ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0430/02

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Landbrugskooperativforbunds ulovlige praksis i Grækenland i forbindelse med udbetaling af fællesskabsstøtten til landbrugerne

Ifølge klager fra landbrugere og henvendelser til anklagemyndigheden fra repræsentanter for landbrugssammenslutninger tilbageholder visse landbrugskooperativforbund i Grækenland ulovligt og under en form for afpresning en del af fællesskabsstøtten til landbrugerne. Kommissionen har kendskab til problemet og har svaret, at den overvejer at anlægge sag mod Grækenland ved Domstolen.

Dertil kommer nu som et nyt element, at visse landbrugskooperativforbund ikke alene tvinger landbrugerne til at underskrive såkaldte frivillige erklæringer, der giver forbundene bemyndigelse til at tilbageholde 2-5 % af støtten til landbrugerne, men også nægter at udfylde de formularer vedrørende lagre og bestemmelsessteder, som er nødvendige for udbetalingen af tilskuddene, hvis landbrugerne ikke skriver under. Ifølge klagerne er landbrugskooperativforbundene Apokoronos og Maleme på Kreta karakteristiske eksempler på denne praksis.

Hvad agter Kommissionen at foretage sig i denne sag, eftersom visse landbrugskooperativforbunds praksis i stadig mere udpræget grad afviger fra fællesskabslovgivningen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(25. marts 2002)

Den situation, der beskrives i det ærede medlems forespørgsel, skyldes det private forhold mellem landbrugskooperativerne og deres medlemmer. Under disse omstændigheder mener Kommissionen ikke, at EU's retsforskrifter er blevet overtrådt. For yderligere oplysninger henviser Kommissionen det ærede medlem til dens svar på skriftlig forespørgsel E-0128/02 fra Alavanos(1) og E-0238/02 fra Trakatellis og andre(2).

(1) EFT C 172 E af 18.7.2002, s. 148.

(2) Se side 99.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0189/02

af Massimo Carraro (PSE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Arbejdsmedicin

Den 12. december 2001 vedtog det italienske Senat afgørelse nr. 824, hvormed anordning nr. 402 af 12. november 2001 om særlige bestemmelser om personale i sundhedssektoren kunne få status af lov.

I medfør af artikel 1, litra a, i afgørelsen kan specialister i hygiejne og forebyggende sundhedspleje og specialister i retsmedicin og forsikring nu også stå for sikkerheds- og sundhedstjenesten på arbejdspladsen (den ansvarlige læge).

Finder Kommissionen ikke, at denne bestemmelse er i åbenlys uoverensstemmelse med indholdet i EU-bestemmelserne om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, som tildeler disse beføjelser til specialister i arbejdsmedicin?

Er Kommissionen desuden ikke af den opfattelse, at specialister i hygiejne og forebyggende sundhedspleje og specialister i retsmedicin og forsikring kun kan arbejde på nationalt plan, idet deres uddannelse til forskel fra specialisterne i arbejdsmedicin ikke er godkendt på fællesskabsniveau?

Er det ikke også Kommissionens opfattelse, at anvendelsen af artikel 1, litra a, på grund af den utilstrækkelige uddannelse, som specialisterne i hygiejne og retsmedicin har med hensyn til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, kan indebære risici for beskyttelsen af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed?

Hvad vil Kommissionen foretage sig for at hindre denne overtrædelse af fællesskabsretten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(19. marts 2002)

Kommissionen har netop modtaget en klage over manglende overholdelse af fællesskabsretten i forbindelse med det italienske Senats afgørelse nr. 824.

Kommissionen vil foretage en indgående analyse af den pågældende lovgivning, hvorefter den vil afgive et supplerende svar til det ærede medlem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1145/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(16. april 2002)

Om: Kommissionens ansattes manglende brug af deres modersmål

Europa-Parlamentet tilbyder mulighed for tolkning til alle de officielle EU-sprog under samtlige møder i de parlamentariske udvalg. Ikke desto mindre bruger nogle ansatte i Kommissionen (hovedsagelig grækere og hollændere), som deltager i disse møder og skal redegøre for deres synspunkter, næsten udelukkende engelsk (og undertiden fransk), selvom de udmærket kunne have talt på deres eget modersmål.

