ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0754/00 af Caroline Lucas (Verts/ALE) til Kommissionen. Grønlandssæler.



EF-Tidende nr. 026 E af 26/01/2001 s. 0104 - 0104



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0754/00 af Caroline Lucas (Verts/ALE) til Kommissionen (13. marts 2000) Om: Grønlandssæler Hvilke planer har Kommissionen om over for de russiske myndigheder og Putin at rejse spørgsmålet om lemlæstelsen af Grønlandske babysæler ved Hvidehavet, der begynder i slutningen af februar/første uge i marts? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten (5. april 2000) Unionen arbejder på at intensivere sin dialog med de russiske myndigheder om miljøspørgsmål i henhold til partnerskabs- og samarbejdsaftalen i et særligt underudvalg under Samarbejdsudvalget, der er nedsat til dette formål. Næste møde skal efter planen finde sted den 15.-19. maj 2000. Spørgsmål vedrørende udryddelsestruede arter og biodiversitet drøftes i denne sammenhæng.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0549/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(28. februar 2000)

Om: Den nuværende konjunktur inden for den europæiske mælkesektor

På baggrund af de oplysninger, medlemsstaterne har fremsendt til Kommissionen i de første fire måneder af indeværende mejeriår ( april/ juli) og i henhold til de af Kommissionen foretagne skøn over grundlaget for disse oplysninger, som blev offentliggjort i november sidste år, skulle resultatet være, at flere medlemsstater har overskredet de tildelte mælkekvoter.

Da indeværende mejeriår er ved at udløbe, og da man kender den nuværende konjunktur inden for den europæiske mælkesektor, kan Kommissionen da oplyse de seneste data, den råder over med hensyn til de mælkemængder, der er produceret af de forskellige medlemsstater i indeværende mejeriår (1999/2000), og hvor mange kvoter, der er opbrugt på referencetidspunktet?

Kommissionen bedes især på grundlag af skønnene ved afslutningen af mejeriåret oplyse, hvilke medlemsstater, der sandsynligvis vil overskride deres kvote, og med hvilke mængder.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. marts 2000)

I henhold til artikel 8, fjerde led, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 af 9. marts 1993 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsafgiften på mælk og mejeriprodukter(1) skal medlemsstaterne indsende de officielle oplysninger om kvoterne inden 1. september hvert år efter referenceperioden ( april- marts) ved hjælp af spørgeskemaet i bilaget til denne forordning. Oplysningerne for referenceperioden 1999/2000 foreligger derfor først efter denne dato. Tillægsafgiften fastsættes på grundlag af de udfyldte spørgeskemaer.

I praksis underretter medlemsstaterne imidlertid Kommissionen om den skønnede udvikling inden for leverancerne til industrien. Kommissionen råder på nuværende tidspunkt over disse skøn for perioden april- december, undtagen for Grækenland ( august) og Spanien ( november). Det kan på baggrund heraf konstateres, at visse medlemsstater overskrider de fastsatte grænser for den pågældende periode. Som det ses i den tabel, der sendes direkte til det ærede parlamentsmedlem og til Parlamentets generalsekretariat, drejer det sig om Spanien, Italien, Luxembourg, Østrig, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige.

Ved konsultering af denne tabel skal der tages hensyn til, at de overførsler, der er fastsat i artikel 4 og 6 i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter(2), kan medføre, at overskridelsen i hvert enkelt tilfælde øges eller reduceres.

De foreliggende oplysninger afspejler derfor kun delvist omfanget af overskridelsen. Hertil kommer, at skønnene for 25 % af perioden ( januar 2000 marts 2000) mangler. De resterende oplysninger vil i et vist omfang kunne vende op og ned på de hidtil konstaterede tendenser i de enkelte medlemsstater.

(1) EFT L 57 af 10.3.1993.

(2) EFT L 405 af 31.12.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1054/00

af Theresa Villiers (PPE-DE) til Rådet

(6. april 2000)

Om: Cypern

Kan Rådet be- eller afkræfte forlydender om, at cypriotiske borgere vil blive nægtet ret til fri bevægelighed, når Cypern tiltræder EU, medmindre Tyrkiet tiltræder samtidig?

Den 15. februar 2000 afgav den engelske udenrigsminister, Robin Cook, følgende redegørelse i Underhuset (Hansard, spalte 781) vedrørende Cyperns tiltrædelse til EU:

Der vil kun være fri bevægelighed mellem Republikken Cypern og den besatte nordlige sektor, hvis Tyrkiet tiltræder EU samtidig.

