ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1852/98

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(12. juni 1998)

Om: Fare for udryddelse af orangutangen efter skovbrandene på Borneo

Ifølge oplysninger fra WWF har de påsatte brande i Indonesien allerede ødelagt 800.000 hektar regnskov på Borneo og dræbt tusindvis af de primater, der hører til i skovene. Således er primaterne nu dømt til udryddelse.

Selv om ungerne, der er forældreløse og forbrændte, bliver plejet af mennesker på et særligt center, vil de efter måneders behandling skulle sættes ud igen på deres naturlige levesteder, hvor de for at kunne ernære sig skal have adgang til mere end 400 forskellige planter. Men her har tørken, skovbranden og fældningen af de værdifulde træer samt manglen på frugt, der ellers udgør 80 % af orangutangens (på malaysisk betyder orangutang skovens folk) føde, umuliggjort det enkelte dyrs og artens overlevelse.

Der findes imidlertid foreninger og selskaber, der arbejder for at redde den vigtige naturlige balance mellem skoven og dens beboere.

En af disse organisationer, Orangutan Foundation, har arrangeret en international konference, der vil blive afholdt den 3. - 6. juli i Kuching, hovedbyen i delstaten Sarawak, hvor man vil udsende en verdensomspændende appel for at få standset de påsatte brande på Borneo og givet skovene tilbage til deres beboere.

Vil Kommissionen på denne baggrund overveje et samarbejde med Orangutan Foundation og derved sikre, at Europa ikke optræder uberørt af denne tragedie, men deltager i og yder bidrag til beskyttelsen af Jordens skove og de primatarter, der risikerer at uddø?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Manuel Marin

(10. juli 1998)

Kommissionen er yderst foruroliget over skovbrandene i Sydøstasien og deres følgevirkninger for såvel mennesker som dyr i regionen.

Via Kommissionens skovbrugsprogrammer i både Malaysia og Indonesien finansieres en række projekter, hvis formål er at sikre en bæredygtig forvaltning af naturskovene samt at forebygge skovbrande.

Kommissionen har også deltaget i en dialog om udryddelsestruede arter med medlemsstaterne i Sammenslutningen af Stater i Sydøstasien (ASEAN) inden for rammerne af EF-ASEAN skovbrugsudvalget.

Derudover finansierer Kommissionen katastrofebistandsprojekter for befolkninger, der er ramt af brande og tørke på Borneo/Kalimantan. Denne katastrofebistand kan imidlertid kun komme befolkninger til gode.

Kommissionen er ikke desto mindre åben for at støtte ikke-statslige organisationer, som arbejder for at beskytte udryddelsestruede vilde dyr, og vil også fortsætte dialogen med ASEAN-landene på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1143/98

af José Apolinário (PSE) til Kommissionen

(24. april 1998)

Om: Landbrugs- og miljøforanstaltninger og Azorerne

Regionen Azorerne (Portugal) befinder sig i Fællesskabets yderste periferi og indtager derfor en særlig stilling som omhandlet i EU-traktaten. Kan Kommissionen på den baggrund oplyse, hvor meget denne region har modtaget i EF-støtte som led i de forskellige landbrugs- og miljøforanstaltninger i perioden 1994-1999? Hvor stor en støtte ventes der tildelt Azorerne i finansieringsperioden 2000-2006?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz M. Fischler

(20. maj 1998)

Det særlige program for miljøvenligt landbrug på Azorerne i henhold til Rådets forordning (EØF) 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje(1) blev godkendt ved Kommissionens beslutning af 3. juni 1994.

Det medfinansierede budget, der var blevet godkendt for perioden 1993/1997, androg 18,77 mio. ECU fordelt således:

>TABELPOSITION>

På beslutningsdatoen var overslaget for 1998 på 16,8 mio. ECU.

Fra og med år 2000 er de miljøvenlige landbrugsforanstaltninger i overensstemmelse med Agenda 2000(2) blevet integreret i de regionaludviklingsprogrammer, som de ansvarlige myndigheder i Portugal udarbejder.

