ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2811/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Forbedring af forholdene på slagterier i ansøgerlandene

Repræsentanter for EU's landbrugssektor har bl.a. på baggrund af den forestående optagelse af en række central- og østeuropæiske lande knyttet kontakter med mulige partnere i disse lande. Det har vist sig, at slagterierne i de central- og østeuropæiske lande sjældent eller aldrig opfylder de strenge europæiske standarder. Repræsentanter for de belgiske slagterier påpeger desuden, at en række slagterier må nedlægges på grund af deres begrænsede kapacitet. Inden for Unionen er der tilstrækkeligt kendskab til at genopføre disse nedlagte slagterier i central- og østeuropæiske lande, som måtte ønske det, og på den måde sørge for en slags genbrug, såfremt en række planer bliver tilpasset.

Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt den støtter denne indfaldsvinkel (fornyet ibrugtagning af gamle og/eller nedlagte slagterier), og om den er villig til at yde økonomisk støtte til pilotprojekter for (gen)opførelse og modernisering af disse central- og østeuropæiske slagterier af hensyn til overholdelsen af de europæiske standarder?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. december 2000)

Kommissionen kan ikke tage stilling til, om en fornyet ibrugtagning af gamle eller nedlagte slagterier i ansøgerlandene, som nævnt af det ærede medlem, vil være hensigtsmæssig. Den er imidlertid af den opfattelse, at det i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1268/1999 af 21. juni 1999 om fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter i ansøgerlandene i Central- og Østeuropa i førtiltrædelsesperioden(1) vil være i Fællesskabets interesse, at der ydes støtte til de i forordningen nævnte ansøgerlande med henblik på at forbedre betingelserne for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, herunder kød. Kommissionen regner med, at der i de lande, hvor der er behov for (gen-)opførelse eller ombygning af slagterier, vil blive ydet støtte fra Fællesskabet, så de kan bringes i overensstemmelse med de EF-normerne, og at en sådan støtte ikke vil blive begrænset til pilotprojekter.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3191/00

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(12. oktober 2000)

Om: Forurening af Vegoritida-søen i Grækenland

Den 13. september 2000 fremsendte Europa-Kommissionen sin anden begrundede udtalelse til den græske regering vedrørende de farlige stoffer i Vegoritida-søen og den manglende gennemførelse af de relevante rensningsprogrammer. I henhold til den begrundede udtalelse er den græske regerings forsømmelser i modstrid med Fællesskabets grundforordning om vandkvalitet.

1. Har Kommissionen til hensigt at give den græske regering en tidsfrist, inden for hvilken rensningen af søen skal finde sted?

2. Er der på grundlag af ovennævnte fællesskabsforordning rejst andre lignende sager mod Grækenland, i forbindelse med hvilke Kommissionen har til hensigt at fremsende begrundet udtalelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(4. december 2000)

I sin dom af 11. juni 1998 i de to forenede sager C-232/95 og C-233/95 (Kommissionen mod Grækenland), havde Domstolen konstateret følgende: Idet den ikke har fastlagt programmer indeholdende kvalitetsmålsætninger eller fastsat frister for disses iværksættelse med henblik på at formindske forureningen af vandene i Vegoritis-søen og dennes tilløb, som er Soulos-floden, samt af vandene i Den Pegasetiske Golf med farlige stoffer opført på liste II til Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om forurening, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø, har Den Hellenske Republik tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktiv, navnlig dets artikel 7.

Kommissionen afgav den 7. september 2000 en begrundet udtalelse i henhold til EF-traktatens artikel 228 (fhv. artikel 171), fordi de foranstaltninger, de græske myndigheder havde truffet for at efterkomme den ovennævnte dom, var ufuldstændige og ikke omfattede programmer med opstilling af kvalitetsmålsætninger.

Med hensyn til samme direktiv har Domstolen i sag nr. C-384/97 (Kommissionen mod Grækenland) i en dom fra den 25. maj 2000 fastslået, at Grækenland ikke har efterkommet de forpligtelser, der påhviler det i medfør af direktivet, eftersom det ikke havde vedtaget programmer med opstilling af kvalitetsmålsætninger for at nedbringe vandforureningen med de 99 farlige stoffer på liste II i bilaget til Rådets direktiv 76/464/EØF(1). Kommissionen har anmodet de græske myndigheder om at tilsende den oplysninger om de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme dommen.

