ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1733/98

af Joaquim Miranda (GUE/NGL) og Honório Novo (GUE/NGL) til Raadet

(8. juni 1998)

Om: Opfoerelse af et deponi for nukleart affald i Aldeiadávila (Spanien)

Den spanske regering foreslog for nylig det spanske Senat at nedsaette en kommission, der skulle undersoege muligheden for at opfoere et deponi for nukleart affald i omraadet Ávila de la Ribera, og genoptog saaledes et tidligere projekt, der dengang, ligesom nu, fremkaldte stor modstand i befolkningen.

Vil Raadet, saa hurtigt som situationen kraever det, og i sikker forvisning om, at opfoerelsen af denne "atomkirkegaard" indebaerer stor risiko paa grund af det granitomraade, inden for hvilket den skal opfoeres, og vaere til overhaengende fare for folkesundheden og for miljoeet, samt en alvorlig risiko for regionens oekonomi og en overtraedelse af internationale regler, fordi den kommer til at ligge mindre end 100 kilometer fra graensen mellem Spanien og Portugal, oplyse, hvilken holdning det har til hensigt at indtage i denne sag?

Svar

(24. september 1998)

Raadets direktiv 85/337/EOEF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet(1) finder anvendelse paa anlaeg, der udelukkende er beregnet til permanent oplagring eller endelig bortskaffelse af radioaktivt affald. I medfoer af direktivets artikel 4, stk. 1, skal installationer af denne type underkastes en miljoevirkningsvurdering. Artikel 7 indeholder endvidere bestemmelser om hoeringsprocedurer i tilfaelde, hvor et saadant projekt vil kunne faa betydelig indvirkning paa miljoeet i en anden medlemsstat; hoeringsproceduren indledes enten af den medlemsstat, der oensker at gennemfoere projektet, eller efter anmodning fra den anden medlemsstat.

I oevrigt anfoeres det i Euratom-traktatens artikel 37, at hver medlemsstat skal forsyne Kommissionen med alle almindelige oplysninger vedroerende planer om bortskaffelse af radioaktivt spild i enhver form, for at det derved kan afgoeres, om ivaerksaettelsen af denne plan kan antages at medfoere en radioaktiv kontaminering af en anden medlemsstats vande, jord eller luftrum. Kommissionen skal afgive sin udtalelse inden for en frist af seks maaneder.

Det er Raadets opfattelse, at overholdelsen af faellesskabsbestemmelserne i forbindelse med det af det aerede parlamentsmedlem naevnte projekt skulle goere det muligt at sikre, at gaeldende miljoe- og sundhedsmaessige bestemmelser opfyldes.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1735/98

af Soeren Wibe (PSE) til Raadet

(8. juni 1998)

Om: Overhoejhed over traktaten

Tysklands forbundsdomstol og Danmarks Hoejesteret har som bekendt undersoegt EF-bestemmelsernes forenelighed med de nationale forfatninger samt overdragelsen af befoejelser til Faellesskabet.

Officielt hedder det, at overhoejhed over traktaten hviler hos medlemsstaternes nationale parlamenter og foelgelig borgerne. Det forholder sig dog saadan, at det er Det Europaeiske Raad, som stiller forslag, og det har derfor indflydelse paa, for ikke at sige magt over traktaten.

Kan Raadet besvare foelgende spoergsmaal: Hvem gaar forud, EU eller den nationale domstol, hvis en national domstol skulle fastslaa, at en EU-aftale er i strid med national lovgivning?

