ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3552/98

af Katerina Daskalaki (UPE) til Raadet

(1. december 1998)

Om: Boernearbejde i europaeiskejede virksomheder i Tyrkiet

I henhold til pressemeddelelser for nylig foretages der en grov udnyttelse af smaa boerns arbejdskraft paa tyrkiske fabrikker, der ejes af store vestlige, og navnlig europaeiske, multinationale virksomheders datterselskaber. En italiensk avis og et italiensk tidsskrift har paapeget konkrete tilfaelde af mindreaarige, der tilbringer lange arbejdsdage paa europaeisk- og faellesskabsejede fabrikker.

Kan Raadet oplyse, om det har kendskab til sagen, og om det vil gribe ind, navnlig fordi boernearbejde og udnyttelse af smaa boern er strengt forbudt i Den Europaeiske Union, hvilket Europa-Parlamentet ogsaa har vedtaget en raekke beslutninger om?

Svar

(29. marts 1999)

De nuvaerende aftaler om forbindelserne mellem Det Europaeiske Faellesskab og Tyrkiet, nemlig Ankara-aftalen fra 1963, tillaegsprotokollerne og associeringsraadets afgoerelser, indeholder ingen bestemmelser om samarbejde vedroerende arbejdsforhold i Tyrkiet.

Raadet droefter imidlertid i oejeblikket ivaerksaettelsen af en europaeisk strategi over for Tyrkiet. Ifoelge de oplysninger, som Kommissionen har forelagt, vil der i den naermeste fremtid kunne stilles forslag om et sonderende moede med de tyrkiske myndigheder om de arbejdsmarkedsmaessige og sociale aspekter, herunder ogsaa de grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-4045/98

af Nelly Maes (V) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: De informationscentre, der finansieres over budgetpost B3-301

Budgetkontroludvalget accepterede den 15. december 1998 en bevillingsoverskridelse paa 3 mio ecu paa budgetpost B3-301-informationscentre. For regnskabsaaret 1998 har der saaledes vaeret 13,5 mio ecu til raadighed paa denne budgetpost.

De tre vigtigste maalsaetninger med denne budgetpost er foelgende:

- medfinansiering af informations- og dokumentationscentre for den brede offentlighed i samarbejde med de nationale tjenestegrene,

- finansiering af i alt 500 initiativer, bl.a. informationscentre for landomraader, de europaeiske dokumentationscentre, de saakaldte infopoints - Europa, depotbiblioteker i de nationale biblioteker og fora for baeredygtig udvikling,

- finansiering af oplysningskampagner under den europaeiske forening for europahuse (100 huse over hele Europa).

1. Kan Kommissionen give en detaljeret oversigt over initiativer i Belgien, der er finansieret over ovennaevnte budgetpost, med angivelse af personer og/eller grupper, der har modtaget finansiel stoette, hvad der blev stoettet (brochurer, personale, informationsmateriale, hvilke politiske omraader der var tale om,...) samt angive de adresser, hvor de stoettede partnere gennemfoerer deres aktiviteter?

2. Kan Kommissionen give en oversigt, eventuelt aarsberetninger, over de aktiviteter, disse stoettede partnere har gennemfoert i Belgien inden for de seneste fem aar?

3. Kan Kommissionen oplyse, om den regelmaessigt evaluerer de stoettede aktiviteters hensigtsmaessighed? Er det i bekraeftende fald muligt at faa evalueringsrapporterne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(1. marts 1999)

Som foelge af omfanget af svaret, der indeholder mange tabeller, sender Kommissionen det direkte til det aerede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3896/98

af Hiltrud Breyer (V) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: EU-stoette til eksport af levende kvaeg fra EU til tredjelande

Kan Kommissionen paa baggrund af, at beskyttelsen af husdyr skal prioriteres hoejere end oekonomiske interesser, oplyse, hvorfor man i forbindelse med den seneste forhoejelse af eksportstoetten med 8 % med virkning fra 17.10.1998 (1) ikke gjorde en undtagelse for eksporten af levende kvaeg med henblik paa kun at yde stoette til eksport af koed?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(10. februar 1999)

Siden den faelles markedsordning for oksekoed blev indfoert i 1968, er kvaeg blevet udfoert med eksportrestitutioner, og denne eksport udgoer en traditionel handel med visse tredjelande. I 1997 tegnede eksporten af kvaeg sig for ca. 8 % af den samlede udfoersel med restitutioner i denne sektor (1 050 000 tons udtrykt i slagtevaegt).