(1) EFT L 129 af 18.5.1976.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3188/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. oktober 2000)

Om: Forsikringsselskabers manglende dækning af behandling af tilskadekomne ved trafikuheld

De offentlige socialforsikringsinstitutioner i Grækenland må bære store økonomiske byrder på grund af pleje og behandling uden for hospitalet samt tilskud til de tilskadekomne ved trafikuheld. Dette skyldes, at en stor del af udgifterne til lægebehandling ikke dækkes af de private forsikringsselskaber, som bilerne og bilisterne er forsikrede i, men af de offentlige institutioner for socialforsikring, som ikke kan kræve disse omkostninger dækket af de private selskaber. Meget betegnende er eksemplet med IKA (den største offentlige socialforsikringsinstitution), hvor udgifterne til behandling af tilskadekomne ved trafikuheld i 1996 oversteg 20,6 milliarder.

Eftersom den ovenfor beskrevne situation er ensbetydende med indirekte tilskud til de græske private forsikringsselskaber og belaster de offentlige institutioners budget, bedes Kommissionen besvare følgende: Hvad mener den om denne situation og den økonomiske belastning af forsikringsinstitutionerne? Er der samtidig tale om et konkurrenceproblem? Har offentlige socialforsikringsinstitutioner i andre medlemsstater ret til at kræve en del af de udgifter, som de må afholde i forbindelse med trafikuheld, dækket af private forsikringsselskaber?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(31. oktober 2000)

En af målsætningerne for de gældende bilforsikringsdirektiver(1) er at sikre, at folk, der kommer til skade ved en ulykke, som en anden bilist er skyld i, dækkes af dennes lovpligtige ansvarsforsikring. Denne forsikring dækker også ansvar for personskade på alle passagerer i bilen med undtagelse af føreren. Ifølge de nugældende EU-regler kan føreren ikke opnå dækning gennem sin egen lovpligtige ansvarsforsikring, når det er ham, der har forvoldt skaderne.

Det ærede medlems spørgsmål drejer sig om et aspekt, der ikke har noget at gøre med forsikringsforholdet, nemlig muligheden for, at en tredjemand, som har afholdt udgifterne til de skadelidtes hospitalsophold (i dette tilfælde socialforsikringsinstitutioner), kan få refunderet disse udgifter hos det forsikringsselskab, der har forsikret den ansvarlige bil. Forsikringsdirektiverne beskæftiger sig ikke med dette aspekt, som altså overlades til den nationale lovgivning.

(1) Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 (EFT L 103 af 2.5.1972), Rådets direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 (EFT L 8 af 11.1.1984), Rådets direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 (EFT L 129 af 19.5.1990) og Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 (EFT L 181 af 20.7.2000).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2844/00

af Minerva Malliori (PSE) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Giftige stoffer ombord i fly

Ifølge oplysninger, der hidrører fra internationale undersøgelser, er det blevet konstateret, at luften i passagerkabinen i mange typer fly indeholder kemiske stoffer, som spredes via udluftningssystemet, hvilket medfører fare for passagerernes såvel som flybesætningens helbred.

Agter Kommissionen selv at undersøge ovennævnte problem og at træffe de nødvendige foranstaltninger, således at faren for folkesundheden fjernes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(21. september 2000)

Kommissionen er bekendt med den tvivl, der er givet udtryk for med hensyn til luftkvaliteten i passagerkabinen i mange typer fly. Den er ligeledes bekendt med de undersøgelser, som i denne forbindelse er gennemført af forskellige videnskabsmænd, og de analyser, der er foretaget af flere europæiske og udenlandske myndigheder.

Der findes intet i disse undersøgelser, som giver anledning til at konkludere, at der skulle foreligge en særlig risiko, som berettiger en øjeblikkelig aktion. Ikke desto mindre har Kommissionen af sikkerhedsmæssige grunde i sin meddelelse om beskyttelse af luftfartspassagerer(1) meddelt, at den vil oprette en uafhængig ekspertgruppe for at få oplysninger til at den kan danne sig sin egen mening. Arbejdet vil blive gennemført i løbet af år 2001.

(1) KOM(2000) 365 endelig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3310/00

af Giuseppe Di Lello Finuoli (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. oktober 2000)

Om: Ulovligt byggeri

I kommunen Villa Castelli (Brindisi, Italien) findes der en såkaldt gravina (kløft)(en typisk naturlig revne i det apuliske landskab), som er af betydelig landskabsmæssig interesse.

Hele området indbefattet kløften blev fredet ved dekret af 18.9.1996 fra miljø- og kulturministeren (jf. galasso-loven).

I henhold til regionen Apuliens lov nr. 56/1980 er enhver form for byggeri forbudt inden for et område på 200 meter fra kløfterne.

