ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2499/99

af María Izquierdo Rojo (PSE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Medi Telecom

Hvilke kommentarer har Kommissionen modtaget i forbindelse med Telefónica Intercontinental S.A.'s og Portugal Telecom International SGPS's nært forestående opkøb af Medi Telecom? Hvad karakteriserer denne handel? Hvornår træffer Kommissionen den endelige afgørelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(11. januar 2000)

Den transaktion, hvorved Telefónica InterContinental SA (som kontrolleres af Telefónica S.A.) og Portugal Telecom Internacional S.A. (som kontrolleres af Portugal Telecom S.A.) i fællesskab overtager kontrollen med Médi-Telecom, et selskab som er registreret i henhold til marokkansk lov, blev anmeldt til Kommissionen den 17. november 1999 i henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1) (fusionsforordningen).

I overensstemmelse med den fastsatte procedure blev anmeldelsen offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2), og interesserede parter fik mulighed for at udtale sig. Seneste modtagelsesfrist for kommentarer var den 6. december 1999. Kommissionen har ikke tilladelse til at afsløre fortrolige oplysninger, der blev givet af disse parter i forbindelse med transaktionen.

Médi Telecom er blevet etableret for at installere og drive GSM cellulær mobil telekommunikation i Marokko. Selskabet, der bliver den anden udbyder af disse tjenesteydelser, kommer dermed i direkte konkurrence med den nuværende udbyder, som hidtil har været den eneste autoriserede virksomhed på dette marked. Médi Telecom kommer kun til at udbyde tjenesteydelser inden for mobil telekommunikation på marokkansk område.

Kommissionen godkendte beslutningen den 17. december 1999, da overtagelsen ikke gav anledning til alvorlig tvivl om, hvorvidt den var forenelig med fællesmarkedet.

(1) EFT L 395 af 30.12.1989, berigtiget i EFT L 257 af 21.9.1990. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97, EFT L 180 af 9.7.1997, berigtiget i EFT L 40 af 13.2.1998.

(2) EFT C 336 af 24.11.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2644/99

af Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Urban-programmet

Urban-programmet omfatter ikke bestemmelser om støtte til særlige boligprogrammer, selv om boligen er et af de vigtigste sociale behov.

Er der mulighed for inden for rammerne af det nye Urban-program at yde støtte til særlige boligprogrammer? Hvilke alternative budgetposter kan anvendes i forbindelse med det sociale boligproblem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(2. marts 2000)

Strukturfondene yder ikke støtte til boliger. De særlige boligprogrammer kan derfor ikke omfattes af fællesskabsinitiativet URBAN, der finansieres fra disse fonde.

Kommissionen indrømmer dog i sin meddelelse af 13. oktober 1999 om udkast til retningslinjer for URBAN(1), herunder navnlig bilag I, at boligspørgsmålet i visse tilfælde kan udgøre et vigtigt element i en global byudviklingspolitik med sigte på social samhørighed. I henhold til bestemmelserne i bilaget bør der i programmeringsdokumenterne tages hensyn til boligspørgsmålet, når dette udgør en væsentlig del af byfornyelsen. Det er imidlertid op til de lokale, regionale eller nationale myndigheder, afhængig af land, at påtage sig den økonomiske byrde i forbindelse hermed, uden intervention fra strukturfondens side.

(1) KOM(1999) 477 endelig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2528/99

af Jürgen Zimmerling (PPE-DE) til Kommissionen

(4. januar 2000)

Om: Størrelsen af udgifterne til genopbygningen af Kosovo

På grundlag af de foreliggende oplysninger anslår Rådet, at genopbygningsstøtten til Kosovo vil udgøre 500 mio. EUR. Dette beløb skal i det væsentlige tages fra budgettet for udviklingsbistand. Ordføreren for Udvalget om Udvikling og Samarbejde, Carlotti, har meddelt, at overslaget over udgifterne på 500 mio. EUR udelukkende beror på skøn.

