SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0947/98

af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen

(30. marts 1998)

Om: Fællesskabsdirektiver om affald

Gennemførelsen i den nationale lovgivning af fællesskabsdirektiver bør begrænses til en pålidelig overførsel af definitionerne i og indholdet af direktiverne. Med lovdekret nr. 22 af 5. februar 1997 om gennemførelse af direktiv 91/156/EØF(1), 91/689(2) og 94/62/EØF(3) indføres nogle fortolkninger i den italienske lovgivning af definitionerne i EU-direktiverne.

1. Kender Kommissionen lovdekret nr. 2 i detaljer?

2. Mener Kommissionen i bekræftende fald, at en medlemsstat på entydig måde kan fortolke definitionerne og på denne måde ændre den ensartede anvendelse deraf?

3. Mener den ikke, at det også vil være nødvendigt at gennemføre direktiv 89/429(4) og 89/369(5) om begrænsning af luftforurening fra forbrændingsanlæg og direktiv 94/67 om forbrænding af farligt affald i den nationale lovgivning, hvis der skal foretages en samlet tilpasning af de nationale regler vedrørende affald?

4. Hvad mener den i øvrigt om inkongruensen i artikel 17 i ovennævnte dekret vedrørende bonifikation og miljømæssig genskabelse af de forurenede områder der overhovedet ikke nævnes i de direktiver der skal gennemføres?

5. Mener den ikke, at der hellere bør fastlægges en ad hoc-bestemmelse vedrørende de forurenede områder på grund af deres særlige karakter, hvori der tages hensyn til samtlige aspekter af problemet, dvs. inddragelse af samtlige miljøaspekter (vand, luft, jord, plante- og dyreliv) samt borgernes helbred?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(30. april 1998)

Kommissionen er bekendt med lovdekret nr. 22/1997, og det er genstand for en overtrædelsesprocedure.

Fortolkningen af fællesskabslovgivningen skal være ens i alle medlemsstater. Direktiver kan ikke fortolkes forskelligt i medlemsstaterne. Domstolen skal sikre en konsekvent og ensartet fortolkning af fællesskabslovgivningen.

Medlemsstaterne må selv, inden for grænserne af EF-traktaten, vælge passende midler til at gennemføre Fællesskabets direktiver i deres nationale lovgivninger. Rådets direktiv 89/429/EØF af 21. juni 1989 om nedbringelse af luftforurening fra bestående kommunale affaldsforbrændingsanlæg samt Rådets direktiv 89/369/EØF af 8. juni 1989 om forebyggelse af luftforurening fra nye kommunale affaldsforbrændingsanlæg ser ud til at være blevet gennemført i Italien ved lovdekret nr. 503 af 19. november 1997. Hvad angår Rådets direktiv 94/67/EF af 16. december 1994 om forbrænding af farligt affald, er en overtrædelsesprocedure blevet indledt mod Italien p.g.a. manglende meddelelse af gennemførelsesforanstaltningerne.

Hvad angår artikel 17 i lovdekret 22/1997 er der på nuværende tildspunkt ingen fællesskabslovgivning om "genetablering af forurenede områder". Medlemsstaterne kan vedtage den lovgivning, som de mener er hensigtsmæssig, på betingelse af at EF-traktaten overholdes. Denne form for lovgivning synes at være passende, set i lyset af forurenede områders enorme miljømæssige virkninger. Valget af lovgivningsform (uafhængig eller inkluderet i affaldslovgivningen) er også op til medlemsstaterne selv. Som konklusion skal nævnes, at artikel 17 i lovdekret 22/1197 ikke nævner forhold, som er relevante for fællesskabslovgivningen, eftersom området, som det omhandler, falder inden for medlemsstaternes kompetence.

(1) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 43.

(2) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 20.

(3) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10.

(4) EFT L 203 af 15.7.1989, s. 50.

(5) EFT L 163 af 14.6.1989, s. 32.