Med dokument nr. 3347 af 14.5.1996 udtalte regionen Apulien (miljøudvalget økologiafdelingen kontoret for parker og naturreservater), at opførelse af en ny bygning på et areal af 490 m2 i naturen og landskabet omkring kløften vil få en betydelig negativ indvirkning på landskabet, naturen, jorden og overfladevandet, som der endnu ikke er sat tal på.

Villa Castelli kommune, der bl.a. modtager fællesskabsstøtte under FUP (foranstaltning 7.3.9. og 7.3.10.), er begyndt at opføre et kultur- og sportscenter på 693 m2 i ovennævnte kløft i strid med fredningsbestemmelserne og de nationale og regionale love.

Kan Kommissionen oplyse, om det er acceptabelt, at en kommune modtager FUP-støtte for at opføre bygninger i strid med de gældende love vedrørende beskyttelse af landskabet og naturen?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe, når dens embedsmænd har foretaget en inspektion?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(13. december 2000)

Kommissionen kan herved meddele det ærede parlamentsmedlem, at kultur- og sportscenteret i Villa Castelli kommune ikke er berettiget til strukturfondsstøtte, da den endelige støttemodtager ikke har forelagt projektet inden for den frist, der er fastsat ved beslutningen om vedtagelse af det operationelle program for Apulien for perioden 1994-1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1888/00

af Jean-Claude Fruteau (PSE) til Kommissionen

(9. juni 2000)

Om: Landbruget i regionerne i den yderste periferi

Regionerne i den yderste periferi må se i øjnene, at de står over for et internationalt klima, hvor konkurrencen bliver større og større. Således er deres landbrugsprodukter, såsom ris, bananer og sukker, for nu kun at nævne dem der er omfattet af de fælles markedsordninger, udsat for skarp konkurrence fra AVS-nabolandene. Disse har væsentlig lavere sociale udgifter end randområderne, og de nyder godt af præferencetoldsatser ved import til Fællesskabet.

I rapporten om foranstaltninger til gennemførelse af artikel 299, stk. 2, erkender Kommissionen problemet og bekræfter, at disse forhold gør det nødvendigt med en øget opmærksomhed og overvågning, og videre, at denne grænsesituation kan blive en fordel, hvis den udnyttes.

Hvilke konkrete foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at beskytte landbrugsområderne i regionerne i den yderste periferi i dette internationale klima, og hvordan vil den udnytte det potentiale, de har som Unionens aktive grænser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(14. juli 2000)

Regionerne i den yderste periferi og deres produktioner nyder særlig opmærksomhed i forbindelse med de fælles markedsordninger (ris, sukker og bananer) ud over de særlige programmer for fjerntliggende områder og områder med status som øsamfund (Poseican, Poseima og Poseidom), som den fælles landbrugspolitik tilpasses og suppleres med i disse regioner.

Kommissionen har på linje med sin rapport af 14. marts 2000(1) om foranstaltninger til gennemførelse af EF-traktatens nye artikel 299, stk. 2, (tidligere artikel 227) om de samme regioner foreslået at undersøge følgerne af udviklingen i den internationale kontekst med årvågenhed og sikre et øget tilsyn. I denne forbindelse vil landbrugsdelene i de tre POSEI-programmer blive revideret i efteråret 2000.

Inden Kommissionen overvejer nye regler, må den stille sig det spørgsmål, om der er aspekter ved de fjerntliggende regioner, der skal undersøges. Der skal ved al politik tages hensyn til eventuelle direkte og indirekte, positive og negative følger for disse regioner. Kommissionen vil være opmærksom herpå.

Fællesskabets eventuelle fremtidige aktioner på dette område vil derfor følge to hovedlinjer: med hensyn til det regionale samarbejde skal der fortsat tilskyndes til samarbejde mellem dels de fjerntliggende regioner, dels landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene) og de oversøiske lande og områder (OLT) og andre partnere. Kommissionen gør for tiden forberedelser til en undersøgelse om den virkning, som den nye aftale om partnerskab AVS/Fællesskabet vil få for de fjerntliggende regioner. Dens resultater skal normalt foreligge i midten af 2001. Kommissionen vil omhyggeligt studere resultaterne af denne undersøgelse.

(1) KOM(2000) 147 Endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2498/00

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(2. august 2000)

Om: Lærebøger om Den Europæiske Union

Skoleelever i alle aldre og på alle klassetrin, som nu om stunder dagligt støder på emner, der vedrører Den Europæiske Union, ønsker at få mere konkret baggrundsviden, der kan hjælpe dem til at danne sig et billede af den politiske verden, de lever og kommer til at leve i.

