SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1784/01

af Olivier Dupuis (TDI) til Kommissionen

(19. juni 2001)

Om: Dom over professor Saad Eddin Ibrahim

Den 21. maj 2001 blev professor Saad Eddin Ibrahim idømt 7 års fængsel af den egyptiske statssikkerhedsdomstol med den begrundelse, at hans bestræbelser på at sikre en overvågning af parlamentsvalget var krænkende for staten. Professor Ibrahim blev arresteret i juli 2000, da Ibn Khaldoun-uddannelsescentret, som han var leder af, indledte kurser i afstemningsundervisning og undervisning i overvågning ved efterårets parlamentsvalg.

Statsanklageren kritiserede Ibn Khaldoun-uddannelsescentrets anvendelse af et beløb på 250 000 USD fra Kommissionen, som var blevet brugt til at lave en dokumentarfilm om valgsvindel ved det forrige valg og til at fremstille falske valgbokse for at simulere afstemning under afstemningsundervisningskurserne forud for valget. Udover professor Saad Eddin Ibrahim blev 27 ansatte ved Ibn Khaldoun-uddannelsescentret dømt, hvilket reelt betød lukning af et af de mest ansete institutter for politisk videnskab i den arabiske verden.

Var Kommissionen klar over, at professor Saad Eddin Ibrahim var blevet fængslet? Hvad er Kommissionens holdning til, at et tredjelands dømmer personer, hvis aktiviteter finansieres af Kommissionen? Hvilke initiativer agter Kommissionen at tage for at forsvare professor Ibrahim og hans personale og beskytte dem mod de risici, der er forbundet med udøvelsen af aktiviteter, der støttes og finansieres af Kommissionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. august 2001)

Formandskabet og Kommissionen har nøje fulgt udviklingen i anklagerne mod dr. Saad Eddin Ibrahim og hans medarbejdere. Da han og nogle kollegaer oprindeligt blev arresteret og tilbageholdt uden sigtelse, gjorde man det fra EU's side via de rette kanaler klart, at man var bekymret over, at de var blevet anholdt uden sigtelse, og over den stærkt ladede og spekulative pressekampagne, der kunne kompromittere en retfærdig retssag.

Da dr. Ibrahim og hans kollegaer blev løsladt og efterfølgende sigtet for bl.a. at have misbrugt de EU-midler, der var ydet til et projekt om uddannelse for demokrati ledet af dr. Ibrahim, udsendte EF en klar og offentlig erklæring om, at det pågældende projekt havde været underlagt normale kontrol- og revisionsprocedurer, og at disse ikke havde givet grund til bekymring. Kommissionens delegation i Kairo understregede endvidere, at EU-støtte til projekter af denne art var helt berettiget og omfattet af rammeaftalen mellem EU og Egypten om gennemførelse af det finansielle og faglige samarbejde.

I løbet af denne retssag gav EU udtryk for, at forsvareren skulle have reel adgang til bevismateriale, og at procedurerne skulle følge lovformelig rettergang. Observatører fra EU har fulgt hele retssagen, og sammen med mange andre var de foruroliget over den måde, dommene blev afsagt på, tidsrummet for deres afsigelse samt deres strenghed, især over for dr. Ibrahim. Kommissionen fremsatte en stærk mundtlig erklæring (den 23. maj 2001), og EU's formandskab udsendte en erklæring (den 25. maj 2001), hvoraf det fremgik, at EU var overordentlig foruroliget over de hårde domme, som Egyptens højesteret for statens sikkerhed afsagde (en tekst sendes direkte til det ærede medlem og til Europa-Parlamentets sekretariat).

Retten var forpligtet til at angive begrundelsen for dommen inden for 30 dage efter arrestationen, og det har den lige gjort. Kommissionen er i øjeblikket ved at gennemgå den. De idømte vil kun kunne appellere dommen på grundlag af procedurefejl og er ved at overveje deres situation. Det siger sig selv, at det videre forløb vil blive fulgt nøje i håb og forventning om, at der vil blive fundet en løsning i overensstemmelse med det egyptiske retssystems bedste traditioner.