SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2701/97 af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen (1. september 1997)

Om: Dobbeltbidrag til tillaegspensioner

I sin supplerende meddelelse af 10. december 1996 om andragende nr. 734/93 og 1080/94 fastslaar Kommissionen, at »Contribution Sociale Généralisée« (CSG) i Frankrig skal betragtes som et socialt bidrag som defineret i forordning 1408/71 ((EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2. )). Denne afgift kan derfor ikke paalaegges nederlandske statsborgere med bopael i Frankrig, hvis pensioner er underlagt nederlandsk lovgivning. Kommissionen henviser imidlertid til Domstolens retspraksis, ifoelge hvilken forordning nr. 1408/71 ikke finder anvendelse paa tillaegspensioner.

1. Hvorfor er dobbelte socialafgifter paa tillaegspensionerne ikke omfattet af forordning nr. 1408/71?

2. Er det tilladeligt at opkraeve ekstra socialafgifter i Frankrig i forbindelse med ovennaevnte andragender i betragtning af, at de paagaeldende nederlandske statsborgere har vaeret tvunget til at underskrive en erklaering om, at de aldrig kan haeve nogen form for social bistand i Frankrig, selv om de er forpligtet til at betale sociale bidrag?

3. Er Frankrigs opkraevning af disse afgifter i benaegtende fald et tilfaelde af forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, som er i modstrid med EF-traktatens artikel 6?

4. Hvor mange europaeiske pensionsberettigede borgere med bopael i en anden medlemsstat efter pensionering paalaegges dobbeltafgifter paa deres tillaegspension?

5. Er opkraevningen af dobbeltafgifter paa tillaegspensioner en hindring for den fri bevaegelighed for personer?

6. Har Kommissionen i givet fald planer om ny lovgivning eller en aendring af forordning nr. 1408/71 for at forhindre, at statsborgere med bopael i en anden medlemsstat er tvunget til at betale afgifter to gange paa deres tillaegspension?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (29. september 1997)

1. - 3., 5. & 6. Kommissionen vil gerne minde det aerede medlem om, at Domstolen, bl.a. i sine afgoerelser af 16. januar 1992 (sag C-57/90, Kommissionen mod Frankrig) og af 6. februar 1992 (sag C-253/90, Kommissionen mod Belgien), og i modsaetning til den holdning, Kommissionen indtager i disse sager, har konkluderet, at supplerende pensionsordninger paa grundlag af aftaler ikke henhoerer under anvendelsesomraadet for forordning (EOEF) nr. 1408/71. Domstolen var af den opfattelse, at artikel 1(j) udelukker denne forordnings anvendelse paa disse ordninger.

Foelgelig gaelder denne forordnings bestemmelser ikke for disse ordninger. Dette synes ligeledes at vaere tilfaeldet for princippet om ensartethed i den gaeldende lovgivning, som er fastsat i artikel 13, stk. 1 i denne forordning, som hindrer, at der opkraeves bidrag til social sikring i to medlemsstater samtidig.

I disse sager har Domstolen heller ikke villet godtage Kommissionens paastand, at dette princip om ensartethed i den gaeldende lovgivning er en direkte foelge af bestemmelserne i EF-traktaten (se punkt 9 i dommen af 16. januar 1992 og punkt 7 i dommen af 6. februar 1992).

I oejeblikket overvejer Kommissionen ikke at foreslaa nye bestemmelser eller aendringer i forordning (EOEF) nr. 1408/71 desangaaende.

4. Kommissionen raader ikke over statistiske data om pensionerede europaeere, som efter deres overgang til pension har taget ophold i en anden medlemsstat, og der bliver udsat for problemer vedroerende dobbeltopkraevning i forbindelse med supplerende pensioner.