ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0699/96 af Joan Vallvé (ELDR) til Kommissionen (26. marts 1996)

Om: Graensesamarbejde med Andorra

Initiativet INTERREG II fastsaetter retningslinjerne for de operationelle programmer om graenseudvikling, samarbejde paa tvaers af graenserne og energinet.

INTERREG II tager sigte paa et samarbejde i forbindelse med de interne og eksterne graenser i Den Europaeiske Union.

Mener Kommissionen i betragtning af, at Andorra ikke er medlem af Den Europaeiske Union, og at Ariège i Frankrig og Lleida i Spanien er omraader, der falder ind under NUTS III-niveau og graenser op til Andorra, at disse graenseomraader kan drage fordel af INTERREG II-programmet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (15. april 1996)

Listen over de stoetteberettigede graenseregioner i bilaget til retningslinjerne for de operationelle programmer under INTERREG II ((EFT C 180 af 1.7.1994. )) omfatter for Spaniens vedkommende Lleida og for Frankrigs vedkommende departementet Ariège. Disse to omraader er graenseomraader, ikke kun i forhold til graensen mellem de to ovennaevnte medlemsstater, men ogsaa i forhold til Andorra.

Tildelingen af bevillinger fra INTERREG II er for hver graenseregions vedkommende blevet beregnet paa grundlag af objektive kriterier og uafhaengigt af antallet af lande, der graenser op til omraadet. Skoent Kommissionen ikke specielt har naevnt det graenseoverskridende samarbejde med Andorra, kan den i princippet acceptere, at det operationelle program for graenseomraaderne mellem Spanien og Frankrig i Pyrenaeerne ligeledes omfatter foranstaltninger i forhold til dette tredjeland, der er helt omsluttet af det omraade, som er omfattet af programmet. Det er de spanske og franske myndigheder, der skal medtage saadanne foranstaltninger i programmet, hvis de oensker det.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0949/96 af Jens-Peter Bonde (EDN) til Kommissionen (12. april 1996)

Om: Kogalskab

Vil Kommissionen foelge Raadets beslutning vedroerende kogalskab op med tilsvarende bekaempelsesprogrammer for hundegalskab, paratuberkulose, svinepest, elmesyge og andre sygdomme, der spreder sig paa grund af fri bevaegelighed for dyr og planter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (6. maj 1996)

Der har i mange aar eksisteret en EF-finansieret fond for bekaempelse og udryddelse af vigtige dyresygdomme saasom rabies, klassisk svinepest og mund- og klovesyge, og den har vaeret til gavn for medlemsstaterne, naar disse sygdomme har forekommet.

Hvad angaar bekaempelse og udryddelse af skadegoerere paa planter eller planteprodukter, forelagde Kommissionen i 1989 et forslag om finansielt bidrag fra EF ((EFT C 31 af 9.2.1990, aendret ved EFT C 205 af 6.8.1991. )). Raadet har endnu ikke vedtaget dette forslag.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0301/96 af Maren Guenther (PPE) til Kommissionen (7. februar 1996)

Om: Kommissaer Boninos meddelelse af 30. januar 1996 om et beloeb paa 3,5 mio ecu til Burundi, som ikke fandt anvendelse

Paa det faelles moede mellem Europa-Parlamentets Udvalg om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender og Udvalget om Udvikling og Samarbejde og medlemmer af Europa-Parlamentet til Den Paritetiske Forsamling AVS-EU den 30. januar 1996 oplyste kommissaer Bonino, at der ved udgangen af 1995 blev frigivet 3,5 mio ecu til Burundi, som gik til én eneste kontrakt, der slet ikke blev gennemfoert.

Hvem er den kontraherende part, hvad er indholdet af kontrakten, og hvorfor kunne den ikke gennemfoeres?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (6. marts 1996)

Den 21. november 1995 vedtog Kommissionen et finansieringsforslag paa 70 mio. ECU til en humanitaer bistand til befolkningsgrupper fra Rwanda og Burundi i de store soeers omraade, hvor 3,5 mio. ECU er bestemt for det humanitaere hjaelpeprogram til fordel for fordrevne og repatrierede befolkningsgrupper i Burundi.

Forvaerringen af situationen i Burundi, saavel som de mangelfulde sikkerhedsforhold har regelmaessigt haemmet forsendelsen af hjaelpen og gennemfoerelsen af humanitaere programmer.

