ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3290/00

af Mary Banotti (PPE-DE) til Kommissionen

(17. oktober 2000)

Om: Børnepasning og au pair

En frivillig aftale blev for første gang udarbejdet i 1969. Heri fastlagdes de grundlæggende regler og betingelser for au pair-job, for så vidt angår arbejdstid og den form for arbejde, en au pair bør udføre. Denne blev fulgt op af en betænkning af Europa-Parlamentet (1-0797/83)(1), der gav udtryk for bekymring over de manglende regler på dette område. Siden da er der ikke blevet gjort noget yderligere, og situationen for au pair er blevet mere og mere usikker.

Unge mellem 16 og 20 forventes at udføre mange timers børnepasning og i stadig højere grad tilberedelse af måltider og udførelse af forskellige huslige pligter. Dette går klart videre end en au pairs rolle, og flere og flere unge bliver ofre for manglen på et europæisk regelsæt for au pair.

I betragtning af at flere og flere familier forsøger at finde børnepasning til en overkommelig pris, og at unge au pair i stadig højere grad bruges til at erstatte de manglende børnepasningsfacilliteter, er Kommissionen da villig til igen at se på situationen for au pair og udarbejde nogle rammebestemmelser eller ovenikøbet et direktiv med henblik på at beskytte unge mod de værste tilfælde af misbrug, som finder sted for øjeblikket, og sørge for, at man vender tilbage til den oprindelige au pair-stilling, som bestod i, at den unge au pair hjælper med at tage sig af børnene og samtidig lærer sproget og kulturen i det pågældende land at kende?

(1) EFT C 342 af 19.12.1983, s. 64.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(15. november 2000)

Kommissionen henviser det ærede medlem til henstilling fra Kommissionen (85/64/EØF) af 20. december 1984 vedrørende Europarådets europæiske overenskomst om au pair-ansættelse(1).

Kommissionen henstillede ved hjælp af denne retsakt til medlemsstaterne snarest muligt at undertegne og ratificere Europarådets europæiske overenskomst af 24. november 1969 om au pair-ansættelse. Med denne overenskomst blev der fastlagt regler for leve- og arbejdsvilkår, undervisning, social sikring og værtsfamiliens rettigheder og pligter og oprettet nationale rådgivnings- og oplysningsorganer.

Kommissionen har ikke for nærværende planer om at fremsætte forslag til lovgivning på området.

(1) EFT L 24 af 29.1.1985.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2929/00

af Marco Cappato (TDI) til Rådet

(20. september 2000)

Om: De cubanske myndigheders hindringer for et italiensk-cubansk ægtepars genforening og udvandring

En italiensk statsborger, Enrico Orlandini, giftede sig i 1999 med en cubansk statsborger, Yaima Prado Gattorno. Ikke så snart havde sidstnævnte anmodet de cubanske myndigheder om pas for at kunne udvandre med sin mand, før disse eksekverede en dom for omgang med udlændinge, som var afsagt i forvejen og indtil daværende tidspunkt var udsat. I mellemtiden blev manden nægtet enhver kontakt med hustruen, også under trussel om skærpelse af straffen i tilfælde af fremtidige forsøg i så henseende.

Agter Rådet at gribe ind i det specifikke tilfælde og generelt at rejse spørgsmålet om afskaffelse af lovovertrædelsen omgang med udlændinge inden for forbindelserne med den cubanske regering?

Svar

(30. november 2000)

Rådet følger med stor opmærksomhed menneskerettighedssituationen på Cuba. Rådet har dog ikke specielt fået forelagt den sag, som det det ærede parlamentsmedlem henviser til, og den har ikke som sådan været rejst under Rådets drøftelser.

Som det vil være det ærede parlamentsmedlem bekendt, har Den Europæiske Union altid på menneskerettighedsområdet givet udtryk for en klar holdning både i form af offentlige erklæringer og gennem henvendelser til de cubanske myndigheder. EU-Havana-Arbejdsgruppen vedrørende Menneskerettigheder opretholder desuden en meget nyttig dialog med dissidentgrupper og alle aktører i det cubanske samfund.

