ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3998/00

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(21. december 2000)

Om: Forsinket udvikling af biologisk dyrkning i Grækenland

I henhold til en meddelelse fra den græske kontrol- og attesteringsorganisationen for biologiske produkter er der store forsinkelser i gennemførelsen af landbrugsmiljøforanstaltningerne (biologisk landbrug), hvoraf 75 % vedkommende finansieres af Den Europæiske Union. Selvom det treårige program for perioden 1998-2000 fastlagde, at der skulle opdyrkes 1400 ha, så var der i juni 2000 kun afsat 300 ha til biologisk dyrkning.

1. Hvilke oplysninger har Kommissionen om størrelsen af de områder, hvor der hidtil er blevet iværksat landbrugsmiljømæssige foranstaltninger?

2. Hvor stor en del af bevillingerne under den anden EF-støtteramme er afsat til biologisk dyrkning i Grækenland, og hvor stor en del af disse bevillinger er hidtil blevet anvendt i Grækenland?

3. Hvad er årsagen til de ovennævnte forsinkelser, og hvilke følger vil dette få?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. februar 2001)

Det oprindelige program for økologisk landbrug i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje(1), der blev forelagt

af Grækenland, blev godkendt i juli 1995 for 6 000 ha. I en ændret udgave af programmet fra 1998 blev arealet forhøjet med 14 000 ha. Denne udgave blev godkendt i januar 1999. Af de i alt ca. 20 000 ha, som programmeringen omfatter, var de miljøforpligtelser for landbrugsarealer, som landbrugere indgik med henblik på økologisk landbrug indtil udgangen af 1999, på 9 332 ha.

Budgettet for den oprindelige udgave og den ændrede udgave af programmet for økologisk landbrug for perioden 1995-1999 er på 13,7 mio. EUR, og indtil den 31. december 1999 var der udbetalt ca. 7,4 mio. EUR til modtagerne. Det skal præciseres, at EF-bevillingerne til dette program ikke er opført i den anden EF-støtteramme, da ledsageforanstaltningerne til den fælles landbrugspolitik, som miljøforanstaltningerne i landbruget udgør en del af, medfinansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).

På grundlag af disse oplysninger mener Kommissionen ikke, at forsinkelserne for det græske program vedrørende økologisk landbrug i henhold til forordning (EØF) nr. 2078/92 er betydelige, og især ikke når man tager i betragtning, at den ændrede udgave af programmet først blev godkendt i januar 1999, hvorved programmets aktive periode (dvs. den periode, hvor der indgås miljøforpligtelser for landbrugsarealer) i praksis kun omfattede et produktionsår. Det treårige program, som det ærede medlem henviser til, var faktisk et program, der kun varede knap et år. Det skal også nævnes, at det ikke er programmets hovedformål at forsyne markedet med økologiske produkter (hvad der er certificeringsorganernes hovedopgave), men snarere at yde samfundet en miljøtjeneste, da dette er formålet med forordning (EØF) nr. 2078/92. Kombinationen af de to formål gør derfor, at udvælgelsen af modtagere bliver mere krævende og grundig.

(1) EFT L 215 af 30.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3685/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Finansieringsrammen for Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet (FIUF) og dennes udnyttelse

Kan Kommissionen oplyse om den samlede finansieringsramme for FIUF fordelt på hver enkelt medlemsstat for programmeringsperioden 1994-1999 samt om udnyttelsesgraden i de enkelte medlemsstater?

Kan Kommissionen oplyse om den samlede finansieringsramme for FIUF i 2000 fordelt på hver enkelt medlemsstat samt om udnyttelsesgraden (pr. dags dato) i de enkelte medlemsstater?

Hvorledes vurderer Kommissionen udnyttelsesgraden af de midler, som hver enkelt medlemsstat har modtaget fra FIUF i programmeringsperioden 1994-1999?

Hvorledes vurderer Kommissionen udnyttelsesgraden (pr. dags dato) af de midler, som hver enkelt medlemsstat har modtaget fra FIUF i 2000.

Har Kommissionen nogen mulighed for at korrigere udnyttelsen af midlerne fra FIUF i de medlemsstater, der hverken udnytter dem korrekt eller fuldt ud?