I hvor stor udstrækning kan Balkan-koordinatoren Bodo Hombach ud fra den viden, han må have erhvervet i sit arbejde, komme med oplysninger om de faktiske hidtidige og fremtidige udgifter til genopbygningen af Kosovo?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(1. februar 2000)

I november 1999 foretog Kommissionen og Verdensbanken en fælles vurdering benævnt Towards Stability and Prosperity, a programme for reconstruction and recovery in Kosovo(1). Behovsvurderingen for Kosovo er endvidere baseret på forskellige input, navnlig Kommissionens skadesvurderingsmission (gennemført af den internationale styringsgruppe, IMG), såvel som redegørelser fra De Forenede Nationers overgangsadministration i Kosovo (UNMIK) og oplysninger fra andre vurderingsmissioner.

Hvad angår stabilitetspagtens rolle, bør det understreges, at Forbundsrepublikken Jugoslavien (og følgelig Kosovo) ikke er medlem af stabilitetspagten. Kommissionen deltager aktivt i stabilitetspagtens arbejdsgrupper, men i betragtning af stabilitetspagtens anvendelsesområde forekommer dette forum ikke at være specielt velegnet til at vurdere Kosovos behov.

Kommissæren med ansvar for forbindelser med tredjelande er hele tiden i tæt kontakt med Bodo Hombach, når det drejer sig om anliggender, der berører området generelt.

Endelig skal Kommissionen minde om, at midlerne til Kosovo i 2000 ikke bliver trukket fra udviklingsbudgettet som sådan, men fra følgende kilder 60 mio. EUR fremførsler, 40 mio. EUR omfordelinger, 20 mio. EUR ECHO og 60 mio. EUR, der allerede var taget højde for i fleksibilitetsreserven på 180 mio. EUR i det foreløbige budgetforslag (FBF).

(1) Kan findes på Kommissionens og Verdensbankens fælles websted på følgende adresse: www.seerecon.org./KeyDocuments/KeyOfficialDocuments.htm.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2370/99

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: 20 års fuglebeskyttelse i Den Europæiske Union

EU-direktivet om beskyttelse af vilde fugle og Bonn-konventionen om beskyttelse af migrerende arter af vilde dyr er hjørnesten i naturbeskyttelseslovgivning. Efter 20 år er det på tide at gøre status.

1. Kan Kommissionen oplyse, om retsakterne har opfyldt deres mål?

2. Findes der mangler ved omsættelsen af direktivet om beskyttelse af fugle og Bonn-konventionen? I bekræftende fald, hvorfor?

3. Hvor godt har medlemsstaterne henholdsvis signatarstaterne til Bonn-konventionen opfyldt kravene navnlig hvad angår pligten i af EF-direktivet om fuglebeskyttelse til at anvise beskyttede områder (Special Protection Areas, SPAs), gennemførelsen af lovbestemmelserne om artsbeskyttelse samt pligten til at aflægge beretning over for Kommissionen?

4. Hvilken rolle spiller og har de ikke-statslige organisationer og -sammenslutninger spillet ved gennemførelsen af direktivet og konventionen? Hvordan kan de øge deres indflydelse?

5. Hvordan kan gennemførelsen af EU-fuglebeskyttelsesdirektivet og Bonn-koventionen efter Kommissionens opfattelse gøres endnu mere effektivt? Hvilken rolle kan de ikke-statslige organisationer og sammenslutninger med deres ekspertise spille?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(2. februar 2000)

1. Målsætningerne for Bonn-konventionen, som Fællesskabet er part i, er med hensyn til bevarelse af vandrende arter af vilde fugle nået på fællesskabsplan med Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1). På trods af betydelige resultater i de sidste 20 år er målsætningerne i fugledirektivet endnu ikke fuldt ud opfyldte.

2. Medens der stadig er problemer med national lovgivning, der fastsætter jagtsæsoner i nogle få medlemsstaterne, vedrører hovedproblemerne gennemførelse med hensyn til beskyttelse af bestemte områder.

3. I henhold til videnskabelige undersøgelser anses kun Danmark og Belgien for stort set at have opfyldt nøjlemålsætningen med at klassificere deres mest egnede områder som særlig beskyttede områder (SBO). Andre medlemsstater mangler stadig at færdiggøre denne proces. Nogle medlemsstater, herunder Tyskland, har ikke givet de nødvendige oplysninger om deres klassificerede SBO, hvorved Kommissionen hindres i at spille sin koordinerende rolle med hensyn til netværket af SBO. Der er i øjeblikket 47 overtrædelsessager i gang for ikke gennemførelse af direktivet.