Midt i december 1995 medfoerte en raekke koordinerede angreb mod den internationale Roede Kors Komité, Det Internationale Roede Kors Forbund, den internationale sammenslutning til sultens bekaempelse, Movimento por la paz, el desarme y libertad samt Oxfam i provinsen Gitega en midlertidig afbrydelse af operationerne i nogle uger.

Under saadanne omstaendigheder har NGO'erne ikke forelagt Kommissionen nye finansieringsprogrammer.

Udelukkende Médecins du Monde (Frankrig) har paa ny modtaget finansiering for 3 maaneder fra den 1. januar 1996, til deres medicinske noedhjaelpsprogram paa Prinsregenthospitalet i Bujumbura. Dette program har ikke vaeret ude for nogen saerlige problemer og fortsaetter som hidtil.

De midler, der er fastsat i afgoerelsen af 21. november 1995, vil blive tildelt parterne paa grundlag af de humanitaere behov og muligheden for at naa frem til ofrene og interventionsomraaderne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 51/96 af Stephen HUGHES til Kommissionen. Skærmterminaludstyr



EF-Tidende nr. C 280 af 25/09/1996 s. 0006



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0051/96 af Stephen Hughes (PSE) til Kommissionen (25. januar 1996) Om: Skaermterminaludstyr Hvor mange arbejdstagere anslaas at anvende skaermterminaludstyr i hver enkelt medlemsstat? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (1. marts 1996) Det er Kommissionens skoen, at i alt ca. halvdelen af Faellesskabets erhvervsaktive befolkning har adgang til en skaermterminal i forbindelse med arbejdet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0804/96 af Christoph Konrad (PPE) til Kommissionen (3. april 1996)

Om: Nationalitetskendetegn

1. Er Kommissionen af den overbevisning, at indfoerelsen af Euro-nummerpladen udgoer et vigtigt bidrag til integrationen inden for Den Europaeiske Union?

2. Er Kommissionen enig i den opfattelse, at Wiener-konventionen fra 1968 boer suppleres hhv. revideres saaledes, at et nationalitetskendetegn ogsaa i en anden form end hidtil foreskrevet skal anerkendes paa nummerpladerne?

3. Vil Kommissionen gaa ind for, at de nationalitetskendetegn, der er angivet paa Euro-nummerpladen inden for Den Europaeiske Union, ligestilles med de nuvaerende bestemmelser i Wiener-konventionen og, i bekraeftende fald, hvornaar kan dette tidligst muligt ske?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (20. maj 1996)

1. Kommissionen betragter det europaeiske flag som et vigtigt symbol paa medlemsskab af Den Europaeiske Union, og det, at det europaeiske flag findes paa nummerpladerne, kan bidrage til at skabe bevidsthed om integrationen.

2. »Euro-nummerpladen« er designet med hjaelp af eksperter fra medlemsstaterne. Naar et nationalitetskendetegn er taget med paa en saerlig del af pladen (under det europaeiske flag), adskilt fra registreringsnummeret, skyldes det foelgende:

- der kan ikke ske nogen sammenblanding med registreringsnummeret og

- det fremgaar tydeligt, i hvilken medlemsstat koeretoejet er indregistreret.

Det er i overensstemmelse med artikel 37 i Wiener-konventionen af 1968 og er blevet gennemfoert af flere medlemsstater (P, IRL, D) uafhaengigt af at disse er parter i konventionen.

3. Formelt kunne medlemsstaterne (isaer dem, der endnu ikke har indfoert »Euro-nummerpladen«) goere Wiener-konventionen gaeldende og kraeve, at det paa nummerpladen angives med et yderligere kendetegn, hvilket land de udenlandske koeretoejer, der befinder sig i medlemsstaten, kommer fra. Det vil kraeve en aendring af konventionens bestemmelser for at undgaa en saadan situation, hvilket sandsynligvis ville blive en langvarig proces, der skal saettes i gang af et af de lande, der har underskrevet konventionen.

