ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1814/99

af Luciana Sbarbati (ELDR) til Kommissionen

(11. oktober 1999)

Om: Beskyttelse af italienske ikke-industrifremstillede levnedsmidler

I overensstemmelse med de forpligtelser, som Den Europæiske Union har indgået, foretages der en forenkling af en række vertikale direktiver på levnedsmiddelområdet, således at de kun kommer til at indeholde bestemmelser vedrørende de centrale krav, som ovennævnte produkter skal opfylde for at kunne cirkulere frit i det indre marked.

Kan Kommissionen oplyse, i hvilket omfang de i disse direktiver fastsatte kvalitets- og hygiejnestandarder ikke vil lægge hindringer i vejen for udviklingen og beskyttelsen af traditionelle ikke-industrielle produktionssektorer, som ikke blot er en del af et lands kulturarv og fremstiller produkter af høj kvalitet, men som også er vigtige sektorer set ud fra et økonomisk og beskæftigelsesmæssigt synspunkt og for så vidt angår forbrugerbeskyttelse?

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at træffe for at forhindre, at der i forskellige sektorer af den italienske levnedsmiddelindustri anrettes skader på ikke-industrialiserede virksomheder (Fabriano-salami, Fossa-ost, Colonnata-spæk, honning, pasta, brød, chokolade osv.) til fordel for de multinationale virksomheder, hvis produkter er industrifremstillede, men som tilbyder en lavere kvalitet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(4. november 1999)

EF-lovgivningen om levnedsmidler tager blandt andet sigte på at beskytte den offentlige sundhed ved indførelse af hygiejne- og kontrolbestemmelser. Disse bestemmelser skal overholdes af enhver produktionsvirksomhed, hvad enten det drejer sig om en mindre virksomhed eller en industrivirksomhed.

Kommissionen råder ikke over oplysninger, der kan bekræfte, at disse bestemmelser, som har eksisteret i en årrække, hindrer udviklingen og opretholdelsen af mindre produktionsvirksomheder eller resulterer i en forringelse af produkternes kvalitet. Desuden åbner Rådets forordning (EØF) 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(1) og Rådets forordning (EØF) 2082/92 af 14. juli 1992 om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler(2) mulighed for at fremme og beskytte traditionelle produkter, hvis de opfylder kravene. Således er navnene på en lang række levnedsmidler, hovedsagelig hidrørende fra mindre produktionsvirksomheder, beskyttet på EF-niveau.

(1) EFT L 208 af 24.7.1992.

(2) EFT L 208 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0092/99

af Gerardo Fernández-Albor (PPE) til Kommissionen

(27. januar 1999)

Om: EF-forskningscenter i og om Santiago de Compostela

AAret 1999, der netop er begyndt, er et helligt aar for Santiago de Compostela, og det boer give Den Europaeiske Union anledning til at overveje, hvordan den kan indarbejde den historiske dimension, der bestaar i aarhundreders europaeisk praksis med en helt enestaaende skik, der har praeget aandslivet i Europa, i den europaeiske kulturarv.

Fra forskellige udgangspunkter har europaeerne i aarhundredernes loeb gennemvandret lange straekninger, krydset mange stier, overvundet vanskeligheder og faaet opfyldt deres laengslers maal, og det har alt sammen hjulpet dem til at identificere sig med en faelles sag, essensen i vor verdensdel, paa samme maade som andre dele af verden har fundet sig selv gennem andre former for egne kulturelle udtryksformer.

Mener Kommissionen ikke, at dette hellige Santiago de Compostela-aar boer foranledige Unionen til at beslutte, at der i selve hjertet af traditionen omkring apostlen Jakob - Santiago de Compostela - oprettes en forskningscenter, der skal beskaeftige sig med den historiske indflydelse, som Pilgrimsvejen til Santiago har haft paa den foelelse af og tradition for enhed, som paa det kulturelle omraade har bidraget til at forene hele det europaeiske kontinent?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Marcelino Oreja

(11. marts 1999)

Kommissionen deler det aerede medlems opfattelse af den religioese og kulturelle betydning, Santiago de Compostela har haft og stadig har for Europa. Det er da ogsaa grunden til, at Kommissionen i de senere aar i forbindelse med foranstaltninger til bevarelse af kulturarven og inden for rammerne af Raphael-programmet har ydet de spanske myndigheder finansiel stoette til bevarelse og befaestning af monumenter langs pilgrimsvejen til Santiago de Compostela.

