ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3051/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(5. november 2001)

Om: Omkostninger ved vejprojekter i Grækenland

I Grækenland er man begyndt at nære den overbevisning, at omkostningerne forbundet med store projekter, der samfinansieres af Den Europæiske Union, er overordentlig høje i forhold til, hvad der er tilfældet i andre medlemslande. Kan Kommissionen give sammenlignende oplysninger, der kan bekræfte eller dementere den ovennævnte påstand? Kan Kommissionen for eksempel forelægge oplysninger om omkostningerne pr. løbende kilometer autobane i Grækenland og i de øvrige medlemsstater med tilsvarende geofysiske kendetegn? Med hvor stor en andel er det oprindelige budget for de store vejprojekter i Grækenland som led i den anden fællesskabsstøtteramme blevet overskredet? Hvor høj er den tilsvarende andel i de øvrige medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(13. februar 2002)

Kommissionen råder ikke over de oplysninger, der er nødvendige, for at der kan foretages en gyldig sammenligning af kostprisen pr. km motorvej i Grækenland og i andre medlemsstater med tilsvarende geofysiske kendetegn. Mange faktorer kan nemlig påvirke kostprisen, og forsøg på at finde frem til disse elementer vil ikke stå i rimeligt forhold til det tilstræbte resultat. Det samme gælder for sammenligningen af overskridelserne af de oprindelige budgetter for de store vejarbejder, der er blevet foretaget inden for rammerne af EF-støtterammen for perioden 1994-1999.

Ikke desto mindre kan Kommissionen give det ærede medlem nedenstående oplysninger, der stammer fra de kompetente nationale myndigheder. Kostprisen pr. km tosporet motorvej i begge retninger varierer i Grækenland fra 3 mio. EUR under gunstige geofysiske forhold til 30 mio. EUR, når det er nødvendigt at bygge en tunnel. For Tyskland og Frankrig anslås denne kostpris til henholdsvis 6 mio. EUR og 35 mio. EUR i tætbefolkede byområder eller ved omfattende ingeniørarbejder.

Hvad angår den procentvise budgetoverskridelse for de større vejarbejder i Grækenland, der er gennemført i perioden for ovennævnte EF-støtteramme, hører overholdelsen af den nationale ret og EF-retten under de enkelte medlemsstaters ansvar. Kommissionen holdes ikke systematisk underrettet om gennemførelsen af alle kontrakter under denne EF-støtteramme, hvoraf en del endnu ikke er afsluttet. Kommissionen undersøger først, om forvaltningen af denne type af kontrakt er i overensstemmelse med forskrifterne, når der er indgivet en klage, eller når en kontrol viser, at der kan være tale om uregelmæssigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2501/01

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. september 2001)

Om: Olierørledning mellem Odessa og Brody

I Ukraine er en olierørledning fra Odessa til Brody blevet færdig. Kommissionen har siden 1995 ydet støtte til etablering af rørledningen. Hvor mange penge har EU direkte eller indirekte givet til rørprojektet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(5. november 2001)

Kommissionen har støttet energisektoren i Ukraine siden 1995 ved at yde teknisk bistand og knowhow til de ukrainske energiselskaber med henblik på at fremme reformen af energisektoren og at forbedre effektiviteten og sikkerheden.

Hvad angår olierørledningen mellem Odessa og Brody, har Kommissionen via Inogate-programmet (Interstate Oil and Gas Transport to Europe) og det nationale TACIS-program hjulpet Ukraine med at kontrollere rørledningens sikkerhed og integritet, ligesom det er tilfældet med rørledningen til Druzhba (det nationale TACIS-program: 3,2 mio. EUR). Dette projekt var også af betydning for overførsel til ukrainske eksperter af knowhow i moderne vedligeholdelsesteknikker for funktionen af alle rørledninger gennem Ukraine.

Der er ikke foretaget direkte investeringer fra fællesskabsfonde i olierørledningen mellem Odessa og Brody.