EU's mål over for Cuba som opstillet i den fælles holdning vedrørende Cuba, der blev vedtaget af Rådet den 2. december 1996, består fortsat i at tilskynde til en fredelig overgang til et pluralistisk demokrati, respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt en holdbar økonomisk genopretning og forbedring af levestandarden for den cubanske befolkning. At tilskynde det cubanske styre til at gøre cubansk lovgivning samt gennemførelse heraf forenelig med og i overensstemmelse med internationale normer hører ligeledes under dette mål.

Under syvende vurdering af den fælles holdning af juni 2000 bemærkede Rådet, at der ikke er sket nogen væsentlige ændringer i den cubanske regerings politik, hverken med henblik på virkeliggørelse af målene i den fælles holdning eller det modsatte, selv om der fortsat er blandede signaler.

På denne baggrund og på trods af de cubanske myndigheders aflysning af EU-trojkaens besøg i Havana, der skulle have fundet sted i slutningen af april, og tilbagetrækningen af den cubanske anmodning om tiltrædelse af Cotonou-aftalen fandt Rådet det væsentligt, at EU gør en yderligere indsats for at inddrage de cubanske myndigheder i en konstruktiv og åben dialog om en række spørgsmål af fælles interesse, der rent faktisk vil kunne give konkrete resultater, især med hensyn til politiske og økonomiske rettigheder samt borgerrettigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2191/00

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(3. juli 2000)

Om: Vurdering af kommissær Chris Pattens holdning over for Javier Solana

Hvordan vurderer Kommission den holdning, kommissær Chris Patten har indtaget i sit forhold til Javier Solana, generalsekretær for Rådet og højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i Den Europæiske Union?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(28. juli 2000)

Medlemmet af Kommissionen med ansvar for eksterne forbindelser har gentagne gange betonet, at han arbejder særdeles godt sammen med den højtstående repræsentant, Javier Solana. Deres fælles rapporter om det vestlige Balkan til flere møder i Det Europæiske Råd viser deres samarbejdsånd. Kommissæren og den højtstående repræsentant har det fælles mål at styrke den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP).

Der er sket store fremskridt inden for FUSP i traktaten om Den Europæiske Union og Amsterdam-traktaten. Kommissionen er fuldt inddraget i både de udenrigs- og sikkerhedspolitiske aspekter af FUSP. Den påtager sig fuldt ud sine traktatlige forpligtelser til at bidrage til en sammenhængende og ambitiøs politik for EU. Denne politik skal trække både på relevante Fællesskabsinstrumenter og selve FUSP. Kommissæren vil fortsat arbejde tæt sammen med den højtstående repræsentant for FUSP for at nå dette mål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2984/00

af Antonio Tajani (PPE-DE) til Kommissionen

(20. september 2000)

Om: Appelretssag mod iranske jøder dømt for spionage

Den 20. september 2000 vil der ifølge planerne blive afsagt dom i appelretssagen mod ti iranske jøder, der for to måneder siden dømtes for spionage til fordel for Israel og De Forenede Stater. Hvorledes agter Kommissionen i denne forbindelse at sikre, at de af det internationale samfund anerkendte retfærdighedsstandarder og menneskerettigheder overholdes?

Hvorledes vil Kommissionen i tråd med sine tidligere initiativer søge at undgå, at de iranske myndigheders adfærd ikke afviger fra de principper, der regulerer civile nationers adfærd, og at andre hensyn kommer til at veje tungere end retfærdighedshensyn?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(12. oktober 2000)

Kommissionen følger med dyb bekymring sagen om menneskerettigheder i Iran. Problemerne vedrørende menneskerettigheder, herunder retssagen i Shiraz, er vigtige punkter i den brede dialog mellem Unionen og Iran.

