SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3436/00

af Generoso Andria (PPE-DE), Stefano Zappalà (PPE-DE), Giuseppe Nisticò (PPE-DE), Vitaliano Gemelli (PPE-DE) og Guido Viceconte (PPE-DE) til Kommissionen

(7. november 2000)

Om: Roedyrkning

Roedyrkningsområderne i Syditalien har modtaget national støtte i overensstemmelse med den fællesskabsforordning, der udløber med det nuværende produktionsår 2000-2001. De sukkerfabrikker, som stadig er i funktion (Celano, Foggia, Incoronata, Termoli, Villosar), beskæftiger 1 600 fastansatte og sæsonarbejdere, hvortil kommer ca. 2000 arbejdstagere i tilknyttede erhverv.

Produktionen er objektivt utilstrækkelig (6 000 kg. sukker pr. ha), og den må uden tvivl forbedres med strukturændringer, herunder særligt med:

a) tilvejebringelse af vandressourcer og udvikling af vandingsteknikker,

b) gennemførelse af projekter til forbedringer på det agroøkonomiske område

c) koordinering og bedre udbredelse af moderne teknikker.

Kan Kommissionen ikke afbryde den foreslåede ændring af forordningen om den fælles markedsordning for sukker, som går ud på at afskaffe den nationale støtte til sukkerroedyrkningen i Syditalien?

Den pågældende støtte bør opretholdes i yderligere fem år (indtil produktionsåret 2005/2006), således at der er tilstrækkelig tid til at udarbejde et særligt projekt for denne sektor med det formål at forbedre de strukturelle vilkår i virksomhederne og øge produktionen pr. ha for at gøre denne afgrøde mere rentabel.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. december 2000)

Siden oprettelsen af den fælles markedsordning for sukker i 1968 har Italien fået bemyndigelse til at yde national tilpasningsstøtte til forbedring af produktionsbetingelserne for sukkerroer og sukker. Formålet med denne støtte har især været at forbedre strukturen for sukkerroedyrkning i landets sydlige områder.

National støtte er altid principielt blevet anset for at være uforenelig med de målsætninger, der ligger bag de fælles markedsordninger. På den anden side har de regelmæssige fornyelser af bemyndigelsen til Italien til fortsat at yde en sådan støtte i sukkersektoren været udtryk dels for de alvorlige strukturproblemer, der er tale om, dels for Rådets, Europa-Parlamentets og Kommissionens velvilje med hensyn til at forsøge at forbedre betingelserne for de direkte berørte sukkerroedyrkere.

Ved den seneste reform af den fælles markedsordning for sukker, der blev vedtaget i 1995 ved Rådets forordning (EØF) nr. 1101/95 af 24. april 1995 om ændring af forordning (EØF) nr. 1785/81 om den fælles markedsordning for sukker og forordning (EØF) nr. 1010/86 om almindelige regler for produktionsrestitutioner for visse produkter fra sukkersektoren, der anvendes i den kemiske industri(1), blev det imidlertid fastsat, at der kun skulle gives Italien en yderligere bemyndigelse, hvor indsatsen skulle koncentreres om den meget kritiske situation med hensyn til sukkerroedyrkningen, og at denne nationale tilpasningsstøtte derefter endeligt skulle afvikles sammen med udløbet af den nuværende produktionskvoteordning, der ophører den 30. juni 2001.

Efterfølgende vedtog Rådet efter høring af Europa-Parlamentet Rådets forordning (EF) nr. 2613/97 af 15. december 1997 om bemyndigelse af Portugal til at yde støtte til producenter af sukkerroer og indstilling af al national støtte fra produktionsåret 2001/02(2), i hvilken det klart er fastsat, at al national støtte, der er godkendt under den fælles markedsordning for sukker, skal ophøre med virkning fra den 1. juli 2001. Under disse omstændigheder har Kommissionen ikke planlagt nogen nye foranstaltninger af den af det ærede medlem foreslåede art i sit seneste forslag vedrørende de nye produktionskvoter og de øvrige ordninger, der skal gælde for sukkersektoren(3).

(1) EFT L 110 af 17.5.1995.

(2) EFT L 353 af 24.12.1997.

(3) KOM(2000) 604 endelig udg.