ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3524/97 af Carlos Robles Piquer (PPE) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Et faellesskabsprogram for at fjerne risici paa grund af faldefaerdige bygninger

De ofte doedelige ulykker, der gentagne gange finder sted ved sammenstyrtning af faldefaerdige bygninger, som findes i tusindvis i hele Den Europaeiske Unions omraade, goer det paakraevet at overveje, om der ikke boer goeres en faelles indsats for at fjerne den doedelige risiko, som hele familier og mange arbejdstagere udsaettes for i deres boliger eller paa arbejdspladsen, og som ogsaa rammer tilfaeldige forbipasserende.

Mange af disse bygninger er beliggende i vore byers historiske bykerne, hvor det trods bysaneringsprogrammer ikke har vaeret muligt at nedbringe antallet af faldefaerdig huse i tilstraekkeligt omfang.

Kan Kommissionen oplyse, om det kan lade sig goere at planlaegge en storstilet indsats i hele Unionens omraade for at fjerne den risiko, som faldefaerdige bygninger i byerne udgoer, helst gennem udskiftning af alle de dele, som ikke kan eller boer bevares? Kan der finansieres et forskningsprogram vedroerende de bedste teknikker for bevarelse og sanering?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (7. januar 1998)

Kommissionen kan kun tilslutte sig det aerede medlems bekymringer med hensyn til risiciene for sammenstyrtning af bygninger eller dele af bygninger paa grund af manglende vedligeholdelse, tilsyn og kontrol.

Der er taget hoejde for spoergsmaalet paa faellesskabsplan, idet Raadets direktiv 89/106/EOEF af 21. december 19988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer ((EFT L 40 af 11.2.1989. )) fastsaetter, at der kun maa anvendes byggevarer, som sikrer, at bygvaerket overholder kravene til stabilitet og sikkerhed ved anvendelse.

I samme direktiv fastsaettes endvidere et holdbarhedskrav. Imidlertid gaelder direktivets bestemmelser kun for nye eller renoverede bygninger.

Med hensyn til det eksisterende byggeri findes der ikke et europaeisk renoveringsprogram som kan benyttes i forbindelse med mere omfattende renoveringer. Stoerre renoveringsarbejder skal ivaerksaettes paa nationalt plan.

Hvad forskning angaar kan det naevnes, at der i forbindelse med saerprogrammet for industriteknologi og materialer (BRITE EURAM) under det fjerde rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling er ydet midler til flere projekter, som indirekte kan medvirke til at forebygge risikoen for uheld, der skyldes faldefaerdige og usikre bygvaerker.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3754/97 af Robert Evans (PSE) til Kommissionen (17. november 1997)

Om: Graeske bestemmelser for udenlandske bilejere i Graekenland

Hvad mener Kommissionen om de forpligtelser, som den graeske regering paalaegger udlaendinge, som ejer biler i Graekenland? Er der tale om forskelsbehandling?

Flere vaelgere har kontaktet mig med oplysninger om de forpligtelser, de skal opfylde for at faa lov til at have en bil i Graekenland og slippe for at betale indkomstskat. Proceduren omfatter overfoersel af et betydeligt beloeb til en graesk bankkonto, fremlaeggelse af en opholdsattest fra de britiske skattemyndigheder og fremlaeggelse af en aarlig selvangivelse med en speciel attest for veksling af udenlandsk valuta. Denne attest skal udstedes af den graeske bank.

Er Kommissionen enig i, at dette laegger urimelige byrder paa udlaendinge?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (6. januar 1998)

Kommissionen er bekendt med, at besiddelse af et motorkoeretoej ifoelge den graeske skattelovgivning indgaar som et kriterium til bestemmelse af en persons skattepligtige indkomst. I den forbindelse kan de graeske skattemyndigheder kraeve, at udenlandske skatteydere, der besidder et koeretoej indregistreret i Graekenland, angiver deres indkomst.