Er der nogen mulighed for at overføre ikke udnyttede midler til de støtteberettigede medlemsstater, der udnytter de tildelte midler effektivt og fuldt ud?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(19. december 2000)

Tildelingen og forbruget af bevillinger fra det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF) under strukturfondenes mål 1 og 5a for programmeringsperioden 1994-1999 fremgår af følgende tabel:

>TABELPOSITION>

Disse tal er baseret på programmeringsdokumenter og aktivitetsrapporter. Det erindres, at programmernes gennemførelse og dermed også bevillingsforbruget vil strække sig helt frem til udgangen af 2001.

Hvad angår overførsel af uudnyttede bevillinger, henvises det ærede medlem til Kommissionens samlede svar på de skriftlige forespørgsler E-2705/99 og E-2706/99 fra Ian Hudghton(1).

De FIUF-bevillinger, der oprindeligt tildeltes de enkelte medlemsstater for programmeringsperioden 2000-2006, fremgår af nedenstående tabel:

>TABELPOSITION>

Disse tal er baseret på programmeringsdokumenterne. Det er i øjeblikket for tidligt at vurdere gennemførelsen af disse programmer, da gennemførelsen for størstedelens vedkommende endnu ikke er særligt fremskreden. Desuden har Kommissionen på nuværende tidspunkt endnu ikke modtaget hverken aktivitets- eller evalueringsrapporter.

(1) EFT C 330 E af 21.11.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3688/00

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Ensartethed i EU-landenes udviklingsbistand

Ifølge undersøgelser foretaget af flere ikke-statslige organisationer kan der konstateres store skævheder med hensyn til, hvilke beløb de forskellige medlemsstater yder til udviklingsbistand.

Således bør den store forskel mellem Danmarks bistand på 1 % af BNP og de 0,15 %, som Italien yder, fremhæves. Man kunne somme tider fristes til at konkludere, at med større økonomisk fremskridt følger mindre bistand.

Kan Kommissionen oplyse, om den anser det for hensigtsmæssigt at foreslå EU's medlemsstater at tilstræbe en ensartet udviklingsbistand, således at alle medlemsstaterne afsætter en fælles minimumsandel af deres BNP til at udrydde fattigdommen i verden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(5. januar 2001)

Omfanget af den statslige udviklingsbistand målt i procent af bruttonationalproduktet (BNP) i donorlandene i henhold til de definitioner, der er opnået enighed om i udvalget for udviklingsbistand i Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), varierer betydeligt fra land til land. Generelt set er Kommissionen overbevist om nødvendigheden af at forøge omfanget af den internationale udviklingsbistand, der er faldet til et forholdsvis lavt niveau. Inden for rammerne af FN's arbejde vedrørende finansieringen af udviklingsbistanden har Fællesskabet bekræftet sin forpligtelse til samarbejde og sit ønske om at nå målet på 0,7 % af BNP. Flere medlemsstater Danmark, Nederlandene og Sverige har enten nået eller overskredet dette mål. I 1999 var gennemsnittet for Fællesskabet på 0,31 % af BNP. Hvad angår den internationale bistand, er merværdien for et særligt mål på europæisk niveau ikke angivet. Man bør dog nærmere undersøge mulighederne for at forøge medlemsstaternes bistand, navnlig hvad angår bistanden til de mindst udviklede lande, med henvisning til FN's mål på 0,15 % af BNP.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3598/00

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(22. november 2000)

Om: EU's narkotikahandlingsplan

Kan Kommissionen oplyse, hvilke foranstaltninger den har truffet efter vedtagelsen af EU's narkotikahandlingsplan med henblik på at styrke sin interne koordination vedrørende narkotika og sikre gennemskuelighed og konsekvens i de mange budgetposter, der vedrører narkotika? Kan den opstille en oversigt over disse forskellige poster for 2000 og 2001? Kan den bekræfte, at den har til hensigt at foretage en ekstern evaluering af sine narkotikaprogrammer, således som det netop er sket med EONN?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(18. januar 2001)

EU's handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2000-2004) blev vedtaget i Feira i juni 2000, og Kommissionen er nu i færd med at undersøge, hvilke virkninger handlingsplanen vil få for dens aktiviteter i de næste fem år, både med hensyn til prioriteringer og tildeling af ressourcer. Analysen vil også omfatte, hvordan man kan koordinere narkotikarelaterede aktiviteter inden for Kommissionen.

Der er udarbejdet en oversigt over budgetlinjerne vedrørende narkotika, og en kopi heraf er sendt direkte til det ærede medlem og Europa-Parlamentets sekretariat.