Genspejler denne redegørelse Rådets holdning? Kan Rådet oplyse, om Republikken Cyperns borgere vil blive nægtet ret til fri bevægelighed, hvis Cypern tiltræder EU?

Kan Rådet, hvis svaret på dette spørgsmål er ja, forklare, hvorfor cypriotiske borgere (på ubestemt grundlag) skal nægtes grundlæggende rettigheder i traktaterne? Kan Rådet begrunde afgørelsen om at diskriminere mod cypriotiske borgere på denne måde?

Kan Rådet forklare, hvorfor afgørelserne om Cyperns tiltrædelse kædes sammen med EU-forbindelser med et fremmed land, som opretholder en ulovlig besættelsesstyrke i Republikken Cypern i modstrid med FN's, Europa-Parlamentets og Det Europæiske Råds erklærede holdning og et overvældende flertal i det internationale samfund?

Svar

(8. juni 2000)

Det ærede parlamentmedlem henvises til Rådets svar på skriftlig forespørgsel E-711/00 fra Ioannis MARINOS om samme spørgsmål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0269/00

af Jan-Kees Wiebenga (ELDR) til Rådet

(8. februar 2000)

Om: Grænsekontrol inden for Schengen-området i Schipol lufthavn

Det er kommet frem, at en nederlandsk statsborger af det nederlandske luftfartsselskab KLM blev afkrævet at forelægge et gyldigt rejsepas som legitimationsbevis ved en rejse inden for Schengen-området fra Amsterdam til Rom.

1. Hvilke bestemmelser i Schengen-aftalen er kravet om forelæggelse af et gyldigt rejsepas baseret på?

2. Findes der ikke også andre former for rejse- eller legitimationsbeviser, der anerkendes af Den Europæiske Unions medlemsstater, og som er fyldestgørende ved rejser mellem Schengen-landene? I bekræftende fald hvilke?

3. Er der også andre luftfartsselskaber i Schengen-landene som f.eks. Sabena, Air France og Lufthansa, som kræver et gyldigt rejsepas, eller accepterer de også andre legitimationsbeviser?

4. Såfremt ovennævnte er sket i overensstemmelse med de gældende bestemmelser, er Rådet da villig til at ændre bestemmelserne, således at også andre legitimationsbeviser kan anvendes?

Svar

(8. juni 2000)

Rådet henleder det ærede medlems opmærksomhed på, at der ikke i Schengen-reglerne står noget om luftfartsselskabernes ret til for medlemsstaternes statsborgeres vedkommende inden indcheckning at kontrollere, om indehaveren af rejsehjemmelen, der normalt er personlig og ikke kan overdrages, virkelig er den person, hvis navn står på rejsehjemmelen.

Desuden skal Rådet gøre opmærksom på, at alle statsborgere fra medlemsstaterne ved rejser inden for EU, i medfør af direktiv 68/360/EØF og 73/148/EØF samt i henhold til De Europæiske Fællesskabers Domstols praksis, skal være i besiddelse af enten et identitetskort eller et gyldigt pas. Da identitetskortet ikke er obligatorisk i Nederlandene, skal alle nederlandske statsborgere, der rejser ind på en anden medlemsstats område, mindst være i besiddelse af et gyldigt pas.

Under alle omstændigheder understreger Rådet, at Kommissionen og Domstolen i medfør af traktaten skal drage omsorg for, at fællesskabsretten gennemføres forskriftsmæssigt i medlemsstaterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0651/00

af Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2000)

Om: Miljøafgift

Der blev i februar afholdt et debatforum i Palma de Mallorca med deltagelse af Eusebio Murrillo fra Generaldirektoratet for Regionalpolitik, hvor man drøftede et forslag fra regionalregeringen på Balearerne om en miljøafgift, som skal betales af turister, der besøger Balearerne.

Har Kommissionen modtaget noget forslag eller nogen forespørgsel om denne miljøafgift på Balearerne?

Hvad har Kommissionen i givet fald anbefalet regionalregeringen på Balearerne med hensyn til forslaget om miljøafgift?

På hvilke vilkår mener Kommissionen, at den kan indføres?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(18. april 2000)

Kommissionen skal herved meddele det ærede medlem, at den ikke har modtaget en anmeldelse af et forslag om en miljøafgift på Balearerne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1315/00

af Cristiana Muscardini (UEN) og Gianfranco Fini (UEN) til Kommissionen

(27. april 2000)

Om: Anvendelse af direktiv EF 86/653 i Italien

En handelsvirksomhed har udbetalt fratrædelsesløn til en lønnet arbejdstager (handelsagent) på grundlag af en økonomisk aftale af 25. juli 1989 i stedet for på grundlag af lovdekret af 10. september 1991 nr. 303, som omhandlet af EF-direktiv 86/653(1), om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter i overensstemmelse med artikel 15 i lov nr. 428 af 29. december 1990.