Et forskningscenter viet til Santiago de Compostela ville helt naturligt bidrage til en bedre forstaaelse af pilgrimsfaerdenes historiske rolle og deres positive konsekvenser for den europaeiske kulturarv. I henhold til subsidiaritetsprincippet og de begraensede ressourcer, Kommissionen har til raadighed, kan den imidlertid ikke traeffe beslutning om at oprette et saadant center. Al bistand fra Kommissionen skal under de nuvaerende omstaendigheder ske inden for rammerne af Raphael-programmet, der har til formaal at fremme og stoette samarbejdsinitiativer i Faellesskabet til fordel for bevarelsen og styrkelsen af kulturarven, som omtalt i EF-traktatens artikel 128. Hvis de spanske myndigheder oensker at fremlaegge et forslag, der opfylder stoettekriterierne for 1999-udgaven af Raphael-programmet, som offentliggjort i EF-Tidende(1), vil det vaere Kommissionen en glaede at behandle en saadan ansoegning.

(1) EFT C 342 af 10.11.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1607/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(7. september 1999)

Om: Europæisk økonomisk støtte til Rusland

Forlydenderne fra forskellige internationale kilder om, at i det mindste en del og det skulle dreje sig om en meget stor del af den økonomiske støtte, som det internationale samfund har ydet til Rusland til forskellige formål, skulle være blevet omdirigeret til uforudsete og måske endog private formål, kræver en hurtig undersøgelse af, til hvilke formål den støtte, som Den Europæiske Union har ydet til Rusland i de senere år, og som stadig ydes til humanitær bistand, til gaver, til lån på lempelige vilkår og til fællesskabsprogrammer fastlagt med udgangspunkt i bilaterale aftaler eller partnerskabsaftaler, reelt går.

Opmærksomheden skal henledes på, at det netop i går i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg kom frem, at et stort kvantum smør (6.750 t) bestemt til Rusland til meget favorable priser på ulovlig vis er blevet omdirigeret til Polen, samtidig med, at Kommissionens mødereferater, som skulle have kunnet kaste lys over denne svigagtige adfærd, er forsvundet fra Kommissionens kontorer i Bruxelles (Fléchard-sagen).

Finder Kommissionen ikke, at det ville være hensigtsmæssigt at indhente passende garantier vedrørende de overførte beløbs anvendelsesformål og især vedrørende forpligtede og endnu ikke overførte beløbs anvendelsesformål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(6. oktober 1999)

Kommissionen er klar over de nuværende forlydender om hvidvaskning af penge i Rusland og ser med stigende bekymring på beskyldningerne om misbrug af støtten til Rusland. Det er klart, at man må afvente resultaterne af de igangværende undersøgelser i Fællesskabet og De Forenede Stater.

Fællesskabsstøtten ydes væsentligst som gavebistand og formidles gennem TACIS-programmet. Midlerne herfra udbetales til de virksomheder i Fællesskabet, som yder faglig bistand og rådgivning til Rusland samt til fødevarehjælp, der overvåges og evalueres meget nøje. Midlerne sendes ikke direkte til Rusland. Endvidere modtager Rusland for øjeblikket ingen lån fra Fællesskabet og Den Europæiske Investeringsbanks udlånsmandatet (EIB) for tredjelande omfatter ikke Rusland.

Hvad angår sagen med smør, der var bestemt til Rusland og omdirigeret til Polen, skal Kommissionen bemærke, at den går helt tilbage til 1991/1992. Køberen af det smør, som blev solgt ved denne lejlighed, var fællesskabsoperatør. Desuden var kunderne polske mellemmænd. Det er derfor vanskeligt at fastslå nogen direkte forbindelse til de forhold, som er nævnt i spørgsmålet fra det ærede medlem.

