SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1758/98

af Sirkka-Liisa Anttila (ELDR) til Kommissionen

(27. maj 1998)

Om: Kommissionens beregningsgrundlag for analyserne af indkomstudviklingen for de finske producenter og af udgifterne i landbruget i Finland

Kommissionen foelger udviklingen i landbruget ved at udarbejde landeundersoegelser, undersoegelser af produktionssektorer o.lign. Det finske landbrugs saerlige behov har vaeret genstand for droeftelser og korrespondance med Kommissionen. Det seneste svar fra Kommissionen, der er blevet modtaget den 23.4.98, vedroerer indkomstudviklingen for finske producenter og de faldende udgifter for landbruget. Af skrivelsen fremgaar det, at indkomstniveauet for de finske producenter er steget med 5 % i 1995 og 5,4 % i 1996, og at udgifterne til kornproduktion i Finland faldt med 17 %, og at de fortsat vil falde med 3-4 % aarligt, og at udgifterne forventes at falde yderligere i 1997.

Ifoelge de undersoegelser, der er foretaget af baade det oekonomiske institut paa Helsinki Universitet og det oekonomiske forskningsinstitut for landbrug, er producenternes indkomster i realiteten faldet med 6,1 % i 1995 og 8,4 % i 1996, og at de ifoelge undersoegelsen fortsat vil falde. Heller ikke nedgangen i udgifterne svarer til Kommissionens beregninger. I den samme undersoegelse fra Helsinki Universitet forudses betydelige trusler for hele erhvervets fremtid i Finland i perioden efter Agenda 2000.

Hvad er aarsagen til, at der er store forskelle mellem Kommissionens og de officielle finske analyser af indkomstudviklingen for de finske producenter og landbrugets udgifter? Kommissionens analyser af udviklingen i medlemslandenes landbrug boer vaere fuldstaendig korrekte, da Kommissionen bruger dem som grundlag til baade at beregne virkningerne i de enkelte medlemslande af faldene i producentpriserne, som f.eks. Agenda 2000 vil medfoere, og til at vurdere behovet for direkte stoette som kompensation for producenternes indkomsttab. De beregningsgrundlag, som Kommissionen anvender, giver anledning til saerdeles stor bekymring, da de indeholder fejlagtige oplysninger om forholdene i Finland. Det drejer sig om oplysninger, der er vigtige for hele erhvervet.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at goere analyserne af indkomstudviklingen og landbrugets udgifter i medlemsstaterne, paalidelige, korrekte og sammenlignelige?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. juni 1998)

Komissionen er helt enig med de aerede medlem i, at udviklingen i landbrugets oekonomi i medlemsstaterne skal vurderes korrekt. Komissionens vigtigste instrument til vurdering af landbrugsindkomsterne er de landoekonomiske regnskaber.

De landoekonomiske regnskaber, som Komissionen opstiller, giver udtoemmende oplysninger om landbrugsindkomsterne. De giver isaer detaljerede oplysninger om landbrugets produktionen (endelig produktion), forbrug af raa- og hjaelpestoffer, subsidier og skatter, afskrivning, loenninger, husleje og rentebetalinger. De er i oejeblikket den mest paalidelige og sammenlignelige kilde til information paa sektorniveau.

Komissionen har offentliggjort landoekonomiske regnskaber siden 1964. Siden 1969 har disse statistikker vaeret baseret paa Det Europaeiske Nationalregnskabssystem (ENS)(1) og har dannet grundlag for beregningerne fra og med 1963. Begreberne, retningslinjerne og regnskabsprincipperne i ENS udgoer kun en generel ramme for den samlede oekonomi. De kan derfor ikke tage hoejde for alle aspekter, som er specifikke for de enkelte sektorer, og de er derfor blevet udvidet, saa de daekker de saerlige behov inden for landbrug og skovbrug.

Dette blev foerste gang gjort i 1969 i to arbejdsdokumenter, som blev udarbejdet af arbejdsgruppen vedroerende landbrugsoekonomiske regnskaber, som hoerer under Den Landbrugsstatistiske Komité. Dokumenterne blev suppleret regelmaessigt i de efterfoelgende aar. Senere har arbejdsgruppen vedroerende landbrugsoekonomiske regnskaber med sin indsats gjort det muligt at udvikle en faelles metode for alle medlemsstater. Formaalet er at tilvejebringe et konsekvent, praktisk og forstaaeligt vaerktoej til indsamling og anvendelse af de landoekonomiske regnskaber. Det blev offentliggjort for foerste gang i 1989. Revisionen af nationalregnskabssystemet i 1995 og behovet for tilpasning til den oekonomiske og strukturelle udvikling inden for landbrug og skovbrug har medfoert en gennemgribende revision af den grundlaeggende metode, der anvendes til det landoekonomiske regnskab for skovbruget. Den nedsatte arbejdsgruppe vedtog vejledningen til landoekonomiske regnskaber for landbrug og skovbrug (revision 1) i juli 1997. Den reviderede regnskabsmetode vil blive anvendt fra og med 1999.

Af de landoekonomiske regnskaber kan der udledes en raekke maal for landbrugsindkomsterne. Disse maal vedroerer isaer nettovaerditilvaeksten i faktorpriser, som faas ved at traekke forbrug af varer og tjenesteydelser samt afskrivninger og skatter fra den endelige produktion og laegge subsidier til. Hvis ogsaa husleje og rentebetalinger fratraekkes, faas "nettolandbrugsindkomsten for den samlede arbejdskraftindsats". Hvis man yderligere fratraekker loenninger, faas "nettolandbrugsindkomsten for egen arbejdskraftindsats".

Korrespondenterne i medlemsstaterne er foerst og fremmest de nationale statistiske kontorer. For Finlands vedkommende er det Finlands statistiske kontor, der er den officielle korrespondent, som videregiver landbrugsoekonomiske data og indekset for landbrugsindkomster. De tal, som offentliggoeres af Komissionen, svarer noeje til de modtagne tal. De eneste tal i Komissionens beregninger, der ikke kommer (direkte) fra medlemsstaterne, er deflatorerne for bruttonationalproduktet og valutakurserne. Disse stoerrelser beregnes imidlertid ud fra en standardiseret metode.

Forskellene i resultaterne mellem beregninger foretaget af Komissionen og af en raekke finske forskningsinstitutioner vedroerende de oekonomiske indikatorer skyldes forskellige metoder for dataindsamling og dataudvaelgelse. Saa vidt Komissionen er orienteret anvender de finske institutter, som det aerede medlem naevner, en metode, som ikke svarer til den, der anvendes af medlemsstaterne, og som er vedtaget af Den Landbrugsstatistiske Komité.

(1) De Europaeiske Faellesskabers Statistiske Kontor Det Europaeiske Nationalregnskabssystem (ENS) 2. Udgave, Luxembourg 1979.