Visse tredjelande foretraekker af forskellige grunde at indfoere kvaeg, som de siden slagter paa eget omraade. Hvis EF ophoerte med at yde tilskud til denne eksport, ville det miste disse markeder, som ville blive overtaget af andre tredjelande. Der skal i den forbindelse goeres opmaerksom paa, at Kommissionen, siden Raadet vedtog forordning (EF) 2634/97 af 18. december 1997 om aendring af forordning (EOEF) 805/68 om den faelles markedsordning for oksekoed(2), der indebaerer, at restitutioner ved udfoersel af kvaeg kun udbetales, hvis bestemmelserne om dyrs velfaerd under transport overholdes, ved forordning (EF) 615/98 af 18. marts 1998 om saerlige gennemfoerelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for saa vidt angaar kvaegs velfaerd under transport(3), der traadte i kraft den 1. september 1998, har fastsat supplerende bestemmelser, der indebaerer, at der foeres systematisk kontrol ved afgang fra Faellesskabets omraade, og maalrettet kontrol, naar dyrene udlades i bestemmelsestredjelandet.

Hvad restitutionsbeloebene angaar, har Kommissionen altid bestraebt sig paa at opretholde en vis balance mellem beloebene for kvaeg og beloebene for oksekoed, idet den har taget hensyn til visse tredjelandes saerlige oensker og markedssituationen i EF.

(1) EFT L 281 af 17.10.1998, s. 17.

(2) EFT L 356 af 31.12.1997.

(3) EFT L 82 af 19.3.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1652/98

af Angela Sierra González (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. maj 1998)

Om: Fornyelse af fiskeriaftalen mellem EU og Marokko

Marokko har offentligt meddelt, at man ikke har til hensigt at forny den fiskeriaftale, som landet i oejeblikket har undertegnet med Den Europaeiske Union.

Hvis dette viser sig at vaere rigtigt, vil det have alvorlige konsekvenser for den ikke-industrialiserede fiskerflaade i Faellesskabet, og navnlig for den del af flaaden, der har base i de spanske autonome regioner Galicia, Andalucía og Canarias, for det truer deres muligheder for fortsat at udnytte den kanarisk-saharanske fiskebanke med de deraf foelgende ulemper med tab af beskaeftigelse og produktionsnetvaerk i omraader af Spanien, som i forvejen er plaget af en hoej arbejdsloeshed.

Kommissionen boer i denne forbindelse spille en staerk rolle under forhandlingerne med Kongeriget Marokko for at undgaa, at fiskeriaftalen udnyttes som en brik i et spil, der bringer denne vigtige faellesskabssektors fremtid i fare.

Hvad mener Kommissionen om den meddelelse, som Kongeriget Marokko har udsendt om fornyelsen af fiskeriaftalen med EU?

Hvilke foranstaltninger overvejer Kommissionen at traeffe for under forhandlingerne om en kommende fiskeriaftale med Marokko at sikre bevarelse af sektoren og den europaeiske ikke-industrielle flaade, der fisker paa den kanarisk-saharanske fiskebanke?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(17. september 1998)

Kommissionen er klar over Marokkos erklaeringer om ikke at forny den nuvaerende fiskeriaftale.

Kommissionen vil snart indlede en dybtgaaende overvejelse med saavel medlemsstaterne som Marokko for at identificere de forskellige muligheder for udvikling i fiskeriforbindelserne med dette land.

