SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0395/02

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. februar 2002)

Om: Bretagne, Frankrig

I henhold til visse kriterier, f.eks. i relation til miljøet eller retsvæsenet, har Europa erindret Frankrig om fællesskabsforpligtelserne og om at gennemføre det, som landet har undertegnet hvilket er udmærket. For så vidt angår de regionale kulturer eller mindretal, er der aldrig rettet henvendelse herom, til trods for den åbenlyse dårlige vilje, ja endog jakobinske arrogance, som Frankrig har udvist om at ville fortsætte med at undertrykke dets kulturers og dets folks mangfoldighed.

Hvilke skridt agter Europa at tage med henblik på at forpligte dette stiftende medlem til at gennemføre de tekster, det har undertegnet?

Finder Kommissionen, at Frankrigs holdning til dets mindretal er forenelig med samtlige artikler i menneskerettighedskonventionen og det europæiske borgercharter?

Hvilke skridt agter Europa at tage med henblik på at forhindre, at bretonsk sprog og kultur hastigt forsvinder i det kommende tiår, da dette er det sidste keltiske sprog på det europæiske kontinent, og bretonerne har udtømt alle de retlige procedurer, der står til deres rådighed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(11. marts 2002)

Efter Kommissionens opfattelse indgår rettigheder for personer, der tilhører et mindretal, i de principper, som medlemsstaterne har til fælles, og som er opregnet i artikel 6, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union. Disse principper, som er blevet anvendt i forskellige internationale konventioner(1), er blevet højtideligt bekræftet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder(2). I charterets artikel 21, stk 1, forbydes enhver forskelsbehandling på grund af bl.a. etnisk oprindelse, sprog, religion eller tilhørsforhold til et nationalt mindretal, og i artikel 22 fastslås det, at Unionen respekterer den kulturelle, religiøse og sproglige mangfoldighed. Videre præciseres det i artikel 51, at bestemmelserne i dette charter er rettet til Unionens institutioner og organer under iagttagelse af nærhedsprincippet samt til medlemsstaterne, dog kun når de gennemfører EU-retten.

Disse principper håndhæves ved hjælp af overtrædelsesprocedurerne i artikel 226 i EF-traktaten og den politiske procedure i artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union. Efter førstnævnte kan Kommissionen indbringe sagen for Domstolen, hvis klagen falder inden for fællesskabslovgivningens anvendelsesområde. Dette er især tilfældet, når en medlemsstat ikke gennemfører et fællesskabsdirektiv korrekt. Efter sidstnævnte kan Kommissionen eller en tredjedel af medlemsstaterne, hvis en medlemsstat groft og vedvarende overtræder de i artikel 6 nævnte principper, forelægge sagen for Rådet i dets sammensætning af stats- og regeringscheferne.

I spørgsmålet om behandling af mindretals sprog i Frankrig ligger Kommissionen ikke inde med oplysninger, der tyder på, at fællesskabslovgivningen er blevet forkert anvendt, eller at der finder en grov og vedvarende overtrædelse sted i henhold til artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union.

Artikel 2 i den franske forfatning fastslår, at Republikkens sprog er fransk, og Forfatningsrådet har sædvanligvis fastholdt en streng fortolkning af denne bestemmelse i spørgsmål vedrørende regionale og mindretals sprog. I en sag for nylig vedrørende regeringens plan for integrering af de bretonsk-sprogede Diwan-skoler i det offentlige uddannelsessystem(3), afsagde det den kendelse, at der ikke er nogen forfatningsmæssig indvending mod en sådan ordning, forudsat at hverken eleverne eller lærerne tvinges til at anvende bretonsk i skolens dagligdag eller i undervisningen og indlæringen af andre fag end sproget selv.

Det bør dog understreges, at det fastslås meget klart i artikel 149 i EF-traktaten, at på uddannelsesområdet henhører undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne samt deres kulturelle og sproglige mangfoldighed under medlemsstaternes kompetence.

Unionen handler inden for rammerne af sine beføjelser i henhold til traktaterne for at bevare den sproglige mangfoldighed i Europa, især på områderne kultur og uddannelse. I overensstemmelse med artikel 151, stk. 4, i EF-traktaten, som fastsætter, at Fællesskabet tager hensyn til kulturelle aspekter i sin indsats, er der blevet finansieret mange projekter, som bl.a. har vedrørt regionale og mindretals sprog, under en lang række fællesskabsprogrammer på politiske områder som regionaludvikling og udvikling af landdistrikterne, informationssamfundet og socialpolitik.

Til opfølgning af Rådets resolution af 29. november 2001 om sproglig mangfoldighed og indlæring af sprog(4) og Parlamentets beslutning af 13. december 2001 om regionale og mindre udbredte europæiske sprog har Kommissionen til hensigt at bygge på resultaterne af Det Europæiske Sprogår for i 2003 at fremsætte konkrete forslag til aktioner, der skal fremme lingvistik og indlæring af sprog.

(1) Se f.eks. De Forenede Nationers internationale overenskomst om borgerlige og politiske rettigheder, i hvis artikel 27 der findes bestemmelser om beskyttelse af minoriteters kultur og sprog. Denne overenskomst er ratificeret af alle medlemsstaterne.

(2) EFT C 364 af 18.12.2000.

(3) Forfatningsrådets afgørelse nr. 2001-456 DC af 27. december 2001.

(4) 2391. møde i Rådet (Uddannelse og ungdomsanliggender) Bruxelles, den 29. november 2001.