Kommissionen mener, at formaalet med disse foranstaltninger er at bekaempe skattesvindel, og at andre medlemsstater ogsaa anvender saadanne foranstaltninger. Ifoelge de oplysninger, som Kommissionen raader over, finder de omhandlede foranstaltninger i princippet anvendelse paa baade graeske statsborgere og udlaendinge uden forskelsbehandling, og de er derfor ikke umiddelbart diskriminerende.

Hvis det aerede medlem imidlertid giver Kommissionen en mere detaljeret underretning om de sager, han har kendskab til, vil Kommissionen vaere indstillet paa at foretage en grundigere undersoegelse af disse sager.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3338/97 af David Hallam (PSE) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: Kommissionens udtalelser om Estlands og Slovakiets ansoegninger om medlemskab af Den Europaeiske Union

Vil Kommissionen foretage en sammenlignelig analyse af Estland og Slovakiet paa baggrund af de kriterier, der fastlagdes i Det Europaeiske Raad i Koebenhavn, navnlig for saa vidt angaar:

1. beskyttelse af og respekt for nationale mindretal,

2. oekonomisk ydeevne, herunder evnen til at staa maal med markedskraefterne i Den Europaeiske Union,

3. nuvaerende situation med hensyn til den nationale lovgivnings tilnaermelse til Den Europaeiske Unions lovgivning.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (2. december 1997)

Kommissionen henviser det aerede medlem til den rapport, Agenda 2000, der er udarbejdet om styrkelse og udvidelse af Unionen, samt de udtalelser der blev offentliggjort den 15. juli 1997 om de ti central- og oesteuropaeiske landes ansoegninger om optagelse. Udtalelserne bygger paa en indgaaende objektiv analyse af de forskellige kriterier, der var blevet fastlagt paa Det Europaeiske Raads moede i Koebenhavn i 1993. De spoergsmaal der er rejst af det aerede medlem, er behandlet i disse dokumenter, isaer udtalelserne vedroerende Estonien ((KOM(97) 2006 endelig udgave. )) og Slovakiet ((KOM(97) 2004 endelig udgave. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3671/97 af Patricia McKenna (V) til Kommissionen (19. november 1997)

Om: Socialsikringsrettigheder for handicappede, der flytter fra ét EU-land til et andet

Som det forholder sig i oejeblikket har handicappede, der modtager invalidepension i deres hjemland, ikke ret til at modtage samme pension, hvis de flytter til et andet EU-land.

Dette synes at vaere i strid med EU's engagement i ikke-diskriminering.

Har Kommissionen noget forslag til, hvorledes denne diskriminering kan bringes til ophoer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (8. januar 1998)

Invalidepension er en saerlig ikke-bidragpligtig ydelse i henhold til artikel 4, stk. 2, litra a) i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og af forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 ((EFT L 28 af 30.1.1997. )). Disse saerlige ikke-bidragpligtige ydelser, som har karakter af baade social sikring og social bistand, er opfoert i bilag IIa. I henhold til artikel 10a i forordning (EOEF) nr. 1408/71 skal saadanne ydelser udelukkende gives paa den medlemsstats omraade, hvor den ydelsesberettigede er bosiddende. Med andre ord, saerlige ikke-bidragpligtige ydelser kan ikke »eksporteres« til en anden medlemsstat.

Det skal imidlertid bemaerkes, at en person, der flytter til en anden medlemsstat for at bo der, har ret til de saerlige ikke-bidragpligtige ydelser, den paagaeldende medlemsstats lovgivning berettiger til, paa samme vilkaar som denne medlemsstats egne statsborgere. Der er saaledes ikke tale om forskelsbehandling paa grund af nationalitet, og denne situation er ikke i modstrid med princippet om ligebehandling (artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 1408/71).

