SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1557/02

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(31. maj 2002)

Om: Anvendelse af slagge fra stålindustrien

Myndigheden med ansvar for miljøtilladelser i det nordlige Finland fortolker EU's affaldsdirektiv således, at den klassificerer den slagge, som opstår som restprodukt fra stålindustrien, som affald. Dette ufarlige produkt, der med rimelighed kan anses for et økologisk produkt og bl.a. for et gødningsmiddel, er bl.a. blevet anvendt til vejbelægning og bygningers fundamenter. Ved at klassificere den som affald fremmer man bestemt ikke dens anvendelse, men vanskeliggør snarere den på mange måder.

I EU's affaldshierarki tages udgangspunkt i at forhindre, at der dannes affald, men nu fortolkes affaldsdirektivet således, at slutresultatet bliver det modsatte.

Mener Kommissionen, at direktivet fortolkes korrekt i Finland og i overensstemmelse med den bæredygtige udvikling?

Mener Kommissionen, at den kan ændre sin vejledning af lokale myndigheder eller præcisere sin vejledning, for at industriens naturlige restprodukter kan anvendes til at forebygge dannelse af affald og effektivisere anvendelsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(26. juni 2002)

Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(1) som ændret sigter på at beskytte menneskets sundhed og miljø mod skadelige virkninger på grund af indsamling, transport, behandling, oplagring og bortskaffelse af affald. Affald defineres i artikel 1 a) i direktivet: Affald: ethvert stof eller enhver genstand i de i bilag I fastsatte kategorier, som indehaveren skiller sig af med eller er forpligtet til at skille sig af med.

Slagge som reststof fra stålindustrien er affald i henhold til direktiv 75/442/EØF. I henhold til Domstolens retspraksis kan bestemte omstændigheder være bevis for, at indehaveren har skilt sig af med stoffet eller har til hensigt at gøre dette. Det gælder navnlig, når stoffet er et reststof, dvs. at det ikke er et produkt, der i sig selv ønskes anvendt senere(2). Endvidere indeholder direktivets bilag I specifikt følgende affaldskategori: Q8 rester fra industriprocesser (f.eks. slagger, reststoffer fra destillation osv.). Uforarbejdet slagge fra jern- og stålindustrien er endvidere medtaget på den konsoliderede liste over affald på fællesskabsplan(3) samt på den grønne liste for affald, der er bilagt Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 vedrørende overførsel af affald(4). Kommissionen har derfor ikke nogen grund til på grundlag af det ærede medlems oplysninger at formode, at direktivet fortolkes ukorrekt, eller at det ikke er i overensstemmelse med principperne for bæredygtig udvikling i Finland.

Artikel 3 i direktiv 75/442/EØF kræver, at medlemsstaterne træffer hensigtsmæssige foranstaltninger for at fremme for det første forhindring eller nedbringelse af affaldsproduktionen og af affaldets skadevirkninger og for det andet, nyttiggørelse af affald gennem genvinding, genbrug, videreudnyttelse eller anden behandling med henblik på at udvinde sekundære råstoffer eller anvendelse af affald som energikilde.

Klassifikationen af slagger fra stålindustrien som affald hindrer ikke, at dette materiale kan forvaltes på en mere bæredygtig måde. Det væsentlige mål for Fællesskabets affaldslovgivning er at sikre, at alle stoffer og genstande, der bortskaffes, ønskes eller kræves bortskaffet, nyttiggøres eller bortskaffes, uden at menneskets sundhed bringes i fare og uden at der anvendes processer, der kan skade miljøet(5). I denne forbindelse skal det bemærkes, som erkendt af Domstolen, at selv om en særlig type affald ikke udgør nogen sundheds- eller miljøtrussel på grund af sin sammensætning, kan forvaltningen heraf udmærket være en kilde til beskadigelse og forurening af miljøet(6).

For at tilskynde til bæredygtig forvaltning af affald, som nævnt af det ærede medlem, har medlemsstaterne i henhold til artikel 11 b) i direktivet mulighed for at fritage anlæg eller virksomheder, der nyttiggør affaldet fra kravet om tilladelse på bestemte betingelser. Det kræves blot, at de registreres hos de kompetente myndigheder. Denne bestemmelse giver således medlemsstaterne mulighed for at lette nyttiggørelse af affald ved at reducere de administrative krav til et minimum, der er foreneligt med direktivets miljøbeskyttelsesmål. Opførelsen af slagge fra stålindustrien på den grønne liste i forordning (EØF) nr. 259/93 om overførsel af affald betyder endvidere, at der kræves en vis minimumskontrol på fællesskabsniveau hvad angår grænseoverskridende overførsel af denne form for affald. Kommissionen ser

derfor ingen grund til at ændre den eksisterende holdning på fællesskabsniveau med hensyn til forebyggelse og udnyttelse af affald, idet begge disse aspekter fremmes ved bestemmelserne i Fællesskabets miljølovgivning.

(1) EFT L 194 af 25.7.1975, ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78 af 26.3.1991) og Kommissionens beslutning 96/350/EF (EFT L 135 af 6.6.1996).

(2) Se sag C-418/97 og 419/97 ARCO Chemie Nederland Ltd. [2000] Sml. I-4475 (særlig afgørelsens stk. 83-88) og sag C-9/00 Palin Granit Oy, afgørelse af 18.4.2002 (endnu ikke offentliggjort), stk. 32.

(3) Nr. 10 02 02 ubearbejdet slagge i Kommissionens beslutning 2000/532/EF af 3. maj 2000, som erstatter beslutning 94/3/EF, om udarbejdelse af en liste over affald i henhold til artikel 1, litra a) i Rådets direktiv 75/442/EØF om affald og Rådets beslutning 94/404/EF om udarbejdelse af en fortegnelse over farligt affald i henhold til artikel 1, stk. 4, i Rådets direktiv 91/689/EF om farligt affald (EFT L 226 af 6.9.2000) ændret ved Rådets beslutning 2001/118/EF (EFT L 47 af 16.2.2001), Kommissionens beslutning 2001/119/EF (EFT L 47 af 16.2.2001) og Rådets beslutning 2001/573/EF (EFT L 203 af 28.7.2001).

(4) GC 070 ex 261900 slagger fra fremstilling af jern og stål (herunder lavtlegeret stål) ekskl. slagger som specifikt er produceret med henblik på at opfylde både nationale og relevante internationale krav og standarder (dette dækker anvendelsen af sådanne slagger som kilde til titandioxid og vanadium) i bilag II til Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab (EFT L 30 af 6.2.1993).

(5) Se navnlig artikel 4 og 8 i direktiv 75/442/EØF.

(6) Sag C-9/00 Palin Granit Oy, supra. stk. 47-49 i afgørelsen.