SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2513/02

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(9. september 2002)

Om: Miljøforurening i området omkring dampkraftværket i Keratsini

Ifølge en undersøgelse foretaget af havnepolitiet under søfartsministeriet (protokolnr. 2412.2/04/02) og den centrale havnemyndighed i Piræus er der konstateret forurening i området Limanaki Alieon i Keratsini samt i havet og på fastlandet omkring det offentlige elektricitetsselskabs dampkraftværk (AIS/DEI).

Forureningen, som skaber betydelige miljøproblemer i området, skyldes mineralsk olie (brændselsolie), som er lukket inde i den stenede undergrund under dampkraftværket i Keratsini. Som det anføres i den ovennævnte undersøgelse, peger alvorlige indicier i retning af, at fænomenet skyldes udslip af brændselsolie fra de cementreservoirer, der indtil halvfjerdserne blev brugt til opbevaring af kraftværkets brændsel. Denne olie har nu samlet sig i form af lommer i undergrunden og grundvandsspejlet. I dokument nr. 112822/19-12-2001 fra ministeriet for miljø, fysisk planlægning og offentlige arbejder fastslås det endvidere, at det offentlige elektricitetsselskab DEI ikke har tilladelse til udledning af spildevand i dette område.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at beskytte miljøet i området?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(15. november 2002)

Forurening af jordbund og grundvand omkring brændstofdepoter er et ret udbredt fænomen overalt i verden, navnlig som følge af den oplagrings- og håndteringsteknologi, der tidligere anvendtes. Teknologien har ændret sig og bidrager ikke længere til forurening af miljøet, men mange regioner i Europa døjer i dag med følgerne af den tidligere forurening. Ifølge den skriftlige forespørgsel skyldes vandforureningen i den pågældende lokalitet anlæg og håndtering, som blev afviklet i løbet af 1970'erne, d.v.s. før Grækenland tiltrådte EU.

Fællesskabets miljølovgivning frem til 2000, herunder grundvandsdirektivet fra 1980(1), indeholdt hverken et miljøkvalitetsmål for grundvandet eller forpligtelser med tilbagevirkende kraft til at råde bod på sådanne miljøproblemer. Denne lovgivning rummer derfor intet retsgrundlag for indgriben fra Kommissionens side.

Dog har Fællesskabet nu indført en ny samlet vandpolitik i form af vandrammedirektivet, som vedtoges i 2000(2). Denne politik går ud på:

- at beskytte alle vandforekomster, grundvand og overfladevand

- at tage sig af alle forureningskilder, inklusive følgerne af tidligere industriaktiviteter

- at forpligte medlemsstaterne til at sørge for en ordentlig vandkvalitet (god tilstand) i alle vandforekomster (indbefattet som anført i forespørgslen grundvand og kystfarvande) til en nærmere fastsat tidsfrist

- at forpligte medlemsstaterne til at analysere indvirkningen og presset på deres vandforekomster inden udgangen af 2004, efterfulgt af en komplet fortegnelse over de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde miljømålet god tilstand for alle deres vandforekomster.

Kommissionen anser derfor de græske myndigheders rapport om jordbunds- og grundvandsforurening for at være det første skridt som led i deres forpligtelser i henhold til vandrammedirektivet. Det er de græske myndigheders ansvar at træffe de nødvendige forholdsregler med hensyn til planlægning og genopretning i tråd med de tidsfrister, der er fastsat i direktivet. Visse genopretningsinitiativer kan eventuelt gøres til genstand for EU-finansiering i henhold til de relevante forordninger og bestemmelserne om statsstøtte.

Kommissionen vil:

- i sin egenskab af traktaternes vogter tilse, at dette direktiv gennemføres korrekt og til tiden, samt gøre brug af det uformelle samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med gennemførelsen

- omhyggeligt vurdere de årlige kontrolresultater under direktivet om badevands kvalitet(3) med hensyn til vandkvaliteten ved de tilstødende strande; resultaterne for 2001 viser en særdeles god vandkvalitet for Keratsini-strandens vedkommende; de tilsvarende kontrolresultater for 2002 vil foreligge i begyndelsen af 2003.

(1) Rådets direktiv 80/68/EØF af 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer, EFT L 20 af 16.1.1980.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltning, EFT L 327 af 22.12.2000.

(3) Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand, EFT L 31 af 5.2.1976.