I forbindelse med den særlige situation med de 13 iranske jøder, som i Shiraz står anklaget for spionage, har Den Europæiske Union og enkelte medlemsstater rettet flere henvendelser siden arrestationerne i april 1999. Herved har Unionen understreget betydningen af en åben og ærlig retssag, samt udtrykt skuffelse over manglende tilstedeværelse af et forsvar og bekymring over at retssagen ikke har kunnet overvåges af observatører. Efter kendelsen den 1. juli 2000 har Unionen anmodet appeldomstolen om at den straf, der ti af de anklagede er idømt, enten bliver nedsat eller frafaldet. Appelrettens afgørelse den 21. september 2000 om strafnedsættelsen var særdeles velkommen. Kommissionen er dog fortsat bekymret over den manglende gennemsigtighed i den retslige procedure og beklager, at straffen ikke er reduceret yderligere eller simpelthen annulleret. Kommissionen vil fortsat være opmærksom på de dømtes skæbne og følge sagen meget nøje.

Den politiske situation i Iran er fortsat uklar. Den positive udvikling i forbindelse med det seneste parlamentsvalg og Irans voksende forståelse for internationale spørgsmål åbner nye muligheder for at udvikle en konstruktiv dialog om mennneskerettigheder med den iranske regering. Kommissionen vil benytte enhver lejlighed til at støtte denne positive udvikling.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1468/00

af Ulla Sandbæk (EDD) til Kommissionen

(10. maj 2000)

Om: Den danske efterløn

Det forlyder, at Kommissionen har opnået forståelse med den danske regering om retten til den danske efterløn. Men har Kommissionen accepteret, at den danske efterløn er en arbejdsmarkedsbaseret ordning og ikke en social ordning som i givet fald ville høre under forordning nr. 1408/71(1)?

(1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(9. juni 2000)

I 1995 forelagde Kommissionen Rådet(1) et forslag om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet(2), som indebærer, at der indsættes bestemmelser vedrørende koordinering af efterlønsydelser. I begrundelsen understregede Kommissionen, at de efterlønsordninger, som den danske efterløn er en del af, ikke eksplicit falder ind under forordning (EØF) nr. 1408/71. Derfor foreslog Kommissionen, at der udarbejdes et separat afsnit vedrørende disse ydelser samt bestemmelser, som skal sikre retten til at sammenlægge forsikringsperioder og at eksportere ydelser. Forslaget er dog endnu ikke blevet vedtaget af Rådet. Ydermere findes der lignende bestemmelser i Kommissionens forslag til en fornyet gennemgang og simplificering af forordning nr. 1408/71(3). Forslaget behandles for nærværende af Rådet.

Efterlønsordninger, som f.eks. den danske efterløn, falder derfor endnu ikke ind under forordning (EØF) nr. 1408/71 (se f.eks. sagerne C-171/82, Valentini(4); C-198/90, Kommissionen mod Nederlandene(5); C-25/95, Otte(6)).

Det skal dog bemærkes, at den danske regering for nylig blev enig med Kommissionen om, at den danske efterlønsordning er en social fordel, som defineret i artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet(7), og at det danske bopælskrav er en indirekte diskrimination, som er til skade for de arbejdstagere, som gør brug af deres ret til fri bevægelighed. Efterfølgende meddelte den danske regering Kommissionen, at dette krav bliver afskaffet.

(1) EFT C 62 af 1.3.1996.

(2) EFT L 149 af 5.7.1971 seneste konsoliderede udgave: Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 EFT L 28 af 30.1.1997.

(3) EFT C 38 af 12.2.1999.

(4) Samling af Afgørelser 1983 s. 2157.

(5) Samling af Afgørelser 1991 s. I-5799.

(6) Samling af Afgørelser 1996 s. I-3745.

(7) EFT L 257 af 19.10.1968.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2643/00

af Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) til Rådet

(1. september 2000)

Om: Handel

Det Europæiske Råd vedtog den 22. maj med simpelt flertal at pålægge fire nye importører af cykler fra Taiwan anti-dumpingafgifter. Anti-dumpingafgifterne fastsattes til 5,4 % på grund af de pågældende virksomheders samarbejde under undersøgelserne.

