ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1962/01

af Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) til Kommissionen

(3. juli 2001)

Om: Pensionsregulering på Gibraltar

ALPEG, en spansk sammenslutning, som repræsenterer pensionister, der tidligere var ansat på Gibraltar, har kontaktet os for at gøre opmærksom på den uretfærdige behandling af 9005 spanske pensionister, hvis pensioner ikke er blevet forhøjet eller justeret siden 1990. Ifølge sammenslutningens beregninger andrager Gibraltar-regeringens gæld til disse pensionister på indeværende tidspunkt 48 mio. EUR.

Den situation, som disse pensionister, der i mange år arbejdede på den britiske koloni Gibraltar, befinder sig i, er særlig alvorlig, fordi der er tale om forskelsbehandling i forhold til pensionister, der er bosat på Gibraltars område, hvilket udgør en overtrædelse af Fællesskabets pensionslovgivning.

Har Kommissionen kendskab til dette problem, som vedrører 9005 pensionister, der tidligere arbejdede i Gibraltar?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at råde bod på denne uretfærdighed?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou på skriftlige forespørgsler P-1962/01, E-1979/01 og E-2033/01

(4. september 2001)

Det ærede parlamentsmedlem ønsker at kende Kommissionens holdning til de problemer, som er opstået for mange pensionister, der tidligere var ansat i Gibraltar, og som klager over, at det beløb, de får udbetalt i pension, har ligget fast siden 1990, og at det ikke er blevet reguleret.

Kommissionen ønsker at gøre det ærede parlamentsmedlem opmærksom på, at den i øjeblikket er i gang med at undersøge problematikken i lyset af fællesskabsretten, nærmere betegnet i lyset af princippet om ligebehandling i henhold til artikel 3 i forordning (EØF) nr. 1408/71(1) og artikel 10, der ophæver bopælsbestemmelserne i forbindelse med udbetaling og beregning af pensioner.

For at være i stand til at undersøge klagen har Kommissionen bedt de britiske myndigheder om detaljerede oplysninger om det system, der anvendes til regulering af pensionerne i Gibraltar, og om deres mening om, hvorvidt systemet er kompatibelt med fællesskabsretten.

Kommissionen vil holde det ærede parlamentsmedlem orienteret om, hvordan sagen udvikler sig.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, EFT L 149 af 5.7.1971, og Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71, EFT L 74 af 27.3.1972 (ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, EFT L 28 af 30.1.1997).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1936/01

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(29. juni 2001)

Om: Japanske pensionskassers afkast

Under et nyligt afholdt møde i De Europæiske Socialdemokraters Gruppe udtalte kommissær Bolkestein, at pensionskasser, der frit kan fastlægge deres

investeringsstrategi, over en tiårig periode har bedre afkast end pensionskasser, der er begrænset i deres investeringsvalg. Kan Kommissionen fremkomme med konkrete eksempler, der underbygger kommissærens udtalelser?

Kan Kommissionen ligeledes fremlægge oplysninger om de japanske pensionskassers afkast fra 1990 til 2000?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(17. september 2001)

I undersøgelser, som OECD for nylig har foretaget, sammenlignes afkastene mellem pensionsfonde i de lande, der anvender den såkaldte paterfamilias-teknik, og i dem, der anvender kvantitative investeringsbegrænsninger. Paterfamilias-teknikken består i, at der anvendes en kvalitativ investeringsstrategi, dvs. kapitalen fordeles i overensstemmelse med de indgåede forpligtelser og ikke kun efter kvantitative standardregler. Kapitalfordelingen skal være forsigtig og passende spredt, især på udstedere, værdipapirtyper, lande eller geografiske områder, valutaer og geografiske sektorer. Der er således ikke tale om total investeringsfrihed.

Resultaterne af de sammenlignende undersøgelser blev forelagt af bl.a. professor E. Philip Davis, Brunel University, West London under et foredrag arrangeret af Europa-Parlamentets udvalget om økonomi og valutaspørgsmål den 6. februar 2001. Disse undersøgelser vedrører pensionsfondenes afkast over 15 år i en række lande. Det skal dog bemærkes, at selv en periode på 15 år reelt ikke svarer til en pensionsfonds investeringshorisont, der ofte er 25 år. Undersøgelserne viste, at i perioden 1980-1995 havde de pensionsfonde, der anvendte paterfamilias-metoden, haft realafkast på gennemsnitligt 200 basispoints over de pensionsfonde, der anvendte investeringsrestriktioner. Sådanne forskelle i afkast medfører omkostningsforskelle, idet et højt afkast tillader lavere pensionsbidrag.

