ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0138/98 af Hugh McMahon (PSE) til Kommissionen (23. januar 1998)

Om: Flyvninger mellem Bruxelles og Strasbourg

Har Kommissionen kendskab til er raekke klager over, at det ikke er muligt at koebe billetter paa economy-class paa Sabena/World Airlines-flyvningerne mellem Bruxelles og Strasbourg under Parlamentet moedeperioder? Vil det vaere muligt for Kommissionen at foretage en undersoegelse af, om der er tale om en overtraedelse af konkurrencebestemmelserne i betragtning af de paagaeldende selskabers monopol paa ruten?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (18. februar 1998)

Kommissionen har ikke kendskab til klager om, at det ikke er muligt at koebe billetter paa economy-class hos Sabena Belgian World Airlines paa ruten mellem Bruxelles og Strasbourg i Europa-Parlamentets moedeperioder.

Med vedtagelsen af den tredje liberaliseringspakke for den civile luftfart har Kommissionen skabt den retsramme, inden for hvilken luftfartsselskaberne frit kan fastsaette deres priser under hensyntagen til deres salgspolitik. Kommissionen har ikke kompetence til at paalaegge selskaberne priser. Kommissionen vil imidlertid overveje at gribe ind, hvis konkurrencereglerne i EF-traktatens artikel 85 overtraedes - eksempelvis af luftfartsselskaber, der aftaler faelles priser - og EF-traktatens artikel 86 - eksempelvis af luftfartsselskaber, der misbruger en dominerende stilling til at hindre en konkurrent adgang til en bestemt rute ved at fastsaette alt for lave priser. Den kendsgerning, at der i oejeblikket kun er et selskab, der flyver paa den omtalte rute, medfoerer ikke en overtraedelse af konkurrencereglerne. Det forhold, at der som naevnt af det aerede medlem ikke kan koebes billetter paa economy-class paa ruten, gaelder ikke kun i Europa-Parlamentets moedeperioder. Der kan koebes billige billetter hele aaret paa betingelse af, at den rejsende overnatter fra loerdag til soendag. Det indebaerer ikke nogen overtraedelse af konkurrencereglerne.

Kommissionen er imidlertid ikke begraenset til kun at gribe ind paa grundlag af konkurrencereglerne. I henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 2409/92 af 23. juli 1992 om billetpriser og rater inden for luftfart ((EFT L 240 af 24.8.1992. )) kan medlemsstaterne kraeve, at luftfartsselskaberne anmelder deres flybilletpriser til rutefly til dem. Hvis en pris er urimelig hoej til skade for brugerne i forhold til luftfartsselskabets fuldt fordelte relevante omkostninger paa lang sigt, kan de beroerte medlemsstater gribe ind og suspendere basisbilletprisen. Kommissionen kan endvidere til enhver tid ved modtagelse af en klage fra en part med en legitim interesse undersoege, om en pris opfylder kriterierne i denne forordning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3623/97 af Pierluigi Castagnetti (PPE) til Kommissionen (13. november 1997)

Om: Udstedelse af opholdstilladelse i Tyskland

Flere EU-borgere, som er bosiddende i Tyskland, men som ikke er tyske statsborgere, klager over, at opholdstilladelse i Tyskland bliver udstedt paa grundlag af en ansoegning til den kompetente kommunale administration paa en fortrykt formular, som gaar tilbage til 1970'erne. Navnlig skal en ikke-tysk statsborger med henblik paa udstedelse af selve opholdstilladelsen erklaere at have en indkomst paa over 1200 DM.

Det sker, at EU-borgere fra andre medlemsstater ophoerer med deres erhvervsaktivitet i Tyskland og oensker at fortsaette med at blive boende i landet.

Hvilken holdning boer de kommunale myndigheder indtage over for pensionister, som ansoeger om opholdstilladelse, og som modtager en pension paa mindre end 1200 DM?

Vil Kommissionen ligeledes oplyse, hvilken holdning den kommunale administration boer indtage over for en ikke-tysk EU-borger, som er valgt til kommunalbestyrelsen, og som ikke opfylder alle kravene i forbindelse med en forlaengelse af opholdstilladelsen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (3. februar 1998)

Kommissionen har ikke kendskab til den formular, der i de behoerige lokale forvaltninger anvendes til ansoegninger om opholdstilladelse for unionsborgere med bopael i Tyskland.