Foreligger der et eller andet cirkulære i Kommissionens tjenestegrene, som forbyder de ansatte at bruge deres modersmål og tvinger dem til udelukkende at tale engelsk og fransk? Hvordan agter Kommissionen at reagere med henblik på at få nogle af de ansatte til at forstå, at de kan og bør bruge deres modersmål, idet dette indgår som et nødvendigt element i det europæiske kontinents multikulturelle karakter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(23. maj 2002)

Der foreligger hos Kommissionen ikke noget cirkulære, som forbyder de ansatte at bruge deres modersmål eller pålægger dem at udtrykke sig udelukkende på engelsk eller fransk.

Kommissionen understreger først, at i henhold til artikel 28, litra f, i Vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber er en af de overordnede betingelser for ansættelse, at ansøgeren har indgående kundskaber i et af Fællesskabernes sprog og tilfredsstillende kundskaber i et andet af Fællesskabernes sprog i det omfang, dette er nødvendigt for hans hverv. Det nævnes således ikke, at kundskaber i et bestemt fællesskabssprog foretrækkes.

Dernæst skal det understreges, at i henhold til bestemmelserne i den interne forretningsorden bruger Kommissionen i praksis tre sprog, nemlig tysk, fransk og engelsk.

Kommissionen ser derfor ingen objektive grunde til at pålægge sine ansatte at bruge andre sprog uanset om det er deres modersmål eller ej end dem, der er omfattet af de gældende regler og den fulgte praksis.

I det specifikke tilfælde, hvor Kommissionen deltager i møder i parlamentariske udvalg, hvor der tilbydes tolkning til alle EU's officielle sprog, kan Kommissionens ansatte således selv vælge, hvilket sprog de ønsker at anvende. Det er for eksempel derfor, at nogle af praktiske hensyn vælger at tale på det sprog, som er blevet anvendt til at undersøge et bestemt spørgsmål; og andre af hensyn til drøftelsernes karakter vælger et sprog, som så mange som muligt kender, med henblik på at gøre det muligt for så mange som muligt af de tilstedeværende at følge direkte med i drøftelserne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0799/02

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(14. marts 2002)

Om: Newcarstle disease hos skarve

I september 2001 blev der i forbindelse med et forskningsprojekt i Danmark fundet den smitsomme fjerkræsygdom Newcastle disease i en prøve fra skarve.

Den gældende lovgivning på området er Rådets direktiv 92/66/EØF(1) af 14. juli 1992 vedrørende fjerkræbesætninger, brevduer samt andre fugle, der holdes i fangeskab. Vilde fugle, der lever i frihed, som eksempelvis skarven, er ikke omfattet, men ved en konstateret smitte overlades afgørelsen til den enkelte medlemsstat, der efterfølgende meddeler Kommissionen, hvilke foranstaltninger den har truffet.

Direktivet nævner også, at der desuden bør træffes minimale fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af Newcastle disease hos visse andre arter end de i direktivet nævnte.

Den konstaterede Newcastle disease hos skarve i Danmark giver anledning til følgende spørgsmål:

- Hvor mange sygdomstilfælde af Newcastle disease hos skarve er der konstateret i medlemslandene, og hvordan bekæmpes de?

- Gælder de samme retningslinjer ved sygdomsudbrud som for fjerkræbesætninger, hvor besætningen aflives, og hvordan sikrer man sig mod smitte?

- Hvilke fællesskabsforanstaltninger er der truffet til bekæmpelse af Newcastle disease hos skarve?

(1) EFT L 260 af 5.9.1992, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(22. april 2002)

Newcastle disease, som er en virussygdom, træffer man hos fjerkræ og vilde fugle, inkl. vildtlevende vandtrækfugle og andre vandfugle. Det er meget forskelligt, hvor alvorlig sygdommen er, og det afhænger af en række faktorer, bl.a. virusstammernes virulens og værtsarterne.