Nedenstående tabel giver nærmere oplysninger om resultaterne for de enkelte lande, herunder Japan. Desværre har Kommissionen ikke oplysninger om de japanske pensionsfondes afkast mellem 1990 og 2000.

>TABELPOSITION>
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2223/01

af Brice Hortefeux (PPE-DE) til Kommissionen

(24. juli 2001)

Om: Banktariffer

Er Kommissionen opmærksom på de ofte uforholdsmæssigt høje omkostninger i forbindelse med grænseoverskridende banktransaktioner. Overførsler, betalinger med kort eller checks eller endog udtræk fra pengeautomater koster ingen steder det samme inden for et lands grænser som mellem to EU-stater.

Hver gang opkræves et større eller mindre gebyr, hvilket forbrugerorganisationerne regelmæssigt klager over.

Har Kommissione disse forhold taget i betragtning til hensigt at fastlægge gebyrerne for grænseoverskridende transaktioner på samme niveau som gebyrerne for indenlandske transaktioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(25. september 2001)

Kommissionen vedtog den 25. juli 2001 et forslag til forordning om grænseoverskridende betalinger i euro(1). Heri knæsættes et princip om, at der ikke må gøres forskel: udgifterne til grænseoverskridende betalinger må ikke afvige fra udgifterne til indenlandske transaktioner.

Kommissionen har truffet denne beslutning bl.a. af de grunde, det ærede medlem anfører. De seneste undersøgelser viser, at udgifterne til overførsler fortsat er meget store. En undersøgelse fra 1993, der gik på 1 048 overførsler af 100 ECU mellem de tolv medlemsstater viste, at gennemsnitsudgiften var på 23,93 EUR. En ny undersøgelse fra 2001, der gik på 1 480 overførsler af 100 EUR mellem de femten medlemsstater, viste, at gennemsnitsudgiften var på 23,92 EUR (foreløbigt resultat). Til sammenligning er udgifterne til rent indenlandske transaktioner betydelig mindre. Opretholdelse af disse forskelle, som forbrugerorganisationerne jævnligt gør ophævelser over, indebærer fare for, at tilliden til euroen svækkes: visse brugere bemærker måske kun de praktiske vanskeligheder i forbindelse med valutaskiftet og bliver ikke klar på fordelene.

Kommissionen håber, at de to grene af den europæiske lovgivningsmagt, Rådet og Parlamentet, hurtigt vil nå til enighed, således at denne tekst kan vedtages inden udgangen af 2001.

(1) KOM(2001) 439 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2108/01

af Jeffrey Titford (EDD) til Kommissionen

(6. juli 2001)

Om: Ny ordning for import af bananer

I fortsættelse af Fischlers svar på vegne af Kommissionen på skriftlig forespørgsel P-1511/01(1) beder jeg Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

- Jeg bestrider ikke, at det er vigtigt at indgå en aftale med USA, men det skal ikke være en aftale, der i alvorlig grad skader bananimportvirksomhederne i Storbritannien. Kan Kommissionen derfor oplyse, hvorfor den har ignoreret de ihærdige indvendinger fra de berørte parter, herunder European Community Banana Trade Association, Banana Plantation Workers' Union (SITRAP) i Costa Rica, National Chamber of Independent Banana Producers SA, CSIB (bananimportørernes øverste sammenslutning i Frankrig), Den Rådgivende Banankomité og mange andre?

- Hvad er Kommissionens svar på Den Rådgivende Banankomités stærke kritik af ordningen under henvisning til, at den ødelægger UK/EU-handelen med bananer, er ødelæggende for kilderne i Vestindien og diskriminerende, samt at tidsplanen for gennemførelse ikke levner tilstrækkelig tid til en genforhandling af væsentlige ændringer til kontrakter om indkøb og logistik?

(1) EFT C 350 E af 11.12.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. september 2001)

Kommissionen gør det ærede medlem opmærksom på, at der var et behov for at indgå ordninger med USA og Equador for at genoprette handelsfreden med Fællesskabets vigtigste partnere i banansektoren. En permanent konflikt var til skade for alle parter i denne sektor.

Det bør understreges, at ordningerne er forholdsvis afbalancerede, fordi de dels skaber tilfredshed hos Fællesskabets partnere, dels især gør det muligt at bevare branchens erhvervsdrivende/importører på Fællesskabets marked, idet en ikke ubetydelig andel af toldkontingenterne er forbeholdt de ikketraditionelle erhvervsdrivende.