4. Ikke statslige organisationer (NGO'er) spiller en vigtig rolle i direktivets gennemførelse. Dette omfatter videnskabeligt arbejde om fuglearter og deres levesteder, samt igangværende overvågning og forvaltning af vigtige områder.

5. Den største udfordring er at sikre fuldstændig gennemførelse og håndhævelse i medlemsstaterne. Kommissionen vil som EF-traktatens vogter spille sin rolle i partnerskabet med medlemsstaterne og NGO'erne. LIFE-Nature fonden skulle også fortsat spille en vigtig rolle med at støtte vigtige fredningsprojekter for truede og vandrende fuglearter.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2171/99

af John McCartin (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 1999)

Om: Aflytning af telekommunikation af British Intelligence Services

Vil Kommissionen, på baggrund af forlydender om, at British Intelligence Services aflytter al telekommunikation til og fra Irland, forsøge at klarlægge følgerne af dette for den politiske samhørighed i EU?

Hvilke konsekvenser har det derudover for erhvervsdrivendes ret til at kommunikere frit internationalt og i EU, og hvilke konsekvenser har det for enkeltpersoner, der foretager personlige eller erhvervsmæssigt følsomme kommunikationer?

Vil Kommissionen anmode de britiske myndigheder om at oplyse, om forlydenderne virkelig er sande, og i bekræftende fald, om briterne udspionerer alle andre EU-medlemslande på samme måde?

Kan Kommissionen også oplyse, om hvorvidt sådanne aktiviteter er en krænkelse af EU-lovgivningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(27. januar 2000)

Kommissionen har intet kendskab til de forhold, det ærede medlem omtaler.

Kommissionen er under alle omstændigheder af den opfattelse, at den ikke har nogen kompetence til at svare på forespørgslen, da emnet udelukkende hører ind under de pågældende nationale myndigheder.

Ikke desto mindre vil Kommissionen til enhver tid forsvare EU's interesser og fordømme enhver trussel mod integriteten i kommunikationen inden for eller mellem institutionerne, mellem virksomheder eller mellem borgere uden for såvel som inden for Unionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2468/99

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Gennemførelse af direktiv 91/174/EØF

I 1997 indbragte den østrigske sammenslutning af professionelle biavlere en klage til Kommissionen om manglende gennemførelse af direktiv 91/174/EØF(1).

- Har Kommissionen indledt undersøgelsesprocedure herom?

- Har Republikken Østrig afgivet udtalelse herom?

- Er Kommissionens undersøgelse afsluttet?

- Hvad er resultatet af denne undersøgelse?

(1) EFT L 85 af 5.4.1991, s. 37.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. februar 2000)

Kommissionen har ganske rigtigt modtaget en klage fra Österreichischer Imkerbund, der tager afstand fra, at de regionale myndigheder i Niederösterreich, Kärnten og Steiermark har forbudt avl af bier af racen Buckfast, og stiller et spørgsmål om, hvorvidt disse foranstaltninger er i overensstemmelse med Rådets direktiv 91/174/EØF af 25. marts 1991 om de zootekniske og genealogiske betingelser for handel med racerene dyr og om ændring af direktiv 77/504/EØF og 90/425/EØF.

For så vidt angår direktivet kan Kommissionen bekræfte, at der faktisk blev indledt en overtrædelsesprocedure i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169) mod Østrig for ikke at have meddelt gennemførelsesforanstaltningerne. Proceduren er i mellemtiden afsluttet, efter at de pågældende gennemførelsesforanstaltninger er blevet meddelt.