Spoergsmaalet om fortolkning af disse saerlige regler for koordinering af saerlige ikke-bidragpligtige ydelser og deres gyldighed blev efter deres indfoerelse i 1992 taget op ved Domstolen i Snares-sagen (C-20/96) om tildeling af invalidepension under britisk lovgivning. Efter at have gennemgaaet de bestemmelser, der stod til debat i sagen, traf Domstolen den 4. november 1997 den afgoerelse, at disse bestemmelser er forenelige med artikel 51 i EF-traktaten.
16. 6. 98 DA C 187/21 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Disse principper er fastlagt i artikel 6 i forslaget til det 5. rammeprogram, ligesom der henvises hertil i artikel 10 i
forslaget til Rådets afgłrelse om regler for deltagelse i forskningsaktiviteter (artikel 130 J).
(1) EFT L 117 af 8.5.1990.
(2) KOM(97) 142 endelig udg.
(98/C 187/33) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3552/97
af Gianni Tamino (V) til Kommissionen
(12. november 1997)
Om: Stłtte jf. forordning (EØF) nr. 1318/93 til salg af amerikansk oksekłd fra Colorado i Italien
Under henvisning til mine tidligere forespłrgsler E-4101/96 (1) og E-0970/97 (2) om EU-stłtte til forbruget af
oksekłd i Italien og reklame desangående, som er blevet kritiseret af Instituttet for Frivillig Reklamedisciplin,der er medlem af AEEP/EASA (Det Europæiske Forbund for Etik i Reklamer), skal der głres opmærksom på, atder i Rom-udgaven af »Corriere delle Sera« af 21.10.1997 er indeholdt en reklameside indrykket af »GFCommercio Carni« › et selskab, der sammen med »Consorzio Italiano Macellatori« (den italienskeslagtersammenslutning) stod bag de tidligere nævnte reklamer › hvor man i annonceteksten kan læse om detopnåede EF-stempel, om bestræbelserne på at opnå det attesterede kvalitetsmærke for kvalitetsoksekłd samt om,at »(...) vi i vore uophłrlige bestræbelser på at hłjne kvaliteten blandt vore fineste produkter har indfłjetamerikansk kłd fra Colorado (...)«.
Finder Kommissionen det korrekt at yde stłtte til et selskab, der i en og samme reklame praler over at kunne
smykke sig med EF-mærket og over at sælge ikke europæisk, men amerikansk kłd?
Hvor meget belłber den stłtte sig til, som »GF Commercio Carni« og »Consorzio Italiano Macellatori«
tilsammen har fået af Kommissionen?
(1) EFT C 217 af 17.7.1997, s. 62.
(2) EFT C 45 af 10.2.1998, s. 11.
Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler
(10. december 1997)
Kommissionen kan meddele det ærede medlem, at den reklameside, han henviser til, ikke indgår i nogen
forbrugsfremmende kampagne, som modtager stłtte fra Fællesskabet.
Der er tale om en rent kommerciel reklame for en virksomhed, der både sælger kvalitetsoksekłd, som opfylder
kriterierne i EF-bestemmelserne, og kłd af anden oprindelse.
Kommissionen sender beslutningen om Fællesskabets finansielle bidrag til de forbrugsfremmende kampagner
for oksekłd i 1997 direkte til det ærede medlem og Parlamentets Generalsekretariat.
(98/C 187/34) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3553/97
af Jan Sonneveld (PPE) og Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen
(12. november 1997)
Om: Mindre producenter af generiske plantebeskyttelsesmidler i Den Europæiske Union
Kommissionen anmodes om at give begrundede svar på fłlgende spłrgsmål:
1. Er Kommissionen klar over, at mindre, europæiske producenter af generiske plantbeskyttelsesmidler på
grund af Rådets direktiv 91/414/EØF (1) har store vanskeligheder, da de ikke råder over de data, der kræves
