ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2906/97 af Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) til Kommissionen (3. september 1997)

Om: Ekstra afgift paa laegeudgifter for EU-statsborgere i delstaten New York

1. Er det Kommissionen bekendt, at delstaten New York paalaegger besoegende (turister) fra andre lande end USA en ekstra afgift paa 32% af laegeudgifterne for saaledes at faa betalt laegeudgifterne for fattige (ikke-forsikrede) amerikanske statsborgere?

2. Er dette i Kommissionen oejne en utilboerlig forskelsbehandling af ikke-amerikanske statsborgere i forhold til amerikanske statsborgere?

3. Er det Kommissionens opfattelse, at dette kan foere til en uoensket byrdeforoegelse og endog store finansielle problemer for EU-statsborgere, som bliver syge i USA, eftersom europaeiske syge- og rejseforsikringer ikke daekker disse ekstra omkostninger? EU-statsborgere maa nu enten tegne en ekstra forsikring eller selv loebe en uacceptabel risiko.

4. Er denne handlemaade i strid med aftalerne mellem USA og EU (f.eks. i WTO-regi))?

5. Hvad agter Kommissionen at goere ved det?

Supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (15. december 1997)

I tilknytning til sit svar af 19. september 1997 ((EFT C 60 af 25.2.1998, s. 140. )) er Kommissionen nu i stand til at give foelgende supplerende oplysninger.

Det er ikke blevet bekraeftet ved de oplysninger, som Kommissionen til dato har indhentet, at staten New York opkraever en ekstraafgift paa 32% paa sundhedsplejeudgifterne for besoegende (turister) fra uden for De Forenede Stater til daekning af sundhedsplejeudgifterne for fattige (ikke-forsikrede) amerikanere.

Ifoelge de foreliggende oplysninger lader det til, at hospitaler, klinikker og laboratorier opkraever en ekstraafgift hos saavel amerikanere som andre, der ikke er medlem af en »management care group«, som er den billigste form for sygeforsikring med begraensninger med hensyn til valg af laege og lofter over refunderbare udgifter. Disse beloeb henlaegges i en central fond, der bidrager til at daekke laegeudgifter for ikke-forsikrede.

Kommissionen mener, at det snarere er et anliggende for medlemsstaterne end for Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3854/97 af Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) til Kommissionen (5. december 1997)

Om: Publikationer fra Det Europaeiske Miljoeagentur paa faellesskabssprogene

Det Europaeiske Miljoeagentur blev oprettet for at sikre den stoerst mulige orientering om miljoespoergsmaal, for at forbedre og udnytte miljoepolitikken og for at sikre, at den paagaeldende information naar ud til offentligheden.

Naar dette er sagt, boer der samtidig goeres opmaerksom paa, at de omfattende og fremragende dokumenter og offentliggoerelser naesten udelukkende foreligger paa engelsk. Dette er ikke bare en forskelsbehandling men begraenser tillige effektiviteten og udbredelsen af Agenturets arbejde.

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen ivaerksat med henblik paa at afhjaelpe disse alvorlige mangler, som tillige er i modstrid med den forordning, i henhold til hvilken Agenturet blev oprettet?

Svar afgivet paa Kommissionen vegne af Ritt Bjerregaard (14. januar 1998)

Det Europaeiske Miljoeagentur blev oprettet for at forsyne Faellesskabet og medlemsstaterne med objektive, paalidelige og sammenlignelige oplysninger. I henhold til artikel 1, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1210/90 af 7. maj 1990 om oprettelse af Det Europaeiske Miljoeagentur og Det Europaeiske Miljoeoplysnings- og Miljoeovervaagningsnet ((EFT L 120 af 11.5.1990. )) tager disse oplysninger foerst og fremmest sigte paa de politiske beslutningstagere, der skal udforme og gennemfoere miljoepolitikken. Miljoeagenturet blev derfor etableret som et uafhaengigt organ og blev udstyret med en bestyrelse, som skulle foere tilsyn med dets arbejde. Agenturets administrerende direktoer er ansvarlig over for bestyrelsen for gennemfoerelsen af agenturets arbejdsprogram og for udarbejdelsen og offentliggoerelsen af agenturets rapporter. Agenturet er et uafhaengigt organ, som finansieres via et tilskud fra EF-budgettet; det har egne bestemmelser om finansiering og fremskaffelse af oversaettelser via oversaettelsescentret i Luxembourg.