Det ærede medlem henvises endvidere til Kommissionens erklæring til Parlamentet under drøftelsen den 16. september 1999.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0156/99

af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen

(11. februar 1999)

Om: Den nye EMEA-procedure for anmeldelse af parallel distribution af medicinalvarer, der er godkendt centralt.

Kan Kommissionen paa baggrund af den seneste offentliggoerelse af proceduren for anmeldelse af parallel distribution af centralt godkendte medicinalvarer (EMEA-H-HB-37678-1998) venligst redegoere for, paa hvilket grundlag man har beregnet administrative afgift paa 3000 ecu, som skal erlaegges ved hver anmeldelse af en varetype? Er Kommissionen opmaerksom paa, at denne afgift er uforholdsmaessig hoej i sammenligning med de afgifter, der opkraeves af de nationale myndigheder ved udstedelse af tilsvarende nationale licenser, og endvidere kan fungere som en hindring for den fri bevaegelighed for medicinalvarer, eftersom visse produkter ikke indbringer et tilstraekkeligt stort overskud i forhold til den foreslaaede aarlige administrative afgift.

(NB: I Det Forenede Kongerige vil en importoer for eksempel i dag skulle betale et beloeb paa £ 1000 pr. produkt, for hvilket der ansoeges om licens til import og parallel distribution. Gyldighedsperioden er fem aar og ikke et aar, som i EMEA's forslag. Afgiften ved en forlaengelse med yderligere fem aar er paa £ 250.)

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann

(17. marts 1999)

I overensstemmelse med afsnit D i Kommissionens meddelelse om faellesskabsprocedurer for markedsfoeringstilladelser for laegemidler(1) kontrollerer Det Europaeiske Agentur for Laegemiddelvurdering (EMEA), om betingelserne i Faellesskabets markedsfoeringstilladelse er opfyldt i forbindelse med parallel distribution af centralt godkendte laegemidler.

De 3 000 EUR, som EMEA opkraever for at kontrollere notifikationer om parallel distribution af centralt godkendte praeparater, daekker alle aendringer i loebet af en etaarig periode. Gebyrets stoerrelse er fastsat, saa det skal kunne daekke omkostningerne og er fuldt ud berettiget paa baggrund af de omfattende og hyppige kontroller, der er noedvendige (oplysninger om praeparatet paa forskellige sprog, som gennemsnitligt aendres tre til fire gange om aaret). Det administrative gebyr, som EMEA opkraever i forbindelse med notifikation af paralleldistribution, er vaesentligt lavere end det mulige maksimumsniveau paa 5 000 EUR, der er fastsat i artikel 8, stk. 2, i Raadets forordning (EF) 2743/98 af 14. december 1987 om aendring af forordning (EF) 297/95 om gebyrer til EMEA(2). De gebyrer, som de nationale myndigheder opkraever i forbindelse med parallelimport, daekker kun kontrol paa et sprog og vedroerer normalt kun en enkelt operation.

Stoerrelsen af det gebyr, som EMEA opkraever for at kontrollere notifikationer om paralleldistribution af centralt godkendte praeparater, vil blive revideret ved udgangen af 1999 under hensyntagen til de erfaringer, der er indhoestet i forbindelse med proceduren. Kommissionen er ikke overbevist om, at det er berettiget at forny afgiften paa 3 000 EUR, og har derfor anmodet EMEA's styrelse om ikke at opretholde dette gebyr.

(1) EFT C 229 af 22.7.1998.

(2) EFT L 345 af 19.12.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0009/99

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(19. januar 1999)

Om: Foedevaresikkerhed

Hvilke foranstaltninger overvejer Kommissionen at tage for at overvinde den voksende tillidskloeft mellem forbruger og producent, der fremgaar af den af GD XXIV bestilte Eurobarometer-undersoegelse af forbrugernes opfattelser af foedevaresikkerhed?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino

(4. marts 1999)

Tilliden mellem producenter og forbrugere afhaenger foerst og fremmest af den kvalitet og sikkerhed, producenterne tilbyder forbrugerne, naar de saelger deres produkter til dem.

