ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1035/01

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(3. april 2001)

Om: Problemer for kornproducenterne i Noto (Sicilien)

I høståret 1998/1999 havde kornproducenterne i Noto kommune (Sicilien) en stærk forringet høst på grund af en usædvanlig tørkeperiode.

Da AIMA (det statslige interventionskontor) havde konstateret, at minimumskravene i henhold til fællesskabsbestemmelserne om supplerende støtte til hård hvede ikke var blevet opfyldt, anvendte det artikel 9 i forordning (EØF) 3887/92(1), hvorefter der ingen arealstøtte ydes, hvis det overskydende areal udgør over 20 % af det fastslåede areal. Dette medførte, at der ikke blev udbetalt supplerende støtte vedrørende hård hvede for hele 4 831 ha, hvilket var til stor skade for kornproducenterne, som er af stor økonomisk betydning for Noto kommune.

Med et notat af 25. august 2000 afviste Kommissionen af uforklarlige grunde det italienske landbrugsministeriums anmodning om at gøre undtagelse fra ovennævnte artikel 9.

1. Hvorfor afviste Kommissionen, iøvrigt uden begrundelse, ovennævnte ansøgning om undtagelse?

2. Eftersom den ringere høst udelukkende skyldes naturforhold, mener Kommissionen da ikke, at det er for hårdt at anvende artikel 9 i forordning (EØF) 3887/92 i dette tilfælde?

3. Vil Kommissionen tage sin holdning op til fornyet overvejelse med henblik på at undgå, at kornproducenterne i Noto kommune rammes så hårdt?

(1) EFT L 391 af 31.12.1992, s. 36.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. maj 2001)

1. Som det ærede medlem nævner i sin forespørgsel, har den italienske landbrugsminister pr. brev henvendt sig til Kommissionen med dette spørgsmål. Kommissionen har besvaret henvendelsen med en udførlig skrivelse, hvori den ganske rigtigt afviser at foretage en undtagelse. Afslaget blev begrundet med, at man ikke havde overholdt bestemmelserne om minimumsbetingelserne for pasning af afgrøderne, dvs. at afgrøden mindst skal opretholdes, indtil kornet begynder at sætte aks.

2. I artikel 11, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3887/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger fastsættes følgende: Meddelelsen om force majeure og det hermed forbundne bevismateriale, som myndighederne har godkendt, skal skriftligt tilgå myndighederne inden for en frist på ti arbejdsdage fra det tidspunkt, hvor landbrugeren er i stand til at gøre det. Eftersom denne meddelelse ikke er blevet givet, har myndighederne ikke haft anden mulighed end at anvende artikel 9 i nævnte forordning ved beregningen af støttebeløbet.

3. Af ovennævnte årsager kan Kommissionen ikke genoptage sin afgørelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0621/01

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Rådet

(2. marts 2001)

Om: Belgiske visa

I forbindelse med EU's tredje søjle (retlige og indre anliggender) bør man være opmærksom på den lemfældige udstedelse af belgiske visa. Navnlig fordi en midlertidig opholdstilladelse i Belgien samtidig giver adgang til alle Schengen-lande. Sådanne opholdstilladelser er guld værd for kriminelle og gør immigrationssektoren meget følsom over for korruption.

I det forløbne år udstedte Belgien ca. 9 500 visa til marokkanske ansøgere, ca. 88 % af disse visa (såvel korte som lange) blev udstedt af den belgiske udlændingestyrelse på trods af negative udtalelser fra de konsulære tjenester i Marokko. Der er således systematisk blevet set bort fra disse negative udtalelser, der er afgivet på grund af manglende opfyldelse af kriterierne.

Nogle ansøgere oplyser åbent, at det ikke er deres hensigt at rejse til Belgien, men til andre lande, hvor udstedelse af visa er underkastet strengere bestemmelser.

Dette medfører en negativ udtalelse til den belgiske udlændingestyrelse, der dog altid meddeler tilbage, at visaene skal udstedes alligevel. Det må frygtes, at stadig flere menneskesmuglere vil søge at komme til EU via Belgien.