For øjeblikket forberedes eller gennemføres flere nye projekter i forbindelse med bistand til energiprojekter i Ukraine vedrørende rørledninger, herunder anlæggelse af gasmålerstationer, der opfylder de internationale standarder, i Grebenyky og Kaushany (Inogate: 4 mio. EUR) og et regionalt gaskalibreringscenter for Ukraine, Hviderusland og Moldavien (Inogate: 7 mio. EUR starter snart).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3580/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(9. januar 2002)

Om: Et marokkansk inspektionsskibs opbringning af det galiciske fiskerfartøj Lameiro Uno

Den 26. november i år blev det galiciske fiskerfartøj Lameiro Uno, som er hjemmehørende i Marín, opbragt af et marokkansk inspektionsskib. Det galiciske fartøj har en besætning på tretten medlemmer, hvoraf ni er galiciere, mens de øvrige fire er fra Mauretanien. Opbringningen fandt sted, mens fartøjet var på vej til sin ankerplads i mauretansk farvand, hvad der fremgår af satellitfotos, som de spanske myndigheder råder over, og hermed dementeres de marokkanske myndigheders beskyldninger om ulovligt fiskeri. Har Rådet kendskab til opbringningen og de omstændigheder, den fandt sted under? Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe over for Marokkos regering for at hjælpe besætningen og det galiciske fartøj ud af denne situation?

Svar

(25.-26. marts 2002)

Rådet har ikke formelt fået forelagt sagen om opbringningen af det galiciske fiskerfartøj, som det ærede medlem henviser til.

Da der ikke findes nogen fiskeriaftale mellem Fællesskabet og Marokko, skal parterne overholde de internationale retsregler, og det er flagstaten, der skal tage de nødvendige skridt over for den marokkanske regering.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3257/01

af Nirj Deva (PPE-DE) til Rådet

(23. november 2001)

Om: Selvbestemmelsesret

Rådet bedes bekræfte, at det støtter folkenes selvbestemmelsesret, det gælder navnlig det britiske Gibraltar-område?

Svar

(25.-26. marts 2002)

Rådet gør det ærede parlamentsmedlem opmærksom på, at det er op til Det Forenede Kongerige og Spanien at nå frem til en aftalt løsning vedrørende Gibraltar, der er i overensstemmelse med folkeretten, og som respekterer parternes interesser.

Det ærede parlamentsmedlem gøres ligeledes opmærksom på, at Det Forenede Kongeriges og Spaniens faste repræsentanter ved Den Europæiske Union ved skrivelse af 3. september 2001 har orienteret Rådet om mødet mellem de to landes udenrigsministre den 26. juli 2001 i London, hvor der blev opnået enighed om at genoptage drøftelserne vedrørende Gibraltar inden for rammerne af Bruxelles-erklæringen, der indgår i det fælles kommuniké af 27. november 1984.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3078/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. november 2001)

Om: Fælles holdning med hensyn til USA's udvikling af et anti-raketskjold

De femten EU-stater har fortsat ikke udtrykt en fælles holdning til det amerikanske forslag om at etablere et anti-raketskjold (National Missile Defense). Det fremgår af svaret på forespørgsel E-0049/01(1) og E-1739/01(2).

Anti-raketskjoldet har været behandlet adskillige gange under drøftelser mellem Javier Solana, den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og repræsentanter for den amerikanske regering. Solana har i den forbindelse gengivet en række medlemsstaters standpunkt med hensyn til betydningen af global stabilitet på grundlag af en aftalt sikkerhedsramme.

På den konference om revision af ikke-spredningstraktaten, der blev holdt sidste år i New York, bekræftede Den Europæiske Union betydningen af den ABM-traktat, USA og Sovjetunionen undertegnede i 1972, som én af de piller, den strategiske stabilitet er baseret på.

Vil Kommissionen i henhold til artikel 22 i EU-traktaten forelægge Rådet forslag om en fælles holdning med hensyn til USA's planer om at etablere et anti-raketskjold (National Missile Defense)? Da anti-raketskjoldet muligvis er i strid med ABM-traktaten af 1972 og i betragtning af dette spørgsmåls betydning for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, hvorfor ønsker Kommissionen i påkommende fald ikke at forelægge Rådet forslag om en fælles holdning med hensyn til USA's planer om at etablere et anti-raketskjold (National Missile Defense)?

(1) EFT C 235 E af 21.8.2001, s. 102.

(2) EFT C 40 E af 14.2.2002, s. 97.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(20. december 2001)

EU's standpunkt vedrørende De Forenede Staters udvikling af et anti-raketskjold.

- ABM-traktaten(1) er, som det fremgår af Rådets svar på forespørgsel E-1739/01, en bilateral traktat, der i 1972 blev undertegnet af De Forenede Stater og Sovjetunionen (som Hviderusland, Ukraine og Kasakhstan tilsluttede sig i 1997).

- EU har allerede flere gange over for De Forenede Stater udtrykt bekymring for risikoen for traktatens opsigelse og navnlig for, at De Forenede Stater ensidigt trækker sig tilbage, uden at den erstattes af et andet instrument til forstærkning af den globale stabilitet.