Imidlertid vil Kommissionen endnu en gang se paa spoergsmaalet om, hvorvidt det, under hensynstagen til naerhedsprincippet, vil med et EF-retsgrundlag brug af »Euro-nummerpladen« uden tilhoerende nationalitetskendetegn.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0643/96 af Gastone Parigi (NI), Cristiana Muscardini (NI), Spalato Belleré (NI) og Amedeo Amadeo (NI) til Raadet (18. marts 1996)

Om: Etnisk udrensning i 1940'erne til skade for italienerne paa Adriaterhavskysten

Verden har med raedsel hoert om de forbrydelser, der er begaaet mod menneskeheden af de forskellige haere i det tidligere Jugoslavien under den etniske krig, som endnu ikke er afsluttet. Efter 50 aars skyldbetynget tavshed vaekker det minder om det drama, der maatte gennemleves af 350.000 dalmatere og folk fra Istrien og Venezia-Giulia, der med magt blev jaget bort fra den italienske Adriaterhavskyst mellem 1943 og 1946 og de over 10.000 af deres broedre, der blev barbarisk torteret og begravet levende i kartshulerne i Slovenien, Kroatien og Venezia-Giulia af marskal Titos slavisk-kommunistiske slavepiskere.

Lige som verden i dag kraever, at 1990'ernes Balkanforbrydere straffes, kraever Italien, at datidens over 80 mordere straffes. De italienske domstole har allerede fundet frem til dem, og de lever stadig med statspension paa begge sider af den italiensk-slovenske og italiensk-kroatiske graense.

Vi anmoder Raadet, som altid samvittighedsfuldt har beskyttet menneskerettighederne, om i det mindste moralsk at fordoemme disse folkemord, der blev begaaet mod den forsvarsloese italienske befolkning, og som i historien dramatisk er indskrevet som den foerste etniske udrensning, der blev igangsat af vaebnede bander fra en raekke nationer, som i dag arrogant naerer forhaabninger om at blive medlem af Det Europaeiske Faellesskab.

Svar (13. juni 1996)

Selv om Raadet aldrig har faaet forelagt spoergsmaalet om de begivenheder, det aerede parlamentsmedlem naevner, fordoemmer Raadet naturligvis enhver form for forbrydelse mod menneskeheden, i saerdeleshed folkedrab.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0726/96 af Concepció Ferrer (PPE) til Kommissionen (26. marts 1996)

Om: Netvaerk af Euro-raadgivere

Kommissionen har meget hensigtsmaessigt etableret et netvaerk af Euro-raadgivere med henblik paa at skabe forbindelse mellem udbud af og efterspoergsel efter arbejde og derved skabe grundlag for iagttagelse af retten til fri bevaegelighed.

Otte koordinatorer arbejder paa tvaers af graenserne, og en raekke projekter er ved at blive ivaerksat.

Vil Kommissionen paa denne baggrund oplyse, hvilke graenseoverskridende sammenslutninger, der har faaet anvist en Euro-raadgiver, samt hvordan disse er sammensat?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (19. april 1996)

Graenseoverskridende EURES er en helhed af samarbejdsstrukturer, som har til formaal at imoedekomme behovet for information og hoering i tilknytning til graenseregioners specifikke mobilitet. Heri indgaar de offentlige arbejdsanvisningskontorer og kontorer for erhvervsuddannelse, fagforeninger og arbejdsgiverforeninger, regionale myndigheder og institutioner, som beskaeftiger sig med beskaeftigelses- og erhvervsuddannelsesproblemer i graenseomraaderne, samt Kommissionen.

Pr. 20. marts 1996 modtager 12 Euressammenslutninger stoette fra Kommissionen, og de fungerer i foelgende medlemsstater og graenseregioner:

1) Hainaut/Nord-Pas-de-Calais/Vestflandern/Kent (HNFK)(Belgien, Frankrig, Det Forenede Kongerige)

2) Schelde/Kempen (IGA I)(Belgien, Nederlandene)

3) Euregio Gronau (Enschede)(Tyskland, Nederlandene)

4) Euregio Maas/Rhinen (IGA II)(Belgien, Tyskland, Nederlandene)

5) Den europaeiske udviklingspol (PED)(Belgien, Frankrig, Luxembourg)

6) Lothringen/Saar(Tyskland, Frankrig)

7) Provence/Alpes-Côte d'Azur/Ligurien (Eurazur)(Frankrig, Italien)

8) Rhône-Alpes/Piémonte/Valle d'Aosta (Transalp)(Frankrig, Italien)

9) Slesvig - Soenderjylland(Danmark, Tyskland)

10) Kaernten/Friuli - Venezia-Giulia (Euralp)(Italien, OEstrig)

11) Rhinen-Waal/Rhinen-Maas-Nord(Tyskland, Nederlandene)

12) Bayern/Vorarlberg - Tyrol - Salzburg-Oberoesterreich(Tyskland, OEstrig)

Euro-raadgiverne er de vigtigste aktoerer i Eures' graenseoverskridende net. I hver enkelt graenseoverskridende struktur udfoerer Euro-raadgiverne deres opgaver inden for rammerne af deres egen organisation. Disse organer er bl.a. de offentlige arbejdsanvisningskontorer, organisationer, der er repraesentative for arbejdstagerne, samt arbejdsgiverforeninger og regionale organer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0857/96 af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen (12. april 1996)

Om: Daasemad til hunde og katte

1. Er Kommissionen klar over, at daasemad til hunde og katte siges at indeholde koed fra parasit- og virusbefaengte dyr?

2. Er Kommissionen klar over, at mange hunde og katte, der holdes som husdyr, bliver syge og doer paa grund af den daarlige ernaering?

