DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/781

(2004/C 84 E/0878)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0377/04

af Antonios Trakatellis (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2004)

Om: Bæredygtig forvaltning af Middelhavets fiskeressourcer og bekæmpelse af ulovligt fiskeri

I Grækenland og i andre middelhavslande er der konstateret en kraftig nedgang i fiskeressourcerne, der har belastet havets miljømæssige balance på grund af overfiskeri og ulovligt fiskeri. Inden for rammerne af EU's bæredygtige forvaltning af fiskeressourcerne og -bestandene i Middelhavet lægges der i forbindelse med et bredt multilateralt initiativ, hvori også andre kyststater i området (1) deltager særlig vægt på bevaringspolitikken.

I betragtning af EU's passivitet med hensyn til en bæredygtig udvikling af fiskeriaktiviteterne og manglende evne til at bekæmpe ulovligt fiskeri samt det forhold, at EU har enekompetence med hensyn til den fælles fiskeripolitiks ydre dimension, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Hvilke skridt har Kommissionen taget for at sikre en bæredygtig forvaltning af fiskeressourcerne i Grækenland og omgivende havområder fra et økonomisk, socialt og miljømæssigt synspunkt?

2. Hvordan kan fiskeriet i europæiske og ikke-europæiske farvande i Middelhavet beskyttes mod overfiskeri og ulovligt fiskeri fra tredjelandes side (f.eks. Tyrkiet)?

3. Hvilke skridt har Kommissionen taget for at harmonisere forvaltningen og anvendelsen af fællesskabsmidlerne i Middelhavet i forbindelse med kontroller og sanktioner i internationalt farvand mod ulovligt fiskeri, og dermed beskytte de begrænsede ressourcer, og hvilke sanktioner har været gældende eller kan gøres gældende over for stater, der beskytter eller tilskynder til ulovligt fiskeri (med eller uden bekvemmelighedsflag)?

4. Hvilke skridt er der taget for at sikre en udvidelse af medlemsstaternes fiskerijurisdiktion i Middelhavet gennem multilaterale initiativer med Middelhavets kyststater og med det formål at sikre en bæredygtig forvaltning af ressourcerne og økosystemerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. marts 2004)

Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 (2), senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2550/2000 (3), om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet er den forordning, som på nuværende tidspunkt gælder for Middelhavet, og fra juni 2000 ophørte den undtagelse, der både tillod græske trawlere at anvende en maskestørrelse i fangstposen på under 40 mm og at fiske i områder tæt på kysten (mindre end 3 sømil fra kysten eller på en vanddybde under 50 m, hvis en sådan dybde nås tættere på kysten). Disse bestemmelser skulle, hvis de gennemføres og kontrolleres korrekt af de græske myndigheder, bidrage til at løse nogle problemer i det græske fiskeri.

Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (4) indeholder de bestemmelser om fiskeriforvaltning, som Kommissionens forslag til bæredygtig forvaltning af alle EU-fiskerier er baseret på. Denne forordning er et vigtigt fremskridt, der muliggør en mere effektiv tilpasning af fiskerikapaciteten, indfører et flerårigt perspektiv for både forvaltnings- og genopretningsplaner og skærper EU-ordningen for kontrol og håndhævelse.

Kommissionen er klar over, at den nuværende forordning for Middelhavet ikke længere opfylder middelhavsfiskeriets behov, og under hensyntagen til retningslinjerne i forordning (EF) nr. 2371/2002 fremlagde den i oktober 2003 et forordningsforslag, som falder i tråd med de betragtninger, der både blev formuleret i grønbogen om den fælles fiskeripolitiks fremtid og i dens handlingsplan (5).

Efter Kommissionens opfattelse skulle et sådant forslag, som samler tekniske foranstaltninger og forvaltning af fiskeriindsatsen, føre til et mere ansvarligt og bæredygtigt fiskeri i Middelhavet. Forslaget, som også indeholder bestemmelser om nationale forvaltningsplaner for visse fiskerier, er desuden et kompromis mellem nødvendigheden af at sikre harmoniserede EU-rammebestemmelser og en fleksibel strategi, som gør det muligt at tage hensyn til subregionale forskelle og særpræg. Harmoniserede EU-ramme-bestemmelser, der samtidig tilgodeser subregionale særpræg, er ikke blot en forudsætning for at skabe lige vilkår, men også for at fremsætte forslag til fiskeriforvaltning i en større international sammenhæng.

Ulovligt fiskeri er et problem, som ikke blot kan føres tilbage til tredjelandsfartøjer, men også EU-fartøjer. For eksempel påvirkes græske farvande og ressourcer både af ulovlig brug af sprængstoffer og manglende overholdelse af den fastsatte maskestørrelse i fangstposen i trawlfiskeriet. Disse problemer må løses inden for EU og ikke blot tages op på internationalt plan

Udfaldet af og sluterklæringen fra ministerkonferencen i Venedig, som Kommissionen tilrettelagde i november 2003, har skabt et stærkt politisk udgangspunkt for hurtigere og mere effektivt at nå frem til en bæredygtig fiskeriforvaltning i Middelhavet. Udvidelsen af fiskerijurisdiktionen blev anført som et vigtigt middel til opfyldelse af dette mål.

Navnlig vil debatten om en eventuel udvidelse af national jurisdiktion på det åbne hav sammen med ratificeringen af det autonome budget for det nye almindelige råd for fiskeriet i Middelhavet, der sandsynligvis er umiddelbart forestående, gøre det muligt at opnå bedre og koordinerede løsninger både på spørgsmål vedrørende bevarelse og overholdelse, når det gælder Middelhavet.

(1) Se KOM(2003) 589 af 9. oktober 2003: forslag til forordning om forvaltningsforanstaltninger til bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne i Middelhavet og om ændring af forordning (EF) nr. 2847/93 og 973/2001.

(2) EFT L 171 af 6.7.1994.

(3) EFT L 292 af 21.11.2000.

(4) KOM(2001) 135 endelig udg.

(5) KOM(2002)535.