) Ser Kommissionen endvidere ikke i denne forordning en trussel mod landbrugets traditionelle og legitime interesser i den paagaeldende sektor?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. maj 1999)

Kommissionen finder, at Kommissionens forordning (EF) 2815/98 af 22. december 1998 om handelsnormer for olivenolie goer en ende paa den eksisterende situation vedroerende angivelse af oprindelse, som skabte forvirring eller risikerede at snyde forbrugeren.

Det boer bemaerkes, at det aerede medlems kommentarer kun vedroerer angivelse af en medlemsstat som oprindelsessted. Paa regionalt niveau skal bestemmelserne vedroerende beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser overholdes. Nogle af disse betingelser giver naturligvis ikke laengere mening paa medlemsstatsniveau. Handel med oliven til fremstilling af jomfruolie eller ekstra jomfruolie er saa godt som ikke-eksisterende, fordi de teknisk og oekonomisk er uinteressante.

Kommissionen goer det aerede parlamentsmedlem opmaerksom paa, at de italienske virksomheder, som bruger mere end 25 % udenlandsk olie, efter ikrafttraedelsen af forordning (EF) 2815/98 ikke laengere maa lade forbrugeren tro, at der er tale om italiensk olivenolie, fordi de ikke mere kan angive oprindelsen paa etiketten. I tilfaelde, hvor ikke al olie kommer fra Italien, skal dette anfoeres paa etiketten, ogsaa selv om der er tale om allerede registrerede maerker.

Vedroerende de specifikke spoergsmaal er Kommissionens holdning derfor foelgende:

a) og b) Bestemmelserne i naevnte forordning betyder ikke, at olivenolie, der er haeldt paa flasker i ét land, kan betegnes som kommende fra dette land.

c) Kommissionen har indledt dybtgaaende overvejelser over samtlige problemstillinger vedroerende kvalitetsstrategien. Aspekter vedroerende forbindelsen mellem olivenolies saertraek og produktionsstedet vil blive undersoegt i denne forbindelse og kan om noedvendigt medfoere en tilpasning af de nuvaerende normer, som udtrykkeligt kun gaelder til den 31. oktober 2001.

d) Nej.

(1) EFT L 349 af 24.12.1998, s. 56.