DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/48

(2004/C 33 E/045)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0523/03

af Miet Smet (PPE-DE) til Kommissionen

(24. februar 2003)

Om: Kvinders rettigheder i Zambia

Samarbejdet mellem Den Europæiske Union og Zambia foregår på grundlag af AVS-EF-partnerskabet. I Cotonou-aftalen, som skitserer de generelle rammer for AVS-EU-forbindelserne de kommende 20 år, giver de to parter gentagne gange udtryk for, at de går ind for at respektere menneskerettighederne og ligestille kvinder og mænd.

Til trods for at Zambia støtter disse principper, respekteres kvinders rettigheder ikke altid i Zambia. Ifølge en rapport af 28. januar 2003 fra Human Rights Watch er piger i Zambia fem gange så ofte smittet med hiv-virus som drenge, fordi de er ofre for udbredt seksuelt misbrug.

Har EU allerede reageret på disse grove krænkelser af kvinders rettigheder? Agter EU i benægtende fald at reagere på disse krænkelser?

Er der fastsat en mekanisme til systematisk kontrol med og gennemtvingelse af respekt for kvinders rettigheder i Zambia? Og er der skabt mulighed for at suspendere samarbejdet mellem Zambia og EU, såfremt kvinders rettigheder i dette land — og mere generelt menneskerettighederne — hele tiden krænkes?

Vil EU i benægtende fald fremover sørge for at skabe sådanne muligheder?

Såfremt kontrol med og aftvingelse af respekt for kvinders rettigheder er lagt i faste rammer og det eventuelt er vedtaget at suspendere samarbejdet mellem Zambia og EU, gælder dette da for alle lande, som har undertegnet Cotonou-aftalen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(3. april 2003)

Den højere smittegrad med human immundefekt virus (hiv) blandt piger end blandt drenge i Zambia og det sydlige Afrika skyldes en række faktorer, bl.a. seksuelt misbrug, men der er også andre faktorer, der spiller ind, herunder tidligere seksuel debut og kvinders større modtagelighed for smitte.

Kommissionen iværksatte i september 2002 under budgetpost B7-6211 en indkaldelse af forslag med henblik på at bekæmpe fattigdomsrelaterede sygdomme, heriblandt hiv/erhvervet immundefekt syndrom (aids), i alle udviklingslandene. De aktiviteter, der finansieres via denne støtte, skulle forbedre plejen og behandlingen af allerede smittede personer, men skulle også omfatte projekter, der retter sig mod behovene blandt unge, smittemodtagelige kvinder. Den rapport om kvinders rettigheder i Zambia fra Human Rights Watch, som det ærede medlem omtaler, henviser til dette EU-program (1).

Zambia har modtaget støtte på 19 858 000 USD fra Global Fund for HIV/AIDS, hvortil EU bidrager med 120 mio. EUR.

Kønsaspektet og hiv/aids er desuden de vigtigste gennemgående emner i Zambias løbende nationale vejledende program (National Indicative Programme (NIP)).

Rapporten fra Human Rights Watch noterer, at blandt hovedproblemerne i den statslige indsats er det strafferetlige systems svagheder og manglende evne til at sikre en forsvarlig behandling af klager over seksuelt misbrug og behovet for specialuddannelse af politiet i hustruvold og børnemisbrug. Under det besøg, som kommissionsmedlemmet med ansvar for udvikling aflagde i Zambia i januar 2003, blev volden mod kvinder og behovet for specialuddannelse af dommere drøftet med præsident Mwanawasa. Efter denne dialog arbejder Kommissionen nu sammen med justitsministeriet om at udarbejde special-uddannelsesprogrammer for dommere og politifolk inden for rammerne af et program for institutionel udvikling og kapacitetsopbygning, som gennemføres under det ovenfor nævnte nationale vejledende program under 9. Europæiske Udviklingsfond.

Cotonou-aftalen fastsætter i artikel 8, at der skal gennemføres en omfattende politisk dialog med alle AVS-landene (Afrika, Vestindien og Stillehavet), herunder en regelmæssig vurdering af udviklingen i respekten for menneskerettighederne.

EU og medlemsstaterne overvåger meget nøje og har drøftelserne med regeringerne om virkningen af hiv/aids and volden mod kvinder som led i den løbende politiske dialog i medfør af artikel 8 i Cotonou-aftalen.

Hvis afgørende elementer i aftalen, jf. artikel 9 i partnerskabsaftalen, ikke overholdes, kan enhver part i aftalen opfordre den anden part til at gennemføre konsultationer i overensstemmelse med artikel 96 i Cotonou-aftalen. Respekten for menneskerettighederne er et af de afgørende elementer i aftalen og gælder for alle signatarer. Artikel 96 fastsætter, at hvis konsultationerne ikke fører til en for begge parter acceptabel løsning, kan der træffes passende foranstaltninger. At suspendere aftalen ville være den foranstaltning, der ville blive truffet i yderste konsekvens.

(1) Side 74.