- EU har insisteret på nødvendigheden af, at De Forenede Stater i dette spørgsmål indleder et bredt og åbent samråd med de allierede og tredjelande, hvilket er afgørende for den internationale strategiske balance.

- Rådet har allerede flere gange i multilateral sammenhæng formuleret standpunkter vedrørende ikke-spredning af ballistiske raketter (konklusionerne fra Rådets møde (almindelige anliggender) den 14. maj 2001, erklæring fra Det Europæiske Råd i Göteborg den 16. juni 2001, fælles holdning af 23. juli 2001).

Kommissionen mener derfor, at EU's foranstaltninger har været passende og bør videreføres efter samme linje under hensyntagen til udviklingen i dette spørgsmål, og at EU ved enhver lejlighed bør gentage sine standpunkter og virke for, at der tages behørig hensyn til dens bekymringer.

(1) Som forbyder udvikling af anti-raketskjold.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3013/01

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(29. oktober 2001)

Om: Tolerance på Listeria

Produktion af røget laks med en tolerance på Listeria på 0 er ikke mulig, idet Listeria findes i råfisken.

Finder Kommissionen det i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, at Italien har en tolerance på Listeria på 0, medens andre lande har en tolerance på omkring 100?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(14. december 2001)

Som svar på det ærede medlems forespørgsel kan Kommissionen oplyse følgende:

- Der er endnu ikke fastsat mikrobiologiske kriterier for Listeria monocytogenes i røget laks i henhold til Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer(1).

- I 1999 anmodede Kommissionen Den Videnskabelige Komité for Veterinærforanstaltninger med henblik på Folkesundheden (CSMVSP) om at udarbejde en udtalelse om Listeria monocytogenes(2). Udtalelsen, som komitéen afgav den 23. september 1999, indeholder konklusioner og anbefalinger, der er relevante i denne sammenhæng. Det hedder bl.a., at det bør være et mål, at koncentrationen af Listeria monocytogenes i fødevarer holdes under 100 kolonidannende enheder pr. gram (cfu/g), og at andelen af fødevarer med en koncentration over 100 Listeria monocytogenes pr. gram reduceres betragteligt. Komitéen mente endvidere, at der var tale om et fødevaresikkerhedsmål.

- Komitéens udtalelse om Listeria monocytogenes går altså imod idéen om en tolerance på nul i alle tilfælde, idet der derimod anbefales differentierede normer. På grundlag af den videnskabelige udtalelse fra CSMVSP har Kommissionen udarbejdet et udkast til beslutning, der er baseret på diverse rådsdirektiver om fødevarehygiejne. Det forventes, at medlemsstaterne får forelagt beslutningen i løbet af de kommende måneder.

- Da det pågældende område ikke er omfattet af en harmonisering på fællesskabsplan, har medlemsstaterne inden for EF-traktatens rammer lov til ud fra forsigtighedsprincippet at fastsætte mikrobiologiske normer for at beskytte folkesundheden og sundheden hos risikogrupper. Sådanne normer skal være afbalancerede, ikke-diskriminerende og videnskabeligt underbyggede.

(1) EFT L 268 af 24.9.1991; senest ændret ved Rådets direktiv 97/79/EF af 18. december 1997 om ændring af direktiv 71/118/EØF, 72/462/EØF, 85/73/EØF, 91/67/EØF, 91/492/EØF, 91/493/EØF, 92/45/EØF og 92/118/EØF for så vidt angår tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet, EFT L 24 af 30.1.1998.

(2) Se udtalelse fra Den Videnskabelige Komité for Veterinærforanstaltninger med henblik på Folkesundheden om Listeria monocytogenes af 23. september 1999: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scv/out25_en.html.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3069/01

af Professor Sir Neil MacCormick (Verts/ALE) til Kommissionen

(26. oktober 2001)

Om: Politik vedrørende store containerhavne

Hvad er Kommissionens politik med hensyn til udviklingen af en stor containerhavn for Europa?

Mener Kommissionen, bl.a. under henvisning til Hudghtons forespørgsel af d.d.:

- at en dybvandshavn er påkrævet i en stor containerhavn, hvor containerne kan blive overført mellem kæmpeskibe og tilførselsskibe?

- at Scapa Flow på Orkney er den bedst egnede placering til en sådan stor containerhavn?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palaciopå skriftlige forespørgsler P-3068/01 og P-3069/01

(28. november 2001)

Der findes for øjeblikket en række containerstorhavne i Europa. For at store containerfartøjer og fødefartøjer kan fungere tilfredsstillende og effektivt, skal storhavne opfylde en række betingelser, hvoraf stor sejldybde er et centralt element.