Som følge deraf er der mange lærere, der overvejer, om det ville være hensigtsmæssigt med en officiel lærebog om Den Europæiske Union, hvor skoleelever i alle aldre kan læse om alt, hvad der foregår i Unionen, og hvordan den vil få indflydelse på deres levevilkår, når de går ud af skolen.

Mener Kommissionen, at der bør laves en fælles lærebog, således at alle skoleelever i EU får et ensartet og afbalanceret billedet af EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(4. oktober 2000)

Kommissionen henleder det ærede medlems opmærksomhed på, at opbygningen af uddannelsessystemerne, herunder undervisningsindholdet, hører under medlemsstaternes kompetenceområde. Det hedder således i EF-traktatens artikel 149, at Fællesskabet bidrager til udviklingen af et højt uddannelsesniveau ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne (mldr) med fuld respekt for medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne (mldr).

Kommissionen arbejder dog aktivt for at informere borgerne og har derfor udgivet en række publikationer, der er henvendt til den brede befolkning, og andre, der er henvendt til de unge. Der findes en oversigt over publikationerne på Europa-serveren på Internettet. Man kan f.eks. nævne: Hej Europa en ungdomsguide til Europa og EU (cd-rom), De femten EU-lande og Europa fra A til Å.

Alle tre findes på de 11 officielle EU-sprog, og de er med til at give underviserne og de unge et ensartet billede af EU.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2859/00

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Rådet

(7. september 2000)

Om: Valg i Forbundsrepublikken Jugoslavien

Der er præsidentvalg, forbundsvalg og kommunalvalg i Forbundsrepublikken Jugoslavien den 24. september. Hvad er Det Europæiske Råds officielle holdning til dette, og forpligter Rådet sig til at anerkende resultatet, hvilket hidtil ikke har været tilfældet?

Svar

(30. november 2000)

Rådet har nøje og med største opmærksomhed fulgt valgene den 24. september i FRJ.

På samlingen i Rådet (almindelige anliggender) den 10. juli 2000 gav Unionen i betragtning af de forestående valg udtryk for bekymring over den ændring af FRJ's forfatning, som Milosevic havde foreslået og som hurtigt var blevet godkendt af Parlamentet. I håb om at kunne drage fordel af de nye forfatningsbestemmelser havde Milosevic besluttet at afholde præsidentvalg og valg til den lovgivende forsamling i FRJ samt kommunalvalg i Serbien.

Dagen efter denne beslutning betegnede formandskabet den på Unionens vegne i en offentlig erklæring som en manøvre fra Milosevics side for at holde sig ved magten. I samme erklæring gentog Unionen, at den sætter sin lid til demokratiske og fredelige ændringer i Beograd, tilsagde endnu en gang oppositionen og det civile serbiske samfund sin støtte og sin tillid og appellerede til oppositionen om at stå sammen for derigennem at bidrage til disse uomgængeligt nødvendige ændringer.

På samlingen den 18. til 19. september vedtog Rådet umiddelbart før valgene teksten til et budskab til det serbiske folk, hvori det understreges, at hvis valget fører til den nødvendige demokratiske forandring, vil det medføre en radikal ændring af Den Europæiske Unions politik over for Serbien, især med hensyn til sanktioner og støtte til genopbygning. Sidste punktum i erklæringen minder de serbiske vælgere om, at en stemme for demokratiet i Serbien er en stemme for Serbien i Europa.

På samme samling opfordrede Rådet De Femtens nationale parlamenter til at sende demokratividner til FRJ for at evaluere valgene på grundlag af internationalt anerkendte standarder. Medlemsstaternes parlamenter imødekom opfordringen fra Rådet og udpegede i alt 25 demokratividner. Ingen af dem fik deres ansøgninger om visa imødekommet af de jugoslaviske konsulære tjenester, så de kunne udføre deres mission. Der var herefter ikke længere noget grundlag for deres mission.

Resultatet af valgene beviser, at tiden nu er inde til ændringer i Beograd. Som lovet har Den Europæiske Union under indtryk af begivenhedernes forløb hævet de sanktioner imod FRJ, som var blevet indført på grund af Milosevics regime, hvilket skete på samlingen i Rådet den 9. og 10. oktober 2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2645/00

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Ekspertgruppen om reformen af Kommissionen

Kan Kommissionen, eventuelt ved at anmode om en del af oplysningerne fra Europa-Parlamentets administration, fastsætte tal på de samlede udgifter til det arbejde, Den Uafhængige Ekspertgruppe har foretaget om reformen af Kommissionen?

