SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1424/03

af Bert Doorn (PPE-DE) til Kommissionen

(15. april 2003)

Om: Reservefond for EU's indlandsskibsfart

Inden for sektoren for EU's indlandsskibsfart er der i de senere år oprettet en reservefond. Fonden skal yde sikkerhed mod eventuelle kriser inden for sektoren. Reservefonden finansieres med bidrag fra sektoren for EU's indlandsskibsfart i de nuværende medlemsstater.

Med den kommende udvidelse ville også indlandsskibsfartsektoren i de nye medlemsstater kunne gøre krav på midlerne fra denne fond. De har imidlertid indtil dato ikke bidraget til opbygningen af denne fond.

Vil indlandsskibsfartsektoren i de nye medlemsstater efter den kommende udvidelse få adgang til reservefonden?

I bekræftende fald, mener Kommissionen at det er retfærdigt, at indlandsskibsfartsektoren i de nye medlemsstater kan få gavn af reservefondens midler uden selv at have bidraget dertil?

Hvis Kommissionen mener, at det er uretfærdigt, hvordan agter den så at udelukke og/eller begrænse sådanne krav?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(15. maj 2003)

Indlandsskibsfartsfonden er oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 718/1999 af 29. marts 1999 om en kapacitetspolitik for Fællesskabets indlandsflåder til fremme af vandvejstransporten(1).

Ifølge denne forordnings artikel 3 opretter hver berørt medlemsstat, hvis indre vandveje er forbundet med en anden medlemsstats indre vandveje, ved national lovgivning og med egne forvaltningsmidler en indlandsskibsfartsfond. Finansieringen, forvaltningen og anvendelsen af fonden er fastsat i forordningen. Fonden finansieres således af restmidlerne fra struktursaneringsindsatsen for EU-landenes flåder i 1990'erne, af de særlige bidrag, der betales af branchen i medfør af gammelt for nyt-reglen, og af finansieringsmidler, der kan stilles til rådighed i tilfælde af alvorlige markedsforstyrrelser for indlandsskibsfarten. Fondens nuværende reserve beløber sig således til omtrent 38 mio. EUR.

Fondens anvendelse er derimod underlagt principperne om økonomisk solidaritet og fællesskabsaktion. Solidariteten består i, at alle de fonde, der er indført ved forordningen, hæfter for alle udgifter og alle fondsmidler, uanset hvilken (national) fond skibet henhører under (art. 3, stk. 6). Fællesskabsaktion betyder, at der kun må afholdes udgifter over reserven, når foranstaltningerne indgår i en fællesskabsaktion (art. 3, stk. 5), som pr. definition gælder alle de medlemsstater, som er omfattet af forordningen.

Efter udvidelsen vil forordning nr. 718/1999 på samme vis som resten af fællesskabsretten inden for indlandsskibsfart ligeledes gælde for de nye medlemsstater, og dette under samme betingelser som for de nuværende medlemsstater. Der blev på intet tidspunkt i optagelsesforhandlingerne stillet spørgsmål ved gennemførelsen af disse bestemmelser, hverken af optagelseslandene eller medlemsstaterne.

Som følge deraf får de nye medlemsstater de samme rettigheder og forpligtelser, som er fastsat ved forordningen, i det øjeblik de tiltræder EU.

Kommissionen er derfor af den opfattelse, at de nye medlemsstaters skibe med lighedsprincippet in mente ikke kan udelukkes af en aktion på fællesskabsplan, som reservefonden for indlandsskibsfart finansierer, hvis denne er i overensstemmelse med de stillede krav.

(1) EFT L 90 af 2.4.1999.