SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1543/02

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(3. juni 2002)

Om: Forskelsbehandling af raffinaderiet på Azorerne foranlediget af Kommissionen

I henhold til traktaten om Portugals tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber har sukkerraffinaderiet på Azorerne ret til at producere 20 000 t sukker og nyde en markedsbeskyttelse, der er forenelig med betingelserne for den øvrige del af EU. Allerede i 1986 udgjorde denne mængde hen ved det dobbelte af Azorernes forbrug.

I 1991 tog Kommissionen initiativet til en ny ordning, hvormed denne mængde nedsattes til 10 000 t, medens støtten pr. t til gengæld forhøjedes i forhold til den øvrige del af EU. For at give Azorerne mulighed for at klare konkurrencen fra resten af EU indførtes der mulighed for at forsende sukker fra Azorerne som led i den traditionelle samhandel.

Til trods herfor er Kommissionen overraskende nok begyndt at anfægte gyldigheden af begrebet traditionelle forsendelser, som den selv tidligere havde foreslået, samtidig med at den har nægtet at træffe foranstaltninger mod den åbenlyse dumping, som raffinaderier i resten af EU udøvede på Azorerne.

Den fri indførsel af sukker til Azorerne fra resten af EU sammen afviklingen af fødevareindustrien på Azorerne har således resulteret i, at raffinaderiet på Azorerne er blevet reduceret til en stadig mindre del af Azorernes marked. Med sin aktion, som den kommer til udtryk i forordning nr. 20/2002, der omhandler forbud mod forsendelser af sukker fra Azorerne, hindrer Kommissionen faktisk raffinaderiet i at fungere og opfylder hermed EU- sukkerkartellets ønsker.

Kommissionen bedes på den baggrund oplyse følgende:

1. Er det rigtigt, at Kommissionens gennemførelsesbestemmelser har bevirket, at begrebet traditionelle forsendelser ikke finder anvendelse på nogen som helst produkter fra Azorerne?

2. Mener Kommissionen ikke, at det ville have været mere formålstjenligt at forbyde forsendelser fra Azorerne af produkter, hvortil der ydes støtte i henhold til forsyningsordningen, frem for at foreslå Rådet en omfattende lovgivning, der totalt tømmes for indhold på grund af senere bestemmelser?

3. Mener Kommissionen ikke, at tilladelsen til traditionelle forsendelser, som den foreslog i forbindelse med Poseima-forordningen, udelukkende havde som resultat, at myndighederne på Azorerne blev vildledt, så at de i 1991 gav afkald på deres rettigheder i henhold til tiltrædelsestraktaten?

4. Mener Kommissionen ikke, at der er tale om en samordnet aktion fra Kommissionens og sukkerindustrikartellets side med henblik på at lukke den uafhængige produktionsenhed på Azorerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. juli 2002)

1. Det hedder i artikel 17, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 20/2002(1) af 28. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser til de særlige forsyningsordninger for regionerne i den yderste periferi, som blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001 og (EF) nr. 1454/2001, at Hvis en forarbejdningsvirksomhed [] har erklæret, at den som led i regional samhandel agter at eksportere eller som led i traditionel samhandel agter at forsende forarbejdede produkter, der indeholder råvarer, som er omfattet af den særlige forsyningsordning, kan den gøre dette inden for de årlige produktmængder, der fastsættes af Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 35, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1453/2001.

Kommissionen vil i overensstemmelse med foranstående bestemmelse vedtage en forordning om tilladelse til at forsende eller eksportere forarbejdede produkter, som Azorerne forsynes med i medfør af den særlige forsyningsordning, idet den vil tage hensyn til, at det kan godtgøres, at der fandtes traditionelle forsendelser eller eksport før den særlige forsyningsordnings ikrafttrædelse inden for rammerne af Poseima-forordningen. Kommissionen afventer derfor statistiske data for årene 1989-1991 fra de portugisiske myndigheder.

2. Den af Kommissionen vedtagne lovgivning sigter mod at tillade traditionel eksport eller forsendelse inden for klare retsrammer. Hvis de af Rådets forordning omfattede betingelser (eksistensen af traditionel samhandel) ikke er opfyldt, kan Kommissionen ikke opfylde det ærede medlems ønsker.

3. Den lovgivning, der finder anvendelse på Azorernes sukkersektor, vedrører omkring 20 000 t og indeholder følgende hovedforanstaltninger:

- For så vidt angår sukkerproduktion, har Azorerne i medfør af artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker(2) fået tildelt en kvote (A+B) på 9 953 t. Desuden modtager sukkerroeproducenterne på Azorerne hektarstøtte og sukkerindustrien støtte til sukkerforarbejdning.

- For så vidt angår raffinering af råsukker, der kommer fra sukkerroer, som Azorerne har modtaget i medfør af den særlige forsyningsordning, kan mængden deraf ikke overstige 10 000 t/årligt. I evalueringen af forsyningsbehovet skal der ligeledes tages hensyn til Azorernes produktion af sukker fra lokale sukkerroer.

4. I lyset af ovenstående fremgår det, at Kommissionen overholder bestemmelserne i traktaten om Portugals tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber og de i ovenstående pkt. 1 nævnte forordninger. Kommissionen benægter, at den deltager i samordnede aktioner, uanset med hvem, som har til formål at lukke sukkerproduktionsenheder på Azorerne.

(1) EFT L 8 af 11.1.2002.

(2) EFT L 178 af 30.6.2001.