Den mulighed, virksomheden har valgt, betyder en kraftig nedsættelse af godtgørelsen, medens lovdekret 303, som omhandlet i det europæiske direktiv ville stille arbejdstageren bedre, og han påberåber sig ovennævnte dekret, men dette er ikke blevet accepteret.

Kan Kommissionen således oplyse følgende:

- Mener den, at det europæiske direktiv har prioritet over for den økonomiske aftale af 1989?

- Går europæiske bestemmelser forud for nationale bestemmelser?

- I bekræftende fald, hvilke skridt kan arbejdstageren træffe, for at de rettigheder, der er anerkendt i direktivet, vil blive respekteret?

(1) EFT L 382 af 31.12.1986, s. 17.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. juni 2000)

Begrebet handelsagent skal ifølge artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 86/653/EØF af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter defineres som en selvstændig mellemmand, som er vedvarende antaget til at formidle salg eller køb af varer for en anden person, i det følgende benævnt agenturgiveren, eller til at formidle og afslutte sådanne forretninger i agenturgiverens navn og for dennes regning.

Den definition af handelsagent, der gives i direktivet, udelukker visse typer af mellemhandlere, navnlig handelsrejsende, som ikke er selvstændige mellemmænd, men lønmodtagere i en virksomhed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0406/00

af Gerhard Schmid (PSE) til Rådet

(16. februar 2000)

Om: Erstatning til Donau-skibsredere og speditionsfirmaer som følge af afspærringen af den jugoslaviske Donau-strækning

I byen Regensburg (Tyskland) er der adskillige firmaer, der udelukkende beskæftiger sig med transport på Donau fra Tyskland til områder syd for Jugoslavien. Kosovo-krigen, ødelæggelsen af Donau-broerne og den efterfølgende afspærring af den jugoslaviske Donau-strækning har resulteret i, at disse virksomheders forretningsmæssige aktiviteter er stagneret. Som følge af, at disse virksomheder har specialiseret sig på bestemte former for transport på Donau, er der næsten ingen mulighed for at overgå til andre forretningsmæssige aktiviteter.

Derfor spørger jeg Rådet om følgende:

1. Skal disse firmaer betragtes som skadelidte som følge af Kosovo-krigen, således som det er tilfældet med virksomheder i Kosovo?

2. Kan disse virksomheder få finansiel genopbygningsstøtte til at udligne deres skader?

3. Har disse virksomheder ret til en støtte til genopbygning og virksomhedssikring, der ikke skal tilbagebetales, til udligning af de nuværende tab og til støttemidler med henblik på investeringer ved hjælp af simpel kaution?

Svar

(2. maj 2000)

Rådet skal oplyse det ærede parlamentsmedlem om, at det påhviler Kommissionen at udtale sig om statsstøtte, der ydes efter bestemmelserne i EF-traktatens artikel 87 ff.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2237/00

af Jean-Claude Fruteau (PSE) til Kommissionen

(29. juni 2000)

Om: Svig ved import af bananer

Falske importcertifikater har cirkuleret i Den Europæiske Union i næsten et år. Således er 164 000 tons bananer produceret i tredjelande importeret illegalt til det europæiske område. De pågældende importører betalte en told på 75 EUR i stedet for de 750 EUR pr. tons svarende til det beløb, de skulle have betalt som importører af bananer uden for kvoten.

Det prisfald, der er konstateret de seneste måneder til stor skade for mange producenter i meget fjerntliggende områder, kunne således forklares ved den meget samvittighedsløse holdning, nogle importører indtager.

Hvilke foranstaltninger påtænker Europa-Kommissionen at træffe, og hvornår, for at afhjælpe den forskelsbehandling, disse producenter har været udsat for?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. juli 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2319/00

af Véronique Mathieu (EDD) til Kommissionen

(30. juni 2000)

Om: Civilbeskyttelse og bekæmpelse af brande efter storm

I forlængelse af følgerne af stormene i december 1999 truer risikoen for brande de europæiske skovområder, som er ramt af stormene. Der er allerede registreret brande i visse skovområder.

Forebyggelse af katastrofer forudsætter imidlertid en forbedring af brandsikkerheden.

1. Mener Kommissionen, at forebyggelse af brande efter storm henhører under fællesskabsprogrammet til fordel for civilbeskyttelse indført med rådsafgørelse af 9. december 1999?

2. Hvorledes indpasser Kommissionen forsigtighedsprincippet, som var genstand for en meddelelse fra Kommissionen af 2. februar 2000, i forebyggelsen af brande efter storm?