Det skal imidlertid nævnes, at Domstolen i sag C-67/97 om forbud mod at holde bier af en art, der ikke er hjemmehørende på en ø som Læsø, konstaterede, at direktiv 91/174/EØF ikke finder anvendelse, da der ikke er fastsat gennemførelsesforanstaltninger vedrørende bier, og at den eksisterende national lovgivning fremover skal være gældende, dog under overholdelse af EF-traktatens artikel 28 og 30 (tidligere artikel 30 og 36). I ovennævnte dom udtalte Domstolen, at lovbestemmelser, hvorefter det på en ø som Læsø er forbudt at holde bier af enhver anden art end bier af underarten Apis mellifera mellifera (brun læsøbi) må anses for begrundet i medfør af EF-traktatens artikel 30 (tidligere artikel 36) i hensynet til beskyttelse af dyrs liv og sundhed. Kommissionen mener, at denne retspraksis på visse betingelser ligeledes kunne anvendes på andre og større områder end øen Læsø.

Det er for øjeblikket ved at blive undersøgt, om alle betingelserne for at begrænse biavlen til visse arter i de berørte regioner i Østrig er til stede.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2698/99

af Ole Krarup (EDD) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Råderet over valutareserve

Nationale centralbanker, hvis medlemslande deltager i euroen (3. fase), skal overlade råderetten over en nærmere fastlagt del af deres valutareserve til ECB.

Såfremt medlemslandet bliver nødsaget til at forlade den fælles mønt, vil råderetten så automatisk overgå til den nationale centralbank igen uden gebyrer, økonomisk straf eller lignende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(18. februar 2000)

EF-traktaten behandler ikke den situation, at en medlemsstat, der deltager i euroen, træder ud af ordningen. Den indeholder derfor ingen bestemmelser om en eventuel tilbagelevering af reserver til den pågældende nationale centralbank.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2287/99

af Karin Riis-Jørgensen (ELDR) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Retten til fri bevægelighed og danske skatteregler

Når en dansker flytter til Spanien og dermed har bopæl og centrum for livsinteresser i Spanien, beskattes vedkommendes pension efter spanske regler, men vælger den samme dansker i stedet at have bopæl i Portugal, beskattes dennes pension efter danske skatteregler. På baggrund af traktatens grundlæggende princip om den fri bevægelighed, vil Kommissionen da belyse, hvorledes en danskers manglende mulighed for fri bevægelighed i relation til beskatning af pensioner er i overensstemmelse med traktatens grundlæggende og overordnede princip om fri bevægelighed?

Selvom der ikke er vedtaget nogen fællesskabslovgivning om retten til at beskatte pensionsindkomster på EU-plan, risikerer man så ikke i praksis som f.eks. i ovennævnte eksempel, at en grundlæggende EU-regel om den fri bevægelighed overtrædes af nationale skatteregler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(6. januar 2000)

Det er korrekt, at europæiske borgere i mangel af indkomstskatteharmonisering omfattes af andre skatteregler, når de bosætter sig i en anden medlemsstat. Det betyder, at beskatningsniveauet kan være anderledes og i nogle tilfælde være bestemmende for, hvor den pågældende ønsker at bosætte sig.

Medlemsstaterne har ved for det meste bilaterale konventioner ordnet fordelingen af beskatningsrettigheder i situationer, der ikke er af rent indenlandsk tilsnit. Ved konventionerne fordeles beskatningsrettighederne blandt de berørte medlemsstater på basis af resultaterne af bilaterale forhandlinger. Det generelle mønster er modellen til en bilateral konvention, som anbefales af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Artikel 18 i denne model er blevet valgt som artikel 18 i konventionen mellem Danmark og Spanien af 3. juli 1972. Den fastsætter, at pensioner og lignende vederlag, der udbetales til en i en kontraherende stat bosiddende person i forbindelse med tidligere beskæftigelse kun beskattes i denne medlemsstat, idet der dog kan være forskellige regler for offentlige lønninger og pensioner.

Samme artikel fandtes i konventionen mellem Danmark og Portugal af 3. marts 1972. Danmark opsagde imidlertid denne konvention med virkning fra den 1. januar 1995, således at Danmark ikke længere er forpligtet til at overlade Portugal eneretten til at beskatte danske pensioner til indvandrere.

