ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1075/01

af John Cushnahan (PPE-DE) til Rådet

(5. april 2001)

Om: Påstande om politibrutalitet i Den Tjekkiske Republik

Har Rådet kendskab til påstandene om politibrutalitet i Den Tjekkiske Republik under Verdensbankens og Den Internationale Valutafonds møde i Prag i september 2000? Hvad agter Rådet at gøre i tilknytning til krænkelsen af rettighederne for de personer, der blev tilbageholdt efter demonstrationerne, for at sikre, at Den Tjekkiske Republik upartisk undersøger alle klager om tortur og dårlig behandling?

Svar

(16. juli 2001)

Rådet har ikke modtaget specifikke oplysninger om påstået politibrutalitet i Den Tjekkiske Republik under Verdensbankens og Den Internationale Valutafonds møde i Prag i september 2000.

Rådet lægger den allerstørste vægt på, at kandidatlandene overholder de demokratiske principper og retsstatsprincippet og respekterer menneskerettighederne. Med hensyn til Den Tjekkiske Republik noterer Rådet sig, at Kommissionen i sin periodiske rapport (2000) om Den Tjekkiske Republiks fremskridt mod tiltrædelse konkluderede, at landet fortsat opfylder de politiske Københavnskriterier. Det skal især bemærkes, at Den Tjekkiske Republik har fortsat med at videreudvikle sine interne institutionelle rammer på menneskerettighedsområdet, idet der efter oprettelsen af en post som menneskerettighedskommissær i 1998 blev oprettet et hverv som offentlig beskytter af rettighederne (ombudsmand) i februar 2000, som er bemyndiget til at behandle en række sager, herunder klager over politiet.

Hvis det viser sig, at ovennævnte grundlæggende principper er blevet krænket, vil det kunne komme på tale at rette henvendelse til Den Tjekkiske Republik, navnlig inden for rammerne af de organer, som er oprettet ved Europaaftalen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1413/01

af Paul Rübig (PPE-DE) til Kommissionen

(14. maj 2001)

Om: Skattediskriminering ved leasing af arbejdskraft fra det øvrige fællesskabsområde

Hidtil blev kommuneskatten i Østrig som personaleleasingselskaber skulle betale til kommunerne, beregnet på grundlag af den samlede arbejdsløn.

Pr. 1.1.2001 skal den virksomhed, som har fået stillet arbejdskraft til rådighed fra et personaleleasingselskab, betale en kommunalskat på 70 % af udsendelsesvederlaget (jf. artikel 20 i Bundesbegleitgesetz 2001, BGBL 1, 142/2000). Da således bl.a. også ekstraomkostningerne i forbindelse med løn og en gevinstfaktor er blevet inddraget i beregningsgrundlaget, bevirker dette i det mindste en fordobling af kommunalskatten.

En arbejdstager, der udsendes til arbejdsydelse i en østrigsk virksomhed fra et leasingselskab med sæde i det øvrige fællesskabsområde bliver ved beregningen af kommunalskatten behandlet væsentligt dårligere end en arbejdstager, som er direkte ansat hos denne indenlandske virksomhed.

Selv om sidstnævnte indenlandske virksomhed f.eks. lader en reparation foretage af et indenlandsk elfirma skal der betales langt mindre kommunalskat, end hvis reparationen blev gennemført af en elektriker, der er blevet stillet til rådighed fra et leasingselskab med sæde i det øvrige fællesskabsområde.

Er denne diskriminering og konkurrencehindring af de leasingselskaber, der har sæde i det øvrige fællesskabsområde, tilladt inden for europæisk ret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Bolkestein

(31. maj 2001)

Der henvises til Kommissionens svar på det ærede medlems skriflige forespørgsel E-411/01(1).

Dette svar er stadig fyldestgørende.

(1) Se side 22.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1416/01

af Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) til Kommissionen

(14. maj 2001)

Om: Lige muligheder for mænd og kvinder

Den Tredje europæiske analyse af arbejdsforhold for år 2000 indeholder ikke nogen resultater, som kan betegnes som tilfredsstillende med hensyn til bestræbelserne på at få skabt lige muligheder for mænd og kvinder.

Ifølge Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene er kønsdiskriminering fortsat et udbredt fænomen til skade for de kvindelige arbejdstagere.

Denne forskel er især af kvalitativ art.

Påtænker Kommissionen at udarbejde eller iværksætte nye programmer til fremme af en de facto ligestilling i modsætning til de konstaterede forhold inden for erhvervskategorier, hvor de ledende stillinger normalt beklædes af mænd?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(13. juli 2001)

Det ærede medlem henviser til den europæiske undersøgelse, der er gennemført af Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene i 2000.

