SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2230/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(23. juli 2002)

Om: Pirateri, terrorisme og identificeringen af fartøjer

På grundlag af en undersøgelse af transportsystemers sårbarhed efter angrebene den 11. september godkendte stats- og regeringscheferne på G8-topmødet i Calgary en række foranstaltninger, som skal forhindre kapring af skibe og gøre det lettere at identificere fartøjer. Har Den Europæiske Union planer om at fremsætte lovgivningsforslag på dette område?

I de seneste år er der rapporteret stadigt flere tilfælde af pirateri, især i Det Sydkinesiske Hav, men også i Østeuropa, Mellemøsten, Mellemamerika og i Middelhavsområdet. Piraterne er for en stor del kriminelle bander, og deres handlinger fører ofte til tab af menneskeliv blandt skibenes besætninger, hvis familier sjældent får mulighed for at gå rettens vej eller endog finde ud af, hvad der er sket med deres pårørende. Nogle af piraterne kaprer skibe på bestilling i visse områder af verden. Deres aktiviteter gøres lettere af, at det er forholdsvis uproblematisk at få fat i forfalskede papirer. Det er den almindelige opfattelse, at en række regeringsembedsmænd i Sydøstasien lukker øjnene for denne praksis; den indiske regering har imidlertid bestræbt sig på at udrydde denne praksis, og dette er i stor udstrækning lykkedes den indiske flåde i Den Bengalske Bugt.

Komitéen for Sikkerhed til Søs under Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) modtog på sin 74. samling i juni 2001 resultaterne af en analyse om svig i forbindelse med kompetencegivende beviser og godkendelser, som var finansieret af regeringerne på Cypern, i Det Forenede Kongerige, Norge, Den Europæiske Union samt Den Frie Faglige Internationale (FFI). Blandt de søfartsmyndigheder, der udfyldte et spørgeskema, som skulle kaste lys over den ulovlige praksis i forbindelse med kompetencegivende beviser og tilsvarende godkendelser, angav 39 % i alt 12 635 tilfælde af dokumentfalsk, herunder især i forbindelse med papirer udstedt i henhold til kapitel V og VI i den reviderede internationale konvention om

uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold (1995). Tilfælde af ulovlig praksis i forbindelse med certificering var ligeledes blevet afsløret. Denne praksis tillagdes administrativ inkompetence eller uvillighed til effektivt at håndhæve de eksisterende regulativer.

Mener Kommissionen, at den bør bidrage til at udrydde en sådan praksis, og hvilke initiativer har den taget i lyset af rapportens resultater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(8. oktober 2002)

På mødet for nylig i Kananaskis (26.-27. juni 2002 i Canada) gav lederne af verdens otte førende industrilande og EU udtryk for deres støtte til det arbejde, der udføres inden for IMO (Den Internationale Søfartsorganisation), herunder især ændringerne af SOLAS-konventionen (om sikkerhed for menneskeliv på søen) med hensyn til skibs- og havnesikkerhed. Så snart IMO har færdiggjort disse ændringer, har Kommissionen til hensigt at foreslå IMO-bestemmelserne indført i fællesskabsretten. Endvidere vil Kommissionen udsende en meddelelse om udformningen af bestemmelser om søfartssikkerhed inden udgangen af 2002.

Kommissionen støtter og stimulerer det arbejde, der udføres i ILO (Den Internationale Arbejdsorganisation) vedrørende bedre identificering af søfarende. Igen vil Kommissionen ligesom for IMO's vedkommende, når der er opnået enighed på internationalt plan, fremsætte forslag til gennemførelsesbestemmelser på fællesskabsplan.

Kommissionen støtter også målet om sikkerhed i forbindelse med søgående containere. I denne henseende deltager Kommissionen for tiden i det tekniske arbejde, der udføres af Verdenstoldorganisationen (WCO). Også i dette tilfælde skal internationalt godkendte bestemmelser gennemføres på fællesskabsplan.

Pirateri frembyder tilsvarende udfordringer for sikkerheden. Kommissionen er overbevist om, at de foranstaltninger, der nu planlægges på IMO-plan vedrørende sikkerhed til søs, ligeledes vil bidrage til bekæmpelsen af pirateri.

For så vidt angår svig i forbindelse med kvalifikationsbeviser og godkendelser, er Kommissionen alvorligt bekymret over resultaterne af den undersøgelse, IMO har ladet foretage med tilskud fra Kommissionen. Den støtter alle de bestræbelser, der udfoldes, specielt af havnestatskontrolmyndigheden inden for rammerne af Paris- aftalememorandummet, for at reducere ulovlig praksis på grund af de åbenlyse sikkerhedsmæssige problemer, sådan praksis medfører.

Kommissionen overvåger fortsat, at Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/25/EF af 4. april 2001 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv(1), som omsætter den internationale konvention af 1995 om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold til fællesskabsret, gennemføres fuldt ud i national lovgivning og håndhæves korrekt af medlemsstaterne.

(1) EFT L 136 af 18.5.2001.