Det aerede parlamentsmedlem kan foele sig ganske forvisset om, at Kommissionen er klar over problemet. Kommissionens repraesentanter i agenturets bestyrelse har paapeget, at der boer offentliggoeres flere rapporter paa andre sprog. Kommissionen er ogsaa repraesenteret i agenturets arbejdsgruppe vedroerende publikationer. Denne gruppe blev nedsat i aar med den opgave at overveje, hvordan agenturet kan goere sin indsats mere maalrettet og udvikle en publikationsstrategi, som tager fuldt hensyn til oversaettelsesproblematikken. Gruppen maa under disse overvejelser have in mente, at oversaettelse af dokumenter i vid udstraekning er et spoergsmaal om ressourcer. Miljoeagenturet er lige som andre EF-organer i det dilemma, at hvis det bruger flere ressourcer paa oversaettelse, vil der vaere faerre ressourcer til de praktiske aktiviteter, og derved forringes agenturets evne til at gennemfoere sit arbejdsprogram.

Jeg har fuld forstaaelse for det aerede parlamentsmedlems bekymringer; forespoergslen er blevet sendt videre til agenturets administrerende direktoer, som er blevet bedt om selv at svare direkte.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3558/97 af Riccardo Nencini (PSE) til Kommissionen (4. november 1997)

Om: Ligestilling af eksamensbeviser i Europa

Christina Ruiz Marti, spansk statsborger, har indgivet ansoegning om deltagelse i udvaelgelsesproeven vedroerende assisterende bibliotekar paa Firenze universitet. I ansoegningen anmodes der om ligestilling af hendes eksamensbevis for uddannelse paa sekundaerniveauet. Lovdekret nr. 29 af 3.2.1993 henviser til proceduren vedroerende ligestilling af eksamensbeviser paa sekundaertrinnet. Dette lovdekret, vedroerende ovennaevnte procedure, er endnu ikke blevet gennemfoert, og ifoelge Spaniens generalkonsulat er der ikke nogen spansk statsborger, der har forelagt en erklaering udstedt af det italienske konsulat om ligestilling af eksamensbevis paa sekundaertrinnet, der nogensinde har faaet adgang til at deltage i en offentlig udvaelgelsesproeve.

Ruiz Marti's ansoegning blev ikke imoedekommet, idet det var umuligt konkret at foretage en ligestilling af eksamensbeviset, selv om hun havde stillet den kraevede dokumentation til raadighed, fordi der i Italien ikke eksisterer et organ, der kan paatage sig denne opgave.

Hvad agter Kommissionen at foretage sig for at loese dette problem, idet der er tale om en alvorlig kraenkelse af en grundlaeggende rettighed, der igen og igen finder sted?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. januar 1998)

Lovdekret nr. 29 af 3. februar 1993, som det aerede medlem henviser til, stipulerer i artikel 37, stk. 1, at EU-borgerne har ret til at deltage i udvaelgelsesproever til offentlige embeder i Italien, der ikke kraever udoevelse af offentlig myndighed. Ifoelge artikel 37, stk. 3, i lovdekretet, skal ministerraadet vedtage en procedure til ligestilling af eksamensbeviser for at lette EU-borgeres deltagelse i udvaelgelsesproever. Ifoelge de oplysninger, som det aerede medlem fremsaetter i sit spoergsmaal, er gennemfoerelsesforanstaltningerne til lovdekretet endnu ikke vedtaget.

I medfoer af EF-traktatens artikel 48 om arbejdskraftens frie bevaegelighed, saaledes som fortolket af EF-Domstolen ((Jf. bl.a. dom af 15.10.1987, sag 222/86, Heylens, og dom af 7.5.1991, sag C-340/89, Vlassopoulou. )), er de italienske myndigheder forpligtet til, selv om der ikke findes nationale bestemmelser om ligestilling af eksamensbeviser, at tage hoejde for kvalifikationer, der er erhvervet i en anden medlemsstat og foretage en sammenlignende analyse af den uddannelse, den vandrende arbejdstager har opnaaet, og den eksamen, der kraeves i vaertslandet. Privatpersoner kan ligeledes paaberaabe sig EF-traktatens artikel 48 ved de nationale domstole.