I Rådets direktiv 92/66/EØF af 14. juli 1992 om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af Newcastle disease tages der hensyn til sygdommens særlige kendetegn, og det fastslås, hvornår der skal iværksættes sygdomskontrollerende foranstaltninger, f.eks. i forbindelse med alvorlige udbrud blandt fjerkræ.

Medlemslandene har pligt til at give Kommissionen meddelelse om sygdomsudbrud blandt vilde fugle. Ifølge Kommissionens oplysninger er det tilfælde af Newcastle disease, der i 2001 blev konstateret hos en skarv i Danmark, det første tilfælde af denne sygdom hos skarver inden for EU, der er blevet indberettet. Ifølge videnskabelige kilder blev der i 1940'erne konstateret et udbrud af Newcastle disease hos skarver i Det Forenede Kongerige (Skotland).

I Rådets direktiv 92/66/EØF indgår der ikke nogen kontrolforanstaltninger for Newcastle disease hos vilde fugle. Manglen på videnskabelig viden om vilde dyrs betydning for Newcastle disease har indtil videre bevirket, at det har været umuligt at opstille præcise regler på EU-plan. Det er derfor op til de enkelte medlemslande at følge den epidemiologiske situation på lokalt plan og tage stilling til, hvilke foranstaltninger der vil kunne iværksættes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0063/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(25. januar 2002)

Om: Det spanske formandskab og Den Europæiske Unions arbejdssprog

Optagelsen af nye medlemsstater i EU, hvis officielle sprog vil blive anerkendt på niveau med sprogene i de nuværende femten EU-lande, kan styrke tendensen til, at nogle af sprogene, uden at det går ud over anerkendelsen af alle medlemsstaternes sprog, de facto får status af foretrukne arbejdssprog. Disse er på nuværende tidspunkt fransk og engelsk.

Nogle lande kræver, at deres sprog anerkendes på lige fod med fransk og engelsk, og som argument fremfører de, hvor mange der taler det pågældende sprog i EU. Inden for EU er der sprog som spansk og portugisisk galicisk, som er et af de sprog, der tales i Spanien, tilhører samme sproggruppe som tales af flere hundrede millioner personer i fire verdensdele og er verdenssprog, og det bør der tages hensyn til i diskussionen.

Det ville være absurd, dersom EU, som bør spille en afgørende rolle, så bort fra værdien af disse to sprog som foretrukne arbejdssprog, når de blandt de sprog, der er eller vil blive officielle EU-sprog, optræder blandt de tre mest talte i verden. Hvilken holdning vil det spanske formandskab indtage i dette spørgsmål?

Svar

(13. maj 2002)

Artikel 290 i TEF fastsætter, at Rådet med enstemmighed fastlægger den ordning, der skal gælde for Fællesskabets institutioner på det sproglige område. Rådets holdning til dette spørgsmål er fastlagt i forordning nr. 1 (EU) af 1958 som senere ændret ved nye medlemsstaters tiltrædelse, og heri fastsættes det, at der på nuværende tidspunkt er elleve officielle arbejdssprog i Fællesskabet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0735/02

af Fernando Fernández Martín (PPE-DE) til Kommissionen

(15. marts 2002)

Om: Cameroun

Kan Kommissionen give en oversigt over de projekter vedrørende Cameroun, der er godkendt til finansiering over Den Europæiske Unions budget i 2001, og oplyse det samlede beløb for det pågældende års investeringer?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Nielsonpå skriftlige forespørgsler E-0732/02, E-0733/02, E-0734/02, E-0735/02, E-0736/02,E-0737/02, E-0738/02, E-0739/02, E-0740/02 og E-0741/02

(13. maj 2002)

De ønskede oplysninger sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0919/02

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(26. marts 2002)

Om: Forurening af Lough Sheelin, County Cavan, Irland

Er Kommissionen klar over, at Lough Sheelin, County Cavan, Irland, er stærkt forurenet, og at det er videnskabeligt bevist, at dette primært skyldes fosfater fra landbruget, der hindrer vækst af grønne alger, der er beskyttet af EU-lovgivningen som væsentlige for vækst og udvikling af den vilde havørred såvel som andre former for vilde dyr og planter?