Hvilken kompensation påtænkes der ydet til EU's cykelfabrikanter, herunder navnlig de spanske?

Svar

(10. november 2000)

Antidumpingpolitikken tager sigte på at rette op på forvridninger i den internationale handel, som kan skabe illoyal konkurrence på fællesskabsmarkedet og dermed skade den indenlandske industri.

Derfor omfatter de antidumpingforanstaltninger, der vedtages af Rådet, ingen yderligere kompensation til Fællesskabets fabrikanter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2516/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(2. august 2000)

Om: Strukturfondene

Kommissionen bedes oplyse, om konkurrencemæssige spørgsmål spiller en rolle i forbindelse med anvendelsen af strukturfondene med henblik på skabelse af risikovillig kapital? Er det rigtigt, at et sådant initiativ kunne erklæres for ulovligt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(29. september 2000)

Kommissionen tilskynder i sine retningslinjer for strukturfondene 2000-2006 til anvendelse af finansieringstekniske instrumenter i stedet for tilskud til produktive investeringer. Foranstaltninger i form af risikovillig kapital er en sådan type instrument. Samtidig fastsætter Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(1), at de operationer, fondene finansierer, skal være forenelige med EF-traktaten og de retsakter, der er udstedt i henhold til denne, samt med Fællesskabets politikker og aktioner, herunder dem der vedrører konkurrencereglerne. Det omfatter i særdeleshed statsstøttereglerne.

Ved planlægningen af programmerne under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) implementerer Kommissionen i samarbejde med de nationale myndigheder strukturfondsretningslinjerne for udvikling af risiko- eller venturekapitalfonde med særligt henblik på innovative og højteknologiske små og mellemstore virksomheder (SMV).

Enhver foranstaltning, der fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen ved at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, må påregnes at falde ind under definitionen af statsstøtte i EF-traktatens artikel 87, stk. 1 (tidligere artikel 92), medmindre den falder ind under en af undtagelserne i artikel 87, stk. 2 og 3. Statsstøtte, der iværksættes uden først at være anmeldt til og godkendt af Kommissionen, er ulovlig, fordi den er ensbetydende med misligholdelse af forpligtelsen i traktatens artikel 88, stk. 3 (tidligere artikel 93).

Der kan således være tale om offentlig eller statslig støtte i forbindelse med oprettelse af risikokapitalfonde, hvortil der ydes strukturfondsmidler. Hvorvidt det drejer sig om statsstøtte, og om den i givet fald er forenelig med fællesmarkedet, afhænger af fondens art og struktur.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2624/00

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Rådet

(1. september 2000)

Om: Dyreforsøg som led i test af kosmetiske produkter

Hvilke internationale overenskomster bør der efter Rådets opfattelse tages hensyn til i forbindelse med udarbejdelsen af direktiver om forbud mod dyreforsøg som led i test af kosmetiske produkter og mod markedsføring af produkter, som har været testet på dyr?

Svar

(30. november 2000)

Det tilkommer Kommissionen at afgøre, hvilke internationale forpligtelser der skal tages hensyn til ved udarbejdelsen af et direktivforslag.

Når dette er sagt, skal Rådet meddele det ærede medlem af Europa-Parlamentet, at det for nylig har fået forelagt et forslag til direktiv om ændring af de eksisterende retsregler for kosmetiske midler med henblik på at erstatte forbuddet mod markedsføring af kosmetiske midler, der indeholder bestanddele eller forbindelser heraf, der er prøvet på dyr, med et forbud mod prøvning på dyr på medlemsstaternes område med henblik på fremstilling af kosmetiske midler.

Efter direktivforslaget skal forbuddet finde anvendelse på færdige kosmetiske midler fra direktivets gennemførelse og på bestanddele, når validerede alternative metoder er godkendt på fællesskabsplan, men under alle omstændigheder senest ved udløbet af en periode på tre år.