3. Er Kommissionen klar over, at dyrefoderfabrikanter anvender industriaffald, beskadigede landbrugsprodukter og slagteriaffald fra syge dyr?

4. Findes der et retsgrundlag for at stoppe denne fremgangsmaade?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (6. maj 1996)

Raavarer af animalsk oprindelse, hvoraf der laves foder til selskabsdyr, kommer enten fra sunde, slagtede dyr, hvis koed er blevet godkendt som egnet til menneskefoede, eller fra lavrisikomateriale som defineret i Raadets direktiv 90/667/EOEF ((EFT L 363 af 27.12.1990. Direktivet er senest aendret ved akten vedroerende OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse. )), der ikke udgoer alvorlige risici for spredning af sygdomme, der kan overfoeres fra dyr til mennesker.

Desuden fastsaetter Raadets direktiv 92/118/EOEF ((EFT L 62 af 15.03.1993, senest aendret ved Kommissionens beslutning 96/103/EF af 29.01.1996 - EFT L 24 af 31.01.1996. )) saerlige dyresundhedskrav til foder til selskabsdyr, der indeholder lavrisikomaterialer. Navnlig skal foder til selskabsdyr i hermetisk lukkede beholdere varmebehandles til en Fc-vaerdi paa mindst 3,0.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1167/96 af Christine Oddy (PSE) til Kommissionen (15. maj 1996)

Om: Aldersgraenser for ansaettelse i de europaeiske institutioner

I sit svar paa forespoergsel 0394/92 ((EFT C 296 af 24.10.1994, s. 3. )) anfoerer Kommissionen, at den gradvist vil hoejne de oevre aldersgraenser for ansaettelse - har Kommissionen paa nogen maade naermet sig maalet om en fuldstaendig ophaevelse af aldersgraenser? Hvis ikke, hvornaar har den til hensigt at traeffe foranstaltninger i denne henseende?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (10. juni 1996)

I henhold til bestemmelserne i bilag 3 i Vedtaegten og i lighed med Faellesskabets andre institutioner benytter Kommissionen aldersgraenser, i almindelighed 35 aar, som forudsaetning for at deltage i udvaelgelsesproever til ansaettelse i foerste loenklasse. Angaaende baggrunden for denne regel henvises det aerede medlem til Kommissionens svar til Jesús Cabezón Alonso m.fl. paa skriftlig forespoergsel E-355/96 ((EFT C 137 af 8.5.1996. )).

Ved udvaelgelsesproever til stillinger i »middle management« anvender Kommissionen i oejeblikket en aldersgraense paa 55 aar, og til udvaelgelsesproeverne for oversaettere i de to nye sprog er aldersgraensen sat til 40 aar. Ved ansaettelse af midlertidigt ansatte i saerlige stillinger gaelder der ikke laengere nogen aldersgraenser, i overensstemmelse med Kommissionens svar paa den skriftlige forespoergsel, som det aerede medlem henviser til.

Endvidere vil Kommissionen understrege, at i henhold til konklusionerne fra trepartsmoederne skal samarbejdet mellem institutionerne styrkes. Dette vil betyde, at alle sider af ansaettelsespolitikken, herunder de aldersgraenser, der gaelder ved almindelige udvaelgelsesproever, skal tages op til fornyet vurdering.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0608/96 af Peter Truscott (PSE) til Kommissionen (13. marts 1996)

Om: Indirekte beskatning

Har Kommissionen taget stilling til visse medlemsstaters nedsaettelse af afgifterne paa alkohol og tobak?