Svar

(24. september 1998)

Det er ikke Raadets opgave at droefte de eventuelle foelger af nationale domstoles retspraksis. Raadet bemaerker, at ingen af de domstole, som det aerede medlem naevner, har erklaeret faellesskabslovgivning uforenelig med de nationale forfatninger. Det minder om, at medlemsstaterne, da de ratificerede traktaterne om oprettelse af De Europaeiske Faellesskaber og Den Europaeiske Union, forpligtede sig til at overholde disse traktater.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2203/98

af Honório Novo (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. juli 1998)

Om: Bybane i Porto - udbudsprocedure

Jeg takker for Kommissionens svar paa mine skriftlige forespoergsler P-0591 og P-1659. Jeg konstaterede, at efter det moede med de nationale myndigheder, som var berammet til den 15. juni 1998, ville Kommissionen tage stilling til, "hvorvidt der burde indledes en procedure i henhold til traktatens artikel 169". Desuden bemaerkede jeg, at projektet skulle finansieres af Den Europaeiske Investeringsbank. Kommissionen maa imidlertid ikke glemme, at der til projektet ogsaa vil blive ydet en omfattende finansiel stoette over den gaeldende faellesskabsstoetteramme.

Paa denne baggrund og da der er en yderst reel mulighed for, at klagen opgives, bedes Kommissionen nu besvare et spoergsmaal, som jeg allerede har stillet, og som endnu ikke er blevet besvaret: Er Kommissionen rede til at finansiere de supplerende omkostninger i forbindelse med forsinkelserne - over fem maaneder - som skyldes beslutningen om at suspendere udbudsproceduren? Hvilke konkrete finansielle og administrative midler raader Kommissionen over til at afhjaelpe de negative virkninger af forsinkelserne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(3. september 1998)

Kommissionen har forstaaelse for de vanskeligheder, der foelger af, at indgaaelsen af en aftale i forbindelse med udbudsproceduren for tredje afsnit af bybanen i Oporto er blevet suspenderet. Det boer dog fremhaeves, at dette er en vigtig og sammensat sag, der kraever udfoerlige analyser, og at Kommissionen ikke ville udfoere sin opgave, hvis ikke den reagerede paa en mulig overtraedelse af de paagaeldende EF-bestemmelser.

Som det er det aerede medlem bekendt, skal Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 155 drage omsorg for gennemfoerelsen af de i denne traktat indeholdte bestemmelser og af de bestemmelser, som med hjemmel i denne traeffes af institutionerne. Under udfoerelsen af denne opgave kan Kommissionen anvende den i EF-traktatens artikel 169 fastsatte overtraedelsesprocedure. Desuden er Kommissionen saerlig forpligtet til at gribe ind i en situation som denne, hvor der ikke blot er indgivet en klage over tildelingsproceduren, men hvor der ogsaa er EF-midler inddraget.

Som foelge af de oplysninger, der fremkom paa det bilaterale moede i Portugal den 16. juni 1998, hvor denne sag blev droeftet med de portugisiske myndigheder, har Kommissionen besluttet at henlaegge sagen, da den konstaterede, at der ikke var tale om overtraedelser af EF-retten.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1337/98 af Glyn FORD til Kommissionen. Støtte til et MOX-prøveanlæg



EF-Tidende nr. C 402 af 22/12/1998 s. 0113



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1337/98 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen (29. april 1998) Om: Støtte til et MOX-prøveanlæg Kan Kommissionen i fortsættelse af svar på skriftlig forespørgsel E-2891/97(1) oplyse, hvilket organ der vil blive ansvarligt for fastlæggelsen af standarderne for de forsøg, der skal udføres i ovennævnte prøveanlæg med henblik på kvalificering af stoffer med lav dispergering (LDM)? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (23. juni 1998) Udformningen af et materiale som LDM ("low dispersible material") skal først godkendes ved de pågældende kompetente myndigheder. Det er op til disse sikkerhedsmyndigheder at fastsætte, hvilken metode der skal anvendes til kvalificering af LDM efter de kriterier, der er anbefalet af Den Internationale Atomenergiorganisation (IAEA), eventuelt i et forsøgsanlæg. Det Fælles Forskningscenter (FFC) kunne være et sådant anlæg. (1) EFT C 158 af 25.5.1998, s. 17.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1029/98 af Nikitas KAKLAMANIS til Kommissionen. EU-lovgivning for arbejdstagere, der sidder foran computerskærme