Kommissionen har allerede kontaktet de italienske myndigheder for at finde en loesning paa dette problem.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3240/97 af Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Faerdselsulykker

Kan Kommissionen paa baggrund af den voldsomme boelge af faerdselsulykker, der fandt sted sidste sommer i en medlemsstat oplyse om foelgende:

1. Er antallet af faerdselsulykker hoejere, paa samme niveau eller lavere i Spanien end i andre medlemsstater?

2. Foreligger der noget oekonomisk skoen over omkostningerne ved disse ulykker?

3. Hvilke aendringer anbefaler Kommissionen for at nedbringe antallet af ulykker og doedsofre i trafikken?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (2. december 1997)

I 1994 blev 6 248 mennesker draebt ved trafikulykker i Spanien og 114 525 kom til skade. Paa grundlag af antal trafikdraebte pr. million indbyggere i perioden 1991-1994 er situationen i Spanien ringere end den gennemsnitlige situation i Europa, og forholdsmaessigt vaerre end i ni andre medlemsstater. Det er selvfoelgelig vanskeligt at foretage praecise sammenligninger mellem medlemsstaterne, da der er en raekke faktorer, f.eks. kvaliteten af infrastrukturen, som ikke er sammenlignelige. Ovennaevnte tal giver dog et klart indtryk af den relative stoerrelsesorden, hvad angaar trafikdraebte og tilskadekomne.

Kommissionen har beregnet, at de direkte omkostninger forbundet med trafikulykker (inklusive omkostninger forbundet med politi og beredskabstjenester, koeretoejsreparationer og tabt oekonomisk produktion) er 45 000 mio. ECU om aaret for Faellesskabet som helhed. Naar dette divideres med det samlede antal trafikdraebte i Faellesskabet om aaret, 45 000, giver det et gennemsnit paa 1 mio. ECU pr. trafikdraebt og dermed forbundne skader. Hvis man anvender indikatoren 1 mio. ECU er omkostningerne for trafikdraebte i Spanien ca. 6 000 mio. ECU om aaret.

Kommissionen har vedtaget en meddelelse »Bedre faerdselssikkerhed i EU - programmet for 1997-2001« ((KOM(97) 131 endelig udg. )) som goer detaljeret rede for Faellesskabets planer om at bygge paa de vellykkede resultater af det foerste handlingsprogram i aarene 1993-1996. Kommissionens indsats fokuseres paa tre omraader: informationsindsamling og -udbredelse for at definere og overvaage situationen og derved fremme maalrettede forbedringer; paabegyndelse af og stoette til foranstaltninger med henblik paa at undgaa ulykker, idet man understreger den menneskelige faktor og beroeringsfladen med miljoemaessige faktorer, som f.eks. design af veje og knudepunkter, trafiksignaler osv.; og ivaerksaettelse og stoette af foranstaltninger til at reducere konsekvenserne af ulykker, naar de forekommer - f.eks. gennem forbedringer af koeretoejsdesign og modstandsdygtighed ved sammenstoed. Kommissionen fremmer endvidere aktivt adfaerdsaendringer, som jo ikke koster noget, som kan redde mange menneskeliv og reducere skadernes alvor. Hvis f.eks. sikkerhedsseler paa baade for- og bagsaede blev anvendt i alle medlemsstaterne i samme omfang som i de medlemsstater, hvor de anvendes mest, kunne man redde ca. 6 000 liv om aaret.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3544/97 af Gerardo Fernández-Albor (PPE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Program for vinterferier for pensionister

Successen i forbindelse med de spanske sociale myndigheders tilbud om vinterferier for pensionister afspejler sig i den kendsgerning, at 80% af de disponible pladser allerede den foerste dag blev reserveret.

Eftersom den paagaeldende befolkningsgruppe aar efter aar har nydt godt af nogle ferier, som udover at byde paa adspredelse og afslapning for de direkte begunstigede er et meget nyttigt oekonomisk supplement til turistomraaderne i lavsaesonen, boer det undersoeges, hvorledes dette arrangement kan udvides til at omfatte saavel et stoerre antal pensionister i Spanien som denne befolkningsgruppe i de oevrige medlemslande af Den Europaeiske Union.

