SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1021/02

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(12. april 2002)

Om: Støjgener fra lufttrafikken

Om end lufttrafikstøj er et generelt problem, er lufthavne med 50 000 årlige flyvninger eller derover ifølge Kommissionens forslag(1) ansvarlige for håndteringen heraf.

Om end det i teksten erkendes, at der ikke bør anvendes fly med høje støjniveauer, som ikke er tilstrækkeligt udstyret med støjdæmpende anordninger, (de meget omtalte hush-kits, en amerikansk specialitet) er teksten blevet stærkt udvandet, således at de europæisk ministre igen kan forhandle om aftalerne med deres amerikanske kolleger.

Er Kommissionen ikke bange for, at offentligheden vil blive overrasket over foranstaltninger, der accepterer forskellige forhold for de mennesker, der bor i nærheden af lufthavnene på trods af, at de udsættes for de samme støjgener? Mener den ikke, at det i dette tilfælde ville være hensigtsmæssigt at nedsætte støjtærsklerne?

(1) KOM(2001) 695.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(28. maj 2002)

Det direktivforslag, det ærede medlem henviser til, er blevet vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet. Direktivet (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/30/EF af 26. marts 2002 med henblik på bestemmelser og procedurer for indførelse af støjrelaterede driftsrestriktioner i Fællesskabets lufthavne)(1) trådte i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Direktivet gennemfører på fællesskabsniveau de retningslinjer vedrørende støjstyring, som Den Internationale Organisation for Civil Luftfart (ICAO) vedtog på sin 33. samling fra 25. september 2001 til 5. oktober 2001 i Montreal, og som er nedfældet i resolution A 33/7, navnlig i bilag C (politikker og programmer baseret på en afbalanceret fremgangsmåde med hensyn til styring af flystøj) og E (lokale driftsrestriktioner i forbindelse med støj i lufthavne).

Under hensyntagen til, at denne resolution udgør en international aftale, er det ikke nødvendigt at genforhandle aftaler på dette område med vores amerikanske partnere.

Kommissionen deler ikke den opfattelse, at det nye direktiv skaber uligheder mellem naboerne til forskellige lufthavne.

I virkeligheden er støjgenerne ikke identiske i de forskellige lufthavne. Det er set i dette perspektiv, at Kommissionen har gjort sig til talsmand for en fremgangsmåde, hvor hver lufthavn behandles særskilt, for at man kan finde frem til de bedst mulige løsninger afpasset efter situationen i den enkelte lufthavn.

Tærskelen for anvendelse af direktivet er sat til 50 000 flybevægelser om året af hensyn til sammenhængen med forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om vurdering og styring af ekstern støj(2). Denne sammenhæng er nødvendig i betragtning af, at direktiv 2002/30/EF foreskriver anvendelse af en række informationer vedrørende støj omkring lufthavne, som skal tilvejebringes ved gennemførelsen af det foreslåede direktiv.

En anden grund til at vælge tærskelen på 50 000 flybevægelser er, at det drejer sig om mindre lufthavne, hvor medlemsstaterne selv kan træffe de foranstaltninger, der måtte være påkrævet.

Den omstændighed, at de ikke er forpligtet til at foretage den forudgående vurdering som beskrevet i bilag II til direktiv 2002/30/EF vil snarere kunne lette indførelsen af støjbekæmpelsesforanstaltninger i disse lufthavne.

(1) EFT L 85 af 28.3.2002.

(2) EFT C 337 E af 28.11.2000.