Vil Kommissionen stoette en udligning af saadanne afgifter paa det hoejeste snarere end det laveste afgiftsniveau i EU?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. maj 1996)

Som led i forberedelsen til det indre marked foreslog Kommissionen oprindelig fuldstaendig harmoniserede afgifter for alkohol og tobak. Dette forslag blev afvist af Raadet, hvilket ogsaa var tilfaeldet med et aendringsforslag baseret paa minimums- og maalsatser. Raadet vedtog i sidste instans blot minimumsafgifter, som blev fastsat paa et ret lavt niveau. Det indebaerer, at medlemsstaterne rent juridisk frit kan foroege eller nedsaette de nationale satser, blot de respekterer Raadets minimumssatser.

I de beroerte direktiver kraeves det imidlertid ogsaa, at minimumssatserne tages op til revision hver andet aar, idet der tages hensyn til udviklingen paa det indre marked, afgifternes reelle vaerdi og traktatens mere vidtgaaende maalsaetninger. Den foerste af disse revisioner gav ikke anledning til forslag men resulterede i en omfattende konsultation af de nationale administrationer, repraesentanter for erhvervslivet og andre interessegrupper. Ved denne konsultation, som er ved at vaere afsluttet, forsoeger man at analysere de forskellige politiske maal, der kan vaere af betydning for afgiftspolitikken i fremtiden. Parlamentet deltager ogsaa i disse konsultationer og bidraget herfra forventes at foreligge inden laenge.

Ved afslutningen af ovennaevnte konsultationer vil Kommissionen udarbejde sine konklusioner og forslag til den fremtidige afgiftspolitik i forbindelse med naeste revision af minimumssatserne, som ifoelge planen finder sted senere paa aaret.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0470/96 af Antonio Tajani (UPE) til Kommissionen (29. februar 1996)

Om: Forordning (EOEF) nr. 3463/87 om generelle regler om import af olivenolie med oprindelse i Tunesien

- Tunesien modtager i overensstemmelse med forordning 3463/87 af 17.11.1987 ((EFT L 329 af 20.11.1987, s. 3. )) en toldmaessig praeferencebehandling ved salg af olivenolie af forskellige kvaliteter til Det Europaeiske Faellesskabs medlemsstater, der medfoerer en nedsaettelse af den normale toldsats med 90%.

- Fra januar 94 har den tunesiske regering kunnet anvende et dekret, der giver enkelte virksomheder ret til direkte eksport, hvorved det monopol, som ONH (Office Nationale de l'Huile) hidtil har haft, er brudt.

- Hele maksimumsmaengden tildeles imidlertid stadig ONH i Tunis i klar modstrid med aanden i gennemfoerelsesforordningen, der omtaler tunesiske eksportoerer generelt. Tunesien har undertegnet GATT-aftalen om fri handel, og EOEF har dermed tilladt en praeferenceordning, der er i strid med denne internationale aftale.

Kommissionen bedes oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at traeffe for at sikre, at det ikke laengere udelukkende er ONH, der tildeles hele maksimumsmaengden? Kan den tunesiske regering betragte EOEF maksimumsmaengden som en ren gave og saaledes tilsidesaette reglerne om fri handel? Kan en hvilken som helst tunesisk eksportoer saelge inden for maksimumsmaengdens rammer og kan den kompetente faellesskabsmyndighed udstede de noedvendige importpapirer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (27. marts 1996)

I artikel 37 i associeringsaftalen mellem Faellesskabet og Tunesien, der blev undertegnet den 17. juli 1995, fastsaettes en periode paa fem aar fra aftalens undertegnelse, hvor statsmonopolerne kan tilpasses, saaledes at enhver diskrimination med hensyn til forsyning og afsaetning ophaeves. For offentlige virksomheder fastsaettes der endvidere i artikel 38 i samme aftale en periode paa fem aar til afvikling af alle foranstaltninger, der kan forstyrre samhandelen mellem de to parter.

I det foreliggende tilfaelde har Faellesskabet ikke udtrykkeligt indroemmet Office Nationale de l'Huile (ONH) nogen rettighed i associeringsaftalen.

Aftalerne under Verdenshandelsorganisationen hindrer ikke, at ophaevelsen af monopolerne sker i henhold til en tidsplan for afvikling.

Ifoelge de af Kommissionen vedtagne gennemfoerelsesbestemmelser for forvaltningen af toldkontingenterne skal importoererne forelaegge medlemsstaternes myndigheder en ansoegning om importlicens ledsaget af en kopi af den salgskontrakt, der er indgaaet med eksportoeren. Der gaelder ingen eneret eller fortrinsstilling for ONH.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0887/96 af Odile Leperre-Verrier (ARE) til Kommissionen (17. april 1996)

Om: Kalejdoskop - Gennemfoerelse af programmets nye fase

Kan Kommissionen oplyse, hvornaar det nye Kalejdoskop-program, saaledes som vedtaget i overensstemmelse med proceduren om faelles beslutningstagen, vil blive indfoert og paa hvilken maade?