Resultaterne af denne undersøgelse viser nemlig klart behovet for en tilbundsgåene debat om arbejdets kvalitet i Europa set i lyset af den eksisterende situation med øget konkurrence og ændrede beskæftigelsesmønstre, herunder ligestillingsaspekterne.

Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen har til hensigt at fortsætte sine bestræbelser på at fremme ligestilling mellem kønnene inden for erhvervskategorier, hvor de ledende stillinger normalt beklædes af mænd, vil Kommissionen gerne forsikre det ærede medlem om det fortsatte arbejde på dette område gennem Kommissionens overordnede ligestillingsstrategi (2001-2005) og det dertil hørende program. Dette program ser nærmere på fem interventionsområder, nemlig ligestilling mellem kønnene inden for det økonomiske og sociale liv og samfundslivet, lige deltagelse og repræsentation, samt kønsrollemønstre. For 2001-2002 er det prioriterede emne for projekter og aktiviteter lige løn, efterfulgt af en bedre forening af familie- og arbejdsliv, kvinder i ledende stillinger jobs og kønsrollemønstre. Derudover har den europæiske beskæftigelsesstrategi i fjerde søjle i dens retningslinjer, som specifikt beskæftiger sig med spørgsmål om lige muligheder for kvinder og mænd, været en vigtig drivkraft for opnåelse af lighed mellem kønnene. Det er gennem disse værktøjer og i kraft af regeringschefernes politiske engagement, som det kommer til udtryk i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Stockholm, at Fællesskabets målsætninger med hensyn til lighed mellem kønnene vil blive udmøntet i praksis.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1873/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(27. juni 2001)

Om: Præmier for markafgrøder (Finland)

På området dyrepræmier agter Kommissionen i fremtiden at indføre en maksimumgrænse for støtte til dyr pr. bedrift og aldersklasse. Ville det ikke være hensigtsmæssigt også at indføre en sådan maksimumgrænse, f.eks. 50 ha, for støtte til markafgrøder, således at landbrugsbedrifterne kun kan modtage støtte inden for denne størrelsesorden?

Kan Kommissionen oplyse:

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Finland omfatter over 50 ha,

- hvor mange landbrugsbedrifter, der i Finland omfatter mindre 50 ha,

- hvilke besparelser en sådan foranstaltning ville medføre for området markafgrøder med hensyn til budgettet målt i absolutte tal og i procenter?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler på skriftlige forespørgsler E-1870/01, E-1871/01, E-1872/01, E-1873/01, E-1874/01, E-1875/01, E-1876/01, E-1877/01, E-1878/01, E-1879/01, E-1880/01, E-1881/01, E-1882/01, E-1883/01 og E-1884/01

(24. juli 2001)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0559/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(27. februar 2001)

Om: Revisionserklæring for GD for Beskæftigelse og Sociale Anliggender

På mødet den 7. februar 2001 i Budgetkontroludvalget erklærede kommissær Fischler, at den nøjagtige fejlrate i 1999 for finansielle transaktioner inden for GD for Landbrug lå på 3,06 %.

Kunne kommissæren med særligt ansvar for beskæftigelse og sociale anliggender med henblik på at fremme samarbejde og gennemsigtighed mellem de europæiske institutioner forelægge tilsvarende tal for finansielle transaktioner inden for dette generaldirektorat? Hvis ikke, hvad er da grunden?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer på skriftlige forespørgsler P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 og E-0570/01

(11. april 2001)

Kommissionen skal minde det ærede medlem om, at Revisionsretten ikke opgiver en fejlprocent som led i sin revisionsberetning vedrørende det almindelige budget, idet den finder, at det ville være en overforenkling at måle Kommissionens finansielle forvaltningsresultater alene på grundlag af denne indikator.

Retten besluttede derfor for tre år siden at standse offentliggørelsen af en samlet fejlprocent og udvikle sine revisionsmetoder med henblik på at give dechargemyndighederne mere udførlige oplysninger.

Endvidere har Revisionsretten ved flere lejligheder udtalt, at skulle den udlede fejlprocenter på et lavere niveau (f.eks. for hver sektor eller for hvert generaldirektorat) af den overordnede fejlprocent, ville disse blive fuldstændig vildledende. Det begrænsede antal transaktioner, Retten reviderer, gør det ikke muligt at fastslå en gyldig fejlprocent på dette lavere niveau.