Dette vil gøre EU-aktioner med sigte på afsløring af lukrative ruter for menneskesmugling virkningsløse.

Er Rådet bekendt med den lemfældige udstedelse af belgiske visa?

- Hvilke skridt har Rådet i bekræftende fald taget for at sikre, at Belgien finder en løsning på dette problem?

- Vil Rådet i benægtende fald søge oplysninger om svindelen med belgiske visa i betragtning af dette forholds betydning for EU's tredje søjle (retlige og indre anliggender) og for Schengen-landenes politik?

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-0621/01 og E-0622/01

(30. maj 2001)

Rådet kan meddele det ærede parlamentsmedlem, at med Amsterdam-traktatens ikrafttræden hører spørgsmål om visum, asyl og indvandring under Fællesskabet kompetence i henhold til afsnit IV i TEF. Det er altså Kommissionen, der som traktaternes vogter skal holde øje med, at medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser i forbindelse med disse spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1079/01

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) til Kommissionen

(6. april 2001)

Om: Kommercielle aktiviteter for lagring af navlestrengsblod til udvinding af stamceller

I Nederlandene og i en række andre medlemsstater arbejder en kommerciel organisation kaldet CRYO-Cell (website: www.cryoc.com), som opfordrer kommende forældre til at lade blod fra den føtale navlestreng og moderkagen nedfryse i 20 år. Formålet er senere at kunne helbrede sygdomme som Alzheimer og Parkinson, hjerneblødninger, muskelsygdomme, f.eks. dissemineret sklerose, ondartede svulster og diabetes. Risikoen for, at børn i deres første 20 leveår rammes

af sådanne sygdomme eller lidelser, er lille. Endvidere gør den medicinske udvikling det potentielt muligt, at de nævnte lidelser - som i øvrigt for det meste rammer ældre - også kan behandles eller sågar helbredes uden lagring af disse stamceller. For lagringen, aftagelsen, transporten og bearbejdningen af stamceller beregnes et honorar på NLG 2 170 (ca. 983 EUR). Kampagnen udnytter kommende forældres bekymring, forebyggelsen af sygdomme og angsten for at dø.

Jeg stiller Kommissionen følgende spørgsmål:

1. Kan Kommissionen oplyse, om denne virksomhed eller tilsvarende kommercielle organisationer også opererer i andre medlemsstater og på hvilke betingelser (udgifter, honorarer osv.)?

2. Hvordan forholder Kommissionen sig til den eventuelt vildledende karakter af sådanne tilbud, f.eks. CRYO-Cell?

3. Vil Kommissionen forelægge dette spørgsmål for EU's etiske udvalg med henblik på en udtalelse om behovet for sådanne virksomheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(8. maj 2001)

Kommissionen har ingen oplysninger om sådanne kommercielle organisationer i EU.

Der findes ikke på nuværende tidspunkt en EU-lovgivning for den slags tjenester. Det er medlemsstaternes opgave at behandle dette problem.

I udtalelse nr. 15 fra november 2000 om de etiske aspekter af forskning vedrørende menneskelige stamceller fra den europæiske gruppe vedrørende etik nævnes det, at der findes banker med navlestrengsblod til behandling af leukæmi og knoglemarvsaplasi efter kemoterapi samt mulighed for systematisk at udtage celler fra navlestrengsblod med henblik på nedfrysning, således at man har adgang til egne stamceller, hvis det senere bliver nødvendigt. Gruppen har imidlertid ikke i udtalelse nr. 15 behandlet de etiske aspekter af denne aktivitet.

Ifølge det ændrede mandat for den europæiske gruppe vedrørende etik, som Kommissionen vedtog den 26. marts 2001, navnlig punkt 2, kan Europa-Parlamentet gøre Kommissionen opmærksom på spørgsmål, som Europa-Parlamentet mener, gruppen bør behandle.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0089/01

af Rainer Wieland (PPE-DE) til Kommissionen

(29. januar 2001)

Om: Intern diskriminering af tyske deltagere i bonusprogrammer

1. Er Kommissionen klar over, at bonusprogrammer som f.eks. Star Alliance giver personer, der flyver meget, en særlig status?