EF-Tidende nr. C 402 af 22/12/1998 s. 0061



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1029/98 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (6. april 1998) Om: EU-lovgivning for arbejdstagere, der sidder foran computerskærme Det er velkendt, at de arbejdstagere, der sidder foran computerskærme, risikerer varige helbredsskader. Har Kommissionen indført fællesskabslovgivning, der foreskriver erstatning til arbejdstagere inden for denne sektor? Er der indført bestemmelser om, at de skal have øgede muligheder for rekreation, f.eks. i form af mere ferie? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (13. maj 1998) Fællesskabslovgivningen indeholder ingen bestemmelser om hverken ekstraferie eller erstatning til arbejdstagere, der arbejder ved skærmterminaler. Sådanne foranstaltninger hører under medlemsstaternes ansvarsområde. I henhold til Rådets direktiv 90/270/EØF(1) om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejde ved skærmterminaler er arbejdsgiveren forpligtet til at tilrettelægge arbejdstagerens aktiviteter således, at det daglige arbejde ved skærmterminaler afbrydes regelmæssigt af pauser eller af andre former for aktiviteter, der reducerer belastningen ved skærmterminalarbejdet. (1) EFT L 156 af 21.6.1990.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1107/98

af Panayotis Lambrias (PPE) til Kommissionen

(8. april 1998)

Om: Fremskyndelse af proceduren for undersøgelse af overtrædelse af fællesskabslovgivningen

Europa-Parlamentet, visse erhvervsorganisationer og nogle ikke-statslige organisationer har anmodet Kommissionen om at fremskynde proceduren for undersøgelse af sager vedrørende overtrædelse af fællesskabsretten. Til trods for de foranstaltninger, Kommissionen hidtil har truffet, afvikles proceduren ikke tilstrækkelig hurtigt med det resultat, at der forståeligt nok fremsættes erstatningskrav fra de involverede parter. Kommissionen bedes besvare følgende:

1. Agter den at begrænse varigheden af proceduren for indbyrdes overenskomst med den medlemsstat, der eventuelt har begået en overtrædelse, inden gennemførelsen af EU-traktatens artikel 169?

2. Agter Kommissionen klart at begrænse fristen for svar eller efterkommelse af den pågældende forpligtelse for en medlemsstat efter fremsendelsen af åbningsskrivelsen eller den begrundede udtalelse eller indbringelse af sagen for Domstolen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Jacques Santer

(15. maj 1998)

Kommissionen prioriterer sin rolle som traktaternes vogter højt, og den gør alt for at forbedre gennemførelse af proceduren under artikel 169 i EF-traktaten. Kommissionen har, som beskrevet i den 14. beretning om kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten(1), iværksat en række interne foranstaltninger for at fremskynde proceduren for undersøgelse af overtrædelse af fællesskabslovgivningen i henhold til artikel 169.

Således bestræber Kommissionen sig på, når den modtager en klage, at træffe en afgørelse i sagen inden for et år ved enten at fremsende en åbningsskrivelse eller ved at henlægge sagen. For at overholde denne frist har Kommissionen i vidt omfang begrænset sin brug af korrespondance med den berørte medlemsstat forud for indledningen af en overtrædelsesprocedure. Kommissionen søger ligeledes at undgå, at forligsmøder med medlemsstaterne kun resulterer i, at proceduren forsinkes. Som det vil fremgå af den 15. beretning om kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten, som snarest vil blive fremlagt i Parlamentet, har disse tiltag ført til en hurtigere behandling af sagerne.

På den anden side giver Kommissionen i princippet en frist på to måneder i sine åbningsskrivelser. I en begrundet udtalelse gives medlemsstaten ingen frist til at svare, men den pålægges en frist for at bringe den konstaterede overtrædelse til ophør. Denne frist kan i hastesager skæres ned til en måned eller endda til to uger. Kommissionen ser i praksis stadig strengere på overholdelsen af denne frist.

(1) KOM(97) 299 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0553/98

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(4. marts 1998)

Om: Det regionale operationelle program for Attika - delprogram 1, foranstaltning 2

Foranstaltning 2 i delprogram 1 i det regionale operationelle program for Attika vedrører bortskaffelse af affald med foranstaltninger til recycling af affald, bygning af faciliteter til sundhedsmæssigt forsvarlig nedgravning af affald samt faciliteter til pakning og omladning af affald.