Forslaget drøftes i øjeblikket af Rådets kompetente instanser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2730/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. september 2000)

Om: Råvarepriser

Hvor stor har den procentvise forskel været mellem priserne på de fem vigtigste landbrugsprodukter inden for EU ved udgangen af hvert år i de seneste fem år og verdensmarkedspriserne for de samme råvarer?

Prisen bedes angivet i euro pr. enhed for hvert enkelt landbrugsprodukt sammen med den procentvise forskel, og samtidig angives den gennemsnitlige procentvise forskel ud fra den samlede produktionsvægt for hvert enkelt produkt.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. oktober 2000)

Det er meget vanskeligt at sammenligne interne priser og verdensmarkedspriser, fordi der anvendes forskellige metoder (navnlig til vurdering af den bedst egnede referencegrænsepris). Resultaterne af en sådan øvelse bør derfor anvendes med stor forsigtighed. Nedenstående tabel viser et overslag over den gennemnsnitlige årlige procentvise forskel mellem Fællesskabets interne pris og den tilsvarende verdensmarkedspris. Overslaget er beregnet ud fra de

producent- og referencegrænsepriser, der er hentet i OECD's database for overslag over producentstøtte (databasen er oprettet af OECD's Sekretariat på grundlag af metoder, der er almindelig anerkendt af OECD-landene). Varer som blød hvede, raffineret sukker, oksekød, svinekød og mælk indgår. De seneste data vedrører perioden 1995-1998.

>TABELPOSITION>
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3317/00 af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen. EU-bevillinger til London.



EF-Tidende nr. 103 E af 03/04/2001 s. 0243 - 0243



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3317/00 af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen (25. oktober 2000) Om: EU-bevillinger til London Hvor stort et beløb i EU-støtte er der blevet udbetalt eller afsat til London i hvert af de seneste fem år, som der foreligger tal for? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi (3. november 2000) Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2937/00

af Marielle De Sarnez (PPE-DE) til Kommissionen

(19. september 2000)

Om: Alkoholindtagelse på arbejdspladsen

Spørgeren ønsker i forbindelse med politikken for offentlig sundhed og især EU's politik for at fremme sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen dels at få oplyst, om medlemsstaterne har truffet de nationale

foranstaltninger, som er nødvendige for at forebygge og oplyse om farererne ved indtagelse af alkohol på arbejdspladsen, og dels hvilken holdning Kommissionen indtager på dette område.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(9. november 2000)

Kommissionen er meget opmærksom på de negative følger, alkoholmisbrug kan have for befolkningen, herunder arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen.

Fællesskabslovgivningen vedrørende arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen indeholder ingen specifikke bestemmelser om alkohol. Det hedder dog i Rådets rammedirektiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(1), at arbejdsgiveren har pligt til at sikre arbejdstagernes sikkerhed og sundhed i alle forhold, der er forbundet med arbejdet.

Imidlertid er Kommissionen ikke i besiddelse af oplysninger om specifikke foranstaltninger truffet af medlemsstaterne med henblik på at forebygge og oplyse om farerne ved indtagelse af alkohol på arbejdspladsen.

(1) EFT L 183 af 29.6.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2607/00

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Det Virtuelle Afrikanske Universitet (UVA)

Kommissionen har netop undertegnet en aftale om medfinansiering af et Verdensbank-program for landene syd for Sahara vedrørende uddannelse i informationsteknologi inden for de videregående uddannelser.

Ifølge de foreliggende oplysninger beløber Kommissionens bidrag sig til en million euro, svarende til 15 % af projektets samlede udgifter. 5000 studerende fra 23 universiteter i 15 lande har deltaget i programmets pilotfase,

Kan Kommissionen oplyse, hvilke lande der har været omfattet af programmet?