Kommissionen understreger også, at de forvaltningsbestemmelser, der blev vedtaget ved Kommissionens forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for import af bananer til Fællesskabet(1) blev drøftet med alle erhvervskredse, enten direkte med de enkelte erhvervskredse eller via den europæiske bananimportorganisation (ECBTA).

Forvaltningen af toldkontingenterne på grundlag af de historiske referencer giver importørerne sikkerhed med hensyn til alle branchepartnere. Tilladelsen til at overdrage licenser giver også ordningen en vis dynamisk karakter.

AVS-landene (dvs. lande i Afrika, Caribien og Stillehavet) er blevet tildelt et kontingent fra den 1. januar 2002, hvad der i øvrigt indebærer en ny ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer(2).

(1) EFT L 126 af 8.5.2001.

(2) EFT L 47 af 25.2.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1896/01

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(28. juni 2001)

Om: Bevarelse af torske- og kullerbestanden i Nordsøen

Kan Kommissionen under henvisning til kommissionsmedlem Fischlers svar på skriftlig forespørgsel E-1138/01(1) oplyse, om de observatører, der skal tage stikprøver for at kontrollere procentsatserne af hver art, som fanges af fartøjer, der fisker efter sandål, er ansat af medlemsstaterne eller af Kommissionen, og om resultaterne af deres undersøgelser sendes til Kommissionen og gøres offentligt tilgængelige?

Kan Kommissionen endvidere oplyse, om der er uafhængige organer, herunder havbiologiske universitetslaboratorier, der har offentliggjort undersøgelser, som støtter Kommissionens synspunkt, nemlig, at der ikke findes tilstrækkelige beviser for, at industrielt fiskeri efter sandål i Nordsøen gør store indhug i føden til blandt andet torsk, kuller og hvilling?

(1) EFT C 318 E af 13.11.2001, s. 212.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. september 2001)

De observatører, som der refereres til, er ansat af medlemsstaterne.

Resultaterne af deres undersøgelser vil blive sendt til Kommissionen. For øjeblikket har Kommissionen ikke i sinde at offentliggøre disse resultater. De vil imidlertid blive stillet til rådighed for embedsmænd i medlemsstaterne og blive drøftet med medlemsstaterne, når der skal udarbejdes yderligere detaljer i genopbygningsplanen for torsk i Nordsøen.

Kommissionen har ikke til dato kendskab til nogen undersøgelser fremlagt af havbiologiske universitetsafdelinger eller andre forskningsinstitutioner af den effekt, som industrifiskeri efter tobis og andre arter, som er fødegrundlag for torsk, hvilling, kuller osv., måtte have. Kommissionen har imidlertid medfinansieret et forskningsprojekt, hvor forbindelsen mellem en meget stor tobisbestand og faktorer som vækstraten for torsk blev undersøgt i et geografisk område ud for Skotlands østkyst. Resultaterne af denne undersøgelse er endnu ikke blevet bearbejdet og offentliggjort. De britiske myndigheder har taget initiativ til at videreføre undersøgelsen. Resultaterne af den videreførte undersøgelse er endnu ikke tilgængelige.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2410/01

af Gerhard Schmid (PSE) til Kommissionen

(21. august 2001)

Om: Gennemførelse af direktiv 98/5/EF i Spanien

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF(1) af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået, burde i henhold til artikel 16 i samme direktiv have været gennemført i national ret senest den 14. marts 2000.

Så vidt jeg ved, er dette endnu ikke sket i Spanien.

Derfor ønsker jeg at spørge Kommissionen om følgende:

1. Er det korrekt, at dette direktiv endnu ikke er blevet gennemført i Spanien eller i andre medlemsstater, og hvad skyldes det i bekræftende fald?

2. Hvad agter Kommissionen i bekræftende fald at gøre for at få dette direktiv gennemført?

(1) EFT L 77 af 14.3.1998, s. 36.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(12. oktober 2001)

1. Direktiv 98/5/EF(1) om advokaters etablering er gennemført i Spanien ved kongeligt dekret 936/2001 af 3. august 2001, offentliggjort i Boletín Oficial del Estado nr. 186 af 4. august 2001. Direktivet er endnu ikke gennemført i Belgien, Frankrig, Irland, Luxembourg, Nederlandene og Portugal. I Belgien, Luxembourg, Nederlandene og Portugal er der for øjeblikket udkast til drøftelse i Parlamentet. Der er intet, der kan begrunde, at fristen i direktivet ikke overholdes.