for godkendelse af de plantebeskyttelsesmidler, de producerer, og heller ikke må henvise til de data, derallerede foreligger hos stłrre producenter, da disse hindrer dette, og da de ikke kan skaffe de store belłb tilforskning, der er forbundet med fremskaffelsen af disse data?
C 187/26 DA 16. 6. 98 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Kan Kommissionen udelukke, at der sker ændringer i forhold til den oprindelige tidsplan, eller at der sker
ændringer i den finansielle planlægning som fłlge af forberedelsen af udvidelsen mod łst?
Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock
(16. januar 1998)
Jernbaneprojektet Mu ¤nchen-Verona (Brenner-aksen) indgår i den strækning med hłjhastighedstog og kombi-
neret transport Berlin-Nu ¤rnberg / Mu ¤nchen-Verona, der er medtaget på listen over 14 projekter, som Det
Europæiske Råd tillagde særlig betydning på Essen-topmłdet i 1994.
Der er ikke foretaget ændringer i denne prioritering, og Kommissionen har ingen grund til at formode, at
udvidelsesforberedelserne skulle få indflydelse på hverken tids- eller finansieringsplanen for projektet.
De involverede medlemsstater har fra begyndelsen af været enige om, at Brenner-aksen skal udvides, så den
nłdvendige kapacitet altid er til stede.
I strækningen genenm Inn-dalen i Østrig forlłber de tekniske undersłgelser med henblik på udvidelsen til fire
spor planmæssigt, og det forberedende arbejde på dele af strækningen påbegyndes i 1998.
For basistunnelen ved Brenner har medlemsstaterne allerede udfłrt omfattende tekniske og łkonomiske
gennemfłrlighedsundersłgelser, som i betydeligt omfang har bidraget til beslutningsprocessen. I december 1997har Kommissionen og de involverede medlemsstaters transportministre godkendt en række foranstaltninger iforbindelse med påbegyndelsen af projektforberedelsernes næste fase.
Medlemsstaterne har ansvaret for finansieringen af TEN-projekter på deres område, og Fællesskabets bidrag kan
ikke overstige 10% af et projekts omkostninger i noget tilfælde. Hidtil er alle gennemfłrlighedsundersłgelser ogtekniske undersłgelser, som det ærede medlem henviser til, blevet udfłrt som planlagt, såvel tidsmæssigt somindholdsmæssigt. Dette forventes også at blive tilfældet for de fłlgende tekniske undersłgelser og arbejdet iInn-dalstrækningen i Østrig.
Fællesskabet har ydet łkonomisk stłtte fra budgettet for transeuropæiske transportnet til de gennemfłrligheds-
undersłgelser og tekniske undersłgelser, der hidtil er foretaget, og Kommissionen bidrager ligeledes til atkoordinere samarbejdet mellem de involverede medlemsstater i forberedelsen og gennemfłrelsen af Brenner-projektet. Endvidere stłtter Kommissionen i den sammenhæng undersłgelser af mulighederne for at oprette etfinansierings- og udviklingspartnerskab for offentlige og private investorer til gennemfłrelsen af basistunnelenved Brenner.
(98/C 187/40) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3607/97
af Jose · Garc ·a-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen
(13. november 1997)
Om: Meddelelse fra Kommissionen om konsekvenserne af euroens indfłrelse for kapitalmarkederne
(KOM(97)0337)
For obligationsmarkedernes vedkommende vil en af mulighederne for redenominering af udestående national
gæld være redenominering på grundlag af en fast minimumsdenomination med kontant kompensation ›»top-down«.
Agter Kommissionen at udarbejde et mere detaljeret arbejdsdokument om denne metode?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3930/97 af W.G. van Velzen (PPE) til Kommissionen (12. december 1997)