Kommissionen er derfor ikke i stand til at give det ærede medlem de udbedte oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1698/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Udsættelse af anvendelsen af den nye forordning om bomuld

Selv om vi allerede befinder os i slutningen af maj, og bomulden forlængst har overstået sin vækstperiode, er den nye bomuldsforordning endnu ikke offentliggjort. Ifølge oplysningerne fra Rådet (Landbrug) fra den 24. april 2001, blev der vedtaget bestemmelser om forhøjelse af den medansvarsafgift, som skal betales ved overskridelse af produktionsmængden, som er anderledes og mindre fordelagtige end dem, der hidtil har været gældende og dem, der er indeholdt i Kommissionens forslag, og som producenterne ikke havde kendskab til på det tidspunkt, da de tilsåede deres marker.

Under henvisning til, at Kommissionen tidligere gentagne gange har lovgivet på grundlag af det behov, som landbrugerne har for rettidigt at have kendskab til bestemmelserne for de produkter, de dyrker (KOM(1999) 576)(1), ændring af Rådets forordning om den fælles markedsordning for hør og hamp bestemt til fiberproduktion), bedes Kommissionen oplyse følgende: Agter den at udsætte datoen for den nye bomuldsforordnings ikrafttræden, eftersom bomuldsproducenterne på såningstidspunktet endnu ikke havde kendskab til de ændrede bestemmelser om størrelsen af disse bøder, som er fastsat i den nye bomuldsforordning?

(1) EFT C 56 E af 29.2.2000, s. 17.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(19. juli 2001)

Det skal bemærkes, at nedsættelsen af målprisen for ikke-egreneret bomuld i tilfælde af overskridelse af de nationale garantimængder har været et hovedelement i støtteordningen for bomuld i mange produktionsår.

Forslaget om revision af støtteordningen for bomuld, som Kommissionen fremlagde den 13. december 1999(1), blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Bestemmelserne i dette forslag, bl.a. bestemmelserne om en ændring af nedsættelsen af målprisen, var således kendt flere måneder før det normale tidspunkt, hvor producenterne tilsåede deres marker, som det ærede medlem taler om. Under disse forhold mener Kommissionen, at princippet om de erhvervsdrivendes berettigede forventning er overholdt.

Kommissionen retter det ærede medlems opmærksomhed på det forhold, at den ikke kan udskyde en gældende ikrafttrædelsesdato, som Rådet har besluttet.

(1) KOM(1999) 492 endelig udg.

(2) EFT C 28 af 1.2.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1457/01

af Daniel Hannan (PPE-DE) til Kommissionen

(17. maj 2001)

Om: Disciplinære sanktioner over for medarbejdere

Kan Kommissionen forelægge en oversigt over alle de tilfælde, hvor medarbejdere er blevet stillet over for disciplinære sanktioner sammen med de foranstaltninger, der er blevet truffet, den tid, der var nødvendig for at nå frem til en konklusion, beskyldningens art, hvorvidt angivere blev anvendt, og hvorvidt yderligere efterforskning blev iværksat og nu afsluttet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(23. juli 2001)

Kommissionen henviser det ærede medlem til de omfattende oplysninger, der i februar blev fremlagt i forbindelse med den seneste dechargeprocedure, nemlig for 1999-budgettet. Disse oplysninger vil naturligvis blive opdateret i forbindelse med den næste dechargeprocedure.

I forlængelse af dechargen for 1999 udtalte Kommissionen, at den havde til hensigt en gang om året at give dechargemyndigheden oplysning om alle afsluttede undersøgelser, hvor der var blevet brugt angivere, og at den ville give oplysninger om bl.a. gennemførte opfølgningsforanstaltninger, inkl. administrative og disciplinære procedurer og sanktioner, som iværksættes med det formål at beskytte den pågældende angivers juridiske stilling.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1491/01

af Jannis Sakellariou (PSE) til Kommissionen

(18. maj 2001)

Om: Anvendelsen af betegnelsen naturlæge (Heilpraktiker) i Grækenland

1. Skal en tysk naturlæge skal have en særlig tilladelse i Grækenland for at kunne praktisere i landet?

2. Skelnes der i Grækenland mellem betegnelsen naturlæge og betegnelsen fysioterapeut?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(26. juni 2001)

De to erhverv, som det ærede medlem omtaler, findes ikke i alle EU-medlemsstater og er heller ikke reguleret på samme måde overalt i EU. Efter Kommissionens oplysninger findes erhvervet som Heilpraktiker (naturlæge) kun i Tyskland, mens erhvervet som fysioterapeut er reguleret i alle medlemsstater. Der er tale om to helt forskellige sundhedserhverv.