De to medlemsstater er uanset den omstændighed, at der ikke længere foreligger nogen skattekonvention, bundet af EF-traktatens princip om fri bevægelighed for personer inden for Fællesskabet om undgåelse og afskaffelse af dobbeltbeskatning, i det mindste ved at afskrive skat, der er betalt i den anden medlemsstat, på deres eget skattekrav. Kommissionen er vidende om tilfælde, hvor Portugal faktisk har afstået fra at anvende sine skatteregler på danske pensioner, der allerede er beskattet i Danmark.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2452/99

af Mathieu Grosch (PPE-DE) til Rådet

(16. december 1999)

Om: Fællesskabshandlingsprogrammet for ungdomsanliggender

Den 28. august 1998 forelagde Kommissionen et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om iværksættelse af et fællesskabshandlingsprogram for ungdomsanliggender i perioden 2000-2004 (KOM(98) 0331(1). Efter Europa-Parlamentets andenbehandling af forslaget den 28. oktober 1999 blev afgørelsen forelagt for Rådet.

1. Af hvilke årsager vil rådssamlingen og dermed drøftelsen om handlingsprogrammet for ungdomsanliggender ikke som planlagt finde sted den 23. november 1999, men først i begyndelsen af januar?

2. Hvordan forestiller Rådet sig, at det med kun 350 mio. euro (i stedet for 765 mio. euro som foreslået af Kommissionen og 980 mio. euro som foreslået af Parlamentet for en syvårig periode) i perioden 2000-2004 er muligt at sikre en effektiv gennemførelse af de forskellige aktioner under handlingsprogrammet i overensstemmelse med målsætningerne heri?

(1) EFT C 311 af 10.10.1998, s. 6.

Svar

(13. marts 2000)

Der blev ikke på samlingen i Rådet (ungdom) den 23. november truffet nogen afgørelse om at indlede forligsproceduren vedrørende det foreslåede handlingsprogram for unge. For mest effektivt at udnytte den tid, der er til rådighed (seks uger med mulighed for forlængelse med to uger efter datoen for Forligsudvalgets første møde, jf. traktatens artikel 251), foreslog Rådet efterfølgende Parlamentet at indlede forligsproceduren på en dato i januar, der var belejlig for begge parter. Det første samrådsmøde blev afholdt den 27. januar 2000.

For så vidt angår det beløb på 350 mio. EUR for fem år, der er anført i den fælles holdning, var der enstemmig tilslutning hertil på samlingen i Rådet (ungdom) den 27. maj

1999. I Rådets begrundelse, der ledsager den fælles holdning(1), hedder det, at denne bevillingsramme vil opfylde både Rådets ønske om, at programmets mål bliver nået, og dets ønske om, at der sker en ligelig fordeling af de disponible ressourcer i en periode præget af alvorlige budgetstramninger.

(1) EFT C 210 af 22.7.1999, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1714/99

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. september 1999)

Om: Klimastøtte til ægproducenter

For at opveje ulemper i forbindelser med klima og lange afstande findes der en særlig støtte til ægproducenter i det nordlige Sverige. Støtten udbetales per høne. EU har krævet, at støtten skal begrænses af konkurrencehensyn. Er det rimeligt, at produktionen i området er lavere end forbruget?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(9. november 1999)

I overensstemmelse med artikel 142 i tiltrædelsestraktaten har Kommissionen tilladt Sverige at yde langsigtet national støtte med henblik på at sikre opretholdelsen af landbrugsaktiviteterne i særlige områder, der omfatter landbrugsarealer nord for den 62. breddegrad, og i nogle tilstødende områder syd for denne breddegrad, hvor der gælder lignende klimatiske vilkår, som gør landbrugsaktiviteter særligt vanskelige.

Denne støtte kan især ydes med henblik på at opretholde traditionel primær produktion og forarbejdning, at fremme afsætningen af disse produkter og sikre beskyttelsen af miljøet og opretholdelsen af naturværdierne. Støtten må ikke føre til en forøgelse af produktionen (fysiske grænser) eller til en forhøjelse af den samlede støtte (finansielle grænser), som blev konstateret i en referenceperiode forud for tiltrædelsen.

Tilladelsen til den langsigtede nationale støtte blev ikke givet på grundlag af EF-traktatens artikel 87 og 88 (tidligere artikel 92 og 93), men i overensstemmelse med tiltrædelsestraktatens artikel 142.

