SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3347/01

af Astrid Thors (ELDR) til Kommissionen

(3. december 2001)

Om: Udbetaling af moderskabsydelse

Ifølge EU-traktaten skal Fællesskaberne sikre arbejdstagernes sociale sikring og udbetaling af socialsikringsydelser uafhængigt af, hvilket land arbejdstageren er

bosiddende i. For at sikre dette har Rådet vedtaget en forordning (EØF nr. 1408/71)(1) om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet. Efter alt at dømme burde dette også gælde for moderskabs-, faderskabs- og forældreydelse. Ifølge den gældende finske sygesikringslov har den forsikrede kun ret til fuld moderskabs-, faderskabs- og forældreydelse, hvis vedkommende har været bosat i Finland i mindst 180 dage umiddelbart før det beregnede nedkomsttidspunkt.

Hvorledes har Kommissionen til hensigt at sikre fuld moderskabsydelse for de mødre, som inden fødslen har arbejdet i et andet EU-land end deres hjemland? Hvorledes har Kommissionen til hensigt at garantere fri bevægelighed for arbejdstagere, så man ikke risikerer at miste sine sociale ydelser?

(1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(21. januar 2002)

Kommissionen ønsker at bekræfte, at Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet(1), og som koordinerer de forskellige nationale sociale sikringsordninger og har til formål effektivt at beskytte de personer, der flytter inden for EU, koordinerer moderskabs- og faderskabs- og forældreydelser, der bevilges i henhold til medlemsstaternes lovpligtige sociale sikringsordninger.

Denne fællesskabslovgivning udpeger lovgivningen i den stat, hvor den pågældende har været beskæftiget, som værende den lovgivning, der finder anvendelse. Følgelig har en kvindelig arbejdstager ret til kontant moderskabsydelse i henhold til lovgivningen om social sikring i den stat, hvor hun har været beskæftiget, selvom hun er bosat i en anden medlemsstat. Med hensyn til faderskabs- og forældreydelse har EF-domstolen allerede haft lejlighed til at udtale sig om tysk børnepasningsydelse og svenske forældreydelser, som den har betegnet som familieydelser i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 nævnt ovenfor(2).

Kommissionen minder om, at ved forordning (EØF) nr. 1408/71 tilrettelægges et system, der sikrer udbetalingen af ydelser til vandrende arbejdstagere og deres pårørende, der har bopæl i medlemsstaterne, jf. bestemmelserne i EF-traktatens artikel 42 (tidligere artikel 51). Som eksempel kan nævnes, at forordning (EØF) nr. 1408/71 fastlægger, at man kan overføre sociale sikringsydelser, såsom invalide-, alders- og efterladtepensioner, pensioner efter arbejdsulykker og erhvervssygdomme til en anden medlemsstat.

(1) EFT L 149 af 5.7.1971, ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, EFT L 28 af 30.10.1997.

(2) Dom af 10. oktober 1996, Hoever og Zachow, sag C-245/94 og sag C-312/94, Saml. af afgørelser 1996, I-4895. Dom af 11. juni 1998, Kuusijärvi, sag C-275/96, Saml. af afgørelser 1998, I-3419.