2. Kommissionen har indledt overtrædelsesprocedure mod disse medlemsstater i henhold til EF-traktatens artikel 226 (tidl. artikel 169) og forfølger om fornødent sagen videre.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået (EFT L 77 af 14.3.1998).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2080/01

af Bernd Lange (PSE) til Kommissionen

(5. juli 2001)

Om: Emissioner i motorkøretøjers kabiner

Jeg modtager stadig flere klager om generende emissioner i motorkøretøjers kabiner, og navnlig i nye vogne. Disse emissioner, der skyldes de mange kunststoffer og klimaanlæg, skulle efter sigende være sundhedsfarlige og medvirkende til at begrænse køreevnen, hvilket igen forårsager ulykker.

Har Kommissionen kendskab til denne problematik?

Hvorledes vurderer Kommissionen de eventuelle risici, der opstår som følge af emissioner i motorkøretøjers kabiner?

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen iværksætte med henblik på at afværge disse risici, herunder f.eks. ændringer af typegodkendelsesbestemmelserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(5. september 2001)

Kommissionen er klar over, at luftkvaliteten inden i et køretøj faktisk kan være dårlige end på vejen udenfor, men dette skyldes i virkeligheden, at køretøjet følger direkte i emissionerne fra de forankørende køretøjer. Dette kan især finde sted i områder med tæt trafik og langsom kørsel eller ved kørsel i lange tunneler med dårlig ventilation. Flere og flere nye køretøjer er udstyret med luftfiltreringssystemer for at modvirke et sådant problem, når køretøjer suger luft ind udefra gennem dets ventilationssystem. Kommissionen er ikke i besiddelse af viden, der synes at påvise, at luften inden i bilen skulle være en særlig årsag til trafikuheld.

Kommissionen har ikke kendskab til, at luftkvaliteten inden i et køretøj forringes som følge af emissioner fra de materialer, som køretøjet er fremstillet af, eller fra dets klimaanlæg. Ved typegodkendelse af et køretøj, der er kørt til ved at have kørt mindst 3000 km, foretages en prøvning for at måle fordampningsemissioner fra et køretøj som helhed - ikke emissioner fra punktkilder. På denne måde vurderes emissioner fra ny plastmaterialer, ny maling og brændstofsystemet gennem krævende prøvninger for at sikre at de samlede fordampningsemissioner højst er 2 gram pr. prøvning (prøvningskravene findes i bilag VI til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/69/EF(1) af 13. oktober 1998 om foranstaltninger mod luftforurening forårsaget af emissioner fra motorkøretøjer og om ændring af Rådets direktiv 70/220/EØF). På dette punkt i prøvningsprotokollen har fabrikanten dog mulighed for at foreslå en prøvningsmetode, der tager hensyn til tabet af kulbrinter fra køretøjets brændstofsystem. Kommissionen er ikke i besiddelse af oplysninger, der viser, hvor mange af typegodkendelsesmyndighederne, der har accepteret en prøvning af fordampningsemission på grundlag af fabrikantens prøvningsmetode.

(1) EFT L 350 af 28.12.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1765/01

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Zimbabwe

Hvilke fremskridt, om nogen, er der sket i konsultationerne mellem EU og Zimbabwe i henhold til Cotonou-aftalens artikel 8?

Hvornår vil Kommissionen i lyset af den seneste tids optrapning af volden, intimideringen og undertrykkelsen se sig foranlediget til at træffe mere vidtgående foranstaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(13. juli 2001)

Den politiske dialog mellem EU og Zimbabwe indledtes i begyndelsen af marts 2001. Der er hidtil blevet afholdt møder mellem EU's trojka i Harare og regeringen i Zimbabwe ved otte lejligheder, de fleste af dem under ledelse af departementschefen for udenrigsanliggender, Willard Chiwewe, men også med udenrigsminister Stan Mudenge. Møderne har hidtil i vid udstrækning drejet sig om, hvilket omfang og hvilken dagsorden dialogen skulle have. I forbindelse med drøftelserne om dagsordenen havde EU mulighed for at udtrykke sine bekymringer og påpege problemer. Enigheden om dagsordenen med centrale emner som f.eks. regeringsformen og jordreformer er vigtig, når resultaterne af dialogen skal analyseres. I dialogen vil der nu blive fokuseret på, hvordan den aftalte dagsorden skal omsættes i praksis og resultater på stedet.