(1) EFT L 215 af 30.7.1992.

(2) KOM(97) 2000 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1261/98

af Laura González Álvarez (GUE/NGL) og Pedro Marset Campos (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Anlæg af en losseplads til fast affald ved Dos Aguas (Valencia, Spanien)

Projektet vedrørende anlæg af en losseplads til fast affald ved Dos Aguas skaber foruroligelse i befolkningen på grund af de følger, den dermed forbundne forurening vil få for drikkevandsforsyningen i omfattende kystregioner ved Valencia.

Af forskellige undersøgelser fremgår det, at lossepladsprojektet ved Dos Aguas er uhensigtsmæssigt og helt klart ikke vil bidrage til udviklingen af en korrekt strategi for affaldsforvaltning. Endvidere er projektet behæftet med forskellige tekniske fejl og mangler, som indebærer en reel risiko for forurening af floder og vandløb samt det omkringliggende miljø. Dette vil forhindre området i at kunne iværksætte sin egen strategi for en bæredygtig udvikling og vil ydermere sætte befolkningens fremtid på spil.

Kan Kommissionen i betragtning af, at Dos Aguas kommune og omegn endvidere er ugunstigt stillede regioner, hvor Leader-initiativer og Proder-programmer finder anvendelse, og af at anlæggelse af denne losseplads vil være i modstrid med alle de målsætninger, Kommissionen har fastlagt for disse regioner, besvare følgende spørgsmål:

1. Har Kommissionen kendskab til ovenfor beskrevne forhold?

2. Hvilke skridt kan den tage over for de spanske myndigheder med henblik på at sikre overholdelsen af EU's miljølovgivning og helt konkret følgende direktiver: a) direktiv 91/156/EØF om affald(1); b) direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald(2); c) direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(3); d) direktiv 90/313/EØF om fri adgang til miljøoplysninger(4) og e) direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(5)?

3. Kan Kommissionen orientere om opfølgningen i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(15. juni 1998)

Kommissionen kender intet til de forhold, de ærede medlemmer har fremført.

For at sikre sig, at direktiv 91/156/EØF om ændring af direktiv 75/442/EØF om affald samt direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet er blevet korrekt anvendt i det foreliggende tilfælde, vil Kommissionen rette henvendelse til de spanske myndigheder og bede dem om nærmere oplysninger.

For så vidt angår direktiverne 94/62/EF om emballage og emballageaffald, 90/313/EØF om fri adgang til miljøoplysninger og 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, kan Kommissionen på grundlag af de oplysninger, de ærede medlemmer har indgivet, ikke konstatere, om de finder anvendelse på de her fremførte forhold.

Kommissionen skal ikke undlade at underrette de ærede medlemmer om resultatet af dens initiativer over for de spanske myndigheder i denne sag.

(1) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.

(2) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10.

(3) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

(4) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.

(5) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1417/98

af Gianni Tamino (V) til Kommissionen

(11. maj 1998)

Om: Uoverensstemmelse mellem EU-bestemmelserne og lov nr. 30/97 og den dertil knyttede jagtkalender for regionen Emilia-Romagna

Regionalrådet i Emilia-Romagna (Italien) godkendte den 31. marts en ny jagtkalender i tilknytning til regionallov nr. 30/97, der bl.a. indebærer, at det i perioden fra den 20. september 1998 til den 31. januar 1999 er tilladt at jage beskyttede arter såsom spurve (indtil den 31. december) og stære.

Er disse regionale bestemmelser i overensstemmelse med EU-direktiverne om beskyttelse af vilde arter og jagt og navnlig direktiv 92/43/EØF(1)?

Agter Kommissionen, såfremt dette ikke er tilfældet, at indlede en overtrædelsesprocedure?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(9. juni 1998)

Der er allerede indledt overtrædelsesprocedurer mod Italien, navnlig med hensyn til gennemførelsen af fravigelsen i henhold til artikel 9 i direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle(2). I den forbindelse spiller Rådets direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter ingen rolle.

