SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3008/97 af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen (1. oktober 1997)

Om: Den retlige kvalitet af protokoller og erklaeringer

EU-retten opdeles i den primaere ret, der indgaas folkeretligt mellem medlemsstaterne og underkastes en ratificeringsproces i de enkelte medlemsstater, og den sekundaere ret, der som foelge af Faellesskabernes supranationale karakter udstedes af institutionerne med umiddelbar virkning for retsordenen i medlemsstaterne.

Udviklingen i den seneste integrationsfase har imidlertid stadig hyppigere gjort det noedvendigt, at der i forbindelse med revisionen af traktaterne om oprettelse af Faellesskaberne ud over en simpel aendring og udvidelse af traktaterne (den primaere ret) ogsaa goeres brug af protokoller og erklaeringer med henblik paa vedtagelse af undtagelsesbestemmelser. Hvad angaar den retlige kvalitet af saadanne protokoller og erklaeringer, bedes Kommissionen besvare foelgende spoergsmaal:

1. Hvilken retlig kvalitet har protokoller, og hvilke kriterier laegges til grund for denne kvalifikation?

2. Hvilken retlig kvalitet har i modsaetning hertil en »erklaering vedtaget af konferencen«, og hvilke kriterier laegges til grund for denne kvalifikation?

3. Hvordan vurderer Kommissionen den retlige kvalitet af en »erklaering som konferencen har noteret sig« i en slutakt til en primaerretlig traktat?

4. Hvilken virkning faar en saadan erklaering, hvis der er tale om en ensidig erklaering fra en medlemsstat?

5. I hvilket omfang kan eller skal De Europaeiske Faellesskabers Domstol i sin retspraksis tage hensyn til protokoller og erklaeringer til den primaere ret?

6. Helt konkret: Hvilken retlig betydning har den »Erklaering fra OEstrig og Luxembourg om kreditinstitutter«, der er afgivet til Amsterdam-traktaten?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (1. december 1997)

Af artikel 239 i EF-traktaten og af tilsvarende bestemmelser i EKSF-traktaten og traktaten om Det Europaeiske Atomenergifaellesskab fremgaar det, at de protokoller, der er vedlagt traktaterne, er en integreret del af disse. Protokollerne har saaledes samme retsgyldighed som traktaterne. Allerede i 1956 fastslog Domstolen at »bestemmelserne i alle disse tekster (traktater, bilag og protokoller) har samme bindende virkning... og at de ikke skal modstilles, men sammenholdes, saa der bliver tale om en korrekt anvendelse« (dom Groupement des industries luxembourgeoises mod Den Hoeje Myndighed - sag 7 og 9/54, sml. 1956-II-s.91).

Til forskel fra protokollerne er erklaeringerne ikke en integreret del af EF-traktaten. Domstolen har endnu ikke udtalt sig om retsgyldigheden af de erklaeringer, der er afgivet ved undertegnelsen af traktaten. Man boer imidlertid vaere opmaerksom paa, at Domstolen tager de erklaeringer, der er foert til protokols i Raadet i forbindelse med vedtagelsen af en afledt retsakt i betragtning, i det omfang de giver udtryk for en faelles hensigt fra medlemsstaternes side, og at indholdet kommer til udtryk i gaeldende faellesskabsret. Med andre ord, kan en erklaering hverken foeje noget til teksterne eller vaere i modstrid med aand og bogstav heri (se dom Antonissen C-292/89, sml. 1991, s. I-773, punkt 17 og 18 i forbindelse med en erklaering, der er foert til protokols i Raadet i forbindelse med vedtagelsen af forordning nr. 1612/68. Til gengaeld tages en erklaering i betragtning, naar den kan belyse et dokuments raekkevidde (se dom Grimaldi C-322/88, sml. 1989, s. I-4407, dom Egle, C-310/90, sml. 1992, s. I-177).

Ved erklaeringen om kreditinstitutterne i Tyskland tog regeringskonferencen Kommissionens udtalelse ad notam, ifoelge hvilken den gaeldende faellesskabsret goer det muligt at tage de tjenesteydelser af almindelig interesse, der varetages af de paagaeldende institutter i betragtning. Den opfordrede endvidere Kommissionen til at undersoege, om der findes lignende tilfaelde i andre medlemsstater og eventuelt at lade de samme faellesskabsbestemmelser gaelde for disse. Den ensidige erklaering fra OEstrig og Luxembourg, som regeringskonferencen tog ad notam, falder i traad med ovennaevnte opfordring, som Kommissionen boer foelge.