Kommissionen er opmærksom på, at den konstruktive og kritiske dialog endnu ikke har givet håndgribelige resultater. Kommissionen er dog overbevist om, at dialogen bør fortsætte på trods af vanskelighederne, da den kan være et vigtigt instrument til stabilisering af forbindelserne mellem Zimbabwe og EU og til konfliktforebyggelse i Zimbabwe.

For Kommissionen er et af EU's vigtigste politiske mål at sørge for et frit og redeligt valg i 2002. EU vil blive ved med at være neutral og engagere sig i landet og følge krisen på mellemlang og lang sigt. Derfor opretholder Kommissionen sin strategi med at engagere sig konstruktivt og yde humanitær bistand og støtte den demokratiske proces, således at befolkningen i Zimbabwe kan udtrykke deres vilje gennem stemmesedlen ved det næste præsidentvalg. I den forbindelse er Kommissionen allerede startet med forberedelserne til at yde bistand til valghandlingen og til valgovervågning. Kommissionen mener, at den politiske dialog må være konstruktiv og positiv, og at tiden endnu ikke er inde til at gribe til konsultationer og sanktioner som anført i artikel 96. Under en af Kommissionens missioner til Zimbabwe i begyndelsen af juni 2001 opfordrede Morgan Tsvangirai, som er leder af oppositionsbevægelsen for demokratisk forandring (MDC), EU til fortsat at engagere sig i landet og føre dialog fremfor at indlede sanktioner og boykotning, og i en samtale med kommissær Poul Nielson den 4. juli understregede han, at det er meget vigtigt med et omfattende engagement fra EU's side i valghandlingen, både i form af teknisk støtte og valgovervågning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0419/01

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(16. februar 2001)

Om: Kompensation for de nye BSE-regler

Kommissionen bedes redegøre for de forskellige nationale kompensationsordninger, som er indført eller påtænkes at blive indført i de enkelte medlemslande.

Er Kommissionen af den opfattelse, at de forskellige nationale kompensationsordninger er lovlige i henhold til traktatens bestemmelser om statsstøtte?

I benægtende fald, hvilke tiltag har Kommissionen gjort for at hindre ulovlig statsstøtte?

I bekræftende fald, hvorledes vil Kommissionen sikre, at der ikke sker nogen konkurrenceforvridning blandt de europæiske landmænd?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. april 2001)

Medlemsstaterne er først lige begyndt at indberette foranstaltninger, som vedrører BSE-krisen. Kommissionen har derfor på nuværende tidspunkt ikke noget samlet overblik over, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne eventuelt ønsker at gennemføre.

Kommissionen har indtil nu kun taget stilling til en statsstøttesag (N 777/00), som den vurderede var i overensstemmelse med EF-traktaten (den fulde ordlyd af denne beslutning findes på Internetstedet http://europa.eu.int/comm/sg/sgb/state_aids, hvor alle Kommissionens beslutninger i statsstøttesager offentliggøres).

Hvis en statsstøtte viser sig at være uforenelig med EF-traktaten, godkendes den ikke af Kommissionen. Hvis den pågældende (uforenelige) statsstøtte allerede er bevilget i strid med artikel 88 (tidligere artikel 93, stk. 3) i EF-traktaten, anmoder Kommissionen om, at støtten geninddrives hos støttemodtagerne.

For at undgå at komme i denne situation har Kommissionen for nylig gjort de ansvarlige ministre opmærksom på, at der er pligt til at anmelde BSE-relateret statsstøtte.

I henhold til fast retspraksis kan enhver form for statsstøtte virke konkurrenceforvridende(1). Støtten er imidlertid tilladt i henhold til artikel 87, litra c, (tidligere artikel 93, stk. 3) i EF-traktaten, når den ikke har negativ indflydelse på samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Der blev samtidig givet en kort gennemgang af de gældende statsstøttebestemmelser(2), som hovedsagelig gør det muligt at finansiere forebyggende foranstaltninger og/eller at yde erstatning ved udsætning på grundlag af medlemsstaternes eller EF's lovgivning om epidemien, dog forudsat at der ikke gives overkompensation for de hermed forbundne udgifter.

(1) Sag C-730/79, Sml. 1980, s. 2671, præmis 11 og 12.

(2) Jf. EF-rammebestemmelser for statsstøtte i landbrugssektoren, EFT C 28 af 1.2.2000.