Eftersom Kommissionen agter at sikre, at medlemsstaternes lovgivning stemmer overens med fællesskabslovgivningen på alle niveauer, omfatter overtrædelsesprocedurerne ligeledes aspektet med hensyn til de enkelte regioners kompetence til at gennemføre fællesskabslovgivning i Italien og deres forpligtelse til at efterkomme den. Kommissionen vil være det ærede medlem taknemmelig, dersom han vil tilstille den teksten, som Giunta Regionale dell'Emilia Romagne har vedtaget, og hvortil han henviser. Under alle omstændigheder vil Kommissionen anmode de italienske myndigheder om nærmere oplysninger vedrørende denne sag.

Dog vil Kommissionen gerne henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at jagt på arter, som er beskyttet i henhold til direktivet, på fuldt lovlig vis kan tillades på regionalt plan med forbehold af de strenge bestemmelser og begrænsninger, der er fastsat i artikel 9 i Rådets direktiv 79/409/EØF.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

(2) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0892/98

af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen

(26. marts 1998)

Om: Hjælp til Bosnien

Europa-Parlamentets ad hoc-delegation under ledelse af Tom Spencer har dokumenteret, at Kommissionen i forbindelse med tildeling af hjælp til genopbygning i Bosnien, 408 mio ecu, handler fuldstændig ineffektivt og ukoordineret. Delegationslederen taler om en bureaukratisk ukorrekt og ineffektiv handlemåde fra EU's side.

1. Hvorfor blev hjælpeforanstaltningerne finansieret inden for rammerne af et PHARE-projekt?

2. Hvorledes er personalestrukturen i EU's repræsentation i Sarajevo?

3. Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen konkret træffe med henblik på at fjerne de åbenbare misforståelser i samarbejdet?

4. Hvad sker der med de 40 mio ecu, der ikke kunne anvendes i 1997?

5. Hvordan og i hvilken form vil Kommissionen reagere på ad hoc-delegationens henstilling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Hans Van den Broek

(11. maj 1998)

1. De eneste finansressourcer, der stod til rådighed, da det blev nødvendigt hurtigt at imødekomme de hastende behov, der opstod i Bosnien-Hercegovina efter indgåelsen af fredsaftalerne, var finansressourcerne under PHARE-programmet. Senere på året i 1996 traf Europa-Parlamentet beslutning om en forhøjelse af genopbygningsressourcerne, men grundforordningen hertil blev først vedtaget i juli 1996.

2. Man er i gang med at udarbejde en oversigt over personalestrukturen i Kommissionens repræsentation i Bosnien-Hercegovina, samt udvidelsen heraf. Inden sommeren vil der være 21 A-ansatte, 5 B-ansatte og 10 - ansatte i repræsentationen, som dermed bliver fuldt ud funktionsdygtig.

3. Repræsentationens nye leder får et bredere beslutnings- og koordinationsmandat, således at der kan gribes hurtigt ind fra internationalt hold.

4. De ca. 40 millioner ECU, der var blevet fastfrosset i 1997 på grund af de særlige politiske forhold i Srpska-republikken, er nu i vid udstrækning blevet frigivet, efter at den nye Dodik-regering er trådt til. Udnyttelsen af disse finansmidler er blevet fremskyndet.

5. Kommissionen har nøje holdt sig til de forslag, der er blevet fremsat af den parlamentsdelegation, der aflagde besøg på stedet, idet den har sørget for en lovgivning der giver bedre mulighed for at imødekomme de særlige forhold i Bosnien-Hercegovina, både hvad angår procedurer, der er gjort hurtigere og mere fleksible, og hvad angår de direkte kontakter til de regionale og kommunale myndigheder. Samtidig har man decentraliseret forvaltningen af det meste af programmet ved at overdrage den til Kommissionens repræsentation i Sarajevo og ved at give repræsentationens leder bredere beføjelser og et større personale.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1587/98

af Umberto Bossi (NI) til Kommissionen

(25. maj 1998)

Om: Uudnyttede bevillinger i Italien

Den italienske revisionsret har for nylig indledt en undersøgelse af de uudnyttede bevillinger i de offentlige finanser. Det er ikke første gang, dette finder sted, idet der allerede i juli 1997 første gang blev slået alarm til Europa-Kommissionen i forbindelse med beløb, der var bevilget til den italienske stat, men ikke var blevet anvendt.