3. Kan Kommissionen oplyse, om der på fællesskabsplan har fundet en evaluering sted af risikoen for brande efter storm?

4. Hvilke foranstaltninger har været samfinansieret i medfør af forordning (EF) nr. 2158/92(1), som fastlægger fællesskabsaktionen vedrørende beskyttelse af skovene mod brand med følgende sigte:

- at klarlægge skovbrandenes årsager;

- at bestemme midlerne til deres bekæmpelse?

5. Hvilke initiativer agter Kommissionen at tage med henblik på at forbedre skovovervågningssystemet efter naturkatastrofer eller teknologiske katastrofer?

(1) EFT L 217 af 31.7.1992.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. juli 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0951/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. marts 2000)

Om: Mål 2-område Hainaut

Tildelingen af mål 2-støtte til den vallonske provins Hainaut medfører flytning af virksomheder, der i årevis har haft hjemsted i den tilgrænsende provins West-Vlaanderen. De berørte virksomhedsledere erkender, at flytningen til Hainaut udelukkende afhænger af, om de får mål 2-støtte eller ej. Får de ikke EF-støtte, forbliver de i West-Vlaanderen. For at være støtteberettigede skal de være etableret i Hainaut.

1. Hvor mange og hvilke ansøgninger er der siden 1. januar 2000 indgået om mål 2-støtte til nye økonomiske aktiviteter i Hainaut?

2. Hvornår og hvor registreres disse virksomheders etablering?

3. a) Hvor mange af disse virksomheder havde tidligere aktiviteter i provinsen West-Vlaanderen?

b) Hvor mange af disse virksomheder har stadig aktiviteter i provinsen West-Vlaanderen?

4. Bliver de pågældende virksomheder udtrykkeligt spurgt, om deres flytning fra West-Vlaanderen til Hainaut afhænger af, om de får mål 2-støtte eller ej?

a) Hvor mange virksomhedsledere fra West-Vlaanderen vælger i bekræftende fald at etablere sig i Hainaut uden at modtage mål 2-støtte?

b) Vil Kommissionen i benægtende fald fremover spørge virksomhedslederne, i hvilken udstrækning deres flytning er afhængig af mål 2-støtte?

5. Er Kommissionen rede til at træffe foranstaltninger til at imødegå flytning af virksomheder fra West-Vlaanderen til Hainaut?

a) I bekræftende fald: Hvilke?

b) I benægtende fald: Hvorfor ikke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(12. maj 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1040/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(4. april 2000)

Om: Finansiel støtte til den britiske olieindustri

I sit svar på forespørgsel E-0218/00(1) oplyser de Palacio, at Kommissionen siden 1975 i alt har ydet Det Forenede Kongerige en støtte på 189,05 mio. euro.

Kan Kommissionen give en oversigt over dette beløb opdelt pr. år pr. støttet virksomhed i Det Forenede Kongerige?

(1) EFT C 330 E af 21.11.2000, s. 104.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio på skriftlige forespørgsler E-1040/00, E-1041/00 og E-1042/00

(16. maj 2000)

Siden 1975 har Fællesskabet forvaltet programmer for finansiel støtte til innovativ teknologi med henblik på udforskning, produktion og transport af carbonhydrider. Som svar på skriftlig forespørgsel E-0218/00(1) fra det ærede medlem forelagde Kommissionen en oversigt over denne støtte pr. år og pr. medlemsstat. Med hensyn til spørgsmålet om fordelingen af beløbene på de enkelte virksomheder kan Kommissionen give oplysninger for perioden 1990-1998. Disse oplysninger sendes direkte til det ærede medlem og til Europa-Parlamentets sekretariat. Det skal dog bemærkes, at tallene vedrørende den støtte, der er ydet til visse medlemsstater, kan være misvisende, da kontrakterne ud over hovedkontrahenten ofte omfatter flere deltagere fra forskellige medlemsstater.

Med hensyn til anmodningen om oplysninger for perioden 1975-1990 skal det bemærkes, at tallene for denne periode ikke foreligger i elektronisk form. Et svar på det ærede medlems spørgsmål ville derfor kræve en langvarig og vanskelig research, som Kommissionen ikke er i stand til at foretage.

(1) EFT C 330 E af 21.11.2000, s. 104.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1388/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(4. maj 2000)

Om: Foranstaltninger til fremme af forældreorlov for fædre

I Sverige, og nu f.eks. også i Italien, tilskynder man ved hjælp af en særlig bonusordning fædre til at tage forældreorlov. Når faderen tager tre måneders forældreorlov, får familien således ret til yderligere en måneds forældreorlov. Statistikken viser, at 80 % af de svenske fædre rent faktisk tager forældreorlov, efter at denne ordning er indført.