Ifølge forfaldsplanen skulle der have været brugt 19.591 mio ecu i offentlige udgifter inden 1997.

1. Hvilke af projekterne har været forbundet med de største forsinkelser? Hvad er hovedårsagerne til disse forsinkelser?

2. Er der sket ændringer i forbindelse med revisionen af fællesskabsstøtterammen? Hvor stor en budgetandel er der tale om?

3. Hvor stor var udnyttelsesgraden indtil 31. december 1997?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(7. maj 1998)

Ifølge de finansieringstabeller, der blev ændret den 21. oktober 1997, andrager de offentlige udgifter til foranstaltning 1.2 i det operationelle program "Attika" (bortskaffelse af affald), der er programmeret indtil 1997, 5,3 mio. ECU.

På det sidste møde i overvågningsudvalget for EF-støtterammen (EFSR) den 31. oktober 1997 blev der ikke foretaget ændringer i de regionale programmer.

Med hensyn til de tekniske detaljer vedrørende det programmerede arbejde, dets nuværende stade og årsagerne til eventuelle forsinkelser beder Kommissionen det ærede medlem henvende sig til de regionale myndigheder i Attika, der er ansvarlige for iværksættelsen af EFSR.

Det beløb, der var brugt ved udgangen af 1997, overstiger skønnet for 1997 som revideret den 21. oktober 1997 og andrager 6,4 mio. ECU.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0741/98

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. marts 1998)

Om: Projekter på Gavdopoula

Ifølge en udarbejdet plan, som nu ligger til godkendelse i ministeriet for miljø, fysisk planlægning og offentlige arbejder skal der nu på Gavdopoula opføres et fabriksanlæg til fremstilling af containere og en distributionsterminal. I beliggenhedsplanerne indgår bygning af industrianlæg og bygninger over et areal på 31.000 kvadratmeter. Der skal også bygges brændstofreservoirer til forsyning af skibe. Opførelsen af bygningerne og anlæggene medfører, at Gavdopoula skal nivelleres fra de nuværende 43 m til en endelig højde på 6 m.

På baggrund af følgende:

a) reaktioner fra miljøorganisationer og lokale sammenslutninger,

b) en forventet afgørelse fra Det Centrale Arkæologiske Råd, fordi der findes oldtidslevn både på landjorden og under havets overflade,

c) de ansvarlige græske myndigheder har foreslået at lade Gavdopoula og Gavdos indgå i Natura 2000, og

d) artikel 6 i direktiv 92/43/EØF(1) om bevarelse af de naturlige levesteder og den vildtlevende flora og fauna,

bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Indgår den pågældende investering i planerne om fællesskabsstøtte?

2. Agter Kommissionen at anmode de ansvarlige græske myndigheder om oplysninger og redegørelser for, hvorvidt deres forslag om at lade Gavdopoula indgå i Natura 2000 med denne investering, som medfører risici for miljøet?

3. Er der foretaget en miljørisikovurdering af investeringen med særlig vægt på den miljømæssige dimension, hvad angår bevarelsen af dette områdes naturværdier?

4. Kan Kommissionen garantere, at den over for de græske myndigheder vil slå til lyd for vigtigheden af at gennemføre projektet under nøje overholdelse af princippet om retmæssig og miljøvenlig forvaltning af dette økosystem i henhold til direktiv 92/43/EØF, eftersom det har så stor betydning for Europa?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(22. april 1998)

1. Den pågældende investering er ikke blevet forelagt med henblik på finanisiering via strukturfondene.

2. Øerne Gavdos og Gavdopoula er af de græske myndigheder blevet foreslået udpeget som lokalitet af fællesskabsbetydning i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2). Lokaliteten rummer nemlig en række prioriterede naturtyper og arter, så forringelse eller forstyrrelse heraf bør undgås med henblik på den fremtidige optagelse af lokaliteten i Natura 2000 - nettet.