2. Er Kommissionen også klar over, at der i den sammenhæng skelnes mellem deltagere med bopæl i Tyskland og andre deltagere?

3. Er Kommissionen af den opfattelse, at dette inden for Den Europæiske Unions medlemsstater betyder intern diskriminering af de tyske deltagere?

4. Hvilke forholdsregler agter Kommissionen i givet fald at træffe?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af af Loyola de Palacio

(5. april 2001)

Forskelsbehandling på grund af bopæl og fordele for deltagere i luftfartsselskabers bonusprogrammer er en kommerciel praksis, som ikke forekommer at være i modstrid med bestemmelserne i den tredje luftfartspakke, idet luftfartsselskaberne frit kan fastsætte tariffer for luftfartspassagerer, og de fordele, passagererne har inden for bonusprogrammerne som et element af disse tariffer, så længe dette sker under anvendelse af Rådets forordning (EØF) nr. 2409/92 af 23. juli 1992 om billetpriser og rater inden for luftfart(1).

Kommissionen har aldrig konstateret, at bonusprogrammerne i sig selv overtræder Fællesskabets konkurrencebestemmelser. Kommissionen identificerede dog ved undersøgelsen af alliancer mellem luftfartsselskaber, at en kombination af bonusprogrammer mellem parterne i alliancen er en faktor, der gør det vanskeligere for tredjepart at konkurrere med parterne i alliancen, og den har foreslået foranstaltninger til at modvirke denne virkning(2).

(1) EFT L 240 af 24.8.1992.

(2) Se f.eks. Kommissionens meddelse om alliance mellem Lufthansa, SAS og United Airlines, EFT C 239 af 30.7.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0108/01

af Dana Scallon (PPE-DE) til Kommissionen

(1. februar 2001)

Om: Manglende udnævnelse af en ombudsmand for landbruget i Irland

Hvorfor har Irland ikke udnævnt en ombudsmand for landbruget?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. februar 2001)

Ifølge EF-traktaten skal der kun udnævnes en europæisk ombudsmand. Udnævnelse af en national ombudsmand for landbruget er ikke et anliggende, der omhandles i nogen EF-retsforskrifter, og det falder derfor uden for Kommissionens kompetenceområde.

Det ærede medlem bedes rette dette spørgsmål til de irske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0651/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(8. marts 2001)

Om: Retssag mod borgere fra Veneto efter solidaritetstilkendegivelse med San Marco-kirketårnets besættere i 1997

Om kort tid indledes der i Padova en retssag mod en gruppe borgere fra regionen Veneto, som i 1997 på fredelig vis demonstrerede deres solidaritet med en gruppe ved navn Serenissimi, der i en protestaktion havde besat San Marco-kirkens tårn i Venezia.

Ifølge myndighederne har de anklagede gjort sig skyldige i at ophænge plakater, hvorpå Serenissimi-gruppens medlemmer omtaltes som helte og patrioter, og de risikerer derfor at blive idømt domme, som i værste fald kan give fængselsstraffe.

Retssagen er en retsforfølgning af holdninger tilkendegivet med fredelige midler af borgere i en EU-medlemsstat, og retssagen krænker dermed meningsfriheden, der gælder for alle borgere.

Er den italienske domstols optræden efter Rådets opfattelse ikke en krænkelse af en af de mest elementære menneskerettigheder og af meningsfriheden, som er knæsat i traktaten, i internationale menneskerettighedsbestemmelser og i EU's charter om grundlæggende rettigheder?

Svar

(13. juli 2001)

Rådet gør det ærede parlamentetsmedlem opmærksom på, at medlemsstaterne er ansvarlige for opretholdelse af lov og orden og varetagelse af den interne sikkerhed, og dette ansvar berøres ikke af afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1417/01

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(14. maj 2001)

Om: Tildeling af kontrakter

Den 24. august 1996 blev et udbud fra Kommissionen med nummeret 96/S 163-97283 offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Det drejede sig om tildeling af en kontrakt vedrørende flytning, transport og håndtering.