Kravet om, at man for at faa opholdsret skal raade over et mindstebeloeb, gaelder i EF-retten udelukkende for de loenmodtagere og selvstaendige erhvervsdrivende, der ved deres pensionering slaar sig ned i en anden medlemsstat end den, de hidtil har udoevet erhvervsvirksomhed i, samt for personer uden for erhverv. Dette krav omhandles i henholdsvis direktiv 90/365/EOEF om opholdsret for loenmodtagere og selvstaendige erhvervsdrivende, der er ophoert med at udoeve erhvervsaktivitet ((EFT L 180 af 13.7.1990. )), og direktiv 90/364/EOEF om opholdsret1. Disse direktiver blev gennemfoert i tysk ret ved Verordnung af 17. juli 1997, der blev offentliggjort i Bundesgesetz af 22. juli 1997. I henhold til denne forordnings ¶ 8, stk. 2, anses en pensionist eller en person uden for erhverv for at have tilstraekkelige midler, hvis de raader over et maanedsbeloeb paa 1 170 DEM.

Paavisning af, om dette beloeb er til raadighed paa det tidspunkt, ansoegningen om opholdstilladelse behandles, kan kun finde sted over for de i ovennaevnte direktiver omhandlede pensionister og personer uden for erhverv.

Kommissionen har ikke kendskab til tilfaelde, hvor de lokale tyske myndigheder i strid med EF-retten skulle kraeve, at andre personkategorier goer rede for deres midler.

For saa vidt angaar det andet punkt, er det ikke Kommissionens saedvane at besvare hypotetiske spoergsmaal.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4082/97

af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen

(16. januar 1998)

Om: Inkassobureauers fremsættelse af fordringer

Efter rapporten om restancer inden for samhandelen påtænker Kommissionen at forberede et forslag til retsakt, der bl.a. skal gøre det muligt for inkassobureauer i hele EU at gøre deres fordringer gældende ved domstolen, fordi den kendsgerning, at repræsentation ved domstolene i mange medlemsstater er forbeholdt de juridiske erhverv, må betragtes som en hindring for en hurtig og rationel inddrivelse af fordringer.

Det østrigske advokatråd er derimod af den opfattelse, at det påtænkte direktiv vil bevirke:

- en dårligere beskyttelse af kreditorer og debitorer

- en forringelse af forbrugerinteresser og

- en ensidig og sagligt ikke-berettiget konkurrencefordel for inkassoburauerne.

1. Er Kommissionen af den opfattelse, at den med dette forslag handler efter subsidiaritetsprincippet og tager hensyn til principper som nødvendighed og proportionalitet?

2. Er Kommissionen af den opfattelse, at denne foranstaltning er nødvendig med den i Østrig eksisterende retssituation, hvor elektroniske inkassoprocedurer muliggør den fremskyndede inddrivelse af fordringer på op til 100.000 ATS og som navnlig på grund af en sagførers mellemkomst bevirker, at det er tilstrækkeligt under udpantningsproceduren at fremsætte påstand om en lovlig fordring?

3. Mener Kommissionen på denne baggrund, at den ensidige støtte af konkurrencen til fordel for inkassobureauer er berettiget?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christos Papoutsis

(23. februar 1998)

1. Kommissionen er for øjeblikket i gang med at behandle et forslag til en retsakt om betalingsforsinkelser. Den vil naturligvis respektere subsidiaritetsprincippet som defineret i artikel 3 B i EF-traktaten og tage hensyn til principperne vedrørende nødvendighed og proportionalitet.

2. Kommissionen noterer sig, at det i henhold til det ærede medlem er det østrigske advokatråds opfattelse, at den i Østrig eksisterende retssituation fungerer hensigtsmæssigt for virksomhederne. Kommissionen har imidlertid også kendskab til en undersøgelse, der blev afholdt for nylig, og som viste(1), at 60 % af de østrigske virksomheder mener, at det gældende retssystem for inddrivelse af fordringer ikke er effektivt, 55 % mener, at det er for langsomt, og 48 % synes, at det koster for meget. Endvidere synes 82 % af de østrigske virksomheder, at de retslige procedurer bør strømlines.

3. Kommissionens initiativ vil naturligvis ikke få en konkurrencefordrejende virkning. Tværtimod blev der i Kommissionens meddelelse af den 17. juli 1997(2) peget på en række hindringer for, at inkassobureauer kan arbejde inden for hele Fællesskabet. Formålet med Kommissionens initiativ er derfor at skabe en sammenlignelig situation og et hensigtsmæssigt fungerende indre marked for inkassobureauer.