Kommissionens politik tager paa flere omraader sigte mod at genetablere den noedvendige tillid mellem producenterne og forbrugerne.

Paa omraadet levnedsmiddelsikkerhed har Kommissionen styrket sin kontrolaktivitet. Desuden bidrager de strenge evalueringer, der gennemfoeres i de 8 uafhaengige videnskabelige komitéer, som Kommissionen har oprettet, og transparensen i disses arbejde, til at styrke forbrugernes tillid.

Kommissionens politik tager ligeledes sigte paa at fremme kvaliteten i produktionsleddet. I denne sammenhaeng fremhaever den produkter med specifikke egenskaber, som knytter sig til produktionsmetoden (biologisk landbrug, traditionelle specialiteter) eller deres geografiske oprindelse (oprindelsesgaranti, geografisk angivelse).

I spoergsmaalet om forbrugeroplysning igangsatte Kommissionen i slutningen af 1998 i samarbejde med medlemsstaterne en kampagne om levnedsmiddelsikkerhed (Food Safety Campaign), som omfatter en lang raekke didaktiske aktioner om den rolle, forbrugerne selv kan spille for at garantere deres egen sikkerhed i forbindelse med den maade, hvorpaa de anvender og oplagrer levnedsmidler.

Denne kampagne har ligeledes til formaal at styrke debatten mellem de parter, der droefter spoergsmaal vedroerende levnedsmidlers sikkerhed (landbrugets og industriens producenter, distributionsleddene og forbrugerne).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0686/99

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE) til Kommissionen

(26. marts 1999)

Om: Toldkontingentet for tunfileter i 1999

Den nuvaerende forsyningsstruktur og de nuvaerende forsyningsforhold for tunfileter ("loins") i EU afspejler faellesskabsflaadens legitime interesser paa en afbalanceret maade, som det har vaeret meget vanskeligt at opnaa.

Kommissionen bedes derfor forklare, hvorfor den har foreslaaet aabning af et nyt toldkontingent, som er fuldstaendig i modstrid med faellesskabsflaadens interesser, da dens naturlige marked vil blive reduceret i alvorlig grad.

Svar afgivet paa Kommissionens af Emma Bonino

(7. maj 1999)

Kommissionen mener ikke, at aabningen af et tids- og maengdebegraenset toldkontingent til en toldsats paa kun 6 % vil vaere i strid med EF-redernes interesser eller vil nedbringe deres andel af det faelles marked for tun.

Faellesskabsflaaden afsaetter faktisk stoerstedelen af sin produktion til tredjelande i overensstemmelse med verdensmarkedets behov. Det er saaledes betegnende, at EU-flaaden i 1998 har reduceret sine leverancer til det faelles marked med 15 % i forhold til 1996, og for gulfinnet tun, som er den art, der er mest efterspurgt til fremstilling af kvalitetskonserves, med helt op til 36 %.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0139/99

af André Fourçans (PPE) til Kommissionen

(11. februar 1999)

Om: ERASMUS-programmet til fremme af de studerendes mobilitet

Inden for rammerne af ERASMUS-programmet til fremme af de studerendes mobilitet anerkender visse lande eller universiteter ikke alle proever aflagt i det land, hvor udvekslingen har fundet sted. Denne situation er ikke blot til skade for vaerdien af erfaringen, men ogsaa kilde til vanskeligheder for den studerende, som vender tilbage til sit hjemland for at bestaa en del af sine eksamener.