Hvilke skridt har Kommissionen taget for at sikre, at den irske regering tager de nødvendige skridt til at genoprette Lough Sheelin som et uforurenet område?

Vil Kommissionen officielt underrette den irske regering om sin foruroligelse over Lough Sheelin og regeringens forsømmelighed i denne sag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(19. april 2002)

Kommissionen er klar over den alvorlige tilstand af forurening, Lough Sheelin befinder sig i. Det er kun én af en række irske søer, der lider af eutrofiering (d.v.s. overskud af næringsstoffer, der hovedsageligt skyldes fosfor). Den 28. juli 2000 fremsatte Kommissionen en begrundet udtalelse til Irland(1) i forbindelse med Fællesskabets direktiv om farlige stoffer(2), hvori der kræves programmer for nedbringning af fosforforureningen. I udtalelsen nævntes Lough Sheelin som et konkret eksempel på et vandområde, hvor der ikke var gjort nok for at nedbringe forforforureningen. Siden da har de irske myndigheder vedtaget yderligere foranstaltninger, herunder retningslinjer for landbruget. Det kan ligeledes nævnes, at Kommissionen i 2001 indbragte en sag mod Irland for De Europæiske Fællesskabers Domstol(3) som følge af dette lands utilstrækkelige gennemførelse af Fællesskabets nitratdirektiv(4), i henhold til hvilket der kræves forholdsregler til kontrol med brugen af dyregødning i det omfang, denne bidrager til at øge problemerne med nitratforureningen. Siden da har der været tegn på, at Irland er ved at overveje en landsdækkende gennemførelse af dette direktiv. En strammere kontrol med brugen af dyregødning bør kunne få en gunstig indvirkning på søer såsom Lough Sheelin.

(1) Procedure A1990/5220.

(2) Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om forurening, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer til Fællesskabets vandmiljø, EFT L 129 af 18.5.1976.

(3) Sag nr. C-396/01.

(4) Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget, EFT L 375 af 31.12.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0420/02

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Pakke af foranstaltninger til begrænsning af eksporten af levende dyr

Der er gang på gang rettet kritik mod EU's støtte til dyreeksport, fordi den begunstiger transporter af levende dyr til tredjelande.

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at begrænse og på sigt afskaffe eksporten af levende dyr til tredjelande?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischlerpå skriftlige forespørgsler E-0418/02 og E-0420/02

(4. april 2002)

De samlede eksportrestitutioner for levende dyr i 2001 androg 44,4 mio. EUR(1). I de seneste år er støtten for kvæg til slagtning faldet betydeligt fra 60,50 EUR/100 kg (i 1999) til 41,00 EUR/100 kg ( 32 %). Eksportrestitutionerne for avlskvæg er faldet fra 63,00 EUR/100 kg til 53,00 EUR/100 kg ( 16 %).

Med hensyn til at nedbringe eksporten af levende dyr henviser Kommissionen det ærede medlem til skriftlig spørgsmål P-0480/02 fra Proinsias de Rossa(2). (Det skal bemærkes, at rapporten fra Den Videnskabelige Komite for Dyrs Sundhed og Trivsel om dyrs velfærd under transport blev vedtaget den 11. marts 2002.)

(1) Baseret på licenser, der blev anmodet om for GATT-året 2000/2001.

(2) EFT C 160 E af 4.7.2002, s. 220.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0338/02 af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen. Tobaksstøtte.



EF-Tidende nr. 205 E af 29/08/2002 s. 0122 - 0122



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0338/02 af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen (12. februar 2002) Om: Tobaksstøtte Kan Kommissionen fremlægge en oversigt over støtten til tobak fordelt på de enkelte medlemsstater i de seneste fem år? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (22. marts 2002) Nedenstående tabel viser, hvilke præmier fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, for tobakssektoren der blev anmeldt af medlemsstaterne i perioden 1997 til 2001. >TABELPOSITION>
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0695/02 af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen. Prisen for adgang til fangstpladser uden for EU.