Når det gælder anerkendelse af faglige kvalifikationer og eksamensbeviser, er der ved Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed(1) og Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF(3) indført en generel anerkendelsesordning, der ikke kræver nogen forudgående harmonisering (med undtagelse af visse sundhedserhverv, der falder ind under særdirektiver(2), og hvor der er en vis samordning på EU-plan). En af betingelserne for at anvende den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser er, at det erhverv, arbejdstageren er uddannet til i en medlemsstat, svarer til erhvervet i den medlemsstat, hvor vedkommende ønsker at få anerkendt sine faglige kvalifikationer.

Er betingelserne for at få adgang til og udøve et sundhedserhverv ikke opfyldt (som oftest skal der forelægges et eksamensbevis og en forhåndstilladelse til at udøve erhvervet), indebærer det sanktioner i de fleste medlemsstater. Praktiske oplysninger om anvendelsen af den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser i en medlemsstat fås ved henvendelse til kontaktstedet for anerkendelse af erhvervskvalifikationer i den relevante medlemsstat. Kontaktstedernes adresser findes på Kommissionens websted på følgende adresse: http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/qualifications/index.htm.

(1) EFT L 19 af 24.1.1989 og EFT L 209 af 24.7.1992.

(2) Læger, tandlæger, dyrlæger, sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje og apotekere.

(3) EFT L 19 af 24.1.1989 og EFT L 209 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0063/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(22. januar 2001)

Om: Tilfælde med leukæmi og kræft hos soldater fra Kosovo-krigen

I den seneste tid er der konstateret tragiske tilfælde med leukæmi og kræft hos en lang række soldater fra de europæiske væbnede styrker, som deltog i fredsoperationerne i Balkanlandene, og der er sket en kraftig stigning i antallet af disse sygdomme inden for hele Fællesskabet. I hele Europa er der bekymring og angst for eventuelle forbindelser mellem disse sygdomme og brugen af forarmet uran i den ammunition, der blev

anvendt under konflikten. På baggrund af de lidelser, bombardementerne har påført befolkningen, og de katastrofale virkninger af anvendelsen af forarmet uran på civilbefolkningen, soldater og hundredvis af frivillige, der arbejdede i Kosovo,

agter Kommissionen da at fastslå sandheden om virkningerne af de våben, der blev anvendt i Balkanlandene, og de hermed forbundne ansvar?

Agter Kommissionen desuden at opfordre medlemstaterne til at gennemføre sundhedsundersøgelser for alle de soldater, der deltog i fredsoperationerne i Balkanlandene?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström på skriftlige forespørgsler E-0038/01, E-0062/01, E-0063/01 og P-0148/01

(15. marts 2001)

Kommissionen har opfordret den ekspertgruppe, der er nedsat i medfør af artikel 31 i Euratom-traktaten, til at udtale sig om de mulige helbredsmæssige virkninger af udsættelse for ioniserende stråling fra forarmet uran. Den har ligeledes formidlet en rundbordsdiskussion mellem forskellige internationale organisationer, der har programmer på dette felt.

Ansvaret for de soldater, der har gjort tjeneste på Balkan, påhviler EU's medlemsstater og NATO. Ansvaret for indgreb til beskyttelse af besøgende i regionen påhviler også medlemsstaterne. Kommissionen agter at viderebringe alle relevante informationer fra internationale organisationer og udtalelsen fra ekspertgruppen i Euratom-traktatens artikel 31 til medlemsstaterne som støtte for deres afgørelse om, hvad der bør gøres. Kommissionen selv vil støtte til videnskabelig rådgivning, når den tilbyder opfølgende lægeundersøgelser til sine ansatte og til de kontraktansatte, der er udsendt til denne region.

De informationer, der foreligger på indeværende tidspunkt, tyder ikke på at nogen levnedsmidler skulle være forurenet med forarmet uran.

Kommissionen overvåger således den udvikling, der er relevant for vurderingen af en mulig forbindelse mellem sygdom hos dem, der udført missioner på Balkan, og brug af forarmet uran i de missiler, der er afskudt mod mål i regionen. Blandt de vigtigste informationskilder er De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP), som har gennemført en prøvetagningskampagne i regionen, hvis resultater foreligger i marts 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0792/01

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Minimumskrav for undersøgelser af indvirkningen på miljøet

Det har gentagne gange vist sig, at mange af undersøgelserne af indvirkningen på miljøet ikke opfylder de mål, der lå til grund for indførelsen af obligatoriske miljøvurderingsundersøgelser i forbindelse med udførelsen af arbejder, som kunne indvirke på miljøet. En række virksomheder, som det er blevet pålagt at forelægge resultaterne af en sådan undersøgelse, betragter det endog som en ren formalitet, som de skal opfylde for at få afsluttet sagen.

