DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/567

(2004/C 84 E/0645)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0296/04

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2004)

Om: Interimsprocedure for statsstøtte i tiltrædelseslandene

Tiltrædelsestraktatens kapitel om konkurrenceregler foreskriver anvendelse af en interimsprocedure for statsstøtte, som udbetales i tiltrædelseslandene forud for disses tiltrædelse. Proceduren fokuserer på, hvorvidt støtten kan udbetales efter tiltrædelsesøjeblikket.

Vil Kommissionen — i betragtning af antallet og kompleksiteten af de sager, der har med statsstøtte at gøre — oplyse:

1. hvordan den vil vurdere udbetalingskriteriet, og om den, eftersom der mangler en definition, er enig i, at udbetalingskriteriet bør være i overensstemmelse med begrebets almindelige betydning? Er Kommissionen for eksempel i denne sammenhæng enig i, at garantibeløb, der endnu ikke er udbetalt i tiltrædelsesøjeblikket eller driftsstøtterater, der blev givet tilsagn om før tiltrædelsen, men som først kommer til udbetaling efter tiltrædelsen, faktisk må udbetales?

2. hvordan den kan sikre, at dens udlægning af udbetalingskriteriet hverken er for bred eller for snæver, da dette i høj grad vil indvirke på det antal konkurrenceforvridende statsstøtteforanstaltninger, som Kommissionen skal tage stilling til under interimsproceduren?

3. hvilke kriterier og betingelser den vil følge ved afgørelsen om, hvorvidt statsstøtte stadig må udbetales efter tiltrædelsesøjeblikket? Vil Kommissionen især oplyse, under hvilke omstændigheder den mener, at støtte, der er tildelt private virksomheder, stadig må udbetales efter tiltrædelsesøjeblikket?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(17. marts 2004)

Bilag IV.3 i tiltrædelsestraktaten indeholder bestemmelse om interimsproceduren. Den omfatter den retlige ramme for bedømmelse af støtteordninger og individuelle støtteforanstaltninger, som er indført i en ny medlemsstat forud for tiltrædelsestidspunktet, og som stadig er gældende efter tiltrædelsen. Proceduren gælder for de ordninger og foranstaltninger, som ikke allerede er medtaget på fortegnelsen over »eksisterende støtteforanstaltninger«, der er knyttet til bilag IV, og som er indført efter den 10. december 1994. Foranstaltninger, som er gældende efter tiltrædelsen, og som blev indført inden den 10. december 1994, betragtes ved tiltrædelsen som eksisterende støtte i den i EF-traktatens artikel 88, stk. 1, anførte betydning.

I henhold til interimsproceduren er det i første omgang den kompetente myndighed med ansvar for kontrol med statsstøtte i det pågældende tiltrædelsesland, der skal vurdere, om støtteforanstaltninger, der er gældende efter tiltrædelsen, er forenelige med fællesmarkedet.

Denne kontrolmyndighed kan søge juridisk sikkerhed ved at anmelde foranstaltningerne til EU-Kommis-sionen. Efter anmeldelsen undersøger Kommissionen, om de anmeldte foranstaltninger er forenelige med fællesmarkedet. Det vil logisk kun være tilfældet for de foranstaltninger, som betragtes som »gældende efter«.

Hvis Kommissionen nærer alvorlig tvivl med hensyn til, hvorvidt de anmeldte foranstaltninger er forenelige med den gældende fællesskabsret, kan den gøre indsigelse inden for tre måneder efter modtagelsen af en komplet anmeldelse. Hvis Kommissionen ikke gør indsigelse mod de anmeldte foranstaltninger inden for denne frist, betragtes de anmeldte foranstaltninger som eksisterende støtte fra tiltrædelsestidspunktet.

Støtteforanstaltninger, der ikke er gældende efter tiltrædelsen, kan ikke undersøges af Kommissionen efter procedurerne i EF-traktatens artikel 88. Da interimsproceduren kun bestemmer, hvorvidt en given foranstaltning udgør eksisterende støtte med henblik på statsstøtteprocedurerne efter tiltrædelsen, foreligger der hverken noget krav eller beføjelse for Kommissionen til at undersøge støtteforanstaltninger, der ikke er gældende efter tiltrædelsen.

Det er kun de foranstaltninger, der stadig efter tiltrædelsen kan give anledning til tildeling af yderligere støtte eller forøgelse af en allerede tildelt støtte, der kan betragtes som eksisterende støtte efter interimsproceduren — hvis de opfylder de relevante betingelser — og derfor er omfattet af denne. Derimod opfylder interimsproceduren ikke noget formål med hensyn til støtteforanstaltninger, som allerede er endeligt og definitivt godkendt med et bestemt beløb inden tiltrædelsen. For at afgøre, om det er tilfældet, er det relevante kriterium igen den retligt bindende handling, hvorved de kompetente nationale myndigheder har bevilget støtten.

Da statsstøtteforanstaltninger har direkte økonomiske virkninger, skal en foranstaltning bedømmes på det tidspunkt, hvor støtten ydes. Det er statens retlige forpligtelse, der er synonymt med tildeling af støtte og ikke blot udbetalingen af denne. En udbetaling, der foretages nu eller i fremtiden i henhold til en retlig forpligtelse, er en ren gennemførelsesforanstaltning, og kan ikke betragtes som en ny eller supplerende støtte. Kommissionen finder derfor, at hvis en foranstaltning skal betragtes som værende gældende efter tiltrædelsen, skal der foreligge dokumentation for, at den indebærer supplerende fordele, som ikke var kendt eller ikke var præcis kendt på bevillingstidspunktet.

Da dette spørgsmål mere specifikt vedrører statsgarantier, er det vanskeligt at tage definitiv stilling hertil på generelt plan, da der findes mange forskellige former for garantier.

Kommissionen kan kun ved en vurdering af en bestemt garantis forskellige egenskaber afgøre, om denne stadig efter tiltrædelsen kan give anledning til tildeling af yderligere støtte eller forøgelse af det støttebeløb, der allerede er bevilget.