Kommissionen vil sammen med medlemsstaterne paa rette tidspunkt undersoege, hvilke initiativer der eventuelt boer paa traeffes paa sociooekonomisk plan.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2399/98

af Marjo Matikainen-Kallstroem (PPE) til Kommissionen

(27. juli 1998)

Om: Yderligere braklaegning og saaningsperioder i Finland

Finland var praeget af virkelig vanskelige forhold for foraarssaaningen. Som foelge af daarligt vejr kunne man endnu ikke komme til at saa i juni. Kommissionens beslutning om eventuelt at tildele en ret til yderligere braklaegning i Finland blev udsat til udgangen af juni. Kornproducenterne skulle beslutte, hvorvidt de i haab om stoette ville braklaegge eller saa deres korn i den permafrostagtige jord, der var oversvoemmet. I Finland er saaningsforholdene om foraaret ofte forholdsvis vanskelige, og de kan ikke sammenlignes med klimaet i Sydeuropa.

Kan Kommissionen oplyse, om det ikke ville vaere bedre, at saaningstidspunktet og det mulige behov for yderligere braklaegning blev fastlagt paa nationalt plan, og at man ikke blev noedt til at vente paa EU's afgoerelser, der til tider er forholdsvis langsommelige? Med nationale afgoerelser kunne saaningsbeslutningerne fremrykkes og lettes samt oege producenternes tillid til EU.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. september 1998)

Perioderne for saaning og yderligere braklaegning er ikke korreleret. EU fastsaetter en frist for producenternes fastlaeggelse af dyrkningsplanerne. Producenterne skal senest 15. maj indgive stoetteansoegninger og tilhoerende dyrkningsplaner under det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem for ordningen med udligningsbeloeb. For Finlands vedkommende er denne frist paa grund af landets klimatiske betingelser fastsat til 15. juni.

Hvis saerlige klimatiske forhold ikke goer det muligt at overholde denne frist, kan der traeffes foranstaltninger for at aendre stoetteansoegningerne. Det var en saadan situation, der blev konstateret i foraaret, og som blev afhjulpet ved Kommissionens forordning (EF) 1552/98 af 17. juli 1998 om undtagelse fra forordning (EOEF) 3887/92 om gennemfoerelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-stoetteordninger(1). Denne forordning goer det muligt at aendre statusen for arealer, der er anmeldt som arealer med markafgroeder, til braklagte arealer. En saadan beslutning traeffes paa grundlag af en ansoegning, der indsendes af de nationale myndigheder til Kommissionen; det paahviler disse myndigheder at vurdere situationen i tide, da Kommissionen er parat til at reagere med meget kort frist paa saadanne ansoegninger, hvis de er berettigede.

(1) EFT L 202 af 18.7.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3974/98

af Frédéric Striby (I-EDN) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Stoetteberettigede omraader under maal nr. 2

Den reform af strukturfondene, som Kommissionen er gaaet i gang med, vil sammen med reformen af den franske regionalstoetteordning og EU's udvidelse mod OEst medfoere betydelige aendringer i definitionen af, hvilke omraader der er stoetteberettigede.

Da Kommissionen oensker at koncentrere strukturinterventionerne, staar en raekke omraader i fare for ikke at blive godkendt til modtagelse af den franske regionalstoette, PAT, hvilket vil mindske deres chance for at blive anerkendt som stoetteberettigede under det fremtidige maal nr. 2. Dette vil medfoere en regional uligevaegt og vaere et haardt slag for den politik, der har fokuseret paa fysisk planlaegning.

Vil Kommissionen overveje at haeve manoevremargenen paa 2 % og derigennem goere omraader stoetteberettigede under maal nr. 2, som ikke er omfattet af regionalstoetten?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(3. marts 1999)

I den meddelelse til medlemsstaterne om regionalpolitikken og konkurrencepolitikken(1), som blev vedtaget den 17. marts 1998, gaar Kommissionen ind for, at man udbygger sammenhaengen mellem de to politikker. Den mener, at baade medlemsstaternes interventioner og EF's strukturinterventioner skal tage sigte paa at hjaelpe de haardest ramte regioner og omraader.

For saa vidt angaar kortet over stoetteberettigede omraader under maal 2 og kortet over omraader, som medlemsstaterne kan yde regionalstoette til i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), paahviler det i vid udstraekning den enkelte medlemsstat at skabe sammenhaeng mellem de to kort.