Ved sin beslutning nr. 97/557/EF af 17. juli 1997 om ændring af beslutning 96/228/EF om langsigtet national støtte til landbruget i Sveriges nordlige områder(1) fastlagde Kommissionen de nordlige områder i Sverige og den referenceperiode, der skal anvendes for at sikre, at støtten til de nordlige områder ikke fører til en forøgelse af produktionen eller en forhøjelse af den samlede støtte; den fastlagde endvidere støttens art og omfang og traf endvidere bestemmelse om det loft for landbrugsproduktionen, som i tilfælde af overskridelse udløser en reduktion af støtten.

Sverige har gennemført denne beslutning gennem den såkaldte Norrland-støtte, der er en fortsættelse af den støtteordning, der gjaldt før tiltrædelsen. I henhold til denne ordning ydes der støtte pr. udskiftet æglæggende høne. Der er fastsat en national grænse, så støtten kun ydes, såfremt der udskiftes over 1000 æglæggere pr. år.

I Kommissionens beslutning fastlægges den maksimale støtte og den maksimale produktion, som er baseret på referenceperioden. Når den nationale gennemførelse er på linje med Kommissionens beslutning, kan der kun blive tale om reduktion, såfremt den samlede produktionsmængde er overskredet.

Grundprincippet i artikel 142 er at opretholde de traditionelle landbrugsaktiviteter i de nordlige områder og ikke at øge produktionen ved at yde støtte. I så tilfælde kræver beslutningens artikel 4, at Sverige de følgende år nedsætter støtten proportionalt.

(1) EFT L 230 af 21.8.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2730/99

af Gérard Deprez (PPE-DE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: Arbejdsbetingede dødsfald i udviklingslandene

Ved Kommissionen, at der årligt registreres over en million arbejdsbetingede dødsfald i hele verden? I samme tidsrum bliver flere hundrede millioner arbejdstagere ofre for arbejdsulykker. Antallet af dødsfald i tilknytning til erhvervsbetingede skader er særlig højt i udviklingslandene.

Vil Kommissionen inden for rammerne af EU's udviklingspolitik og navnlig dennes dele vedrørende samfinansiering af projekter og decentraliseret samarbejde præcisere, hvilke projekter netop med sigte på en forbedring af arbejdsvilkårene der er blevet støttet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(2. februar 2000)

Kommissionen har et indgående kendskab til arbejdsvilkårene i udviklingslandene og til antallet af dødsfald, som de kan give anledning til. Kommissionens indsats på dette område kan imidlertid kun være begrænset, navnlig i forbindelse med programmerne for udviklingssamarbejde.

Der er dog med støtte fra Kommissionen og Europa-Parlamentet via budgetpost B7-6000 og B7-6430 truffet særlige målrettede foranstaltninger til forbedring af arbejdsvilkårene. Under disse poster har Fællesskabet i løbet af de seneste to år støttet rundt regnet fyrre foranstaltninger, der navnlig har haft form af oplysningsvirksomhed vedrørende globaliseringens arbejdsmarkedsmæssige virkninger og vedrørende begrebet fair trade og arbejdsvilkårene i udviklingslandene.

Der kan blandt andet fremhæves en finansiering i 1999 på næsten 1 mio. EUR via budgetpost B7-6000 af aktiviteter gennemført af Den Brasilianske Fagforeningssammenslutning (CUT) på områderne sundhed, sikkerhed og miljøbeskyttelse på arbejdspladserne. Der er tale om en omfattende aktion på nationalt plan, hvortil der er afsat ca. 2 mio. EUR.

Desuden kan Kommissionen oplyse, at parterne i forhandlingerne om et nyt partnerskab mellem Fællesskabet og landene i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet på ny vil bekræfte deres tilsagn om at påse, at de grundlæggende arbejdsnormer, der er fastsat i Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) relevante konventioner, dvs. foreningsfrihed, ret til at organisere sig og føre kollektive forhandlinger, afskaffelse af tvangsarbejde, afskaffelse af de værste former for børnearbejde og ikke-forskelsbehandling i beskæftigelsen, vil blive overholdt.