Om: Den planlagte fusion mellem Worldcom og MCI og Internet-markedet

For nylig har der i pressen vaeret forlydender om en planlagt fusion mellem virksomhederne Worldcom og MCI. Hvis denne fusion virkelig gennemfoeres, vil den nye virksomhed, der dermed skabes, faa en meget dominerende stilling paa Internet-markedet.

1. Har Kommissionen til hensigt at undersoege konsekvenserne af denne fusion for adgangen til Internet paa grundlag af de europaeiske konkurrenceregler, navnlig traktatens artikel 90 sammenholdt med artikel 85 og 86?

2. Mener Kommissionen, at der er begrundede aarsager til at stille betingelser i forbindelse med denne planlagte fusion med henblik paa markedsudviklingen i den Europaeiske Union?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (3. februar 1998)

Den 20. november 1997 modtog Kommissionen fra WorldCom, Inc og MCI Communications Corporation en faelles anmeldelse af en transaktion, ifoelge hvilken de to selskaber vil fusionere, saaledes som defineret i Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner mellem virksomheder ((EFT L 257 af 21.9.1990. )) (»fusionsforordningen«). Anmeldelsen er for oejeblikket ved at blive undersoegt paa grundlag af fusionsforord-ningen. Den anmeldte transaktion har endnu ikke givet anledning til nogen procedure i henhold til EF-traktatens artikel 90, 85 eller 86.

Den 18. december 1997 blev det erklaeret, at anmeldelsen ikke var fyldestgoerende. Kommissionen afventer mere fuldstaendige oplysninger. Naar Kommissionen har faaet forelagt fuldstaendige oplysninger, vil den i henhold til artikel 10 i fusionsforordningen have en frist paa en maaned fra modtagelsen af de fyldestgoerende oplysninger, inden for hvilken den skal traeffe en beslutning i henhold til artikel 6 i fusionsforordningen.

Hvis der ivaerksaettes en procedure i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c), i fusionsforordningen, kan parterne i henhold til artikel 8 - under denne procedure - foreslaa aendringer til deres oprindelige fusionsplan med det formaal at sikre, at fusionen ikke skaber eller styrker en dominerende stilling med det resultat, at den effektive konkurrence vil vaere maerkbart begraenset inden for det faelles marked eller en vaesentlig del heraf. Ivaerksaettes saadanne procedurer, er det op til parterne selv at tage stilling til, om de vil foreslaa saadanne aendringer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3212/97 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen (16. oktober 1997)

Om: Flyselskabernes tidsplaner

Finder Kommissionen, at den i betragtning af, at flyselskaberne udgiver tidsplaner, der kun i de allersjaeldneste tilfaelde overholdes, boer traeffe foranstaltninger til regulering af disse planer?

Vil den af hensyn til en bedre orientering af forbrugerne overveje at henstille, at planerne afspejler de gennemsnitlige resultater i de foregaaende tolv maaneder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock (den 26. november 1997)

Kommissionen forstaar og deler det aerede medlems betaenkeligheder ved, at luftfartsselskabernes faktiske afgangstider - og ofte ankomsttider - ofte er anderledes end tiderne i henhold til fartplanen. Situationen for forsinkelser i 1996 var en anelse bedre end i 1995, som var et aar med meget daarlige resultater i Europa, men i 1997 forringes situationen tilsyneladende igen. Gennemsnitligt var 18,4% af alle afgange forsinket med mere end 15 minutter i 1995. Situationen for 1997, til og med september, er at 19,6% af alle fly gennemsnitligt var forsinket over 15 minutter.

Kommissionen erkender ogsaa, at det er vigtigt at give passagerne tilstraekkelige oplysninger. Kommissionen undersoeger dog andre muligheder til at forbedre passagerinformation end at anbefale, at tidsplanerne skal genspejle den gennemsnitlige praestation.

En forundersoegelse om oprettelse af et rapporteringssystem paa faellesskabsniveau om praecision blev ivaerksat for et aar siden som en opfoelgning af meddelelsen om overbelastning og krise i lufttrafikken ((KOM(95) 318. )). Efter udbud blev kontrakten tildelt International Air Transport Association (IATA), som indgav sin rapport for nylig. Det blev undersoegt, hvorvidt det var muligt at gennemfoere et informationssystem, som skulle goere det muligt regelmaessigt at offentliggoere praesicionsindikatorer. Denne information skulle foerst og fremmest vaere henvendt til passagererne for at informere dem om tjenesteydelsernes kvalitet og saette dem i stand til at foretage sammenligninger og planlaegge deres rejser paa grundlag heraf.

Det er Kommissionens hensigt at arbejde videre med denne tanke med henblik paa at definere de foranstaltninger, der boer traeffes, og paa hvilket niveau, de boer traeffes, saaledes at der er et paalideligt grundlag for eventuelle foranstaltninger til gennemfoerelse af et praecisionsrapporteringssystem.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3372/97 af Lis Jensen (I-EDN) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: Prioriteringer i energisektoren

Hvordan forholder EU-Kommissionen sig til, medlemslandene i deres energipolitik paalaegger deres energiproducenter og -distributoerer at inddrage miljoemaessige aspekter, naar de planlaegger energiproduktion - og at dette indirekte faar betydning for det indre markeds funktion paa energiomraadet?