Kommissionen mener, at de muligheder, som medlemsstaterne har faaet til under maal 2 at foreslaa omraader, der ikke er omfattet af undtagelsesbestemmelserne i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og som samlet hoejst maa udgoere 2 % af den nationale befolkning, der ikke omfattes af maal 1, giver den enkelte medlemsstat tilstraekkelig fleksibilitet.

Der erindres dog om, at spoergsmaalet droeftes under de igangvaerende forhandlinger om Agenda 2000 pakken. Det endelige resultat vil foerst vaere kendt, naar forhandlingerne og den formelle vedtagelse af de nye forordninger er afsluttet.

(1) EFT C 90 af 26.3.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2615/98

af Doeke Eisma (ELDR) til Kommissionen

(1. september 1998)

Om: Det Forenede Kongeriges karantaenelovgivning

1. Kan Kommissionen bekraefte, at Det Forenede Kongerige i oejeblikket er det eneste EU-land, hvor der stadig gaelder karantaenelovgivning for husdyr, som medbringes til Det Forenede Kongerige?

2. Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt denne lovgivning er paa linje med den nugaeldende faellesskabslovgivning paa dette omraade?

3. Deler Kommissionen den opfattelse, at Det Forenede Kongeriges karantaenelovgivning er meget gammeldags og paafoerer dyrene unoedige lidelser?

Samlet svar

afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler paa skriftlige forespoergsler E-2557/98 og E-2615/98

(12. oktober 1998)

Betingelserne for handel inden for Faellesskabet med hunde og katte er indeholdt i artikel 10, stk. 2, i Raadets direktiv 92/65/EOEF 13. juli 1992 om dyresundhedsmaessige betingelser for samhandel med og indfoersel til Faellesskabet af dyr samt saed, aeg og embryoner, der for saa vidt angaar disse betingelser ikke er underlagt specifikke faellesskabsbetingelser som omhandlet i bilag A, del I, til direktiv 90/425/EOEF(1).

Som en undtagelse fra og som supplement til bestemmelserne i dette stykke er det fastlagt, at, naar der er tale om markedsfoering af hunde og katte i Det Forenede Kongerige og Irland, skal disse komme fra registrerede bedrifter, hvor de har vaeret holdt i fangenskab siden foedselen, ligesom de skal kunne identificeres paa tilfredsstillende vis og vaere transporteret med anerkendte transportmidler. Endvidere skal der kunne foeres bevis for immunrespons paa vaccination ved serologisk test.

I henhold til stk.4 i denne artikel har Det Forenede Kongerige og Irland ret til at bibeholde deres nationale karantaenebestemmelser for koedaedere, primater, flagermus og andre dyr, der er modtagelige for rabies, og som er omfattet af direktiv 92/65/EOEF, og for hvilke det kan paavises, at de er foedt paa oprindelsesbedriften og har vaeret holdt i fangenskab siden foedselen.

Kommissionen er officielt informeret om, at den britiske regering nu har taget kravene i forbindelse med indfoersel og karantaene op til revision, for at se, om der ikke skulle kunne tages hensyn til de tekniske fremskridt og udviklingen i denne sygdom i landene uden for Det Forenede Kongerige. Men en eventuel ny ordning boer vaere mindst lige saa effektiv som den nuvaerende karantaeneordning, naar det gaelder om at holde landet frit for rabies, ligesom kontrolordningen boer vaere effektiv og gennemfoerlig.

Kommissionen opfordrer medlemsstaterne kraftigt til at udrydde denne sygdom ved at tage skridt til omfattende oral vaccination af skovraeve. Disse programmer omfatter finansiel stoette ikke alene til medlemsstaterne, men ogsaa til disses kontinentale nabostater. Dette burde kunne bidrage til at beskytte de medlemsstater, som det er lykkedes for at kontrollere eller helt udrydde rabies.

(1) EFT L 268 af 14.9.1992.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3942/98

af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Faellesskabsordningen for miljoestyring og miljoerevision

Paa hvilket stadium befinder den aendrede faellesskabsordning for miljoestyring og miljoerevision sig?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(4. februar 1999)

Kommissionen vedtog den 30. oktober 1998 et forslag til Raadets forordning(1) om organisationers frivillige deltagelse i en faellesskabsordning for miljoeledelse og miljoerevision (EMAS), der reviderer Raadets forordning (EOEF) 1836/93 af 29. juni 1993 om industrivirksomheders frivillige deltagelse i en faellesskabsordning for miljoestyring og miljoerevision(2).

