SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3611/02

af Kathleen Van Brempt (PSE) til Kommissionen

(16. december 2002)

Om: Biler og sikkerhed

Styrtbøjlekonstruktioner, airbags, selestrammere og elektroniske styresystemer redder tusindvis af liv hvert år. Alligevel har sikkerhedsmedaljen ifølge redningsfolk også en bagside. De oplyser, at redningsfolkene ikke uden videre kan begynde at skære i en havareret bil for at befri sårede. Overalt kan der sidde sensorer, der aktiverer airbags og selestrammere. Dette forsinker befrielsen af fastklemte. Redningsfolkene har derfor opfordret alle fabrikanter til for hver enkelt bilmodel at give oplysninger om, hvordan airbags deaktiveres, og hvor der bedst kan skæres med hydraulisk skæreværktøj. Redningsfolkene behøver dermed blot at indlæse bilmodellen i computeren for præcis at vide, hvordan de bedst kan befri de fastklemte. Redningsfolkene beklager sig over, at kun Volvo har reageret positivt på denne anmodning.

Er Kommissionen bekendt med det problem, at det bliver stadig vanskeligere at befri fastklemte personer hurtigt?

Hvad mener Kommissionen om redningsfolkenes opfordring?

Er Kommissionen bekendt med, at bilfabrikanterne ikke synes at have til hensigt at besvare redningsfolkenes opfordring?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(30. januar 2003)

Kommissionen er ikke bekendt med, at der skulle være specielle problemer i forbindelse med rednings- og friskæringsarbejde på køretøjer udstyret med automatisk udløsende fastholdelses- eller beskyttelsessystemer som for eksempel airbags. Kommissionen finder, at flere og flere køretøjer fra fabrikken er monteret med disse systemer, der har til formål at yde en bedre beskyttelse af passagererne i tilfælde af frontal- eller sidekollision. Det bør påpeges, at denne type udstyr ikke er foreskrevet i henhold til EU-bestemmelser, samt at der ikke findes specifikke bestemmelser herom. Det må dog erkendes, at redningsaktioner naturligvis kan være forbundet med større risici, hvis sådanne systemer er indbygget, og der ikke tages det tilstrækkelige hensyn hertil.

Da tilrettelæggelsen af redningstjenester kommer ind under de enkelte medlemsstaters kompetence og der findes væsentlige forskelle i bilparkens sammensætning har Kommissionen altid fundet det mest passende at overlade det til medlemsstaterne at træffe passende foranstaltninger. Kommissionen er dog parat til at undersøge spørgsmålet globalt, men ønsker i den forbindelse at råde over mere præcis information om de praktiske problemer i forbindelse med friskæring.

Kommissionen er ikke bekendt med, at bilfabrikanterne skulle være uvillige til at fremkomme med de oplysninger, der kan være nyttige for redningstjenesterne. På kort sigt mener man, at det bør være op til de forskellige nationale myndigheder via lovgivning at pålægge fabrikanterne at fremkomme med den passende dokumentation samt at håndhæve sådanne bestemmelser. Kommissionen minder i den forbindelse om, at det i henhold til EU-bestemmelserne om udrangerede køretøjer, der har været i kraft siden april 2002(1), pålægges køretøjsfabrikanterne at stille alle nødvendige demonteringsoplysninger vedrørende køretøjer, der markedsføres, til rådighed; i givet fald ville disse oplysninger kunne stilles til rådighed for redningstjenesterne.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer EFT L 269 af 21.10.2000.