I det konkrete tilfaelde drejer det sig om den danske energiproduktion, hvor staten via en aendring i el-forsyningensloven har paalagt energirpoducenterne ogsaa at inddrage energi fra decentrale kraftvarmevaerker og vedvarende energiproduktion, samtidig med at staten yder stoette til disse produktionsformer.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (5. december 1997)

Alle bestemmelser om det indre marked for elektricitet findes i direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 ((EFT L 27 af 30.1.1997. )), som fastsaetter faelles regler for produktion, transmission og distribution af elektricitet. Direktivet traadte i kraft den 19. februar 1997, og medlemsstaterne har som hovedregel to aar til at efterkomme det.

Direktivet giver medlemsstaterne ret til at tage miljoemaessige hensyn, naar de implementerer det. Ifoelge artikel 8, stk. 3, kan en medlemsstat kraeve, at systemoperatoeren ved lastfordelingen af produktionsanlaeg giver elektricitet, der produceres ved hjaelp af vedvarende energikilder, eller som stammer fra varmekraftvaerker, forrang.

Medlemsstaterne kan ogsaa ifoelge artikel 3, stk. 2, paalaegge selskaber i elektricitetssektoren forpligtelser til offentlig tjeneste. Disse forpligtelser kan bl.a. haenge sammen med miljoebeskyttelse.

Endvidere kan medlemsstaterne, naar de fastsaetter kriterierne for tildeling af bevillinger til etablering af ny produktionskapacitet eller opstiller de udbudsspecifikationer, som et muligt produktionsselskab skal foelge, anvende kriterier, som har med miljoebeskyttelse at goere (artikel 5, stk. 1).

Det boer imidlertid understreges, at medlemsstaterne skal anvende direktivets bestemmelser paa en objektiv, gennemsigtig og ikke-diskriminerende maade. Bestemmelserne kan ikke bruges til at begunstige medlemsstaternes egne produktionsselskaber.

Det danske tilfaelde vil blive undersoegt naermere paa baggrund af direktivets bestemmelser, herunder ovennaevnte bestemmelser, som giver medlemsstaterne ret til at inddrage miljoehensyn.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3959/97 af Johanna Maij-Weggen (PPE) til Kommissionen (12. december 1997)

Om: Den kinesiske befolkningspolitik

Er Kommissionen bekendt med oplysningerne om storstilede tvungne sterilisationer i Tibet, som skal have fundet sted mellem september og oktober 1996 (ifoelge TSG Nieuwsbrief NL)?

Er Kommissionen bekendt med, at de kinesiske myndigheder anvender et obligatorisk lotterisystem til at afgoere, om aegtepar maa faa boern?

Er Kommissionen ikke enig i, at den kinesiske befolkningspolitik sigter mod at reducere antallet af tibetanere?

Er Kommissionen rede til over for de kinesiske myndigheder at protestere mod dette forhold?

Er Kommissionen rede til at forelaegge dette spoergsmaal for FN's menneskerettighedskommission?

Kan Kommissionen oplyse, hvilke skridt den indtil nu har taget over for Kina paa grund af befolkningspolitikken?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (2. februar 1998)

Overholdelsen af menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder i Kina giver vedvarende Kommissionen grund til bekymring, og den har aldrig undladt at give udtryk herfor, naar der var anledning til det, isaer med hensyn til menneskerettighedssituationen i Tibet.

Kommissionen raader ikke over praecise oplysninger om de forhold, som det aerede medlem goer opmaerksom paa. Men ifald de bekraeftes, vil Kommissionen ikke undlade - i lighed med tidligere tilfaelde - i sin dialog med Kina om menneskerettighederne at protestere imod enhver kraenkelse af menneskerettighederne og af den menneskelige vaerdighed.