(1) European Payment Habits Survey, Intrum Justitia, Amsterdam, april 1997.

(2) EFT C 216 af 17.7.1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4133/97 af Wilfried Telkaemper (V) til Kommissionen (21. januar 1998)

Om: Stoette til atomenergi og solenergi

1. Hvor stor stoette har man i alt ydet til atomenergi (herunder oparbejdning, endelig oplagring osv.) indtil nu og i de sidste 10 aar i EU?

2. Hvor stor stoette har man i alt ydet til solenergi indtil nu og i de sidste 10 aar i EU?

3. Hvor stor en del af den under l. og 2. naevnte stoette tilfaldt henholdsvis delstaten Baden-Wuerttemberg og Forbundsrepublikken Tyskland?

4. Hvor stor en gaeld har atomprogrammet medfoert for EDF/Frankrig? Hvor stor stoette har man i Frankrig i alt ydet til atomenergi?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (27. marts 1998)

I de sidste 10 aar har EU kun ydet oekonomisk stoette til atomenergi under rammeprogrammet for forskning og udvikling (F& U) (atomfission og -fusion). Der er gennemsnitligt ydet omkring 310 mio. ECU om aaret, hvoraf 100 mio. ECU er gaaet til fission. Fra 1986 til 1995 blev der i medlemsstaterne tilsammen ydet omkring 1470 mio. ECU om aaret til F& U i atomenergi. Siden 1988 er der ikke ydet laan fra Euratom.

Fra 1990 til 1997 modtog omkring 160 solenergiprojekter stoette fra THERMIE-programmet. Disse projekter drejede sig om solenergiteknologi, d.v.s. solceller, solvarme og industriel elproduktion. Fra 1993-1997 modtog yderligere 72 solenergiprojekter stoette fra ALTENER-programmet. Den oekonomiske stoette fra de to programmer beloeber sig til 70 mio. ECU, d.v.s. omkring 9 mio. ECU om aaret. Den samlede stoette til F& U i solenergi i alle medlemsstaterne laa paa omkring 125 mio. ECU om aaret fra 1986-1995.

I Tyskland er der i den paagaeldende periode gennemfoert 17 solenergiprojekter, hvortil Faellesskabet har ydet 8 mio. ECU gennem THERMIE-programmet. I delstaten Baden-Wuerttemberg er der ydet 1,65 mio. ECU i stoette til 4 projekter. Fra ALTENER-programmet har 8 projekter i Tyskland faaet 1,3 mio. ECU i stoette, et af projekterne, som laa i Baden-Wuerttemberg, fik omkring 170.000 ECU. I perioden 1986-1995 har man i Tyskland stoettet F& U i atom- og solenergi med gennemsnitligt henholdsvis 336 mio. ECU og 70 mio. ECU om aaret.

Ifoelge aarsberetningen for 1996 havde EDF/Frankrig i slutningen af 1996 en gaeld paa 133 mia. franske francs. Der er ikke foretaget en opdeling paa de forskellige former for elproduktion. Udgifterne til F& U i atom- og solenergi i 1986-1995 laa gennemsnitligt paa henholdsvis 467 mio. ECU og 3 mio. ECU.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4160/97 af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet (22. januar 1998)

Om: Frygt for forvaerring af EU's forbindelser med Surinam

1. Har Raadet kendskab til, at 27 borgere og militaerpersoner blev arresteret den 25. oktober 1997 i Surinam og anklaget for at have forberedt et saakaldt kupforsoeg?

2. Deler Raadet den bekymring, at anklagerne for at have forberedt kupforsoeget den 25. oktober 1997 er en reaktion paa den internationale eftersoegnings- og arrestordre, som de nederlandske retsmyndigheder for nylig udstedte mod den surinamske statsraadgiver, Desi Bouterse, og ligeledes er en afledningsmanoevre for den surinamske regering for at undgaa intern kritik af den nuvaerende surinamske regerings mislykkede oekonomiske politik?

3. Er Raadet ikke alvorligt foruroliget over udtalelser fra den surinamske eksdiktator og nuvaerende statsraadgiver, Desi Bouterse, om, at udenlandske magter, herunder Nederlandene, skulle vaere ansvarlige for tilrettelaeggelsen af det paastaaede kupforsoeg?