Der er risiko for, at de midler, der er bevilget men ikke anvendt på grund af økonomiske begrænsninger, udvikler sig til et enormt disponibelt beløb, som før eller senere kan anvendes, hvorved statens finanser kommer ud af kontrol. I 1996 beløb Italiens uudnyttede bevillinger sig til 94.767 mia lire, og i 1997 til over 160.000 mia lire, i alt over 250.000 mia lire.

Tilsyneladende udgør mange uudnyttede bevillinger bogføringsmæssige forsinkelser, og andre er udestående bevillinger, dvs. beløb, der er bevilget til projekter, der endnu ikke er gennemført.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke europæiske parametre det anser for acceptable?

Anser Kommissionen ikke de uudnyttede bevillinger i Italien for alt for store?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe, dersom ovennævnte grænser overskrides?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(15. juni 1998)

I henhold til de italienske budgetprocedurer bevilger parlamentet midler i form af tilsagn og i form af kontanter. En forskel mellem de to kan føre til, at der opstår uudnyttede budgetbevillinger, som kan overføres til følgende regnskabsår, de såkaldte "residui passivi".

Kommissionen mener ikke, at "residui passivi" udgør en fare for fremtidige udgifter, så længe det italienske parlament opretholder grænser for de kontante bevillinger i overensstemmelse med de overordnede budgetmål. De italienske myndigheder har netop valgt en sådan tilgang for de næste tre år med finansloven for 1998. Kommissionen ser imidlertid med tilfredshed på, at de italienske myndigheder, således som det fremgår af "Documento di Programmazione Economica e Finanziaria" for 1999-2001, der blev vedtaget af regeringen den 17. april 1998 og godkendt af parlamentet den 13. maj 1998, agter at udligne forskellen mellem tilsagnsbevillinger og kontante bevillinger i 1999.

Kommissionen overvåger udviklingen i alle medlemsstaternes statsregnskaber i overensstemmelse med procedurerne i Stabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998. Overvågningen vil dreje sig om udvikling i den offentlige budgetsituation i overensstemmelse med bestemmelserne i EF-traktatens artikel 104 C, hvori der kun fastsættes en referenceværdi for det offentlige underskud.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1168/98

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Almindelig luftfart

I de seneste år er der sket en stigning i antallet af flyvepladser i hele EU, der sælges til andre industrielle formål eller lukkes. Dette har i stadig større udstrækning gjort den almindelige luftfart afhængig af færre flyvepladser.

Erkender Kommissionen, idet den søger at sikre rimelige miljø- og støjforureningsnormer, at der lægges betydeligt pres på den almindelige luftfart og det fortsat faldende antal flyvepladser med hensigtsmæssige faciliteter til betjening af den almindelige luftfart?
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1222/98

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Åbning af en grube i Pittolo i Italien

Under henvisning til Kommissionens svar på min skriftlige forespørgsel E-3370/97(1) om ovennævnte problem anmodes Kommissionen om at besvare følgende:

1. Har Kommissionen rettet henvendelse til de italienske myndigheder?

2. Giver de indhentede oplysninger i bekræftende fald Kommissionen grundlag for at fastslå, at åbningen af den omtalte grube ikke er i strid med EU-bestemmelserne på området?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(2. juni 1998)

Der er tilgået de italienske myndigheder en skrivelse vedrørende det problem, det ærede medlem har bragt på bane. Som svar herpå har Kommissionen siden da modtaget et brev fra de italienske myndigheder.