Vil Kommissionen oplyse, om den paa nogen maade er involveret i ovennaevnte program for vinterferier for pensionister i Spanien, og hvorvidt arrangementet boer udvides til at omfatte andre europaeiske lande, for saaledes at give de derboende pensionister mulighed for at nyde godt af det milde klima i Unionens sydlige medlemslande om vinteren?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (12. december 1997)

Kommissionen er opmaerksom paa, at problemet med saesonmaessige udsving, som beroerer mange turistdestinationer, der har en alt for stor koncentration af turister i hoejsaesonen, er en af de stoerste udfordringer, som turismesektoren staar over for.

Der er allerede taget en raekke initiativer paa nationalt plan, der skal afhjaelpe nogle af de problemer, der opstaar som foelge af saesonmaessige udsving. Program for vinterferier for pensionister i Spanien er et af disse initiativer.

Med hensyn til muligheden for at udvide programmet til andre medlemsstater er Kommissionen af den opfattelse, at en videreudvikling af dette og andre lignende initiativer med udbytte kunne finde sted inden for rammerne af erfaringsudveksling og samarbejde mellem Kommissionen, medlemsstaterne og turismesektoren.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3517/97 af Niels Sindal (PSE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Trafiksikkerhed

Kan Kommissionen udlevere de til raadighed vaerende oplysninger om antallet af draebte eller saarede i trafikulykker i Danmark i de senere aar samt oplyse, hvordan disse tal fortolkes i forhold til doedsulykker pr. million registrerede biler a) i Danmark og b) i forhold til det samlede tal i EU?

Hvad er de estimerede oekonomiske omkostninger af doedsulykker ved trafikuheld i Danmark?

Hvad foreslaar Kommissionen, at der kan goeres for at antallet af doede og saarede i trafikuheld reduceres?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (18. december 1997)

I 1994 blev 546 mennesker draebt ved trafikulykker i Danmark, og 9757 kom til skade. Ser man paa antallet af draebte pr. million indbyggere i perioden 1991-94, ligger Danmark bedre end gennemsnittet for Europa. Det er selvfoelgelig svaert at lave praecise sammenligninger mellem medlemsstaterne, fordi mange af de faktorer, der spiller ind, ikke er sammenlignelige. Det gaelder for eksempel infrastrukturens kvalitet. Men ovennaevnte tal viser tydeligt situationen med hensyn til det relative antal draebte og tilskadekomne. Og som baade nationale, regionale og lokale politimyndigheder og sikkerhedsorganisationer hele tiden understreger: den kan altid forbedres yderligere.

Kommissionen har beregnet, at trafikulykkernes direkte omkostninger (herunder omkostninger til politi og beredskabstjenester, koeretoejsreparationer og produktionstab for de draebte) ligger paa 45.000 mio. ECU om aaret for hele EF. Deler man dette tal med de 45.000 aarlige trafikdraebte, faar man et gennemsnit paa 1 mio. ECU i omkostninger pr. doedsulykke med tilhoerende tilskadekomster. Bruges disse tal for Danmark ville omkostningerne ved trafikdrab blive cirka 550 mio. ECU om aaret.

Kommissionen har godkendt en meddelelse med titlen »Bedre Faerdselssikkerhed i EU: program for 1997-2001« ((KOM(97) 131 endelig udgave. )), som redegoer naermere for Kommissionens planer om at bygge videre paa det vellykkede foerste handlingsprogram, der loeb fra 1993-1996. Kommissionens indsats vil fokusere paa tre felter: indsamling og formidling af informationer for at karakterisere og overvaage situationen og dermed fremme maalrettede forbedringer; ivaerksaettelse og understoettelse af ulykkesforebyggende foranstaltninger med saerlig vaegt paa den menneskelige faktor og dennes kontaktflader til omgivelserne, dvs. udformningen af veje og vejkryds, trafiksignaler osv.; ivaerksaettelse og understoettelse af foranstaltninger, der kan mindske foelgerne af ulykker, naar de sker alligevel, for eksempel ved yderligere forbedringer af koeretoejernes konstruktion og modstandsevne ved sammenstoed. Derudover gaar Kommissionen staerkt ind for gratis forbedringer i form af adfaerdsaendringer, hvad der kunne redde mange liv og goere kvaestelserne mindre alvorlige. Hvis f.eks. brugen af sikkerhedsbaelter paa for- og bagsaede var lige saa almindelig i Danmark som i de lande, hvor de bruges mest, skoenner paalidelige tal at 76 liv ville kunne spares hvert eneste aar.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3713/97 af Franco Malerba (UPE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Havnepolitikken i Genova