Hvad agter Kommissionen at goere for at undgaa saadanne absurditeter samt for, at al undervisning fulgt i udlandet faar gyldighed i hjemlandet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson

(18. marts 1999)

Kommissionen goer sig forskellige overvejelser om det spoergsmaal, det aerede medlem har stillet, og den er opmaerksom paa, at det stadig kan ske, at universiteterne ikke anerkender en del af eller hele kurser, deres studenter har fulgt i udlandet. Kommissionen har, siden Erasmus-programmet blev sat i gang, bestraebt sig paa at faa gennemfoert anerkendelse af eksamensbeviser og studieperioder i udlandet. Den oprettede saaledes i 1984 Det Europaeiske Faellesskabs Net af Nationale Informationscentre for Akademisk Anerkendelse (NARIC), og den foreslog i 1989 en ordning for akademisk anerkendelse (Det Europaeiske Meritoverfoeringssystem (ECTS)).

Deltagelsen i ECTS-systemet inden for rammerne af den institutionelle kontrakt, der undertegnes mellem Kommissionen og hvert enkelt universitet, der deltager i Erasmus-programmet, er helt frivillig, da de hoejere laereranstalter er selvstaendige og har kompetence til selv at afgoere, hvad de vil anerkende som ligevaerdigt. Men hvis de tilslutter sig systemet, skal de foreslaa de enkelte studenter, der deltager i mobilitet hos deres partnere, at der etableres en kontrakt, i hvilken de kurser, der skal foelges, og den vaerdi, der tillaegges disse kurser, skal angives. En saadan kontrakt skal undertegnes af studenten, dennes oprindelige universitet og vaertsuniversitetet. Naar studenten opfylder sin kontrakt, godkendes den anfoerte vaerdi, som derefter automatisk erstatter det kursus, som studenten ellers ville have fulgt i den samme periode paa sit oprindelige universitet.

ECTS-systemet blev indledt i 1989 imellem 145 universiteter. I oejeblikket deltager mere end 1 300 hoejere laereranstalter i ordningen. Omkring aar 2000 skulle man kunne naa frem til, at denne ordning gaelder generelt, hvilket ville vaere glaedeligt, fordi den er baseret paa tre grundlaeggende principper: transparens, tillid og anerkendelse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0108/99

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(2. februar 1999)

Om: Ombringelse af dyr med gift

Forgiftning af dyr er blevet et foruroligende faenomen i Italien, ikke engang byerne er nu laengere et sikkert sted, og selv husdyr som hunde og katte mister livet efter at have indtaget forgiftet lokkemad, der ulovligt laegges ud.

Selv om der ikke foreligger praecise tal for problemets omfang, kan det konstateres, at der allerede er sket alvorlige skader paa miljoeet og det vilde dyreliv.

Det er imidlertid ulovligt at udlaegge forgiftet lokkemad, og i Italien findes der faktisk en saerlig lov imod det, som ogsaa fastsaetter sanktioner.

Vil Kommissionen medvirke til etableringen af et net til undersoegelse af og kontrol med foranstaltninger til beskyttelse af dyr og miljoe?

Vil Kommissionen anmode alle medlemsstaterne om at beskaeftige sig med problemet og om at opfordre saavel private som foreninger til at indberette tilfaelde af denne art, til hvilket formaal der f.eks. kan indfoeres en gratis telefontjeneste, for ad den vej at skabe et sikkerhedsnet til beskyttelse af baade dyr og miljoe?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(15. marts 1999)

Faellesskabets kompetence i denne sag, er begraenset til at gaelde for de arter af vilde dyr og planter, der er af betydning paa faellesskabsplan, og som er opfoert i bilagene til Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1), og 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2). Saaledes er husdyr (- som for eksempel hunde og katte -) ikke omfattet.

Kommissionen er klar over, at brugen af forgiftet lokkemad kan foraarsage utilsigtet doedsfald blandt arter, som er af betydning for Faellesskabet. Kun for disse arters vedkommende kan Kommissionen, i snaevert samarbejde med landets egne myndigheder, gribe ind, naar den faar kendskab til et konkret enkelttilfaelde.

For disse arters vedkommende stoetter Kommissionen ligeledes en forebyggende indsats gennem finansiering af en raekke forskellige naturbevaringsprojekter som led i Life-Nature(3), hvori der blandt andet indgaar aktioner i form af en maalrettet kontrol med ulovlig virksomhed (ved hjaelp af vagter samt bevidstgoerelseskampagner m.v.).

