SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2323/02

af Michel Hansenne (PPE-DE) til Kommissionen

(26. juli 2002)

Om: Inddragelse af handicappede i fattigdomsbekæmpende arbejde

Det er almindelig anerkendt, at Kommissionen er verdens største donor af humanitær bistand til opfyldelse af det internationale udviklingsmål, som går ud på at halvere fattigdommen på verdensplan inden 2015.

Der er ligeledes klare beviser på, at handicappede, som er blandt de mest marginaliserede befolkningsgrupper, udgør en uforholdsmæssig stor andel af de mennesker, der lever i den yderste fattigdom.

Hvilke tilsagn har Kommissionen på baggrund heraf givet om at inddrage handicappede i sit fattigdomsbekæmpende arbejde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(3. september 2002)

Kommissionen anerkender vigtigheden af at behandle handicapspørgsmål i forbindelse med fattigdomsbekæmpelse. Ifølge tal fra Verdensbanken og FN udgør handicappede 20 % af verdens fattigste. Handicap er både en årsag til og en følge af fattigdom, og mere end 80 % af handicappede i udviklingslandene lever under fattigdomsgrænsen. De er ofte udsat for diskrimination og er i vidt omfang udelukket fra det sociale, økonomiske og politiske samfundsliv.

Fællesskabets udviklingssamarbejdspolitik er baseret på de prioriterede områder og tværgående principper, der er fastlagt af Kommissionen i dens politiske rammedokument(1). Spørgsmål vedrørende handicaps og handicappede er ikke et prioriteret indsatsområde og vil skulle behandles i hvert af de prioriterede områder, hvor det er relevant. Der er nu ved at blive indledt en indsats (og der er stadig meget, der skal gøres) for at udarbejde og gennemføre politikker og programmer for så forskellige områder som sundhed, uddannelse, transport og udvikling af landdistrikter, således at handicappede inddrages og deres interesser og behov tages i betragtning i hele processen. Dette vil kræve, at der foreligger statistiske oplysninger og udvikles indikatorer. Kommissionen forsøger at sikre, at alle dens politikker i tilstrækkelig grad afspejler de handicappedes behov og prioriteter, og at de bidrager til at gøre samfund mindre handicappende. Samtidig erkender Kommissionen også, at der kan være et behov for målrettet indsats og direkte støtte til visse grupper af handicappede gennem anvendelse af eksisterende finansieringsinstrumenter snarere end gennem en specifik budgetpost.

Fællesskabet støtter fortsat kapacitetsdannelse og organisatorisk udvikling af organisationer, der repræsenterer og styrker handicappede. Kommissionen har også samarbejdet med europæiske ikke-statslige organisationer (ngo'er), der repræsenterer handicappede, om at vejlede Kommissionens tjenestegrene og delegationer med hensyn til at sikre, at handicapspørgsmål tillægges tilstrækkelig opmærksomhed ved udarbejdelsen og gennemførelsen af programmer. Denne vejledning vil understrege vigtigheden af at sikre, at de landespecifikke programmer overholder de beslutninger, der er vedtaget af Den Blandede Parlamentariske Forsamling mellem Unionen og AVS-staterne om handicappede(2), og vil også understrege vigtigheden af det europæiske handicapår (2003) som en mulighed for at rette en særlig opmærksomhed mod disse spørgsmål. Kommissionen vil med glæde dele denne vejledning med Parlamentet, når den er endeligt udarbejdet.

Endelig vil Kommissionen benytte sig af undervisning og andre former for støtte for at sikre, at retningslinjerne anvendes i mållandene, og den vil overvåge og evaluere resultater og virkninger.

(1) Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik, KOM(2000) 212 endelig udg.

(2) Beslutning om handicappede og ældre menneskers rettigheder i AVS-staterne (AVS-EU 3313/01/endelig udg.), EFT C 78 af 2.4.2002. Beslutning om sundhedsspørgsmål, unge og ældre mennesker og personer med handicaps. (AVS-EU 3398/02/endelig udg.).