Paa baggrund af avisartikler om Kommissionens afgoerelse vedroerende den ulovlige fremgangsmaade, der praktiseres af havnevaesenet i Genova, saasom opkraevning af afgifter for lodstjeneste og levering af midlertidig arbejdskraft, bedes Kommissionen oplyse, om den, efter aendringerne i den italienske lovgivning og i statutten for og forvaltningen af Genovas havn i de seneste aar, mener, at det stadig formelt er lovligt at opretholde disse fremgangsmaader, som Kommissionen anser for skadelige for konkurrencen og udviklingen af aktiviteterne i Genovas havn?

Har Kommissionen kendskab til, at situationen i Genovas havn svarer til situationen i andre italienske og/eller europaeiske havne (og derfor har foert til ovennaevnte afgoerelse)?

Raader Kommissionen over statistiske oplysninger vedroerende erfaringen med liberaliseringen i de europaeiske havne og har denne omdannelse i retning mod gennemfoerelsen af en aaben konkurrence foert til en stoerre eller mindre udvikling af handlen og af beskaeftigelsen?

Kan Kommissionen desuden oplyse, hvilke foranstaltninger, den agter at ivaerksaette i den naermeste fremtid, og med hvilke instrumenter den har til hensigt at forpligte den italienske regering og Genovas havn med henblik paa en liberalisering?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (9. december 1997)

Det aerede medlem henviser til to beslutninger 97/744/EF og 97/745/EF, som Kommissionen vedtog den 21. oktober 1997, om henholdsvis de arbejdsretlige bestemmelser i den italienske havnelovgivning og om systemet af rabatter paa taksterne for lodstjeneste i Genovas havn ((EFT L 301 af 5.11.1997. )).

I den foerste af beslutningerne anmoder Kommissionen Italien om at aendre bestemmelserne i lovene om havnereformen nr. 84/94 og nr. 647/96, der, selv om de indfoerer en delvis liberalisering paa markedet, fortsat giver de tidligere havneselskaber det vaesentlige privilegium, som bestaar i at levere midlertidig arbejdskraft, hvilket giver dem uberettigede konkurrencemaessige fordele. I den anden af beslutningerne anmoder Kommissionen Italien om at afskaffe dette rabatsystem, der indebaerer forskelsbehandling af rederier. Det er op til Italien at vedtage foranstaltninger med henblik paa at efterkomme Kommissionens beslutning senest to maaneder efter dennes meddelelse.

Kommissionen har ikke modtaget andre klager over lignende overtraedelser i Europa. Kommissionen er heller ikke i besiddelse af saerlige statistiske undersoegelser af de oekonomiske virkninger af liberaliseringen i denne sektor. Kommissionen kan dog konstatere, at beskaeftigelsen i havnesektoren i Italien til stadighed er faldet (med over 15 000 ansatte) under de tidligere havneselskabers monopol. Det ser endvidere ud til, at virksomheden i Genovas havn som foelge af de foerste af de liberaliseringsforanstaltninger, Italien har truffet efter dommen i sagen om denne havn ((Sag C-179/90 Merci Convenzionali Porto di Genova, Sml. 1991, s. I-5889. )), er inde i en staerk vaekst.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3254/97 af Carmen Díez de Rivera Icaza (PSE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Lovgivningsramme for stoejbekaempelse

Under moedeperioden i juni vedtog Parlamentet enstemmigt en beslutning, hvori det opfordrede Kommissionen til i indevaerende aar at fremlaegge et rammedirektiv om stoejforurening og et integreret direktiv om udendoers materiel.

Vil Kommissionen oplyse, om den agter at efterkomme denne opfordring?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (19. november 1997)

Forlaengelse resultaterne af den hoering, Kommissionen har foretaget, vedroerende groenbogen med titlen »fremtidens stoejpolitik« ((KOM(96) 540. )), og specielt paa baggrund af Europa-Parlamentets beslutning herom, er Kommissionen begyndt at forberede et rammedirektiv om stoejforurening. Paa nuvaerende tidspunkt ser det ud til, at en raekke punkter endnu ikke er fyldestgoerende defineret, og at der behoeves yderligere tekniske og videnskabelige droeftelser for at kunne udarbejde et velfunderet forslag. Det arbejde skal gennemfoeres i loebet af 1998, og forslaget forventes forelagt i begyndelsen af 1999.