Hvorledes agter den at orientere de beroerte kulturkredse om aendringerne i programmets forvaltning?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja (20. maj 1996)

Kommissionen minder det aerede medlem om, at Kaleidoskop-programmet blev officielt vedtaget af Parlamentet og Raadet den 29. marts 1996 ((EFT C 114 af 19.4.1996. )). Det traadte i kraft i januar 1996 og er altsaa allerede operationelt.

En kopi af offentliggoerelsen i EF-Tidende med redegoerelse for de nye betingelser for deltagelse i programmet samt deltagelsesformular og en forklarende note kan faas paa kontoret for kulturelle fremstoed og i Faellesskabernes kontorer i medlemsstaterne. Sidste frist for indgivelse af ansoegning er 14. juni 1996.

I oevrigt er alle de ovennaevnte dokumenter sendt direkte til de kredse inden for kulturlivet, der har ytret interesse for Kaleidoskop-programmet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0768/96 af Ben Fayot (PSE) til Kommissionen (1. april 1996)

Om: Diskriminerende bestemmelser i den belgiske forsikringslovgivning

I artikel 10, stk. 5, i den belgiske lov af 27. marts 1995 om formidling og tegning af forsikringer anfoeres det, at forsikringsagenten »skal garantere overensstemmelse med de administrative og ved lov fastsatte almindeligt gaeldende bestemmelser for de produkter, han tilbyder, hvis der er tale om forsikringskontrakter indgaaet med forsikringsselskaber, der ikke er godkendt i Belgien«.

Er denne bestemmelse ikke diskriminerende, idet den kun omhandler de kontrakter, der indgaas som et led i den frie udveksling af tjenesteydelser. Er det ikke diskriminerende eller endog i modstrid med princippet om det »europaeiske pas«, der blev indfoert med det 3. direktiv, at kraeve godkendelse i Belgien?

Udgoer denne bestemmelse desuden ikke en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser, idet den afholder forsikringsagenter, der er etablerede i Belgien, i at tilbyde forsikringsprodukter, der endnu ikke er etablerede?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (13. maj 1996)

Kommissionen er i oejeblikket i faerd med at undersoege den belgiske lov af 27. marts 1995 om formidling og tegning af forsikringer.

Kommissionen er af den opfattelse, at lovens artikel 10, stk. 5, ikke er i overensstemmelse med EF-retten, saerlig EF-traktatens artikel 52 og 59. For at blive autoriseret og faa tilladelse til at drive virksomhed som forsikringsagent i Belgien skal agenten garantere, at de forsikringskontrakter, han tilbyder, og som indgaas med forsikringsselskaber, der ikke er godkendt i Belgien, er i overensstemmelse med de i den belgiske lovgivning fastsatte bestemmelser til varetagelse af samfundshensyn. En agent skal imidlertid ikke garantere, at de forsikringskontrakter, han tilbyder, og som indgaas med belgiske godkendte forsikringsselskaber, er i overensstemmelse med ovennaevnte belgiske bestemmelser. Det foelger heraf, at artikel 10, stk. 5, er diskriminerende over for de forsikringsselskaber, der er godkendt i andre medlemsstater, og som driver virksomhed i Belgien som led i den frie udveksling af tjenesteydelser, eller fordi de er etableret her.

Kommissionen vil kontakte de belgiske myndigheder og informere dem om sin holdning og anmode om deres bemaerkninger hertil.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0862/96 af Christine Crawley (PSE) til Kommissionen (12. april 1996)

Om: Sri Lanka

Vil Kommissionen aflaegge beretning om resultatet af dens droeftelser under EU-Asien-moedet og om, hvorvidt spoergsmaalet om overtraedelse af menneskerettigheder i Sri Lanka blev bragt paa bane?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marin (7. maj 1996)

Kommissionen afgav allerede den 12. marts 1996 beretning til Parlamentet om moedet i Bangkok. Teksten til Jacques Santers indlaeg sendes direkte til det aerede medlem samt Parlamentets generalsekretariat.

Spoergsmaalet om menneskerettighederne blev bragt paa bane, men den specifikke situation i Sri Lanka blev ikke naevnt, da dette land ikke deltog i moedet.