EF-Tidende nr. 205 E af 29/08/2002 s. 0196 - 0196



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0695/02 af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen (14. marts 2002) Om: Prisen for adgang til fangstpladser uden for EU Kan Kommissionen oplyse, hvad det i hver af de sidste syv år har kostet at købe rettigheden til at fiske på fangstpladser uden for EU? Hvilke medlemsstater har draget størst fordel af disse ordninger? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler (22. april 2002) 1. EF-budgettet for de eksterne forbindelser har udviklet sig som vist nedenfor og var i 2000 på 276,1 mio. EUR (forpligtelser) mod 173,1 mio. EUR i 1990. I 2000 tegnede fiskeriaftalerne sig for ca. 28,5 % af den del af EF-budgettet, der var afsat til den fælles fiskeripolitik. (i mio. EUR) >PIC FILE="QE-2002-06-17-E0695.EPS"> 2. Hvad antallet af udstedte licenser angår, har følgende medlemsstater haft størst udbytte af godtgørelserne i forbindelse med fiskeriaftalerne: Spanien, Frankrig, Portugal, Italien, Grækenland og Nederlandene.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0050/02

af Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE), Alexander de Roo (Verts/ALE)og Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(24. januar 2002)

Om: Indsigelser mod åbning af en civil lufthavn

De regionale myndigheder i Düsseldorf (D) har udstedt en ændret tilladelse til Flughafen Niederrhein GmbH med henblik på ibrugtagning som civil lufthavn af den tidligere militære flyveplads Laarbruch, der ligger 2 km fra den nederlandsk-tyske grænse. Flere omliggende grænsekommuner i Nederlandene og Tyskland har gjort indsigelse imod denne beslutning.

1. Kan Kommissionen bekræfte, at udstedelsen af ovennævnte ændrede tilladelse ikke er i strid med den for området gældende EU-lovgivning om gennemførelse af en VVM-analyse, samt fugle- og habitatdirektivet og udpegede beskyttede områder?

2. Hvilke skridt agter Kommissionen at tage, hvis det forholder sig sådan, at tilladelsen er i strid med gældende EU-lovgivning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. marts 2002)

Kommissionen henviser det ærede medlem til sit svar på hr. Meijers skriftlige spørgsmål E-2499/01(1).

Kommissionen er i færd med at undersøge, om EF-retten er blevet overholdt i dette tilfælde. Den tyske regering er blevet anmodet om at forelægge oplysninger om den anvendte procedure i dette tilfælde med henblik på de eventuelle grænseoverskridende følger af projektet og med henblik på at tage stilling til anklagerne. De tyske myndigheders svar skal indeholde de nødvendige oplysninger til at nå frem til konklusioner, hvad angår overholdelse af gældende fællesskabsret i dette tilfælde.

Kommissionen har til hensigt at træffe passende foranstaltninger for at sikre overholdelse af fællesskabsretten.

(1) EFT C 147 E af 20.6.2002, s. 21.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0084/02

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(25. januar 2002)

Om: Handelen med mahogni

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at bremse EU's import af mahogni, der er fældet af skovarbejdere uden hensyntagen til bæredygtighedsprincippet?

Hvilke foranstaltninger er der iværksat for at fremme udviklingen af bæredygtige ressourcer af hårdt træ?

Hvilke foranstaltninger er der iværksat for at sikre, at medlemsstaterne foretager en grundig undersøgelse af importører, der hævder, at mahogni og andet hårdt træ stammer fra bæredygtig skovdrift?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(12. marts 2002)

Fællesskabet søger at fremme bæredygtigt skovbrug og handel med skovbrugsprodukter, der stammer fra bæredygtigt skovbrug.

Kommissionen har nærmere betegnet ændret bilag C til Rådets forordning (EF) nr. 338/97(1) ved at opføre Swietenia macrophylla (storbladet mahogni) og dermed fulgt en række stater i dens udbredelsesområde, som har opført den i bilag III til konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter (CITES). Det betyder, at Bolivia, Brasilien, Costa Rica, Mexico og Peru skal udstede eksporttilladelser, når de eksporterer kævler, opsavet træ og finerplader, og da Costa Rica har anmodet om, at alle bestande af storbladet mahogni i Amerika omfattes af listen, skal andre stater i udbredelsesområdet udstede oprindelsescertifikater. Ved indførsel i Fællesskabet kræves en importanmeldelse.

