SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1076/98 af Wilfried Telkaemper (V) til Kommissionen (6. april 1998)

Om: Samarbejde mellem ECHO og ikke-statslige organisationer

Revisionsretten har i sin saerberetning om ECHO (EF's kontor for humanitaer bistand) kritiseret, at en tredjedel af ECHO-midlerne er gaaet til franske humanitaere ikke-statslige organisationer (ngo).

Det kunne give anledning til mistanke om, at midlerne ikke tildeles paa grundlag af ngo'ernes kompetence men efter hvorvidt de er kendte hos ECHO-tjenestemaendene. For at sikre, at ECHO har kendskab til de vigtigste europaeiske ngo'er og ikke kun dem, der findes i visse faa medlemsstater, er det vigtigt, at tjenestemaend fra samtlige medlemsstater er beskaeftiget i ECHO og deltager i vigtige politiske afgoerelser. Kan Kommissionen oplyse, hvor mange tjenestemaend fra de enkelte medlemsstater, den har ansat i A-stillinger i ECHO? Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at skabe stoerre spredning i sin medarbejderstruktur i A-stillingerne?

Det er afgoerende for en effektiv humanitaer hjaelpeaktion, at de hjaelpende ngo'er har et godt kendskab til katastrofe- eller kriseomraadet, raader over lokale kontakter og har partnerorganisationer i det paagaeldende land. Hvordan forklarer Kommissionen, at ngo'er, der ikke opfylder dette krav, gennemfoerer ECHO-hjaelp, og at projektforslag fra andre organisationer, som har partnerorganisationer i landet, faar afslag?

Mindre ngo'er raader ofte over et vaerdifuldt specialkendskab. Da de dog kun raader over smaa finansielle midler, er de henvist til, at ECHO betaler deres udgifter saa tidligt som muligt. Hvad goer ECHO for at drage nytte af de smaa organisationers ekspertviden?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (14. maj 1998)

Kommissionen sender det aerede parlamentsmedlem og Europa-Parlamentets generalsekretariat en oversigt, der er taget fra de statistiske meddelelser om Kommissionens personale, og som viser den nationale fordeling af Kommissionens tjenestemaend paa samtlige tjenestegrene. I forbindelse med ansaettelse eller forflyttelse inden for tjenesten tilstraeber Kommissionen en differentiering af de nationale tilhoersforhold overalt inden for tjenestegrenene. Det boer dog bemaerkes, at der her er tale om en overordnet tendens, og at denne ikke kan vurderes for en enkelt tjenestegrens vedkommende.

Kommissionen deler det aerede medlems opfattelse hvad angaar noedvendigheden af at fremme inddragelsen af de ngo'er, der har lokalkendskab eller raader over lokale partnere. Det er paa denne baggrund, at det i Raadets forordning (EF) nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitaer bistand ((EFT L 163 af 2.7.1996. )) hedder, at et af de elementer, der skal tages i betragtning ved afgoerelsen af, om en ngo boer komme i betragtning med hensyn til finansiering, er dens evne og beredvillighed til at samarbejde med de andre aktoerer paa det humanitaere omraade og med naersamfundene i de paagaeldende lande. Der tages ogsaa hensyn til ngo'ens tidligere erfaringer med humanitaer indsats i det beroerte land. Ved valget af ngo'er og projekter foelger Kommissionen disse kriterier i det omfang, der er muligt.

I de tilfaelde, hvor de lokale infrastrukturer - som foelge af naturkatastrofer eller konflikter - er utilstraekkelige, er der andre kriterier, der bestemmer valget af ngo'er, dvs. deres faglige og logistiske kapacitet og deres evne til hurtigt at mobilisere hjaelp til fordel for den katastroferamte befolkning.

Kommissionen er helt klar over, hvilken mervaerdi de smaa ngo'er kan tilfoeje et projekt, og hvilke finansielle problemer, de undertiden er stillet over for. I saa henseende har Kommissionen i den nye rammekontrakt om partnerskab aabnet mulighed for at udbetale et forskudsbeloeb paa 80% af projektets udgifter til de involverede ngo'er. Denne bestemmelse skulle goere det muligt yderligere at styrke samarbejdet med de smaa ngo'er.