SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0203/03

af Maurizio Turco (NI) til Kommissionen

(3. februar 2003)

Om: Uensartede vilkår for udøvelse af advokatvirksomhed som følge af direktiv 98/5/EF

I medfør af direktiv 98/5/EF(1) af 16. februar 1998 kan der på bestemte vilkår udøves advokatvirksomhed i alle medlemsstaterne.

Der gælder ikke de samme betingelser i alle medlemsstaterne for efter afsluttet juridisk kandidateksamen at udøve advokatvirksomhed, idet man i nogle stater kan få direkte adgang til professionen, mens man i andre først skal aflægge en prøve.

Der forekommer stadig flere tilfælde, hvor jurister får adgang til at udøve advokatvirksomhed i medlemsstater, hvor de ikke i henhold til de gældende bestemmelser skal aflægge en prøve, hvorefter de i medfør af direktiv 98/5/EF kan udøve virksomhed i et land, hvor der findes en obligatorisk prøve.

Har Kommissionen kendskab til disse uensartede vilkår for udøvelse af advokatvirksomhed?

Har den taget eller agter den at tage et initiativ for at indføre ensartede muligheder for udøvelse af advokatvirksomhed, på hvilken måde og hvornår?

Hvilke lande har endnu ikke gennemført direktiv 98/5/EF i national ret, over for hvilke lande er der blevet indledt en overtrædelsesprocedure i medfør af traktatens artikel 226, og hvor langt er man for de enkelte landes vedkommende nået i denne procedure?

(1) EFT L 77 af 14.3.1998, s. 36.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(25. februar 2003)

Kommissionen har kendskab til, at visse medlemsstater i modsætning til andre pålægger deres egne borgere at aflægge en prøve med henblik på udøvelse af advokaterhvervet. En person, der har afsluttet en juridisk kandidateksamen i en medlemsstat, som kræver, at der desuden aflægges en særlig prøve for at kunne udøve advokaterhvervet, kan imidlertid ikke på grundlag af direktivet om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser(1) opnå erhvervsmæssig anerkendelse som advokat i en anden medlemsstat uden først at have bestået en sådan særlig prøve i sit hjemland. Det er således kun fuldt kvalificerede personer, der kan påberåbe sig dette direktiv. En person, der har afsluttet en juridisk kandidateksamen, kan derfor i medfør af direktiv 98/5/EF(2) kun etablere sig som advokat i sit hjemland under værtsmedlemsstatens advokattitel, hvis det pågældende diplom anerkendes. Dette vil normalt betyde, at den pågældende skal gennemføre hele eller en del af uddannelsen igen. Et sådant krav synes at være afskrækkende, og Kommissionen er indstillet på at gennemgå den dokumentation, som det ærede medlem måtte være i besiddelse af på dette område.

Kommissionen agter ikke at foreslå en harmonisering af adgangen til udøvelse af advokaterhvervet, fordi dette ikke er nødvendigt for at sikre den fri bevægelighed for advokater. En sådan harmonisering kunne desuden være i strid med subsidiaritetsprincippet som anført i betragtning 7 i direktiv 98/5.

Frankrig og Irland har endnu ikke gennemført direktiv 98/5. Domstolen har konstateret disse overtrædelser i dom af 26. september 2002 i sag 351/01 og i dom af 10. december 2002 i sag C-362/01. Kommissionen vil, sålænge den ikke har modtaget nogen meddelelse om eventuelle gennemførelsesforanstaltninger, gå videre med overtrædelsesproceduren i medfør af EF-traktatens artikel 228.

(1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, EFT L 19 af 24.1.1989.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået, EFT L 77 af 14.3.1998.