SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2114/01

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(13. juli 2001)

Om: Retten til at vide og kemikalier

Vil Kommissionen venligst oplyse, om direktivet om produktsikkerhed eller et hvilket som helst andet EU-direktiv i øjeblikket giver forbrugerne en lovfæstet ret til at vide, hvilke kemiske ingredienser de produkter, de køber, indeholder, f.eks. om en fødevaredåse har en beklædning, som indeholder bisphenol A, eller om parfume indeholder kunstig moskus?

Hvorledes kan en forbruger i bekræftende fald udøve en sådan ret?

Har Kommissionen i benægtende fald planer om at indføre en sådan ret, således at forbrugerne selv frit kan træffe afgørelse om, hvad de og deres familie udsættes for?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. september 2001)

Hvad angår materialer, som kommer i berøring med fødevarer, kræver man i fællesskabslovgivningen ikke, at man skal oplyse om specifikke ingredienser, da man har taget det standpunkt, at det kunne være i modstrid med retten til fabrikationshemmeligheder. I stedet vælger man en tilgangsvinkel baseret på sikkerhed, hvor man kun tillader de materialer, som er blevet vurderet som værende sikre på grundlag af uafhængig videnskabelig rådgivning. Man har valgt en lignende tilgangsvinkel i forbindelse med parfume, hvor de kommercielle fortrolighedshensyn nogle gange kan være endnu større.

I andre tilfælde, f.eks. i forbindelse med farlige stoffer og præparater, kræver lovgivningen, at man på disse stoffers mærke og på et sikkerhedsdatablad giver oplysninger om de stoffer, som ligger til grund for den pågældende fareklasse. Der er ikke behov for et sikkerhedsdatablad, når de farlige stoffer eller præparater, som markedsføres, er forsynet med tilstrækkelige oplysninger til at sætte brugerne i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af sundheden og sikkerheden.

Kommissionen er opmærksom på behovet for en mere sammenhængende og gennemsigtig tilgangsvinkel til oplysninger om ingredienser, sikkerhedsoplysninger og forbrugernes ret til at vide. Derfor indeholder forslaget til et ændringsdirektiv om produktsikkerhed i almindelighed(1), som sandsynligvis vedtages i september i år, et generelt krav til de offentlige myndigheder i medlemsstaterne og Kommissionen om at afsløre de oplysninger, de har til rådighed, vedrørende de risici for forbrugernes sundhed og sikkerhed, som produkterne udgør; den eneste undtagelse er behørigt begrundede tilfælde, hvor oplysningerne er omfattet af tavshedspligt.

Betydningen af disse aspekter er endvidere blevet anerkendt eksplicit i Kommissionens hvidbog om en strategi for den fremtidige kemikaliepolitik, hvori man foreslår, at offentligheden skal have adgang til oplysninger, som ikke er fortrolige, om kemikalier og kemikalieprodukter, herunder oplysninger om farlige egenskaber, mærkningskrav, autoriseret anvendelse og risikostyringsforanstaltninger.

Som en del af revisionen af fødevaremærkningen forelægger Kommissionen om kort tid et nyt direktiv om mærkning, som man vil søge at nå til enighed med Europa-Parlamentet og Ministerrådet om. Dette udkast til lovgivning vil, når det bliver vedtaget, gøre det obligatorisk at anføre alle ingredienserne i en given fødevare og mærke alle fødevarer indeholdende allergener. Disse oplysninger er af særlig betydning for forbrugerne, som har ret til grundlæggende oplysninger. Retten til oplysninger blev rent faktisk ophøjet til et krav ved hjælp af bestemmelserne i Amsterdam-traktaten.

(1) KOM(2000) 139 endelig udg.