Som svar paa kravet i artikel 20 i forordning (EOEF) 1836/93 benyttede Kommissionen denne revisionslejlighed til at foretage omfattende hoeringer med de forskellige beroerte parter for at naa frem til et afvejet forslag, der baade er til gode for miljoeet og for de organisationer, der frivilligt maatte tilslutte sig EMAS-ordningen.

Blandt de nye ting i dette forslag vil udvidelsen af forordningens anvendelsesomraade til hele erhvervslivet goere det muligt at oege daekningen af miljoevirkningerne og saaledes udvirke en global forbedring af miljoeresultaterne. Organisationer som penge- og finansieringsinstitutter og ogsaa de lokale myndigheder vil saaledes have et effektivt redskab til raadighed til forvaltningen af de miljoevirkninger, der kunne vaere lige saa vaesentlige som dem, der ses i industrien.

Der laegges ligeledes vaegt paa overensstemmelse mellem EMAS og den internationale standard fra Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) 14001, samtidig med at EMASs mervaerdi oeges i forhold hertil. Ud over den interne forvaltning af miljoevirkninger i forbindelse med ISO 14001, kraever EMAS af organisationerne, at de forbedrer deres miljoeresultater og meddeler deres fremskridt ekstern gennem en miljoeredegoerelse, der valideres af en uafhaengig. Denne mervaerdi goer de muligt for de tilmeldte organisationer at faa stoerre trovaerdighed, navnlig i forhold til deres kontrolmyndigheder og offentligheden.

Organisationers deltagelse, uanset deres stoerrelse, er ogsaa en af ideerne bag det nye forslag. Det er saaledes meningen at forbedre oplysningen af smaa og mellemstore virksomheder (SMV), at fastlaegge hjaelpevaerktoejer, bevidstgoere verifikatorerne om, hvordan SMV fungerer og opfordre de store virksomheder til at hjaelpe deres leverandoerer, SMV, med at ivaerksaette EMAS.

Det boer endelig bemaerkes, at de organisationer, der er tilmeldt EMAS, kan bruge et logo, hvormed de kan udbrede kendskabet om deres frivillige deltagelse i forbedringen af deres miljoeresultater. Betingelserne for at kunne anvende dette logo er strengt begraenset for at opretholde balancen mellem meddelelse og trovaerdighed, navnlig for at undgaa enhver sammenblanding med et produktmaerke.

(1) EFT C 400 af 22.12.1998.

(2) EFT L 168 af 10.7.1993.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4022/98

af José Barros Moura (PSE) til Kommissionen

(8. januar 1999)

Om: Forhandlinger mellem EU og Schweiz

I betragtning af de meddelelser, der for nylig er blevet offentliggjort om udviklingen i forhandlingerne mellem EU og Schweiz om anvendelsen af reglerne for det indre marked, navnlig paa transportomraadet, og i betragtning af betydningen af arbejdstagernes frie bevaegelighed, bedes Kommissionen oplyse, hvilke fremskridt der er gjort, og hvilke uoverensstemmelse der fortsat bestaar, navnlig med hensyn til socialsikring og arbejdsloeshedsunderstoettelse.

Svar afgivet af Paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(8. februar 1999)

Forhandlingerne mellem EU og Schweiz har foert til et udkast til en aftale om personers frie bevaegelighed. Dette udkast til en aftale er en stor forbedring af rettighederne for unionsborgere, som arbejder i Schweiz, og foerer til slut til fuldstaendig fri bevaegelighed for arbejdstagerne, som medlemsstaterne gensidigt har forpligtet sig til. I en overgangsperiode gaelder nogle begraensninger dog stadig.