For saa vidt angaar rammedirektivet om stoejemissioner fra udendoers materiel, regner Kommissionen med at kunne vedtage det ved udgangen af 1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3425/97 af Marjo Matikainen-Kallstroem (PPE) til Kommissionen (31. oktober 1997)

Om: Norske netbaserede dambrug i fjorden Tenovuono

Den norske stat har givet tilladelse til at opdraette laks i netbaserede dambrug i fjorden Tenovuono i strid med de regionale miljoemyndigheders og den finsk-norske graensefarvandskommissions anbefalinger. Tilladelsen til lakseopdraet i netbaserede dambrug i Tenovuono er meget overraskende, eftersom den norske stat sammen med en norsk naturbeskyttelsesorganisation kraevede, at et dambrug i Inari skulle lukkes, idet det var en trussel for vildlaksen i Tenovuono. Den finske stat lukkede da ogsaa dambruget i Inari.

Herefter har den norske stat udvist stor uansvarlighed ved at tillade lakseopdraet i netbaserede dambrug i Tenovuono. De netbaserede dambrug oeger risikoen for udbredelse af laksesygdomme og forringer laksens arveanlaeg i Tenovuono. De norske foranstaltninger truer frem for alt vildlaksen i Teno-omraadet, men ogsaa fiskeri- og turisterhvervet i Teno-dalen. OEdelaeggelse af vildlaksebestanden ville faa uvurderlige foelger for hele floddalen.

Kommissionen bedes oplyse, hvilke foranstaltninger den kan traeffe for at undersoege situationen for fiskeriet i Teno-omraadet og beskytte vildlaksebestanden i fjorden og hele floddalen mod oedelaeggelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (11. december 1997)

Det aerede medlem henvises til Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel P-2907/97 fra Heidi Hautala ((EFT C 134 af 30.4.1998, s. 35. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3397/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (23. oktober 1997)

Om: Menneskerettigheder

»Reglerne er ikke klare, hverken hvad angaar retten til at fotografere kvinder eller hvad angaar andre spoergsmaal«. Dette er den foerste kommentar fra Emma Bonino, Den Europaeiske Unions kommissaer for menneskerettigheder, da hun var paa tjenesterejse i Kabul og blev tilbageholdt i nogle timer af nogle fundamentalistiske militsfolk fra Taleban. Bonino fortalte til den amerikanske fjernsynskanal CNN, at hun var blevet tilbageholdt med hele den delegation, som ledsagede hende, i naerheden af et kvindehospital, som hun netop havde besoegt. Tilsyneladende fandt tilbageholdelsen sted, fordi nogle medlemmer af delegationen havde fotograferet og filmet kvinderne, hvilket ifoelge Talebans islamiske lov er forbudt.

Vil Kommissionen saa hurtigt som muligt redegoere for omstaendighederne?

Er det rigtigt, at nogle medlemmer tog fotos og videofilmede i modstrid med den gaeldende lov.

Vil Kommissionen oplyse, om Echo-programmet forbliver uaendret?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (2. december 1997)

Den episode der fandt sted den 29. september 1997, i forbindelse med det besoeg som kommissionsmedlemmet for humanitaer bistand og hendes delegation aflagde paa en klinik i Kabul, skyldes en misforstaaelse mellem den ledsagende presse og det religioese politi. Episoden endte med at to repraesentanter for Taliban-styret gav en undskyldning.

Formaalet med besoeget var at vurdere de humanitaere forhold, og kommissionsmedlemmet konstaterede at der stadig er meget store udaekkede behov, og at det derfor stadig er noedvendigt at yde bistand til befolkningen i Afghanistan, saavel i de omraader der er under Talibans styre, som de omraader der styres af den Nordlige Alliance.

Kommissionen agter at fortsaette med at stille midler til raadighed for De Forenede Nationers agenturer og programmer, for de internationale hjaelpeorganisationer og for europaeiske NGO'er som arbejder paa at hjaelpe den afghanske befolkning, forudsat at denne hjaelp kan uddeles frit, uden chikane, og i overensstemmelse med de internationale konventioner for humanitaer bistand.