Det foreslaaede net med henblik paa overvaagning og kontrol af brugen af giftig lokkemad henhoerer ikke under Faellesskabets kompetence.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, som aendret ved EFT L 59 af 8.3.1996.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992, som aendret ved EFT L 31 af 6.2.1998.

(3) EFT L 181 af 20.7.1996.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0259/99

af Anna Karamanou (PSE) til Kommissionen

(5. februar 1999)

Om: Boerns tragiske situation i Albanien, narkotika, hoej doedelighed, handel med boerneorganer

I den rapport, som Elisa Pozza Tasca for nylig forelagde i Europaraadets Parlamentariske Forsamling, beskrives den tragiske situation, som boernene i Albanien befinder sig i, idet de er ofre for handel, forsoemmelse, seksuelt misbrug, aids og narkotika. Ifoelge UNICEF's undersoegelser er antallet af unge misbrugere i Tirana paa 8.000! Afsloeringerne vedroerende handel med boerns organer mellem Italien og Albanien er yderst oproerende.

Det understreges, at boernedoedeligheden i Albanien er den stoerste i Europa, idet den er paa 26 ud af 1.000 og hoejest i landdistrikterne. Doedeligheden for kvinder i forbindelse med foedsel er ligeledes hoej paa grund af manglende kontrol under graviditeten. Hvorledes agter Kommissionen at skride ind for at saette en stopper for enhver form for udnyttelse af boern i Albanien og for effektivt at sikre, at disse boerns menneskerettigheder respekteres?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans van den Broek

(8. marts 1999)

Kommissionen er desvaerre bekendt med, at Albanien er praeget af omfattende organiseret kriminalitet, som foerst og fremmest rammer de svageste i befolkningen og saerlig boernene. Flere faktorer har medvirket og medvirker stadig til at skabe denne situation: de offentlige myndigheders svaekkede stilling og deres utilstraekkelige ressourcer, de usikre oekonomiske fremtidsudsigter og kulturelt betingede faktorer. Siden slutningen af 1997 har det internationale samfund med EU i spidsen (som alene har bidraget med mere end 150 mio. EUR), ydet stoette til Albanien via et omfattende program, som sigter paa at fremme stabiliseringsprocessen og udviklingen i landet. Denne hjaelp omfatter speciel stoette til politiet, retsvaesenet og den offentlige forvaltning. Derudover bliver der ydet specifik humanitaer hjaelp, specielt til renovering af sundhedscentrene (inklusiv foedestuer) og uddeling af laegemidler og foedevarer til de mest udsatte grupper i den albanske befolkning, blandt andet foraeldreloese boern og de allerfattigste familier.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0370/99

af Edgar Schiedermeier (PPE) til Kommissionen

(1. marts 1999)

Om: Foranstaltninger til bekaempelse af social udstoedelse (for at fremme aktioner til fordel for familier og boern)

Hvorledes vurderer Kommissionen den engelske by Readings ansoegning om stoette til ovennaevnte foranstaltninger?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(20. april 1999)

Amsterdam-traktatens artikel 137, stk. 2, henviser til muligheden for, at Raadet vedtager foranstaltninger med henblik paa at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne paa grundlag af initiativer med det formaal at oege kendskabet til problemet, tilvejebringe metoder til udveksling af oplysninger og bedste praksis, fremme innovative metoder og evaluere erfaringer med henblik paa at bekaempe social udstoedelse.

Kommissionen offentliggoer snart en indkaldelse af forslag, som skal danne grundlag for faellesskabsaktioner inden for omraadet. Forslag, som indsendes ifoelge denne indkaldelse, kan ogsaa omfatte udstoedelse af familier og boern.

Kommissionen underretter naturligvis Reading Borough Council (og brevets oevrige underskrivere), naar denne indkaldelse offentliggoeres. Oplysninger om denne indkaldelse og Kommissionens oevrige indkaldelser og aktiviteter paa dette omraade vil ogsaa kunne findes paa Internettet: "http://europa.eu.int/comm/dg05/indexoo_en.htm".