SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2653/02

af Frank Vanhecke (NI) til Kommissionen

(20. september 2002)

Om: Sprogregler for etiketter på kommercielle produkter

Med udgangspunkt i en dom fra EF-Domstolen af 12. september har Kommissionen i en begrundet udtalelse gjort den franske stat opmærksom på, at den lov, der gør det forbudt udelukkende at benytte engelsk eller andre sprog end fransk på produktetiketter, er i strid med et direktiv fra 1978. Ifølge Kommissionen må Frankrig med andre ord acceptere, at der inden for dets grænser sælges produkter uden produktoplysninger på fransk. Det eneste krav er, at et billede på etiketten skal give forbrugeren den nødvendige information. På denne måde truer et velafgrænset sprog, nemlig engelsk, med at blive altdominerende i Unionen. Samtidig opstår der også et alvorligt problem i lande og regioner som Flandern, hvor der allerede nu er en meget indviklet og hårfin sproglovgivning, der blev indført for at bevare den politiske ligevægt mellem de forskellige sprogfællesskaber i Belgien.

1. Mener Kommissionen ikke, at dette krænker lighedsprincippet mellem de forskellige sprog.

2. Mener Kommissionen ikke, at der her et tale om en klar overtrædelse af Maastricht-t raktatens subsidiaritetsprincip? Mon ikke de nationale myndigheder på forbrugerbeskyttelsesområdet selv bedre kan afgøre, om deres egne, ofte ensprogede borgere, får tilstrækkelige oplysninger?

3. Hvilke foranstaltninger overvejer Kommissionen at træffe for i fremtiden at sikre alle officielle sprogs ligeværdighed inden for Unionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(28. oktober 2002)

Det ærede medlem henviser til Domstolens dom af 12. september 2000 (sag C-366/98), hvori Domstolen har fastslået, at det strider mod fællesskabsretten, hvis der i henhold til nationale regler udelukkende skal anvendes et bestemt sprog ved mærkning af levnedsmidler, uden at der gives mulighed for anvendelse af et andet sprog, der let forstås af køberne, eller for, at køberne sikres de nødvendige oplysninger på anden måde.

Hvad angår den begrundede udtalelse, som er rettet til Frankrig, gør Kommissionen ikke andet end at efterkomme dommen, der indgår i Domstolens faste restpraksis, som går ud på at sikre varers frie bevægelighed i det indre marked.

Kommissionen finder, at denne dom ikke krænker lighedsprincippet mellem de forskellige sprog, og at den er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet. Både i fællesskabslovgivning og i retspraksis lægges der vægt på, at enhver national bestemmelse om mærkning af fødevarer skal opfylde kravene om forbrugeroplysning og -beskyttelse. Brugen af det nationale sprog er naturligvis en garanti for, at dette overholdes.

Ikke desto mindre går nationale bestemmelser, der kun tillader brugen af det pågældende lands sprog, uden at der gives mulighed for anvendelse af et andet sprog, der let forstås af køberne, eller for, at køberne sikres de nødvendige oplysninger på anden måde, ud over, hvad der er nødvendigt for at beskytte forbrugeren. Sådanne bestemmelser udgør en hindring for den frie udveksling af de berørte produkter inden for Fællesskabet. I visse tilfælde vil bestemmelserne endda kunne modvirke målsætningen om forbrugerinformation.