SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2379/97 af Wilfried Telkaemper (V) til Kommissionen (10. juli 1997)

Om: Tildeling af kommissionstilskud til (tyske) NGO'er paa udviklingsomraadet

I Tyskland har en privatretlig stiftelse, der saa godt som udelukkende stoettes af offentlige myndigheder og finansieres med skattemidler, siden november 1991 tildelt humanitaere og velgoerende organisationer, som i overvejende grad finansierer deres arbejde (i udlandet) ved hjaelp af gaver, et godkendelsesmaerke. Maerket skal garantere, at organisationen er transparent, at den arbejder serioest og anvender midlerne effektivt.

Det Tyske Centralinstitut for Sociale Spoergsmaal i Berlin (DZI) har siden da erhvervet sig en monopolstilling som en slags »gave-kontrolmyndighed« og paavirker hermed isaer ogsaa de tyske NGO'ers konkurrence om offentlige stoettemidler, herunder fra EU-Kommissionen. Denne magtposition er foruroligende, da kontrolkriterierne og procedurerne for tildeling af maerket praktisk taget er umulige at gennemskue, og DZI har i nogle tilfaelde notorisk uberettiget bagvasket visse NGO'er. Desuden foregaar der diskriminering af smaa NGO'er. Derfor vil jeg gerne spoerge de ansvarlige tjenestegrene i GD VIII/ECHO om foelgende:

1. I hvilket omfang benytter Kommissionen sig af muligheden for gennem DZI at faa konkrete oplysninger om tyske NGO'er, der anmoder Kommissionen om stoette til deres projekter, og i hvilket omfang er Kommissionens afgoerelser om at stoette nogle, men ikke andre NGO'er baseret paa DZI's henstillinger eller opfoerelse paa listen i »gavebulletinen«?

2. Har Kommissionen kendskab til de kriterier, efter hvilke DZI vurderer, om en NGO er stoetteberettiget eller ej, og mener Kommissionen, at disse kriterier (isaer »rimelige annoncerings- og administrationsomkostnigner«) og DZI's kontrolprocedure er egnede som grundlag for en bedoemmelse af, om NGO'er er stoetteberettigede eller ej?

3. Hvilke andre oplysninger og henstillinger ud over DZI's tager Kommissionen hensyn til, inden den traeffer afgoerelse om NGO'ernes ansoegninger om EU-midler?

4. Overvejer Kommissionen i betragtning af det voksende antal NGO'er at indfoere ensartede EU-kontrolkriterier? Hvilke krav stiller Kommissionen selv allerede til NGO'er, og hvordan sikrer den, at mindre organisationer faar samme muligheder for at faa adgang til EU's stoettemidler?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (14. oktober 1997)

1. Kommissionen og det tyske centralinstitut for sociale anliggender (Deutsche Zentralinstitut fuer soziale Fragen) udveksler med mellemrum oplysninger om tyske NGO'er. Naar Kommissionen har tvivl om hvorvidt en tysk NGO boer kunne komme i betragtning (kapitel 2 i de generelle finansieringsvilkaar), kan det ske at den retter henvendelse til dette institut som til andre organisationer, bl.a. de ikke-statslige udviklingsorganisationers kontaktudvalg, VENRO (en forening af tyske NGO'er), DPWV (endnu en forening) og BMZ/BENGO (samarbejdsministeriet i Bonn).

2. Kommissionen finder det ikke afgoerende om en NGO har faaet tildelt naevnte instituts maerke, naar den skal tage stilling til om den paagaeldende organisation kan godkendes. Den henvender sig kun i meget faa tilfaelde til instituttet, for eksempel naar en NGO, hvorom der hersker tvivl, haevder at vaere anbefalet af dette institut. Kommissionen traeffer afgoerelse ud fra sine egne kriterier og paa grundlag af de forskellige oplysninger den har indhentet.

Instituttet sender regelmaessigt oplysninger til Kommissionen, herunder lister over hvilke NGO'er der har faaet tildelt instituttets maerke, samt information om hvilke kriterier der gaelder for tildelingen heraf.

3. Beslutningen om hvorvidt en NGO skal betragtes som berettiget til at modtage finansieringsmidler (B7-6000) traeffes paa grundlag af en gennemgang af de dokumenter og de oplysninger som organisationen skal forelaegge, jf. de generelle finansieringsvilkaar. Ved gennemgangen heraf ser man navnlig paa hvor velbegrundet det forelagte forslag er. Ved beslutningstagningen tages ogsaa hensyn til de rammer der gaelder for projektets gennemfoerelse (landets og regionens oekonomiske forhold, hvilke befolkningsgrupper der tages sigte paa, hvem der ellers deltager, og hvor baeredygtigt projektet er), ligesom der tages hensyn til udtalelser fra Kommissionens repraesentanter paa stedet.

4. Kriterierne for hvilke projekter og hvilke NGO'er der kan komme i betragtning er fastlagt i de generelle vilkaar, og er dermed ens for alle NGO'er der anmoder om finansieringsmidler paa grundlag af budgetpost B7-6000, uanset i hvilken medlemsstat de hoerer hjemme. Det er en kendt sag at alle NGO'er behandles paa samme maade, uanset stoerrelse og uanset nationalitet.