Kommissionen mener ikke, at et centralt organ bør beslutte, hvilken havn eller havne skal være storhavne. Havnenes forskellighed, både de eksisterende havne og fremtidige havne, og markedskravene gør det muligt at udvikle det allerede eksisterende storhavnssystem i Europa, som konstant er under ændring i takt med ændrede transport- og handelsmønstre.

Kommissionen er klar over de miljøspørgsmål, der opstår som følge af en række havneudviklinger. Den mener dog, at de nødvendige retlige instrumenter foreligger til at behandle disse spørgsmål. Hvad angår beskyttede områder under Natura 2000, foreligger der en klar procedure i henhold til artikel 6 i Habitatdirektivet(1) for at sikre, at en udvikling der påvirker disse steder vurderes korrekt og kun iværksættes, når de opfylder bestemte naturbeskyttelseskrav.

Kommissionen er klar over planerne over et udvikle Scapa Flow i Orkney som en central havn i Europa. Den mener, at markedskræfterne kommer til at afgøre, hvilke havne der vælges, samt det bedste system for centralhavne og deres forbindelser til fødehavne.

Statsstøttepolitikken vedrørende søfart omfatter ikke statsstøtte til opmudringsaktiviteter. Selv om statsstøtte kan ydes i en række begrænsede omstændigheder i form af nedsatte bidrag til social beskyttelse og indkomstskat for Fællesskabets søfarende, der arbejder om bord på opmudringsfartøjer, gives sådan støtte normalt ikke til den mængde opmudring, der foretages. Støtten er snarere forbundet med en ægte støtte til beskæftigelse af Fællesskabets søfarende, som fastsat i forbindelse med Kommissionens mere generelle statsstøttepolitik til søtransport. Hvis de offentlige myndigheder ønsker at yde statsstøtte til opmudringsaktiviteter, kræves dog forudgående meddelelse til Kommissionen.

(1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af vilde dyr og planters naturlige levesteder, EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2811/01

af Bill Miller (PSE) til Kommissionen

(10. oktober 2001)

Om: Kunstneres vederlag for indspilninger

Kan Kommissionen bekræfte, at der som led i den aftale, der er indgået mellem EU og tiltrædelseslandene, er fastlagt regler, som vil sikre kunstnere et passende vederlag, hver gang en af deres indspilninger udsendes eller afspilles offentligt?

Hvis dette ikke er tilfældet, hvilke lande har da ikke ønsket at indgå en sådan aftale og med hvilken begrundelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(20. november 2001)

Alle lande, der tiltræder Unionen, er forpligtede til at rette sig efter de retlige rammebestemmelser vedrørende intellektuel ejendom, der indgår i den gældende fællesskabsret. Rådets direktiv nr. 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret(1) anerkender udøvende kunstneres og fonogramfremstilleres ret til et rimeligt vederlag, hver gang et fonogram, der er udgivet i kommercielt øjemed,

anvendes til udsendelse eller til kommunikation til offentligheden (artikel 8, stk. 2). I henhold til ovennævnte forpligtelse skal alle lande, der tiltræder Unionen, indføre en ret til vederlag for udøvende kunstnere i medfør af artikel 8, stk. 2, i direktiv 92/100/EØF.

(1) EFT L 346 af 27.11.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2741/01

af Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) til Kommissionen

(5. oktober 2001)

Om: WTO

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe i forbindelse med den kommende WTO-runde for at udvirke, at de lande, der ikke ratificerer Kyoto-protokollen, opnår færrest mulige uretmæssige konkurrencefordele?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(21. november 2001)

Kyoto-protokollen er en multilateral miljøaftale. Unionen har konsekvent presset på, for at de forestående WTO-forhandlinger kommer til at omfatte miljøaftalerne såvel som andre miljørelaterede spørgsmål, så man sikrer, at WTO og miljøaftalerne gensidigt støtter og ikke underminerer hinanden, bl.a. på den måde, som det ærede medlem henviser til.

Som det på ny blev bekræftet i Göteborg, støtter Unionen ikrafttrædelsen af Kyoto-protokollen inden udgangen af 2002, således at denne begivenhed tidsmæssigt falder sammen med verdenstopmødet i Johannesburg om bæredygtig udvikling. Derfor har Kommissionen vedtaget et forslag til Rådets afgørelse om ratificering af Kyoto-protokollen på Fællesskabets vegne.