Den pågældende kontrakt er blevet givet til en italiensk virksomhed. Nu viser det sig imidlertid, at denne virksomhed ikke råder over en autorisation, der er gyldig i Luxembourg, hvilket var en af de stillede betingelser. Det er derfor naturligt, at en række kandidater, der opfylder alle betingelser, føler sig krænket af denne afgørelse.

Kommissionen bedes derfor besvare følgende spørgsmål:

- Kontrollerer Kommissionens ansvarlige tjenestegrene, om tilbudsgiverne opfylder alle betingelser?

- Hvilke muligheder har Kommissionen generelt for at gribe ind, når det efterfølgende viser sig, at en tilbudsgivere ikke opfylder en eller flere betingelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(18. juli 2001)

I overensstemmelse med gældende regler for offentlige kontrakter kontrollerer Kommissionen, når den analyserer indkomne forslag efter udbud, om de bydende opfylder alle relevante finansielle, faglige og tekniske krav. Når en kontrahent er blevet udvalgt efter gældende udvælgelseskriterier, skal vedkommende overholde lovgivningen i det land, hvor arbejdet udføres.

I den sag, som det ærede medlem henviser til, er det i kontrakten fastsat, at kontrahenten forpligter sig til at overholde gældende bestemmelser i arbejdsmarkedslovgivningen i Luxembourg. I begyndelsen af gennemførelsen af kontrakten konstaterede Kommissionen, at kontrahenten var stødt på vanskeligheder, og den tog efter aftale med de relevante myndigheder i Luxembourg de nødvendige skridt til at bringe forholdene i orden (registrering i handelsregister, momsregistrering).

Hvis det konstateres, at kontrahenten ikke opfylder sine forpligtelser, vil Kommissionen bringe kontrakten til ophør.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1317/01

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Rådet

(4. maj 2001)

Om: Direktiv om beskatning af opsparing

Kan Rådet oplyse, hvilke fremskridt der er sket i forhandlingerne med USA og vigtige tredjelande, herunder Schweiz, Liechtenstein, Monaco, Andorra og San Maríno, med henblik på at sikre indførelsen af tilsvarende foranstaltninger i disse lande, inden direktivet om beskatning af opsparing bliver vedtaget?

Svar

(27. september 2001)

Rådet vil allerførst henlede det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed på, at der for øjeblikket ikke føres forhandlinger med tredjelande på dette område.

I overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Nice afholder Kommissionen og formandskabet for øjeblikket drøftelser med USA og andre tredjelande for at fremme vedtagelsen af tilsvarende foranstaltninger til beskatning af renteindtægter. Kommissionen og formandskabet har aflagt rapport om disse forhandlinger for Rådet (økonomi og finans) på samlingen den 5. juni 2001, og ved denne lejlighed besluttede Rådet afslutningsvis, at det på sin samling i oktober skal blive enigt om et mandat for forhandlinger med tredjelande om dette spørgsmål. På denne samling fik Rådet mulighed for at gøre status over de fremskridt, der hidtil er gjort i disse drøftelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0453/01

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(19. februar 2001)

Om: Langlinefiskeri

I betragtning af at europæiske fiskerifartøjer i det nordlige Atlanterhav anvender langlinefiskeri, af at denne form for fiskeri betyder døden for titusinder af havfugle og på grund af, at disse langlinefiskerimetoder er skyld i, at arter af havfugle så som den korthalede albatros og stormfuglen er i alvorlig fare og at i alt 26 arter af havfugle er truet af udryddelse, kan Kommissionen da redegøre for, hvilke foranstaltninger, den agter at indføre for at forbedre den nuværende situation for så vidt angår langlinefiskeri som led i sine mere omfattende fiskeribestemmelser for at fremme havfuglevenlig langlinefiskeri?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(30. marts 2001)

Med hensyn til de farer, som langlinefiskeri kan medføre for havfugle, er der særligt behov for at fokusere på albatrosser og andre arter, specielt i Sydhavet, mens den nordatlantiske mallemuk ikke er reelt truet på grund af bestandens størrelse på verdensplan (10-12 millioner fugle).