På grundlag af de oplysninger, der er modtaget fra de italienske myndigheder, fremgår det, at et anlæg med henblik på at udvinde forskellige stoffer med betegnelsen "Pittolo", som er beliggende i bykommunen Piacenza, allerede var medindbefattet i planen "Piano Infra-regionale delle Attività Estrattive" (PIAE), samt at denne plan blev vedtaget på grundlag af en miljøvurdering. Desuden vil påbegyndelsen af dette anlæg på grund af planens (PIAE's) tværregionale karakter, idet den er vedtaget i overensstemmelse med lovgivningen for Regione Emilia Romagna, være afhængig af en godkendelse af en særlig "Piano Particolareggiato". Dette er en detaljeret plan vedrørende hele det berørte tværkommunale område, som lader til at svare til en miljøindvirkningsvurdering (VVM), som er åben for en mulig offentlig konsultation. Den ovennævnte lovgivning for Regione Emilia Romagna blev udtrykkeligt vedtaget på grundlag af Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(2).

Al regional lovgivning vedrørende omsætning til italiensk lov af Rådets direktiv 85/337/EØF er nu ved at blive gennemgået som led i overtrædelsesprocedurerne mod Italien.

(1) EFT C 134 af 30.4.1998, s. 151.

(2) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1121/98

af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen

(8. april 1998)

Om: Veterinærinspektioner og kontrol

Kan Kommissionen fremkomme med en sammenlignende fortegnelse over priser for veterinærinspektioner og -kontrol i hele EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(27. maj 1998)

Det er vigtigt at sondre mellem på den ene side omkostningerne i forbindelse med veterinærkontrol og -undersøgelser og på den anden side finansieringen heraf.

Spørgsmålet om omkostningerne er meget vanskeligt at besvare, da det er nødvendigt at indsamle oplysninger om alle udgifter (løn til personalet, socialsikringsbidrag, analyseudgifter, administrationsudgifter osv.). Desuden bogføres visse udgifter, f. eks. udgifter til opførelse eller renovering af bygninger, separat. Det skal i øvrigt bemærkes, at de faktiske omkostninger i bedste fald først kan gøres op i slutningen af år n + 1, idet år n er det år, hvor veterinærkontrollen og -undersøgelserne finder sted. I øvrigt er det i mange medlemsstater de lokale myndigheder, der udarbejder dette skøn over omkostningerne. Kommissionen er således ikke i stand til at opstille en sammenlignende liste over omkostningerne.

Derimod har Fællesskabet et regelsæt om finansieringen af omkostningerne i forbindelse med veterinærkontrol og -undersøgelser. Der kan bl.a. henvises til Rådets direktiv 85/73/EF(1) med henblik på finansiering af veterinærundersøgelse og -kontrol som omhandlet i direktiv 89/662/EØF(2), 90/425/EØF(3), 90/675/EØF(4) og 91/492/EØF(5). Der er fastsat mere detaljerede regler for kød og fiskerivarer (bilag A). Generelt er ordningen baseret på faste afgifter med muligheder for forhøjelse eller formindskelse under hensyntagen til forholdene. Størrelsen af disse afgifter og betingelserne for deres anvendelse er anført i førnævnte direktiver.

(1) Direktiv 85/73/EF, ændret og kodificeret ved direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996. EFT L 162 af 1.7.1996.

(2) EFT L 395 af 30.12.1989.

(3) EFT L 224 af 18.8.1990.

(4) EFT L 373 af 31.12.1990.

(5) EFT L 268 af 24.9.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0848/98

af Antoni Gutiérrez Díaz (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. marts 1998)

Om: Fast byaffald på Formentera (Spanien)

På Cap Barbaria på øen Formentera (Balearerne, Spanien) findes der en losseplads for fast byaffald, som ejes af kommunen, og som er placeret på en skrænt mellem to vandløb. Denne losseplads er genstand for en retssag, som den offentlige anklager i miljøanliggender ved højesteret for Balearerne har anlagt for formodet strafbar pligtforsømmelse ved udstedelse af tilladelsen. Endvidere har borgere fra området anlagt sag ved afdelingen for forvaltningssager med henblik på at påvise anlæggets ulovlighed og de alvorlige miljøproblemer som følge af dets placering og forvaltning.