3. & 4. Kommissionen er ved nærmere at undersøge de spørgsmål, det ærede medlem har bragt på bane, og vil sende de græske myndigheder en skrivelse med anmodning om præcise oplysninger vedrørende projekterne vedrørende opførelse af et industrianlæg og et transitcenter på øen Gavdopoula. Kommissionen vil specielt se på om fællesskabsbestemmelserne overholdes (Rådets direktiv nr. hhv. 85/337/EØF af 27. juni 1985, om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet(3), samt direktiv 92/43/EØF).

(1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

(3) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1239/98

af Amedeo Amadeo (NI) og Salvatore Tatarella (NI) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Forbrydelser mod børn

I beretningen fra FN's forberedende udvalg til nedsættelse af en stående international domstol fastslås det, at følgende handlinger, som begås systematisk eller i stort omfang, regnes for forbrydelser mod menneskeheden: påførelse af lidelser, udryddelser, tortur, slaveri, prygleri ud fra politiske, racistiske, religiøse eller etiske grunde, institutionaliseret forskelsbehandling, der medfører krænkelse af de grundlæggende frihedsrettigheder, tvangsdeportation af befolkningen på et vilkårligt grundlag, vilkårlig fængsling, frihedsberøvelse, tvungen prostitution og alle andre former for seksuel vold, andre umenneskelige handlinger, der medfører alvorlige skader på den fysiske og mentale integritet, sundheden og den menneskelige værdighed, samt lemlæstelse og alvorlig mishandling.

Kan Kommissionen udarbejde et direktiv, der fastsætter:

1. at organisationer, der systematisk er årsag til børns lidelser, død eller udnyttelse, sidestilles med alle andre former for organiseret kriminalitet (narkohandel, våben, bedrageri);

2. at forbrydelser mod børn betragtes som forbrydelser mod menneskeheden;

3. at udnyttelsen af børns dømmekraft eller påstanden om deres indforståelse betragtes som en skærpende omstændighed i bedømmelsen af forbrydelserne.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anita Gradin

(2. juni 1998)

Kommissionen deler det ærede medlems afsky for de forbrydelser, som nævnes i spørgsmålet, særlig når sådanne forbrydelser begås mod børn.

I EU ligger kompetencen inden for strafferetten og særlig klassificeringen af strafferetlige forseelser hos medlemsstaterne, der selvfølgelig er ansvarlige og skal opfylde deres forpligtelser ifølge internationale konventioner og aftaler.

Kommissionen støtter det arbejde i kampen mod menneskesmugling, som Europols Narkotikaenhed udfører ifølge det mandat som led i den Fælles Aktion(1), der blev vedtaget af Rådet (retlige og indre anliggender) den 16. december 1996, og som udvider Europols Narkotikaenheds mandat til at omfatte menneskesmugling.

(1) EFT L 342 af 31.12.1996.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1312/98

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: EURO 1999

I medfør af den stabilitets- og vækstpagt, som Det Europæiske Råd vedtog på sit møde i Amsterdam i juni 1997, skal medlemsstaterne på mellemlang sigt søge at nå frem til en budgetsaldo, som er "tæt på balance eller i overskud". Såfremt medlemsstaterne i de efterfølgende år fortsætter med at justere budgettet, vil de offentlige finansers stilling dermed gøre det lettere for medlemsstaterne at håndtere de budgetmæssige konsekvenser af en eventuel negativ udvikling i økonomien.

Men hvordan mener Kommissionen, at situationen ville have været i Belgien i dag, hvis stabilitets- og vækstpagten var blevet gennemført i perioden 1992-1997?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(2. juni 1998)

Stabilitets- og vækstpagten er oprettet ved Det Europæiske Råds resolution af 7. juni 1997(1) og Rådets forordning (EF) 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker(2) og Rådets forordning (EF) nr. 1467 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud2. Pagten sigter mod budgetdisciplin i Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) for derigennem at skabe de stabilitetsbetingelser, der er nødvendige for vedvarende vækst. Pagten indeholder et effektivt program, der tilskynder en medlemsstat til at undgå et uforholdsmæssigt stort underskud og til hurtigt at korrigere et sådant underskud, hvis det skulle opstå.

