SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1296/01

af Adriana Poli Bortone (UEN) til Kommissionen

(3. maj 2001)

Om: Handelspolitikkens indvirkninger på den fælles landbrugspolitik

EU's handels- og udviklingspolitik sigter i stadig højere grad på at indgå aftaler med tredjelande vedrørende fordelagtige handelssbetingelser.

Fællesskabets interesse består tydeligvis i at fremme sin egen eksport af højteknologiske produkter med høj værditilvækst, mens de lande, der nyder godt af handelsindrømmelserne, hovedsagelig sigter på at eksportere landbrugsprodukter.

Kan Kommissionen give følgende oplysninger:

1. En fortegnelse over alle ikke-kontraktligt indgåede unilaterale toldindrømmelser (GSP), samt de i øjeblikket gældende bilaterale og multilaterale indrømmelser.

2. Den mængde landbrugs- og fiskeriprodukter, der kan importeres inden for disse ordninger, og den mængde, der rent faktisk importeres.

3. De direkte og indirekte udgifter, disse ordninger medfører for fællesskabsbudgettet og særlig for EUGFL.

4. Grunden til, at disse udgifter ikke - for at sikre gennemskuelighed - opføres på en specifik budgetkonto, der gør det muligt at vise såvel EU's åbning over for tredjelande som handelspolitikkens omkostninger for landbrugssektoren.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(26. juli 2001)

Fællesskabet giver tredjelande handelsindrømmelser, fordi det er i Fællesskabets økonomiske interesse at øge handelen med bestemte områder og derved skabe større økonomiske fordele for begge parter. Endvidere kan øget handel bidrage til udviklingen og stabiliseringen i tredjelandene og lette deres integration i verdensøkonomien.

Man overvejer altid nøje, hvilke konsekvenser handelsindrømmelserne kan få for den fælles landbrugspolitik, før der træffes afgørelser.

1. EU's gældende toldindrømmelser:

- Generelle toldpræferencer: Fællesskabets ordning med generelle toldpræferencer giver alle udviklingslande og lande med overgangsøkonomier begunstiget markedsadgang. Der findes i bilag III til forordningen om generelle toldpræferencer(1) en liste over alle, der er omfattet af Fællesskabets generelle toldpræferenceordning. Listen omfatter 146 uafhængige lande og 25 afhængige eller administrerede territorier. Afrika, Vestindien og Stillehavslandene (AVS-landene) benytter sig af toldpræferencerne under Cotounu-aftalen i det omfang, de er mere gunstige end de generelle toldpræferencer. Der findes under den generelle toldpræferenceordning fire forskellige ordninger, der gælder forskellige lande og varer. Præferencerne udtrykkes som en procent, med hvilken toldsatserne

for de mest begunstigede nationer nedsættes afhængigt af, hvor følsomme varerne er. Siden 1995 er alle generelle toldpræferencer tildelt uden mængdemæssige restriktioner. Under den generelle ordning strækker præferencetolden sig fra 85 % af satserne i den normale fælles toldtarif for meget følsomme varer til toldfri adgang for varer, der ikke er følsomme. Kommissionen vedtog den 12. juni 2001 et forslag om en revision af den generelle ordning for toldpræferencer for perioden 2002 til 2004. Denne forordning har til formål at forenkle den generelle toldpræferenceordning, gøre den mere fordelagtig og i højere grad indrette den efter udviklingslandenes behov. Det er også hensigten at forbedre de særlige incitamenter til fremme af grundliggende arbejdsnormer og miljøstandarder.

Lande i Andesfællesskabet (Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru og senere Venezuela), i det mellemamerikanske fællesmarked (Costa Rica, Guatemala, Honduras, Nicaragua og El Salvador) og Panama tildeles yderligere præferencer gennem særordninger for lande, der bekæmper narkotikahandel og -produktion. Lande, der er omfattet af disse ordninger, har toldfri adgang for alle industrivarer, der er omfattet af den generelle ordning, så vel som for visse landbrugsprodukter (se listen i bilag VII i forordningen om den generelle præferenceordning), der ikke af omfattet heraf. Republikken Moldova er omfattet af den særlige ansporende ordning til beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder, under hvilken der tildeles yderligere præferencer. De yderligere præferencer er næsten dobbelt så store som de præferencer, der tildeles under den generelle ordning (se artikel 10 i forordningen om den generelle præferenceordning).

Initiativet alt undtagen våben giver toldfri adgang til fællesmarkedet uden mængdemæssige restriktioner til alle mindst udviklede lande (ændring til forordningen om den generelle præferenceordning). Den eneste undtagelse er våben, som aldrig har været omfattet af den generelle præferenceordning, samt sukker, ris og bananer, der vil blive liberaliseret i løbet de næste 8 år.