Problemet berører hele øen. Der afbrændes konstant affald på lossepladsen, hvilket indebærer emission af giftige luftarter, som skader mennesker, dyr og planter. Lossepladsen er endvidere årsag til alvorlig forurening af Middelhavet: den ikke er sikret mod nedsivning, den har ikke har noget system til opsamling af udvaskede stoffer, og på grund af dens placering på en skrænt ud mod havet udledes alle disse stoffer i vandet. Der er endvidere en overhængende fare for, at affaldet vil komme i skred og dermed forårsage en miljøkatastrofe.

Det er helt nødvendigt, at Fællesskabet yder økonomisk støtte med henblik på at løse det alvorlige problem med fast byaffald på denne lille ø, men det er mere end tvivlsomt, at en sådan løsning skulle indebære bevarelse af denne forureningskilde.

Den omstændighed, at regeringen i den autonome region Balearerne muligvis anvender en del at fællesskabsstøtten til opretholdelse af denne losseplads, giver anledning til følgende spørgsmål:

1. Har Kommissionen kendskab til dette anlægs eksistens?

2. Har Kommissionen i bekræftende fald også kendskab til den igangværende retssag?

3. Er der afsat en budgetbevilling som led i et program eller projekt til finansiering af bortskaffelse af fast byaffald på Formentera?

4. Anvendes en sådan bevilling i bekræftende fald til bevarelse af det eksisterende anlæg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(26. maj 1998)

Kommissionen kender intet til de forhold, det ærede medlem her har bragt på bane. Den vil optage de nødvendige kontakter med henblik på at indhente samtlige præcisioner vedrørende disse fakta og sikre sig, at samtlige gældende direktiver på området overholdes behørigt.

Interventioner i form af miljøbeskyttelse finansieres over driftsprogrammet "Baleares 5b" af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) (aktioner 2-5 til støtte for centre i landdistrikter). Dog kan man ikke spore nogen intervention på Formentara i medfør heraf, med undtagelse af de bevillinger til undersøgelser, der er delt mellem Ibiza og Formentera, med henblik på gennemførelse af udstykningsprogrammer (0,7 mio pesetas eller ca. 4.250 ecu), samt planerne for egnsudvikling (1,3 mio pesetas eller ca. 7.800 ecu). Det bør herunder blandt andet også noteres, at det spørgsmål, det ærede medlem har stillet, hidtil aldrig har været drøftet i opfølgsningsudvalget for 5b.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1230/98

af Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Klassificering af lufthavne på grundlag af støjgenerne

I sin beslutning af 10. juni 1997 om Kommissionens grønbog "Fremtidens støjpolitik" (A-0183/97)(1) anmoder Europa-Parlamentet om et forslag til direktiv om obligatoriske standarder og klassificering af lufthavne på grundlag af et europæisk afgiftssystem (punkt 30 i beslutningen).

1. Findes der allerede en ensartet metode til at måle støjgenerne omkring lufthavne? I benægtende fald går Kommissionen ind for udarbejdelse af en sådan ensartet målemetode?

2. Går Kommissionen ind for en klassificering af lufthavnene på grundlag af et europæisk afgiftssystem for derved at nå frem til en tydelig kortlægning af støjgenerne fra de forskellige europæiske lufthavne og at skabe grundlaget for yderligere foranstaltninger med hensyn til de lufthavne, som belaster deres omgivelser mest?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(29. maj 1998)

1. I Fællesskabet gælder der i dag ingen ensartet metode til måling af støjgener omkring lufthavne. Med henblik på forberedelsen af et kommende lovgivningsinitiativ vedrørende støjgener vil Kommissionen i nært samarbejde med medlemsstaterne og specialiserede organisationer vurdere om det er muligt at indføre en fælles støjmåleenhed og - metode i forbindelse hermed. Ethvert fremtidigt forslag fra Kommissionens side vil i givet fald blive baseret på resultatet af denne tekniske vurdering.

2. Kommissionen vil tilsvarende tage stilling til spørgsmålet om kortlægning af virkningerne af støjgener, herunder støjgener, forårsaget af fly i og omkring lufthavne.

(1) EFT C 200 af 30.6.1997, s. 28.