Mener Kommissionen ikke, at det er nødvendigt at fastslå, hvilke befolkningsgrupper, der indtil nu har nydt godt af UVA?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(22. september 2000)

EF-støtten til det Virtuelle Afrikanske Universitet (VAU) har til formål at fremme den videregående uddannelse på alle afrikanske universiteter for både lærere og studerende ved hjælp af en betydelig investering i edb-baseret fjernundervisning. Den er ikke rettet mod bestemte lande, men mod højere læreanstalter, der har vilje og kapacitet til at deltage.

Siden VAU blev oprettet i 1997, er der etableret 25 uddannelsescentre i 15 afrikanske lande (Etiopien, Ghana, Kenya, Namibia, Sydafrika, Tanzania, Uganda, Zimbabwe, Benin, Burundi, Burkina Fasso, Mauretanien, Niger, Rwanda og Senegal). I begyndelsen af 2000 var der leveret over 2 500 timers uddannelsesprogrammer, 12 000 havde meldt sig til kurser af et semesters varighed og 2 500 til seminarer for virksomhedsledere. Der er leveret 1000 pc'er til uddannelsescentrene, hvilket har givet ca. 3 000 brugere af e-mail og et digitalt bibliotek med over 1 000 aviser. VAU benytter en teknisk infrastruktur, der integrerer satellitter og computerteknologi.

Resultaterne af de undersøgelser, der er gennemført af de studerende, underbygger påstanden om, at fjernundervisning når ud til en bredere befolkningsgruppe, og at det på længere sigt opbygger en større viden.

EF agter at deltage i de kommende investeringer i forbindelse med Verdensbankens femårige forretningsplan 2000-2005 for VAU. Der skal ydes et væsentligt bidrag for at give VAU's undervisningsform et kvalitativt løft under hensyntagen til Afrikas kultur og regionale samarbejde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2871/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(14. september 2000)

Om: Begrænsning af konkurrencen på brændstoffer efter eventuel aftale mellem de spanske olieselskaber

I maj i år, da priserne på brændstoffer steg mærkbart, udtalte kommissæren med ansvar for energisektoren offentligt, at hun fandt det påfaldende, at der var en sådan grad af overensstemmelse mellem priserne i Spanien, og hun tilføjede, at Kommissionen undersøgte sagen meget nøje. Tilsyneladende antydede hun, at der kunne være tale om en karteldannelse mellem olieselskaberne, som er i strid med Fællesskabets konkurrenceregler. Har Kommissionen her flere måneder efter, mens priserne på brændstoffer fortsætter med at stige, lagt sig fast på en holdning til denne mulige indskrænkning af konkurrencen fra de selskaber, som fordeler brændstoffer i Spanien, især med hensyn til Repsol, Cepsa og BP, som tegner sig for 80 % af de brændstoffer, der sælges i Spanien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(20. oktober 2000)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at de spanske konkurrencemyndigheder for øjeblikket er ved at gennemføre en undersøgelse af de aftaler og former for praksis inden for brændstofsektoren, som kunne være i strid med EU's og Spaniens konkurrenceregler. Det forholder sig nemlig generelt således, at de nationale konkurrencemyndigheder i henhold til principperne i Kommissionens meddelelse om samarbejdet mellem Kommissionen og medlemsstaternes konkurrencemyndigheder ved behandling af sager, der henhører under EF-traktatens artikel 81 og 82 (tidl. artikel 85 og 86(1) behandler sager, hvor virkningerne af de formodede konkurrrencebegrænsninger først og fremmest gør sig gældende på de nationale konkurrencemyndigheders område.

Hvad angår stigningen i brændstofpriserne i Spanien henviser Kommissionen det ærede medlem til sit svar på skriftlig forespørgsel E-1881/00 fra Knörr Borràs(2) og på E-2149/00 fra bl.a. Sornosa Martínez(3)

Kommissionen kan forsikre det ærede medlem om, at den fortsat vil holde et vågent øje med, at EU's konkurrenceregler og reglerne for det indre marked anvendes korrekt inden for denne sektor.

(1) EFT C 313 af 15.10.1997.

(2) EFT C 72 E af 6.3.2001, s. 140.

(3) EFT C 103 E af 3.4.2001, s. 74.