I 1992 havde Belgien et offentligt underskud på 6,9 % af bruttonationalproduktet (BNP), og i 1993 var underskuddet på 7,1 % af BNP. Denne situation resulterede i Rådets afgørelse af 26. september 1994, hvori der konstateredes et uforholdsmæssigt stort underskud i Belgien (EF-traktatens artikel 104 C, stk. 6). I perioden fra 1992 til 1997, som det ærede medlems spørgsmål vedrører, var Belgiens budgetpolitik hovedsageligt rettet mod konvergens med henblik på at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud og derved opfylde konvergenskriterierne, hvad budgetstillingen angår. Endvidere blev stk. 9 og 11 i EF-traktatens artikel 104 C, som omhandler sanktioner, ikke anvendt i anden fase af ØMU.

(1) EFT C 236 af 2.8.1997.

(2) EFT L 209 af 2.8.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1181/98

af Katerina Daskalaki (UPE) til Kommissionen

(29. april 1998)

Om: Marginalisering af europæiske sprog

Europa-Parlamentet har gentagne gange erklæret sin tilslutning til et multikulturelt og mangesproget Europa. Ikke desto mindre gøres der bestræbelser på at "marginalisere" en mængde europæiske sprog, hovedsagelig med det påskud, at omkostningerne bør indskrænkes (dette kunne imidlertid også ske på mange andre måder, der ikke indebar en sådan nivellering af den europæiske kultur). I hvilke og hvor mange af dens informationsnet anvendes samtlige officielle EU-sprog? Hvordan ser situationen ud med hensyn til det store spørgsmål, der opstår vedrørende den demokratiske kontrol inden for EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Jacques Santer

(29. maj 1998)

Kommissionens informationspolitik er baseret på et netværk af kontorer tæt på borgerne. Kontorerne er opdelt i forskellige netværk, alt efter hvilken slags oplysningskontor der er tale om (målgruppe eller beliggenhed). Oplysningsnetværkene benytter alle EU's officielle sprog, idet de forskellige kontorer bruger det eller de sprog, der bruges i det land, hvor de er placeret. Det drejer sig særlig om:

- 65 Info-Points Europe (IPE), der giver den brede offentlighed de grundlæggende oplysninger om Fællesskabet og dets politikker.

- 350 centre for europæisk dokumentation, som har følgende målsætninger: at bidrage til at styrke undervisning og forskning vedrørende Fællesskabet, at give offentligheden (også uden for universitetsmiljøer) adgang til oplysninger om Fællesskabet og dets politikker samt at deltage i debatten om Fællesskabet.

- 200 eurobiblioteker, som gør det muligt at stille alle disponible oplysninger om de forskellige fællesskabspolitikker til rådighed for alle borgere.

- 3 store informationscentre om Europa i henholdsvis Paris (Sources d'Europe),Lissabon (Jacques Delors-centret) og Berlin (Jean Monnet Haus), hvis opgave er at formidle oplysninger til såvel den brede offentlighed som til udvalgte målgrupper. Disse centre kan ligeledes tilbyde teknisk assistance til de forskellige netværk, der allerede eksisterer i de pågældende lande.

- 96 informationscentre for landdistrikterne, som skal udbrede oplysninger om Fællesskabet til befolkningen i landdistrikterne.

- 233 Euro-infocentre (EIC), som rådgiver og udbreder oplysning om det indre marked til virksomheder, særlig til de små og mellemstore virksomheder og til håndværksvirksomheder. Målet er at fremme disses integration og deres udvikling ved hjælp af en større deltagelse i Fællesskabets aktiviteter og programmer og bedre adgang til offentlige aftaler.

- 10 grænseoverskridende forbrugeroplysningscentre. Disse blev etableret for at kunne give de europæiske forbrugere specialiseret rådgivning, oplysning og beskyttelse i forbindelse med spørgsmål eller problemer, som rækker ud over landegrænserne.