Med hensyn til socialsikring har EU-borgere generelt de samme fordele som fastlagt ved forordning (EOEF) 1408/71 og nr. 574/72 (se forslag til Raadets forordning (EF) 1408/71 for saa vidt angaar dens udvidelse til at omfatte tredjelandsstatsborgere(1)), da disse forordninger inkorporeres i aftalen. Faellesskabsregler angaaende berettigelse til arbejdsloeshedsunderstoettelse gaelder ogsaa med én undtagelse i overgangsperioden. Hvad angaar arbejdstagere, som har arbejdet i Schweiz i mindre end et aar, kan beskaeftigelsesperioder i andre medlemsstater ikke medregnes, saaledes at karenstiden (6 maaneder inden berettigelse til arbejdsloeshedsunderstoettelse i Schweiz) kan undgaas.

(1) EFT C 6 af 10.1.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4059/98

af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen

(13. januar 1999)

Om: Virkninger for sundheden af trange siddepladsforhold paa langdistanceflyvninger

Er Kommissionen klar over, at det har givet anledning til stor bekymring, at trange siddepladsforhold paa langdistanceflyvninger kan foraarsage trombose hos visse passagerer? Har Kommissionen foretaget forskning eller indsamlet oplysninger om dette spoergsmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(10. marts 1999)

Kommissionen er bekendt med bekymringerne for de mulige foelgevirkninger for visse flypassagerers helbred af de trange siddepladsforhold paa oekonomiklasse. Der er et voksende antal klager fra passagererne, og forskellige ekspertundersoegelser er blevet finansieret af Kommissionen som svar paa disse bekymringer. Paa baggrund af de hidtil opnaaede resultater har man ikke kunnet fastslaa, at der skulle vaere et klart behov for indfoerelse af stoerre saedeafstand. Dog fremgaar det, at oeget afstand mellem saederne indebaerer foroeget risiko for skader i forbindelse med en ulykke.

Kommissionen er i gang med at forhoere sig hos den relevante arbejdsgruppe under De Faelles Luftfartsmyndigheder (JAA) og vil naermere overveje, hvorvidt resultaterne heraf boer foere til specifikke initiativer til afhjaelpning af den manglende komfort, under samtidig bibeholdelse af sikkerhedsniveauet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3238/98

af José Valverde López (PPE) til Kommissionen

(26. oktober 1998)

Om: Interreg i Andalucía

Det oenskes oplyst, hvilke programmer og investeringer der enten er planlagt eller er under planlaegning inden for rammerne af Interreg i Andalucía?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(3. december 1998)

Andalusien modtager stoette under to programmer under faellesskabsinitiativet Interreg, det ene vedroerende graenseomraadet mellem Spanien og Portugal, det andet mellem Spanien og Marokko.

De oekonomiske ressourcer tildeles samtlige programmer og er ikke regionsopdelte. De projekter, som skal finansieres inden for disse rammer, vaelges med undtagelse af projekter af et vist omfang, hvortil der ydes specifik stoette, af de myndigheder, der er ansvarlige for deres gennemfoerelse. Kommissionen kan derfor ikke besvare de stillede spoergsmaal med noejagtighed.

For saa vidt angaar Interreg Spanien-Portugal, er det kun provinsen Huelva, som er beroert i Andalusien. Programmets formaal er at udvikle graenseomraadet og tilskynde til blandede spansk-portugisiske initiativer i form af stoette til lokale udviklingsforanstaltninger eller udvikling af mindre infrastrukturer. Programmet omfatter for eksempel samfinansieringsprojektet i Huelva-provinsen om motorvejsstraekningen Lepe-Ayamonte til mere end 4 mio. ECU.

Vedroerende programmet Interreg Spanien-Marokko er foelgende provinser stoetteberettigede i Andalusien: Cadix, Malaga, Ceuta og Melilla. Programmet sigter mod udvikling af det graenseoverskridende samarbejde og en hurtigere tilpasning og integration af regionens oekonomi i det indre marked. Det stoerste projekt vedroerer den elektriske undervandsforbindelse til et samlet stoetteberettiget beloeb paa i alt 70,22 mio. ECU med et bidrag paa 13,26 mio. ECU fra Den Europaeiske Fond for Regional Udvikling. Projektet er allerede afsluttet.