SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0173/00

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(31. januar 2000)

Om: Samarbejde mellem EU og Mexico om bistand til redning af banker

De mexicanske myndigheder vil om kort tid placere omkring 840 mio. USD i obligationer for at begynde at afvikle sine forpligtelser, som opstod i forbindelse med redningen af bankerne. Det er hensigten på denne måde at overholde de forpligtelser, der blev indgået med pengeinstitutterne under denne redningsaktion.

Efter finanskrisen i 1995 tilførte den mexicanske regering midler for at undgå en serie af bankkrak ved især at opkøbe forfaldne papirer og udstede gældsbeviser.

Kan Kommissionen oplyse, hvilken solidarisk deltagelse fra dens side der har været tale om, hvormed Mexico ønsker at afvikle sin gæld i forbindelse med bankredningen, og hvilke andre foranstaltninger der har været taget i anvendelse for at hjælpe denne vigtige partner for EU og definitivt løse finanskrisen fra 1995?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(2. marts 2000)

Fællesskabet bidrog ikke til den krisepakke med finansiel bistand, som den internationale finansverden iværksatte i 1995 som reaktion på den finanskrise, som Mexico oplevede i slutningen af 1994. Pakken bestod hovedsagelig af bidrag fra USA, Den Internationale Valutafond (IMF) og Canada samtidig med, at andre internationale finansielle institutioner (især Verdensbanken og Den Interamerikanske Udviklingsbank) ligeledes øgede deres långivning til Mexico som følge af krisen.

Siden 1995 har man i Mexico gjort betydelige fremskridt med henblik på at løse de makroøkonomiske, finansielle og strukturelle problemer, som bidrog til krisen i 1995, og landet er igen i økonomisk vækst. Det er ligeledes lykkedes Mexico at reducere inflationen markant, øge den indenlandske opsparing, genopbygge sin valutareserve og holde underskuddet på statsbudgettet på et rimeligt niveau. Selv om banksystemet stadig er sårbart, er dets position forstærket betydeligt i løbet af de seneste fem år. Regulerings- og tilsynsforanstaltninger er blevet forbedret, og en række støtteprogrammer for banker og debitorer er blevet gennemført.

På denne baggrund er der tilsyneladende ingen indlysende grund til på dette stadium at overveje yderligere finansiel støtte til Mexico fra det internationale samfunds side. Instituttet for

opsparingsbeskyttelse (IPAB) har til hensigt at udstede obligationer med variabel rente med henblik på at erstatte de fordringer, som bankerne har på instituttet som følge af bankstøtteaktionen i 1995, hvilket skulle styrke aktivsiden på bankernes balance uden at have nogen markant indvirkning på Mexicos statsbudget. Dette er en markedsbaseret operation, som i princippet ikke kræver international støtte. Under alle omstændigheder kan Mexico frem til årsskiftet fortsat udnytte sin stand-by-aftale med IMF.

Den bedste måde at hjælpe Mexico på under de nuværende omstændigheder er ikke at give yderligere finansiel støtte, men at lette landets integration i verdensøkonomien. Bestemmelserne i aftalen om økonomisk partnerskab, politisk samordning og samarbejde med Mexico, især bestemmelserne om handel og finansielle tjenesteydelser, skulle i denne henseende danne en passende ramme. De skulle bidrage til at fremme samhandels- og investeringsstrømmen mellem Fællesskabet og Mexico.