Vil Kommissionen ikke forsøge at fremme sådanne eksempler på god praksis også i de øvrige medlemsstater for på den måde at sikre større balance mellem kønnene i forbindelse med børneopdragelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(16. juni 2000)

Kommissionen mener, at de eksempler, som det ærede medlem nævner, ganske vist er en tilskyndelse til fædre til at tage forældreorlov, og at de er en del af bestræbelserne på at skabe større balance mellem de to forældres andel i opdragelsen af deres børn, men at det hører under medlemsstaternes kompetence at indføre denne form for god praksis.

På fællesskabsplan er der indgået en rammeaftale mellem Sammenslutningen af Industri-og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (UNICE), De Offentlige Arbejdsgiveres Europæiske Organisation (CEEP) og Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS), som blev iværksat ved Rådets direktiv 96/34/EF af 2. juni 1996(1). I paragraf 2.2 i denne rammeaftale fastsættes det, at for at fremme lige muligheder for og lige behandling af mænd og kvinder bør retten til forældreorlov i princippet ikke kunne overdrages. Da der er tale om en rammeaftale om indførelse af minimumsforskrifter, står det medlemsstaterne fuldstændigt frit at vedtage gunstigere foranstaltninger på dette område.

(1) EFT L 145 af 19.6.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0692/00

af Francesco Speroni (TDI) til Kommissionen

(29. februar 2000)

Om: Tidsbegrænset kontraktansættelse i forbindelse med det femte rammeprogram

Som følge af Kommissionens beslutning af 19. januar 1996 om den nye personalepolitik er der slået stillinger op med henblik på intern besættelse. De ansættelseskontrakter, som fastsattes for to år fra den 15. februar 1997 og blev forlænget med yderligere et år, udløb den 15. februar 2000. Forlængelsen fandt sted under det femte rammeprograms løbetid, som afsluttes i 2002. Det betyder, at nogle forskere, hvis kontrakt skal fornyes, har fået tildelt projekter, der løbere i længere tid end deres ansættelseskontrakt (f.eks. det fireårige COCO-projekt, som udløber i 2002).

Mener Kommissionen ikke, at denne nødtvungne afbrydelse af forskningsprogrammer som følge af udløbet af forskernes kontrakter, både medfører økonomiske tab og en forsinkelse af forskningen, samtidig med at det kan konstateres, at den fleksibilitet, der kræves af åremålsansatte arbejdstagere, forvaltes på en forfejlet måde, ligesom der ikke tages højde for, at det femte rammeprogram nødvendigvis skal gennemføres hensigtsmæssigt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(20. marts 2000)

De kontrakter, som det ærede medlem henviser til, vedrører midlertidigt ansatte med kontrakt for højst tre år som fastlagt i den nye personalepolitik i forbindelse med det forskningsbudget, som Kommissionen vedtog i 1996. De har til formål at opnå en vis smidighed i ansættelsen af specialiseret personale, navnlig på områder, hvor Kommissionen ikke råder over ansættelsesreserver. Antallet må ikke overskride 25 % af forskningspersonalet.

Disse midlertidige ansatte udvælges fra en database, som er oprettet efter en indkaldelse af ansøgninger, som blev offentliggjort i vidt omfang uden for Kommissionen (blandt andet via Cordis på Internettet). Det skal i denne forbindelse understreges, at disse midlertidigt ansatte allerede ved indgivelsen af ansøgningen, og igen ved underskrivelsen af kontrakten, blev informeret om, at kontraktens maksimale løbetid er på tre år.

Kontrakterne kan endvidere indgås på et hvilket som helst tidspunkt i løbet af året. De er således ikke alle sammen indgået pr. 15. februar 2000.

Det skal endvidere understreges, at disse kontrakter ikke er beregnet til at dække rammeprogrammets løbetid, og heller ikke vedrører noget bestemt projekt. De svarer til en rekrutteringsmetode, som supplerer rekrutteringen af midlertidigt ansatte ved udvælgelsesprocedurer i lighed med udvælgelsesprøver, hvor der kan opnås femårige fornyelige kontrakter, eller kontrakter på ubestemt tid, alt efter om der er tale om en teknisk-videnskabelig medarbejder eller en administrativ medarbejder til forskningspersonalet.

Kommissionen kan under alle omstændigheder forsikre det ærede medlem om, at intet forskningsprojekt er blevet afbrudt på grund af udløbet af midlertidige ansattes kontrakter.