4. Erkender Raadet, at Bouterses anklagende udtalelser foerer til en vidtgaaende forvaerring af EU-medlemsstaternes forbindelser med Surinam?

Samlet svar paa skriftlige forespoergsler E-4160/97, E-4161/97, E-4162/97 og E-4163/97 (18. maj 1998)

Raadet har kun kendskab til de oplysninger, som de surinamske myndigheder har fremlagt. Ifoelge disse oplysninger blev en raekke personer arresteret i weekenden den 25. oktober 1997 paa baggrund af et paastaaet kupforsoeg.

Raadet har ogsaa kendskab til et brev fra menneskerettighedsorganisationen Moiwana 86 til Den Interamerikanske Kommission for Menneskerettigheder vedroerende den sag, som det aerede medlem omtaler.

Af de oplysninger, Raadet har vaeret i stand til at faa fat i vedroerende sagen om den saakaldte mistaenkte, der henvendte sig til den nederlandske ambassade i oktober 1997, fremgaar det, at vedkommende ikke soegte asyl.

Raadet er af den opfattelse, at skulle der blive tale om en gidseltagning i Surinam, vil man skulle traeffe de noedvendige foranstaltninger for at finde frem til en fredelig loesning paa en saadan handling.

Raadet kender ikke noget til de hentydninger og beskyldninger, som det aerede medlem paastaar, at Desi Delano Bouterse har fremsat.

Endvidere er Raadet, i betragtning af at den retlige efterforskning, som det aerede medlem omtaler, endnu ikke er afsluttet, ikke i stand til at udtale sig om dette spoergsmaal.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3876/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (5. december 1997)

Om: Rullende handlingsplan for informationssamfundet

Der henvises til meddelelse fra Kommissionen til Raadet, Europa-Parlamentet, Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om »Europa i spidsen for det globale informationssamfund: Rullende handlingsplan« (KOM(96)0607).

Kommissionen anmodes om med stor opmaerksomhed ogsaa at behandle beskyttelsen af mindreaarige, dels hvad angaar de audiovisuelle tjenesters indhold og dels hvad angaar anvendelsen af Internettet.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (21. januar 1998)

Kommissionen har for nylig vedtaget et forslag til en handlingsplan til fremme af sikker anvendelse af Internet ((KOM(97) 582 endelig udg. )) og et forslag til Raadets henstilling om beskyttelse af mindreaarige og den menneskelige vaerdighed i forbindelse med audiovisuelle tjenester og informationstjenester ((KOM(97) 582 endelig udg. )).

Handlingsplanen vil danne grundlag for, at der stilles faellesskabsmidler til raadighed til etablering af et europaeisk net af hotlines, hvortil ulovligt indhold som f.eks. boernepornografi kan anmeldes, for filtrerings- og klassificeringssystemer paa faellesskabsplan og for fremme af oplysningsaktiviteter. Handlingsplanen vil endvidere soerge for stoetteforanstaltninger i henhold til Raadets henstilling hvad angaar koordinering paa faellesskabsplan af aktioner, der ivaerksaettes i medlemsstaterne med henblik paa selvregulering ((EFT C 70 af 6.3.1997. )).

Disse aktioner vil medvirke til en vaesentlig forbedring af beskyttelsen af mindreaarige.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3975/97 af Josu Imaz San Miguel (PPE) til Kommissionen (9. december 1997)

Om: Den spanske jagtlovgivning

Er det Kommissionens opfattelse, at direktiv 79/409/EOEF ((EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1. )) giver mulighed for at dispensere fra artikel 7, stk. 4, med hensyn til jagt paa ynglestederne paa arter i tilbagegang? Mener Kommissionen, at undtagelsen i henhold til artikel 9, litra c) i denne lovgivning gaelder for artikel 7, stk. 4? Finder Kommissionen, at en medlemsstat kan anvende denne undtagelsesbestemmelse i sin egen lovgivning paa artikel 7, stk. 4, i direktiv 79/409 paa vilkaar, som er strengere end i EF-direktivet? Er det Kommissionens opfattelse, at den spanske undtagelsesbestemmelse er i overensstemmelse med direktiv 79/409, forudsat aendringen af den spanske lov nr. 4 af 1989 opfylder de naevnte betingelser?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (9. januar 1998)

Det aerede medlem henviser til bestemmelserne i den spanske lov nr. 40/1997 af 6. november 1997, offentliggjort i den spanske lovtidende nr. 266 af 6. november 1997, om aendring af lov nr. 4/1989 om bevarelse af naturtyper samt vilde dyr og planter.

Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle omfatter beskyttelse, forvaltning og kontrol af disse arter, ligesom der heri er nedfaeldet de naermere bestemmelser for udnyttelsen heraf.

Denne beskyttelsesordning er meget streng, hvad angaar traekfugle. Det er saaledes i direktivets artikel 7, stk. 4, fastsat at:

» (...) Naar det drejer sig om traekkende arter, paaser de ganske saerligt, at de arter, der omfattes af jagtlovgivningen, hverken jages i yngletiden og under deres traek til redebygningsstedet. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen alle formaalstjenlige oplysninger om den praktiske gennemfoerelse af deres jagtlovgivning«.

Dog bestaar der visse muligheder for at fravige artikel 7, stk. 4, forudsat, at disse fravigelser opfylder betingelserne i direktivets artikel 9.

Kommissionen har allerede gennemgaaet den ovennaevnte spanske lov og anser den for forenelig med bestemmelserne i Raadets direktiv 79/409/EOEF om beskyttelse af vilde fugle, eftersom enhver fravigelse under denne lov fra det generelle forbud mod at drive jagt paa traekfugle, som fastsat i direktivets artikel 7, stk. 4, skal opfylde betingelserne i direktivets artikel 9.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4182/97 af Mechtild Rothe (PSE) til Kommissionen (21. januar 1998)

Om: Billetpriser paa nederlandske Nordsoe-faerger

Er det Kommissionen bekendt, at der paa faergen fra Lauwersoog (NL) til Schiermannikoog (NL) ydes rabat til personer over 65 aar?

Er det Kommissionen bekendt, at denne rabat kun ydes til nederlaendere?

Er Kommissionen af den opfattelse, at denne diskriminering af aeldre fra andre medlemsstater maa forbydes, og hvilke skridt paataenker den i bekraeftende fald at tage?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (5. marts 1998)

Kommissionen er klar over, at aldersbetingede prisrabatter generelt set kun ydes til statsborgere fra den paagaeldende medlemsstat.

Kommissionen mener, at en saadan forskelsbehandling boer afskaffes. Den vedtog derfor i maj 1989 en henstilling om, at der boer indfoeres en faelles saakaldt »60 plus«-kort, hvorved gaeldende rettigheder for aeldre udstraekkes til at gaelde for alle relevante borgere overalt i hele Unionen, foerst og fremmest under rejser i udlandet. Desvaerre har endnu ingen medlemsstat til dato taget denne henstilling i anvendelse, skoent man for nylig i Portugal har nedsat en arbejdsgruppe, som skal undersoege spoergsmaalet.

En forundersoegelse, som Kommissionen har foretaget sammen med den ikke-statslige sektor, sigter mod at opnaa maerkbare fremskridt i retning af bedre adgang for aeldre til de forrettigheder og prisnedsaettelser, de er berettiget til. Maalet er at opstille modeller, som kan tilpasses af de enkelte medlemsstater med henblik paa at passe til deres lokale forhold. Dette kan, om noedvendigt, foere til et faelles grundlag for gensidigt anerkendte indroemmelser. Rapporten om denne forundersoegelse er netop blevet afsluttet og behandles nu i Kommissionen. Kommissionen tager stilling til situationen paa grundlag af denne rapport.

Kommissionen har ogsaa modtaget en klage over denne form for forskelsbehandling i forbindelse med faergetransporten mellem Den Helder og Texel (Nederlandene). Den har anmodet de nederlandske myndigheder om naermere oplysninger med hensyn til deres relevante lovgivning og udtrykt tvivl om, hvorvidt denne ordning er forenelig med faellesskabsrettens bstemmelser.

Set i lyset af det svar, de nederlandske myndigheder afgiver herpaa, vil Kommissionen traeffe afgoerelse om, hvilken foranstaltning der i givet fald kan blive noedvendig i forbindelse med den sag, det aerede medlem har bragt paa bane.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4227/97 af Maartje van Putten (PSE) til Kommissionen (21. januar 1998)

Om: Evalueringsrapport om munkesaeler i Middelhavsomraadet og det oestlige Atlanterhav

Som led i LIFE-programmet har Kommissionen finansieret diverse undersoegelser i medlemsstaterne vedroerende munkesaeler. Disse undersoegelser er foretaget baade i Middelhavsomraadet og det oestlige Atlanterhav. Derefter har Kommissionen foretaget en evaluering af disse som led i LIFE-programmet finansierede undersoegelser. Denne evalueringsrapport er hidtil ikke blevet offentliggjort.

