SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3112/98

af Thomas Mann (PPE) til Kommissionen

(16. oktober 1998)

Om: Former for gennemfoerelse af Leonardo-programmet

I praksis sker det, at antallet af deltagere, som kan modtage stoette, og som forinden har faaet tilsagn herom, reduceres under et igangvaerende Leonardo-projekt. Den allerede loebende foranstaltning kan saa ikke laengere finansieres af organisatorerne med de midler, de kan forvente.

1. Hvis der foreligger en finansiel risiko, vil eventuelle organisatorer af Europa-Praktika afholde sig fra at tage initiativer.

2. Den komplicerede ansoegningsprocedure forhindrer en udvidelse af kredsen af potentielle ansoegere.

3. I betragtning af de lange godkendelsesprocedurer er former for den etaarige erhvervsmaessige grunduddannelse paa forhaand udelukket fra at deltage i Europa-Praktika.

4. Da det er noedvendigt at inddrage et nationalt organ (f.eks. Carl Duisberg-selskabet) kraeves der mere tid og forvaltning.

Hvad agter Kommissionen at goere for at afhjaelpe disse mangler?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson

(20. november 1998)

1. Saa laenge et Leonardo da Vinci-projekt er i gang, bliver det godkendte deltagerantal ikke skaaret ned. I tilfaelde af, at det reelle deltagerantal er mindre end det, der blev lagt til grund for bevillingen af tilskuddet, soerger den nationale koordineringsinstans, der forvalter programmerne vedroerende uddannelsesophold og udvekslinger under omraade I for, at det godkendte tilskud reduceres med et beloeb svarende hertil. Hvis stipendierne administreres korrekt, er der ingen finansiel risiko for arrangoeren af programmerne.

2. Den procedure, der er blevet fastlagt, har til formaal at give de nationale myndigheder og Kommissionen garantier for, at praktikopholdene i virksomhederne foelges effektivt op baade hvad angaar den maade de forloeber paa, og hvad kvaliteten angaar. Udvaelgelsen af arrangoererne paahviler de myndigheder, som deltagerlandene har udpeget over for Kommissionen. Denne udvaelgelse skal foregaa efter nogle helt noeje fastlagte procedurer. Det har i praksis vist sig, at antallet af arrangoerer og praktikanter er steget, siden Leonardo da Vinci-programmet traadte i kraft, og at dette antal er tilstraekkeligt stort til, at det samlede tilskudsbeloeb, som er tildelt hvert enkelt deltagerland, kan opbruges.

3. Den tidsplan for udvaelgelsesproceduren, som er blevet fastlagt for programmerne vedroerende uddannelsesophold og udvekslinger under omraade I, goer det muligt for unge, der foelger en etaarig grunduddannelse, at deltage i et Leonardo da Vinci-program af kortere varighed. Det er saaledes muligt at indgive ansoegninger, foer grunduddannelseskurserne er begyndt. Erfaringsmaessigt benytter arrangoererne sig af denne mulighed.

4. I forbindelse med Leonardo da Vinci-programmet er der indfoert en decentral forvaltning af mobilitetsprogrammerne under omraade I i (for oejeblikket) 24 lande. Dette decentrale system har nu gennem en aarraekke fungeret udmaerket. Der er ikke tale om, at det fungerer som et mellemled i forvaltningen, men det er de nationale koordineringsinstanser selv, der har ansvaret for at forvalte mobilitetsprogrammerne.

I Kommissionens forslag om ivaerksaettelse af anden fase af Leonardo da Vinci-programmet fra og med aar 2000 indgaar et forslag om en yderligere forenkling og decentralisering af aktionerne og forvaltningen af programmet for at lette adgangen hertil.