SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3184/95 af Arthur Newens (PSE) til Kommissionen (29. november 1995)

Om: Schengen-informationssystemets indvirkning paa tredjelandsborgeres ret til fri bevaegelighed i Den Europaeiske Union

Der synes at vaere en direkte uoverensstemmelse mellem bestemmelserne i Schengen-gennemfoerelsesaftalen og retten til fri bevaegelighed som fastsat i unionslovgivningen, idet definitionen af begrebet udlaending i Schengen-gennemfoerelsesaftalens artikel 1 som enhver person, der ikke er statsborger i en af De Europaeiske Faellesskabers medlemsstater, ikke indeholder nogen henvisning til tredjelandsborgere, som har ret til fri bevaegelighed i henhold til EU-ret. Sammen med foelgerne af bestemmelserne vedroerende Schengen-informationssystemet synes denne definition i sig selv at udgoere et klart brud paa EU's bestemmelser om fri bevaegelighed.

Kan Kommissionen bekraefte, at ikrafttraedelsen af Schengen-gennemfoerelsesaftalen den 1. juli 1995 ikke i henhold til EU-ret i sig selv tillader indfoerelse af restriktioner for den eksisterende ret til fri bevaegelighed for tredjelandsborgere som nedfaeldet i de europaeiske trakter? Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen traeffe for at forhindre, at der indfoeres saadanne restriktioner i strid med EU-lovgivningen?

Samlet og supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti paa skriftlige forespoergsler E-3184/95 og E-3185/95 (25. juni 1996)

De emner, det aerede medlem bringer paa bane, er blevet grundigt undersoegt saavel i Schengen-gruppen (som Kommissionen deltager i som observatoer) som i forbindelse med forhandlingerne om det udkast til konvention om personkontrol ved passage af de ydre graenser ((Dok. KOM(93) 684, EFT C 11 af 15.1.1994. )), Kommissionen har forelagt i henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europaeiske Union. Kommissionen kan nu give meddelelse om resultaterne af arbejdet.

Paa unionsplan foerte droeftelserne til, at der blev vedtaget et princip om, at statsborgere fra tredjelande, der er omfattet af EF-rettens bestemmelser om fri bevaegelighed for personer, ikke opfoeres paa den faelles liste over udlaendinge, der angives i det europaeiske informationssystem med henblik paa naegtelse af adgang. Efter at dette princip er bekraeftet, staar der i den tekst, de femten medlemsstater har godkendt, at de paagaeldende personer, der er omfattet af EF-rettens bestemmelser, kan opfoeres paa den faelles liste, hvis betingelserne for opfoerelsen er forenelige med EF-retten. Der staar ogsaa, at konstateres det, at en person, der er opfoert paa den faelles liste over personer, der naegtes adgang, viser sig at vaere omfattet af EF-rettens bestemmelser, kan opfoerelsen kun bibeholdes, hvis den er forenelig med EF-retten. Er dette ikke tilfaeldet, traeffer den medlemsstat, der har foretaget opfoerelsen, alle de foranstaltninger, der er noedvendige for at slette opfoerelsen af den paagaeldende person.

Da der er tale om en faelles liste over personer, der naegtes adgang, i Schengen-informationssystemet, har Schengen-gruppen i en erklaering, dens forretningsudvalg godkendte den 18. april 1996, ord til ord tilsluttet sig den loesninger, der blev valgt paa unionsplan.

For sit vedkommende har Kommissionen hos Schengen-forretningsudvalget ladet protokollere en erklaering magen til den, der blev forelagt under droeftelserne paa unionsplan, og hvori der staar, at opfoerelse af en person, der er omfattet af EF-rettens bestemmelser, paa den faelles liste over personer, der naegtes adgang, kun er forenelig med EF-retten, naar den paagaeldende anses for at udgoere en alvorlig, naervaerende og virkelig fare for hver kontraherende parts offentlige orden og sikkerhed.