Hvilken nytteværdi tillægger Kommissionen miljøvurderingsundersøgelserne?

Opfylder de ifølge Kommissionen de målsætninger, der lå til grund for deres indførelse?

Mener Kommissionen ikke, at der bør fremsættes et forslag om minimumskriterier for miljøvurderingsundersøgelser for at forhindre, at de af mange betragtes som en ren formalitet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. maj 2001)

Rådets direktiv (VVM) 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(1) har vist sig at være et nyttigt instrument i miljøbeskyttelsen, idet der lægges særlig vægt på forsigtighedsprincippet. Da det drejer sig om et rammedirektiv, fastsætter det mindstekrav, der skal specificeres yderligere og gennemføres af medlemsstaterne.

VVM-direktivet anses for at være et proceduredirektiv, der udstikker de væsentligste foranstaltninger, som medlemsstaterne skal træffe for at nå målet. Disse foranstaltninger er udarbejdelse af en miljøberetning, inddragelse af den berørte offentlighed og miljømyndighederne, hensyntagen til resultaterne i beslutningstagningen og oplysninger om den trufne beslutning til de berørte parter. I tilfælde af grænseoverskridende virkninger inddrages de medlemsstater, der måtte blive væsentligt berørt, på lige fod i proceduren i henhold til de internationale forpligtelser i De Forenede Nationer/Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) Espoo-Konventionen om vurdering af grænseoverskridende miljøvirkninger.

I de tilfælde, Kommissionen har kendskab til, har en korrekt anvendelse af VVM-direktivet normalt forbedret de pågældende projekter set fra et miljømæssigt synspunkt og givet offentligheden mulighed for at deltage og bidrage på en tilfredsstillende måde.

Som følge af nogle mangler, der blev afsløret i en rapport om anvendelsen og effektiviteten af VVM-direktiv 85/337/EØF, blev der vedtaget et forbedret direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(2) om ændring af det oprindelige direktiv. Dette instruments succes og betydning er ligeledes blevet bevist ved det forhold, at den anvendte fremgangsmåde udvides til planlægningsniveauet over projektniveauet gennem det kommende direktiv om Strategisk miljøvurderings (SMV) om vurdering af bestemte planer og programmers virkning på miljøet(3).

(1) EFT L 175 af 5.7.1985.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997.

(3) Ændret forslag til Rådets direktiv om vurdering af bestemte planers og programmers virkninger på miljøet, EFT C 83 af 25.3.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0245/01

af Gorka Knörr Borràs (Verts/ALE) til Kommissionen

(31. januar 2001)

Om: Babcock Wilcox España

Den 13. juni 2000 meddelte Kommissionen i en pressemeddelelse, at den agtede at udvide den igangværende undersøgelse om støtten til Babcock Wilcox España SA til at omfatte den støtte, der ydes i forbindelse med selskabets privatisering. Kan Kommissionen baggrund af at den baskiske regering ikke er blevet informeret herom, og på baggrund af de alvorlige sociale følger heraf (de mange truede arbejdspladser) give nærmere oplysninger om udviklingen i de ovennævnte undersøgelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(16. marts 2001)

Den 13. juni 2000 besluttede Kommissionen endnu en gang at udvide procedure nr. C 33/98, der er iværksat i henhold til EF-traktatens artikel 88 (tidligere artikel 93, stk. 2) til at omfatte de støtteelementer i forbindelse med privatiseringen af Babcok Wilcox Espanola S.A., der er anmeldt af de spanske myndigheder. Undersøgelsen, der var blevet indledt i 1998(1), blev udvidet første gang i 1999(2).

Efter denne sidste udvidelse af procedure offentliggjorde Kommissionen sin beslutning i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3). Formålet med meddelelsen var at give interesserede parter mulighed for at fremsætte deres bemærkninger til Kommissionen. Lokalregeringen i det område, hvor Babcock Wilcos ligger, Diputación Foral de Vizcaya har som interesseret part fremsat bemærkninger til sagen. Kommissionen vil tage hensyn hertil, når den træffer sin endelige beslutning.

Undersøgelsen er nu inde i sidste fase. I betragtning af de tidsmæssige begrænsninger på grund af privatiseringen vil Kommissionen forsøge at fremskynde proceduren, således at der snarest muligt kan træffes en endelig beslutning.

(1) EFT C 249 af 8.8.1998.

(2) EFT C 280 af 2.10.1999.

(3) EFT C 232 af 12.8.2000.