Med henblik på at løse dette problem har EU allerede inkorporeret følgende afhjælpende foranstaltninger i EF-lovgivningen(1):

- Anvendelse af fugleskræmmer-liner, som er påhæftet plasticbånd

- Tyngning af linerne, så de synker hurtigere og udgør en mindre risiko

- Forbud mod udledning af fiskeaffald til søs, da dette tiltrækker havfuglene til linerne.

- Påbud om at udsætte langliner om natten, hvor færre albatrosser og andre havfugle søger føde

- Påbud om kun at anvende optøet agn.

Disse foranstaltninger, som er obligatoriske for EU-fiskerivirksomheder, er fastlagt af Kommissionen for Bevarelse af de Maríne Levende Ressourcer i Antarktis (CCAMLR), som tager sig af spørgsmål vedrørende de antarktiske farvande, og hvori EU er kontraherende part.

Herudover har EU og medlemsstaterne deltaget i udformningen af den internationale handlingsplan med henblik på at mindske de utilsigtede bifangster af havfugle under langlinefiskeri. Denne internationale plan blev vedtaget i FAO's fiskerikomite (COFI) i 1999. På mødet i fiskerikomiteen i år (26. februar 2001-2. marts 2001) blev det første skridt i de nationale handlingsplaner fremlagt. Med udgangspunkt i de oplysninger, som medlemsstaterne har indsendt, foreslår EU, at planen indledes ved, at der udarbejdes en opgørelse og indsamles data med henblik på at vurdere omfanget og arten af disse utilsigtede fangster af havfugle under langlinefiskeri de pågældende steder.

(1) Rådets Forordning (EF) nr. 66/98 af 18. december 1997 om visse bevarelses- og kontrolforanstaltninger gældende for fiskeriaktiviteter i Antarktis og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2113/96 EFT L 6 af 10.1.1998 og Rådets Forordning (EF) nr. 2479/98 af 12. november 1998 om ændring af forordning nr. 66/98 om visse bevarelses- og kontrolforanstaltninger gældende for fiskeriaktiviteter i Antarktis EFT L 309 af 19.11.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1511/01

af Jeffrey Titford (EDD) til Kommissionen

(15. maj 2001)

Om: Ny ordning for import af bananer

Den 2. maj vedtog Kommissionen en forordning om indførelse af en ny ordning for import af bananer efter aftalerne mellem EU, USA og Ecuador. På baggrund af uroen blandt engelske bananimportvirksomheder bedes Kommissionen oplyse, hvilke konsekvenser denne ordning vil få for engelske virksomheder? Såfremt der ikke foreligger oplysninger om konsekvenserne for engelske virksomheder, bedes Kommissionen oplyse, hvornår disse foreligger.

Kommissionen bedes redegøre for, hvorfor man har aftalt denne nye ordning på trods af ihærdige indvendinger fra de berørte parter herunder European Community Banana Trade Association, Banana Plantation Workers' Union (SITRAP) i Costa Rica, National Chamber of Independent Banana Produceres, Sydafrika, CSIB (Bananimportørernes øverste sammenslutning i Frankrig), Den Rådgivende Banankomité og mange andre?

I betragtning af de stærke indvendinger mod ordningen fra Den Rådgivende Banankomité under henvisning til, at den i alvorlig grad ødelægger UK/EU-handlen med bananer, er ødelæggende for kilderne i Vestindien og diskriminerende samt at tidsplanen for gennemførelse ikke levner tilstrækkelig tid til en genforhandling af væsentlige ændringer til kontrakter om indkøb og logistik bedes Kommissionen forklare, hvorfor den går videre med denne ordning så hurtigt uden en egentlig høring?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(19. juni 2001)

Den nye ordning blev indført, fordi den løser den langvarige strid med USA og Ecuador om EU's bananimportordning, og USA har givet tilsagn om at ophæve sanktionerne fra den 1. juli 2001. Endvidere gik de fleste af de berørte parter ind for en ordning baseret på historiske referencer, selv om Kommissionen, indtil man opnåede enighed om en aftale, anvendte en ordning baseret på først-til-mølle-princippet. Det var nemlig indtil da den eneste mulige løsning.