1. Kan Kommissionen oplyse, hvorfor den endnu ikke har offentliggjort denne evalueringsrapport, ogsaa under henvisning til princippet om aabenhed i forvaltningen?

2. Kan Kommissionen oplyse, hvornaar den paataenker at offentliggoere denne evalueringsrapport?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (27. februar 1998)

Den rapport, det aerede medlem henviser til, er ikke nogen forskningsmaessig evalueringsrapport. Der er tale om en rent teknisk og finansiel undersoegelse af ACNAT- og LIFE-projekterne med henblik paa at analysere relevansen af de projekter, som stoettemodtagerne har indgivet.

Til trods for, at det drejer sig om en intern rapport med henblik paa at forbedre forvaltningen og den hensigtsmaessige administration af LIFE-projekterne, har Kommissionen videregivet en kopi af de interne konklusioner af denne rapport til enhver, som maatte have anmodet herom. Konklusionerne er endvidere allerede blevet tilstillet en raekke parlamentsmedlemmer, som havde bedt om det.

Der tilstilles ligeledes en kopi heraf direkte til det aerede medlem samt til Europa-Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3518/97 af Ludivina García Arias (PSE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: En europaeisk ordning for kul og andre energikilder

Hvorledes forestiller Kommissionen sig paa baggrund af medlemsstaternes beslutning om ikke at indskrive et kapitel om energi i Amsterdam-traktaten, at en europaeisk ordning for kul og andre energikilder vil blive reguleret efter EKSF-traktatens udloeb?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (4. februar 1998)

Som det aerede medlem ganske rigtigt fremfoerer, har medlemsstaterne ikke stoettet Kommissionens forslag om at indfoeje et kapitel vedroerende energi i Amsterdam-traktaten.

Dog har Kommissionens hvidbog om en energipolitik for Den Europaeiske Union ((EFT C 224 af 1.8.1996, s. 1. )) modtaget enstemmig stoette hos Europa-Parlamentet og Raadet. I dette dokument fastsaettes der en ramme for samarbejdet, baseret paa faelles maal.

I mangel af et saadant kapitel, og for saa vidt angaar kul, vil Kommissionen fortsat foelge den fremgangsmaade, der er beskrevet i dens meddelelse til Raadet og Europa-Parlamentet af 15. marts 1991 ((SEK(91) 407 endelig udg. )). Som politisk retningslinje har Kommissionen,med udgangspunkt i EKSF-traktatens udloeb i 2002, valgt at benytte sig af den fleksibilitet, denne traktat indebaerer, til saa vidt muligt at tilpasse dens anvendelse til de to sektorers situation og samtidig inkorporere disse (»Phasing in«) i EF-traktaten frem til aar 2002. Kommissionen har endvidere besluttet, at den inden aar 2002 vil overfoere visse af EKSF-traktatens bestemmelser, til EF-traktaten, herunder de finansielle instrumenter og de sociale bestemmelser, der maatte skoennes at vaere nyttige eller noedvendige.

Inden for de seneste aar har Kommissionen udfoert et betydningsfuldt arbejde med hensyn til EKSF's budgetmaessige og finansielle virksomhed ((Jf. bl.a. KOM(97) 506 endelig udg. )). Dette har dannet grundlag for at Det Europaeiske Raad paa moedet i Amsterdam kunne traeffe en afgoerelse, hvorefter de finansielle indtaegter hidroerende fra EKSF's reserver med virkning fra aar 2002 skal indgaa i en forskningsfond, der specielt er rettet mod kul- og staalsektoren.

Kommissionen er dog klar over, at strukturomlaegningerne inden for kulsektoren skal fortsaette efter aar 2002, ikke mindst i forbindelse med de kommende tiltraedelser, eftersom ansoegerlandede staar over for tilsvarende problemer som Faellesskabets kulindustri. Kommissionen skoenner, at de erfaringer, EKSF har gjort med anvendelsen af de sociale og regionale ledsageforanstaltninger til strukturomlaegningen, vil vaere vaerdifulde, naar der eventuelt skal vedtages foranstaltninger for perioden efter aar 2002.