Kan Kommissionen ud fra målet med gennemskuelighed, som er fastsat af vismændene, opstille et regnskab over godtgørelser, rejse- og opholdsudgifter og andre honorarer, som de fem vismænd individuelt har modtaget?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(6. oktober 2000)

Parlamentet har fastlagt de finansielle og praktiske virkninger af arbejdet i Den Uafhængige Ekspertgruppe, der blev nedsat som følge af Parlamentets beslutning af 14. januar 1999.

Som svar på Parlamentets ønske har Kommissionen givet sit principielle samtykke til at påtage sig halvdelen af udgifterne til ekspertgruppen, idet der blev taget hensyn til, at Parlamentet skulle have ansvaret for den operationelle forvaltning af kontrakterne.

På grundlag af udgiftsopgørelserne fra Parlamentet har Kommissionen udbetalt et første beløb på 75 256,62 EUR, der skal dække finansieringen af den del af arbejdet, der blev afsluttet i marts 1999. De udgifter, Kommissionen skal dække til anden del af arbejdet, beløber sig til 101 377,43 EUR, og den pågældende finansieringsprocedure er ved at blive afsluttet.

I betragtning af, at Parlamentet direkte har påtaget sig at sørge for alt omkring ekspertgruppens drift, og at det foruden har ydet forskellige bidrag i naturalier (kontorer, kontorudstyr, telekommunikations- og edb-infrastruktur, sekretariatsbistand), opfordrer Kommissionen det ærede medlem til at henvende sig til Parlamentet for at få udførlige oplysninger om samtlige udgifter i forbindelse med Den Uafhængige Ekspertgruppes opgaver.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3001/00

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(20. september 2000)

Om: Højspændingsledninger

I hele EU foregår der en animeret diskussion om den risiko, som højspændingsledninger i nærheden af beboede områder medfører for befolkningen som følge af de elektriske og magnetiske felter, og der er også en voksende opmærksomhed over for de skader, der højspændingsledninger påfører miljøet i områder af særlig værdi. Disse bekymringer for helbredet og miljøet har resulteret dels i en række forslag om at øge sikkerhedsafstanden dels i krav om nedgravning af højspændingskablerne.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke beslutninger der kan træffes på EU-plan som en effektiv løsning på disse problemer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(30. oktober 2000)

For at opnå en ensartet, høj grad af beskyttelse af EF-borgernes sundhed mod virkningerne af en eksponering for elektromagnetiske felter vedtog Rådet den 12. juli 1999 en henstilling om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz)(1), som fastlægger maksimumgrænseværdierne for eksponering. Når medlemsstaterne har vedtaget de bestemmelser, der er nødvendige for at efterleve denne henstilling, vil der på fællesskabsplan være sikret den ensartethed, der er efterlyst af det ærede parlamentsmedlem.

(1) EFT L 199 af 30.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2429/00

af Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen

(18. juli 2000)

Om: Udvidelse af EU og regioner

I besvarelsen af min skriftlige forespørgsel E-1178/00(1) om samme emne, henvises der i første afsnit til det svar, som Kommissionen har givet fru Evans (H-666/99)(2). Som Kommissionen sikkert husker, hedder det i EF-traktatens artikel 190, stk. 2, at de enkelte medlemsstater skal sikre en passende repræsentation af folkene i de i Fællesskabet sammensluttede stater.

Mener Kommissionen, at der kan være tale om en passende repræsentation, når der i øjeblikket forhandles om at nedsætte staten Spaniens repræsentation fra 64 til 46 pladser i betragtning af det system med ét enkelt valgområde, som gælder i Spanien ved valg til Europa-Parlamentet?

(1) EFT C 46 E af 13.2.2001, s. 139.

(2) Besvaret skriftligt den 16.11.1999.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(17. oktober 2000)

Kommissionen skal minde om, at spørgsmål om repræsentationen i Parlamentet er fastsat i Amsterdam-traktaten (EF-traktatens artikel 189), hvor det højeste antal parlamentsmedlemmer fastsættes til 700.

I beslutningen af 13. april 2000 om betænkningen vedrørende Parlamentets forslag til regeringskonferencen (Dimitrakopouloulos/Leinen-betænkningen) fastsatte Parlamentet kriterierne for fordeling af pladserne, når Unionen udvides. Kommissionen kan i den forbindelse ikke gøre andet end at overholde Parlamentets beslutninger. Den kan naturligvis ikke tage højde for holdninger, medlemsstaterne måtte indtage i løbet af regeringskonferencen.

I øvrigt henhører valgordningerne i hver enkelt medlemsstat for tiden under de nationale love.