- Økonomisk partnerskab med AVS-landene: Der blev undertegnet en aftale i februar 2000, som forlænger de ensidige handelspræferencer, der blev tildelt under Lomé-aftalen, med yderligere 8 år, og i løbet af dette tidsrum vil Fællesskabet forhandle gensidige frihandelsaftaler med visse grupper af AVS-landene.

- Balkanlandene tildeles asymmetriske handelspræferencer: Rådets forordning (EF) nr. 2007/2000 af 18. september 2000 (efterfølgende udvidet til at omfatte Serbien) udvider og forbedrer de autonome handelspræferencer, som Fællesskabet tildeler de vestlige Balkanlande. Forordningen giver 95 % af importen fra disse lande toldfri adgang. Det betyder, at resterende toldlofter for bestemte industrivarer med oprindelse i Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien og Serbien fjernes, og at landbrugsprodukter med oprindelse i disse lande, herunder også forarbejdede landbrugsprodukter og fiskerivarer, får bedre adgang.

- Europa-aftalerne: Europa-aftalerne, der er indgået med tiltrædelseslandene, har til formål at skabe et frihandelsområde mellem Fællesskabet og tiltrædelseslandene baseret på gensidighed, men efter en asymmetrisk model. Industrivarer fra tiltrædelseslandene har følgelig haft næsten fri adgang til Fællesskabet siden starten af 1995 med begrænsninger inden for visse følsomme sektorer så som landbruget og tekstilbranchen.

En række andre af Fællesskabets øvrige handelsaftaler omfatter toldindrømmelser, f.eks. frihandelsaftalen med Mexico, som trådte i kraft i juli 2000, aftalen med Middelhavslandene, der sigter mod gradvis at oprette et frihandelsområde inden 2010, samt aftalen med Sydafrika om handel, udvikling og samarbejde, der skal sikre oprettelsen af et frihandelsområde ved en asymmetrisk toldnedlæggelse i løbet af en periode på ti år for Fællesskabets vedkommende og en periode på tolv år for Sydafrikas vedkommende.

Yderligere oplysninger om bilaterale og multilaterale toldindrømmelser sendes direkte til det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat.

2. Varer som medlemsstaterne importerer under præferenceordninger:

- Det er de relevante tjenestegrene i Kommissionen, der fører tilsyn med importen af varer, der er underlagt kontingenter og gives toldindrømmelser. Der findes en offentligt tilgængelig database på internettet med en daglig ajourført angivelse af, hvor meget af præferencekontingentet for især følsomme varer som frugt og grøntsager der er opbrugt.

- I mange tilfælde er den faktiske import meget lavere end de tildelte kontingenter. Det skyldes bl.a., at eksportlandet ikke kan opfylde minimumskvalitetskravene til salg på fællesmarkedet, men også svagheder i eksport- og handelsinfrastrukturen.

- Fællesskabet er både den største importør og eksportør af landbrugsprodukter, og Fællesskabets indrømmelser til tredjelande er derfor snarere en fordel, fordi tredjelandene også yder gensidige indrømmelser til Fællesskabet på landbrugsområdet. Disse indrømmelser giver Fællesskabets landbrugsprodukter lettere adgang til tredjelandenes hjemmemarked.

- Der sendes en oversigt over fiskerivarer direkte til det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat.

3. og 4. De finansielle virkninger af handelsindrømmelser på landbrugsområdet:

- I 1997 (de seneste tal til rådighed) var værdien af landbrugsimporten under den generelle præferenceordning 9 480 mio. EUR. Tabet af budgetindtægter var i samme år 473 mio. EUR.

- Kommissionen har ingen samlede oplysninger om, hvad handelsindrømmelserne koster fællesskabsbudgettet. Men hver gang Kommissionen fremsætter et forslag til handelsindrømmelser, foretages der en konsekvensanalyse for hver handelsvare, navnlig vedrørende budgetudgifter. De finansielle virkninger angives i finansieringsoversigten i bilaget til forslaget. Størrelsen af de faktiske udgifter ved handelsindrømmelser kan imidlertid ikke fastsættes på forhånd - med undtagelse af størrelsen af det samlede toldkontingent - da beløbet afhænger af, hvor meget der rent faktisk bliver handlet under præferenceordningen.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 2820/98 af 21. december 1998 om anvendelse af et flerårigt arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. juli 1999 til 31. december 2001, EFT L 357 af 30.12.1998, s. 1.