Kommissionen fremmer udvikling af bæredygtig udnyttelse af tropiske skovressourcer ved hjælp af sine samarbejdsprogrammer for miljø- og skovudvikling. En lang række foranstaltninger, som er blevet finansieret både ved bilaterale samarbejdsordninger (regering til regering) og de såkaldte tematiske budgetposter (hvor private foretagender spiller en større rolle), understøtter de seneste bestræbelser på at indføre bæredygtigt skovbrug og attesteringsordninger for tømmerprodukter i udviklingslandene. Blandt de vigtigste foranstaltninger, Kommissionen har givet støtte til, er det værd at nævne de syv mest industrialiserede landes pilotprogram for bevarelse af den brasilianske regnskov, et omfattende program, der foruden et særligt afsnit for bæredygtigt skovbrug omfatter støtte på politisk plan til opbygning af overvågningskapacitet i forbindelse med arealanvendelse med særlig vægt på ulovlig skovrydning. Et andet vigtigt program er Fællesskabet-Indonesien skovprogrammet, der blev påbegyndt i 1992 og omfatter projekter for skovregistrering, brandbeskyttelse og brandbekæmpelse, bæredygtigt skovbrug og to store integrerede projekter for henholdsvis naturfredning og bæredygtigt skovbrug.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 338/97 af 9. december 1996 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed, EFT L 61 af 3.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0255/02

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(7. februar 2002)

Om: Bortskaffelse af køleskabe Forordning (EF) nr. 2037/2000

Eftersom der i Det Forenede Kongerige endnu ikke er igangsat noget passende affaldsbehandlingsanlæg, står landet over for alvorlige vanskeligheder med hensyn til at gennemføre forordning (EF) nr. 2037/2000(1), ifølge hvilken chlorfluorcarboner (CFC) og hydrochlorfluorcarboner (CFCF) fra isoleringsskum i husholdningskøleskabe skal genvindes.

Har Kommissionen kendskab til, om andre medlemsstater står over for lignende problemer, og har den modtaget henvendelser fra andre medlemsstater vedrørende dette spørgsmål?

(1) EFT L 244 af 29.9.2000, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. marts 2002)

Kommissionen foretog en undersøgelse af genvindingen af chlorfluorcarboner (CFC) fra husholdningskøleskabe i medlemsstaterne i februar 2001. Den viser sammen med andre oplysninger, at flere af medlemsstaterne Tyskland, Italien, Luxembourg, Østrig, Finland og Sverige allerede genvinder CFC fra husholdningskøleskabe, også fra isoleringsskummet, på erhvervsmæssigt drevne anlæg. Østrig får sine køleskabe behandlet i en anden medlemsstat og Luxembourg benytter et mobilt genvindingsanlæg, som kommer fra Tyskland. Fire andre medlemsstater Belgien, Danmark, Spanien og Nederlandene har oplyst, at de er i besiddelse af anlæg til genvinding af CFC fra husholdningskøleskabe, men mangler stadig at opgive nærmere enkeltheder. Det kan i det store og hele konkluderes, at flertallet af medlemsstater ikke har vanskeligheder med at genvinde CFC fra husholdningskøleskabe.

De øvrige medlemsstater Grækenland, Frankrig, Irland og Portugal mangler stadig at give oplysninger om, hvilke ordninger de har for genvinding af CFC fra køleskabe, eller om de ikke har nogen. De første oplysninger tyder på, at Grækenland, Frankrig, Irland og Portugal stadig mangler at indføre erhvervsmæssigt baserede ordninger for genvinding af CFC fra husholdningskøleskabe og frysere. De overholder imidlertid stadig den forordning, det ærede medlem nævner, hvis de brugte køleskabe opbevares, indtil de nødvendige genvindings- og genanvendelsesanlæg er blevet oprettet.

Kommissionen har for nylig kontaktet medlemsstaterne for at få sine oplysninger om anlæg til genvinding af CFC fra husholdningskøleskabe og frysere ajourført.