SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0309/02

af Marie Isler Béguin (Verts/ALE) til Rådet

(11. februar 2002)

Om: Miljødirektiver og meget perifert beliggende regioner

Verdensnaturarven forringes betydeligt verden over, og artsrigdommen mindskes på alarmerende vis. Til trods for at vi har et ansvar over for de kommende generationer, risikerer vi, at plante- og dyrearters definitive forsvinden vil skade den økonomiske udvikling i visse lande og tilmed den medicinske forskning.

De meget perifert beliggende områder i visse medlemsstater tilfører Den Europæiske Union en betydelig rigdom i form af artsrigdom og naturressourcer.

Fællesskabets miljødirektiver om levesteder og fugle samt Life-programmerne gælder imidlertid ikke for disse områder.

Hvordan kan Rådet forklare og retfærdiggøre denne forvridning i fællesskabslovgivningen, som betyder faretruende skade på naturarven i disse områder og således ikke åbner mulighed for at bevare den samlede artsrigdom i landene i Den Europæiske Union?

Kan en medlemsstat ved ikke at gennemføre EU-direktiverne lægge hindringer i vejen for Fællesskabets lovgivning uden at skade den fælles samhørighedsånd, uden at skabe juridisk præcedens og uden at bringe Rådets aktiviteter og selve dets arbejde i miskredit?

Påtænker Rådet at foretage en vurdering af naturarven i de meget perifert beliggende områder, inden der iværksættes en fællesskabspolitik baseret på sammenhængende naturarvsmål?

Svar

(25. juni 2002)

1. Rådet bemærker, at det ærede medlem interesserer sig for biodiversiteten i regionerne i EU's yderste periferi.

2. For at bevare forespørgslen vil det være nyttigt nærmere at identificere de forskellige regioner i den yderste periferi, da de ikke alle behandles ens i henhold til miljødirektiverne. Rådet formoder, at det ærede medlem tænker på de franske oversøiske departementer, Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer (der alle er omfattet af traktatens artikel 299). I praksis behandles disse regioner forskelligt.

3. Den mest relevante fællesskabsmiljølovgivning i den henseende er:

- konventionen om beskyttelse af migrerende arter af vilde dyr (Bonn 1979)

- konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bern 1979)

- FN's biodiversitetskonvention (Rio 1992)

- direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle

- direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter

- forordning nr. 3528/86 om beskyttelse af skovene i Fællesskabet mod luftforurening

- forordning nr. 2158/92 om beskyttelse af skovene i Fællesskabet mod brande

- forordning nr. 1973/92 om oprettelse af et finansielt instrument for miljøet (LIFE), som ændret ved forordning nr. 1404/96, og

- forordning nr. 938/97 om ændring af forordning nr. 338/97 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (CITES-forordningen).

4. I biogeografisk henseende hører den kontinentale del af Europa, De Kanariske Øer, Azorerne og Madeira til den vestlige palæarktiske region. Derimod er territorier som Fransk Guyana del af den neotropiske biogeografiske region. Hver biogeografisk region har sine egne karakteristika hvad angår planter, dyr og naturtyper. Bern-konventionen, fugledirektivet, naturtypedirektivet, skovforureningsforordningen og LIFE-naturprogrammet afspejler således en miljømæssigt konsekvent tilgang til naturbevaringen i den vestlige palæarktiske region, som inden for rammerne af disse instrumenter er bedst tjent med en biogeografisk tilgang. Disse karakteristika kan meget vel ikke være de samme i andre biogeografiske regioner såsom den neotropiske region. De direktiver, som det ærede medlem henviser til, gælder derfor ikke for de franske oversøiske departementer og eller ikke for Grønland.

Forordningen om skovbrande kunne i og for sig godt gælde for regionerne i den yderste periferi, men de franske myndigheder har aldrig klassificeret territorier som Fransk Guyana som et risikoområde.

5. Anden fællesskabsmiljølovgivning såsom Bonn-konventionen, CITES-forordningen og FN's biodiversitetskonvention vedrører bredere spørgsmål som f.eks. beskyttelse af migrerende arter i hele deres udbredelsesområde, handel med vilde dyr og planter, bevaring og bæredygtig udnyttelse af biodiversiteten og rimelig og retfærdig fordeling af de fordele, udnyttelsen af de genetiske ressourcer resulterer i. De instrumenter, der er vedtaget til gennemførelse af denne lovgivning på fællesskabsplan, er derfor ikke begrænset til specifikke biogeografiske regioner såsom den vestlige palæarktiske region og den neotropiske region. I den forbindelse er det f.eks. værd at nævne Det Europæiske Fællesskabs biodiversitetsstrategi(1) og dens sektorhandlingsplaner(2), der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 6 i FN's biodiversitetskonvention. Denne strategi og disse handlingsplaner dækker derfor regionerne i den yderste periferi og supplerer medlemsstaternes nationale biodiversitetsstrategier og -handlingsplaner.

6. Konferencen mellem parterne i biodiversitetskonventionen mødes hvert andet år og fastsætter yderligere retningslinjer for, hvordan parterne skal gennemføre konventionen. Medlemsstaterne og Fællesskabet arbejder ihærdigt for at sikre, at den forestående sjette partskonference den 8.-19. april i Haag bliver en succes. Hensigten er navnlig at sikre, at konferencen vedtager en strategisk plan for konventionens gennemførelse i de næste ti år. En korrekt gennemførelse af konventionen vil være et vigtigt skridt hen imod at sikre bevaringen af biodiversiteten i EU-medlemsstaterne som helhed.

7. Hvad angår den faktiske gennemførelse af Fællesskabets lovgivning (femte afsnit i forespørgslen) er det ikke Rådet, men derimod Kommissionen, der som traktatens vogter skal holde øje med, at medlemsstaterne gennemfører Fællesskabets lovgivning korrekt.

8. Hvad angår specielt naturarven i de meget perifert beliggende områder er det op til Kommissionen at undersøge dette spørgsmål på baggrund af den nuværende fællesskabspolitik, der er baseret på sammenhængende mål, og aflægge rapport til Rådet samt i givet fald forelægge et konkret forslag.

(1) KOM(98) 42 endelig udg.

(2) KOM(2001) 162 endelig udg.