DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/712

(2004/C 88 E/0733)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0841/04

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(9. marts 2004)

Om: Skamfering af kvindelige kønsorganer

Over 100 millioner kvinder i verden udsættes for alvorlig seksuel mishandling, og hvert år udsættes to en halv million kvinder for forskellige barbariske handlinger, som bevirker, at mange unge kvinder mister livet. I EU er der tale om en foruroligende stigning i antallet af stærkt invaliderende fysiske og psykiske mishandlinger af kvinder, hvad der er i fuldstændig modstrid med bestemmelserne om menneskerettigheder og den menneskelige værdighed og med al den lovgivning, som vedrører forsvaret for den fysiske integritet.

Kan Kommissionen oplyse, hvorfor den 8. marts ikke er blevet udpeget som en dag for afskaffelse af skamferingen af de kvindelige kønsorganer?

Kan Kommissionen i øvrigt oplyse, hvorfor der endnu ikke er blevet udarbejdet et direktiv, hvormed der indføres et forbud mod skamfering af de kvindelige kønsorganer og bestemmelser om undervisning på dette område, især henvendt til indvandrere fra de lande, hvor disse skikke endnu er tilladt?

Kan Kommissionen endelig oplyse, hvorfor der ikke i aftalerne om handel og samarbejde med regeringerne i de pågældende lande er indsat et krav om bekæmpelse af skamfering af kvindelige kønsorganer på deres område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(22. april 2004)

Kommissionen og det internationale samfund har erkendt, at omskæring af kvinder er en dyb krænkelse af kvinders menneskerettigheder (Beijing-handlingsplanen og konventionen mod alle former for diskrimination mod kvinder).

Der er imidlertid kun tre europæiske lande, nemlig Sverige, Det Forenede Kongerige og Norge, der har særlige love om forbud mod alle eller nogle former for omskæring af kvinder. Sverige indførte den pågældende lovgivning allerede tilbage i 1982. I 1985 gjorde Det Forenede Kongerige denne praksis ulovlig ved at vedtage loven om forbud mod kvindelig omskæring. Norge fulgte disse landes eksempel i 1998. I resten af medlemsstaterne er der kun almindelige love om forbud mod alvorlig personskade uden særlig henvisning til kvindelig omskæring.

En af Kommissionens vigtigste opgaver er at videreføre og forsvare EU's værdier, der er bygget op omkring retfærdighed, ligestilling mellem mænd og kvinder og menneskerettigheder. Derfor kan den hverken inden for EU's grænser eller andre steder i verden tolerere praksisser som kvindelig omskæring, der ikke hører hjemme i et moderne samfund og især underkuer kvinder.

Kommissionen er af den opfattelse, at omskæring af kvinder kun kan ophøre, hvis folk og dermed også kvinderne bliver overbeviste om, at de kan opgive denne praksis uden at opgive de dermed forbundne aspekter af deres kultur. Med henblik herpå mener Kommissionen, at der er brug for mangefacettede strategier, bl.a. uddannelsesforanstaltninger for sundheds- og socialarbejdere. Udbredelse af relevante oplysninger med vægt på de farlige konsekvenser for helbredet er et andet vigtigt middel.

I Kommissionens Daphne-program til bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder (2000-2003) blev kvindelig omskæring et prioriteret emne i årsprogrammerne (og forslagsindkaldelserne) i de to på hinanden følgende år 2001 og 2002. Resultatet var finansiering af ti projekter om dette emne. Seks af projekterne løber over to år, hvilket betyder, at der vil blive taget grundigt fat på emnet. Den europæiske finansiering til projekterne udgør over 1,6 mio. EUR.

Ved at anvende Dapne-programmet til at bekæmpe dette fænomen får græsrodsbevægelserne bedre muligheder for at samarbejde med hinanden, men også med den akademiske verden og myndighederne, og således tage fat på problemet ude i marken, for det meste med direkte inddragelse af ofrene. Daphne II-programmet (2004-2008) vil snart blive godkendt, og hermed fortsættes denne indsats.

Det internationale hovedtema for den 8. marts (Kvindernes Internationale Kampdag) vælges af De Forenede Nationer. Kommissionen vælger hvert år et specielt tema for den 8. marts, og det var i 2003 kvindelig omskæring, men der er ingen plan om at gentage dette hvert år.

Globalt set foretages de fleste omskæringer i udviklingslande og ikke i Europa. Kommissionen erkender dette, og ifølge del 3 i Cotonou-aftalen, der omhandler samarbejdsstrategier, skal der især lægges vægt på »indarbejdelse af befolkningsmæssige spørgsmål i udviklingsstrategierne for at forbedre den reproduktive sundhed, den primære sundhedspleje og familieplanlægning og forebygge omskæring af kvinder« (artikel 25, stk. 1, litra c)). I vores forhandlinger med landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene) tager vi prioriterede emner op om seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, herunder kvindelig omskæring, og vil fortsat gøre det. Mange lande har allerede taget skridt til at gøre kvindelig omskæring ulovlig, bl.a. gennem lovgivning og undervisningsprogrammer. Kommissionen er af den opfattelse, at det er hensigtsmæssigt at anvende en dialog- og samarbejdsbaseret tilgang, og mener ikke, at en bindende klausul i handels- og samarbejdsaftaler, der pålægger landene at træffe foranstaltninger, vil være til nytte.