Forordningen, som Kommissionen vedtog den 2. maj 2001, blev offentliggjort den 8. maj 2001 (Kommissionens forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til EF(1)). Denne forordning skal anvendes fra den 1. juli 2001, jf. Rådets forordning (EF) nr. 216/2001 af 29. januar 2001 om ændring af forordning (EØF) nr. 404/93 om den fælles markedsordning for bananer(2). Efter indgåelse af aftalen med USA og Ecuador måtte man derfor handle hurtigt, fordi det var vigtigt, at virksomhederne blev opmærksomme på de nye betingelser, inden de ville blive iværksat i juli 2001. Kommissionen havde desuden løbende kontakt med banansektoren om den nye ordning.

Ved udarbejdelsen af aftalen tog Kommissionen hensyn til nødvendigheden af at opretholde ligevægt på markedet, navnlig mellem traditionelle importører og ikke-traditionelle importører. Det er derfor 17 % af kvoten er forbeholdt ikke-traditionelle importører.

(1) EFT L 126 af 8.5.2001.

(2) EFT L 31 af 2.2.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1524/01

af Bartho Pronk (PPE-DE) til Kommissionen

(21. maj 2001)

Om: Svensk erhvervslivs forskelsbehandling af EU-borgere

Den svenske supermarkedskæde ICAs politik er at udstyre deres kunder med et kundekort, hvormed der kan opnås forskellige fordele i deres forretninger. En udenlandsk indbygger i Sverige fik efter anmodning ikke noget kundekort, fordi hun ikke var i besiddelse af et personnummer. ICA hævdede, at hun i henhold til svensk skattelovgivning inden for selvangivelse og årsopgørelse var forpligtet hertil. Det faktum, at de udenlandske statsborgere betaler skat i Sverige (bl.a. skat af fast ejendom) og har en svensk bankkonto, har ifølge ICA ikke noget at sige.

1. Firmaet ICA påberåber sig den svenske skattelovgivning. Kan Kommissionen gøre rede for, om det er berettiget hertil? Hvis den mener, dette er berettiget, anser den så denne lovgivning for at være i strid med europæisk ret? Er den enig med mig i, at den svenske lovgivning udmunder i direkte forskelsbehandling?

2. Hvis det i henhold til svensk lovgivning er så vigtigt at være i besiddelse af et personnummer, mener Kommissionen så ikke lige som jeg, at den svenske regering bør tildele omtalte personer et sådant personnummer, nu hvor de opholder sig retmæssigt i landet og betaler skat af fast ejendom?

3. Finder Kommissionen det acceptabelt, at udlændinge diskrimineres, når de systematisk skal betale højere priser for de samme varer?

4. Er situationen en lignende for andre svenske supermarkeders vedkommende?

5. Er Kommissionen rede til at gøre den svenske regering og ICA opmærksom på denne muligvis diskriminerende situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(12. september 2001)

Som svar på det ærede medlems spørgsmål skal Kommissionen anføre følgende:

- På baggrund af de oplysninger, som Kommissionen har til rådighed i øjeblikket, tyder det ikke på, at den svenske lovgivning, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, indebærer en forskelsbehandling, alt efter om man har et personnummer eller ej. Det ser ud til, at forskelsbehandlingen udspringer af den svenske supermarkedskædes egen politik, som ikke er begrundet i den svenske lovgivning. Med hensyn til det fjerde spørgsmål kan Komissionen oplyse, at den ikke har kendskab til, at andre svenske supermarkeder anvender en lignende praksis.

- For at få belyst sagen mere præcist og fuldstændigt har Kommissionen dog sendt et brev til supermarkedskæden samt til de svenske myndigheder med anmodning om yderligere oplysninger.

- Når Kommissionen har modtaget disse oplysninger, vil den hurtigst muligt meddele det ærede parlamentsmedlem resultatet af undersøgelserne.