Der er almindelig enighed om, at Unionens årlige udgifter til opfyldelse af målene i Kyoto-protokollen vil andrage et sted mellem lidt under 0,1 % og 0,3 % af det samlede BNP. Den øgede anvendelse af kulstofdræn (ved plantning af træer og forsvarlig forvaltning af skove), som der blev opnået enighed om i Bonn, tillige med det forhold, at Amerika har trukket sig ud af aftalen, vil sandsynligvis reducere disse skøn.

Visse energiintensive sektorer vil nok blive særlig kraftigt berørt, fordi de skal klare den internationale konkurrence, og fordi deres marginale forureningsbekæmpelsesudgifter er ret høje. De nuværende sektorspecifikke udgifter afhænger meget af, hvorledes medlemsstaterne fordeler deres med Kyoto-aftalen indgåede forpligtelser til en nedbringelse af kulstofmængden på de enkelte sektorer: enten anvendes en generel -8 %-nedskæring på hver enkelt sektor, eller også anvendes et mindsteudgiftsscenario inden for Unionen (de enkelte sektorers bidrag øges, jo lavere deres marginale forureningsbekæmpelsesudgifter er). Under alle omstændigheder er det nødvendigt at arbejde videre med problemet for at finde frem til foranstaltninger, som på hensigtsmæssig måde kan hjælpe sårbare industrier med at tilpasse sig til en kulstofplaget verden.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3529/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Kapitaludgifter til privat finansiering af initiativer og partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor

1. Vil Kommissionen oplyse de årlige kapitaludgifter til privat finansiering af initiativer og partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor i de seneste fem år, samt til samtlige planlagte projekter i hver medlemsstat?

2. Vil den endvidere oplyse, hvor stor en procentdel af BNP og af det forventede BNP disse kapitaludgifter udgør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(14. marts 2002)

Kommissionen indsamler ikke systematisk særskilte data om de årlige kapitaludgifter vedrørende tidligere, nuværende eller fremtidige initiativer til finansiering af partnerskaber i de enkelte medlemsstater. Medlemsstaterne er heller ikke forpligtede til at angive disse transaktioner i de halvårlige rapporter om gæld og underskud.

Kommissionen hverken beregner eller offentliggør sådanne specifikke tal.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3296/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(28. november 2001)

Om: Manglende kontrol med kloakslam

I november 2000 sendte Kommissionen en klage til Sverige og fire andre medlemsstater på grund af manglende kontrol med kloakslam.

Kommissionen fastslog i sin klage, at de fem lande ikke havde overholdt kravene om kvaliteten af det kloakslam, som anvendes i landbruget. De fem medlemsstater fik 60 dage til at besvare henvendelsen.

Kan Kommissionen oplyse, hvor situationen er i dag? Har de pågældende medlemsstater f.eks. forpligtet sig til at indføre oplysningerne om håndtering og kontrol i registre, som sendes til Kommissionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(28. januar 2002)

Som det ærede medlem ganske rigtigt anfører, blev der sendt åbningsskrivelser til flere medlemsstater i 2000 på grund af overtrædelser af slamdirektivet 86/278/EØF(1). Der er tale om Belgien, Irland, Italien, Østrig, Portugal og Sverige(2). De pågældende overtrædelser består i manglende indgivelse af fyldestgørende informationer om bortskaffelsen af slam samt mangelen på passende registre herover. Disse sager er blevet taget op af Kommissionen på dens eget initiativ, og uden at der er indgivet individuelle klager desangående.

Efter at have modtaget svar fra de pågældende medlemsstater skønnede Kommissionen, at overtrædelserne måtte anses for vedblivende i nogle tilfælde, mens der i andre behøvedes yderligere informationer, for at Kommissionen kunne afslutte sin vurdering heraf. Den har besluttet at sende begrundede udtalelser til Belgien, Italien og Østrig i løbet af dette år(3).

Kommissionen har besluttet at lade sagerne vedrørende Irland, Portugal og Sverige falde, da disse medlemsstater efterkommer kravene i slamdirektivet 86/278/EØF. For så vidt angår de øvrige medlemsstater, vil Kommissionen enten fortsætte sin efterforskning eller træffe de nødvendige forholdsregler. I sidsnævnte tilfælde vil beslutningen herom blive offentliggjort af Kommissionen gennem udsendelse af en pressemeddelelse.

(1) Rådets direktiv 86/278/EØF af 12. juni 1986 om beskyttelse af miljøet, herunder navnlig jorden, i forbindelse med anvendelse i landbruget af slam fra rensningsanlæg, EFT L 181 af 4.7.1986.

(2) Kommissionens pressemeddelelse af 14.11.2000 (IP/00/1292).

(3) Kommissionens pressemeddelelser af 6.4.2001 (IP/01/521) og 24.7.2001 (IP/01/1064).