SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2777/02

af Robert Goebbels (PSE) til Kommissionen

(3. oktober 2002)

Om: Direktivet om projekters indvirkning på miljøet og subsidiaritetsprincippet

Kommissionen har netop iværksat en række foranstaltninger mod Frankrig, Det Forenede Kongerige, Italien og Østrig for ikke at have overholdt bestemmelserne i direktivet om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet. Selv om Kommissionen er i sin gode ret til at henholde sig til lovformelige fællesskabsdokumenter, er det i stadig højere grad et spørgsmål om, hvorvidt det pågældende direktiv stadig er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Direktivet om visse projekters indvirkning på miljøet ligger faktisk forud for Maastricht-traktaten, der har knæsat princippet om, at Fællesskabet kun hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne handler på de pågældende områder.

Det forekommer spørgeren indlysende, at en kommunal myndighed, en regional myndighed eller et nationalt parlament bedre end Kommissionens tjenestegrene kan vurdere nyttigheden og indvirkningen på miljøet af et affaldsbehandlingsanlæg, en planlagt sammenlægning af landdistrikter eller anlæg af en omfartsvej. Det forholder sig faktisk således, at Kommissionen, når den inddrager Domstolen eller sender en begrundet udtalelse til en medlemsstat, generelt fungerer som redskab for lokale borgere, der er modstandere af sådanne projekter, og som bruger en hvilken som helst fremgangsmåde for at forsinke gennemførelsen af infrastrukturer, der skønnes hensigtsmæssige af de demokratisk valgte myndigheder.

Er det ikke på høje tid, at Kommissionen som helhed sætter en stopper for denne proceduremæssige krig, der er rettet mod offentlighedens interesse som defineret af de kompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater, og at den fremsætter forslag om en tilpasning af det pågældende direktiv, som respekterer subsidiaritetsprincippet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(8. november 2002)

Kommissionen har til opgave at sikre en korrekt anvendelse af fællesskabslovgivningen inden for rammerne af de beføjelser, den har fået overdraget af EF-traktaten. I dennes artikel 211 hedder det: For at sikre Fællesmarkedets funktion og udvikling skal Kommissionen drage omsorg for gennemførelsen af de i denne traktat indeholdte bestemmelser og af de bestemmelser, som med hjemmel i denne træffes af institutionerne. På dette grundlag træffer Kommissionen alle nødvendige forholdsregler bl.a. overtrædelsesprocedurer i medfør af EF-traktatens artikel 226 med henblik på at sikre overholdelse af fællesskabslovgivningen. Kommissionens opgaver i henhold til artikel 211 i EF-traktaten berøres ikke af subsidiaritetsprincippet.

For så vidt angår det særlige spørgsmål, det ærede medlem fremfører, er Kommissionen enig i, at de lokale myndigheder er bedre placeret med hensyn til at foretage vurderinger af et projekts nytte eller dets virkninger på miljøet. Kun de kompetente myndigheder i medlemsstaten er ansvarlige for gennemførelsen af de procedurer, vurderinger og afgørelser, der er foreskrevet i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(1), uanset om det er før eller efter ændringen heraf ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(2). Dog mener Kommissionen, at den både er i stand og berettiget til at verificere og sikre, at disse procedurer, vurderinger og afgørelser, som finder sted på det relevante niveau, er i overensstemmelse med fællesskabsretten, herunder navnlig med direktiv 85/337/EØF

Herudover kan det påpeges, at Rådets direktiv 97/11/EF, som har styrket bestemmelserne i direktiv 85/337/EØF, blev vedtaget i marts 1997 efter ratificeringen og ikrafttrædelsen af Maastricht-traktaten.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.