SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0319/98 af Magda Aelvoet (V) til Kommissionen (17. februar 1998)

Om: Sikkerhed i omraadet ved De Store Soeer i Afrika

Har Kommissionen til hensigt at stoette de internationale bestraebelser for en genoplivning af FN's Internationale Kommission (Rwanda) og en udvidelse af dens mandat til at omfatte undersoegelse af vaabenleverancer til omraadet ved De Store Soeer, saaledes som Europa-Parlamentet har opfordret til? Stoetter Kommissionen internationale opfordringer til udsendelse af militaere observatoerer fra FN eller Organisationen for Afrikansk Enhed til vigtige start- og landingsbaner og trafikknudepunkter i omraadet ved De Store Soeer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (22. april 1998)

Den internationale undersoegelseskommission til at undersoege de ulovlige vaabenleverancer til de tidligere rwandiske regeringsstyrker i omraadet ved De Store Soeer, som De Forenede Nationers Sikkerhedsraad oprettede ved resolution 1013 (1995), afsluttede sit arbejde i slutningen af 1996 og forelagde en rapport, som blev suppleret med oplysninger, som De Forenede Nationers sekretariat modtog fra forskellige regeringer i 1997. Paa Sikkerhedsraadets briefing den 22. december 1997 anbefalede FN-generalsekretaerens saerlige udsending for De Store Soeer, Mohamed Sahnoun, en genoptagelse af undersoegelseskommissionens arbejde. Forskellige medlemmer af Sikkerhedsraadet, som nu overvejer at genoplive kommissionen, stoettede forslaget. Beslutningen om at genoptage undersoegelsen saavel som fastlaeggelsen af dens mandat, herunder den geografiske daekning, er et anliggende for FN's Sikkerhedsraad.

Hvad angaar Kommissionens stilling inden for rammerne af Faellesskabets faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik, har Kommissionen gentagne gange givet udtryk for bekymring over volden i Rwanda og Burundi og over tilstedevaerelsen af forskellige bevaebnede grupper i den oestlige del af Den Demokratiske Republik Congo. Det er korrekt, at vaabenhandelen til en vis grad har vaeret kilde til de voldelige konflikter i omraadet ved De Store Soeer. Men i mangel af en regional sikkerhedsaftale eller en regional vaabenembargo fra De Forenede Nationers side vil en undersoegelse af vaabenhandelen i omraadet ved De Store Soeer kunne stoede paa alvorlige vanskeligheder. Mange vaabenleverancer i omraadet gaar til regeringer, som ikke er genstand for nogen form for internationale restriktioner for vaabenhandel. Disse regeringer vil sandsynligvis modsaette sig enhver undersoegelse, som ikke har nogen retlig begrundelse i folkeretten.

Den eneste eksisterende vaabenembargo er embargoen mod de tidligere rwandiske regeringsstyrker, som kun er en af de mange bevaebnede grupper i omraadet. Embargoen mod Burundi, som er indfoert af otte lande i omraadet ved De Store Soeer efter statskuppet i Bujumbura i juli 1996, er ikke blevet fulgt op af en FN-embargo. Paa samme maade har den rwandiske regerings pligt i henhold til FN-Sikkerhedsraadets resolution 1011 (1995) til at underrette FN's sanktionskomité om alle koeb af vaaben og militaermateriel, vaeret suspenderet siden september 1996.

Kommissionen stoetter alle realistiske bestraebelser paa at begraense vaabenleverancer til omraadet ved De Store Soeer. Men hertil kraeves der et solidt retsgrundlag, og der vil skulle tages hensyn til regeringers legitime ret til at forsvare sig mod vaebnet oproer. En regional vaabenembargo vil kun vaere en nyttig foranstaltning, hvis den gennemfoeres ordentligt og kombineres med en regional sikkerhedsaftale mellem staterne i omraadet ved De Store Soeer, ledsaget af gensidige garantier for graensesikkerhed. Da der ikke foreligger saadanne aftaler eller initiativer i den retning, vil en genoplivning af undersoegelseskommissionen eller udstationering af observatoerer fra FN eller Organisationen for Afrikansk Enhed kun faa ringe indflydelse paa en begraensning af vaabenhandelen og en indskraenkning af den notoriske etniske og politiske vold i regionen.

Endelig skal det naevnes, at folkedrabet i Rwanda i vid udstraekning blev begaaet med landbrugsredskaber som macheter og hakker og ikke med militaervaaben. Selv en streng regional vaabenembargo vil ikke kunne forhindre saadanne voldelige etniske udskejelser. Dette understreger, at det er vigtigt at finde baeredygtige politiske loesninger paa konflikterne i omraadet ved De Store Soeer, og at arbejde for national forsoning paa alle samfundsniveauer.