Kommissionen lægger stor vægt på evaluering i sin meddelelse fra maj 1999 om Den Europæiske Unions handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2000-2004)(1) og foretager regelmæssigt evalueringer af sine programmer. For eksempel blev der foretaget en midtvejsevaluering af Fællesskabets handlingsplan for forebyggelse af narkotikamisbrug sidste år, og der pågår i øjeblikket en evaluering af Nord-Syd-samarbejdet om narkotikabekæmpelse. Som nævnt i handlingsplanens punkt 2.2.1 har Kommissionen til hensigt at organisere midtvejs- og slutevalueringer af narkotikastrategien (2000-2004) og vil forelægge dem for Rådet og Europa-Parlamentet.

(1) KOM(1999) 239 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2795/00

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(4. september 2000)

Om: Højeste skatteprocent for personindkomster i hvert enkelt land i Den Europæiske Union

Vil Kommissionen udarbejde en oversigt, der viser den gældende højeste skatteprocent for personindkomster i hvert enkelt land i Den Europæiske Union, og for hvert enkelt angive den indkomstgrænse (udtrykt i euro og pund Sterling), hvor denne skatteprocent finder anvendelse?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein på skriftlige forespørgsler E-2795/00, E-2796/00 og E-2797/00

(13. november 2000)

De tre spørgsmål vedrører hovedsageligt beskatningen af enkeltpersoner. Der er store forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til, hvorledes denne beskatning foregår. Det har noget at gøre med progressionen i skattesatserne, fastlæggelsen af beskatningsgrundlaget, fritagelse for beskatning (f.eks. visse socialsikringsydelser), skattefradrag f.eks. for familieydelser, og særlige ordninger for kapitalindkomster eller fast ejendom. På baggrund af disse spørgsmåls kompleksitet og den manglende harmonisering på fællesskabsplan er det vanskeligt at foretage sammenligninger af de enkelte beskatningsbestemmelser i medlemsstaterne og at drage konklusioner om skattebyrden på grundlag den højeste marginalsats for beskatning af personindkomster.

Kommissionen arbejder på en forbedring af oplysningerne om medlemsstaternes skattesystemer. Som et første skridt på vejen er de nationale data, de er samlet i Inventory of Taxes levied in the Member States of the European Union(1), blevet opdateret (procentsatser pr. 1. januar 1999). Den højeste skatteprocent for personindkomster med de dertil hørende indkomstgrænser (bundgrænser) i henhold til de fra medlemsstaterne modtagne oplysninger er anført nedenfor. De højeste satser for regionale og lokale skatter kan ligge højere end den højeste statsskattesats.

>TABELPOSITION>

De maksimale statser i forbindelse med den personlige arveafgift er følgende:

>TABELPOSITION>

Endvidere beskattes afståelsesgevinster normalt som person- eller selskabsindkomst. Nogle få medlemsstater lægger slet ikke skat på afståelsesgevinster. Der findes en lang række skattesatser i forbindelse med sådanne indtægter.

(1) Den næste udgave (situation pr. 1.1.1999) vil blive offentliggjort i nær fremtid af Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3283/00

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(25. oktober 2000)

Om: Strukturstøtte fra år 2006 til regioner under mål 1

I den nuværende programmeringsperiode er regioner under mål 1 de regioner, hvis per capita BNP, målt i standardkøbekraft og beregnet på baggrund af fællesskabsoplysninger fra de tre seneste år, som var tilgængelige den 26. marts 1999, er mindre end 75 % af gennemsnittet i EU's 15 nuværende medlemsstater.

Under hensyntagen til dette og det ubestridelige faktum, at gennemsnittet i ansøgerlande ligger langt under både disse 75 % og gennemsnittet af BNP i de nuværende regioner under mål 1, og at det er sikkert, at dette også vil være tilfældet, når de første ansøgerlande tiltræder EU, bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

Hvilke kriterier vil Kommissionen anvende, når den skal udvælge de kommende regioner under mål 1 for den næste programmeringsperiode, der begynder 1. januar 2007, og efter tiltrædelsen af visse af ansøgerlandene?

Hvilke retningslinjer vil ligge til grund for den fremgangsmåde, man vil gøre brug af med hensyn til strukturstøtte til de nuværende EU-regioner under mål 1, som overskrider gennemsnittet på 75 %, når den nye programmeringsperiode begynder den 1. januar 2007 som følge af ansøgerlandenes tiltrædelse? Har Kommissionen overvejet muligheden af en overgangs- eller afviklingsperiode på lignende betingelser som i den indeværende programmeringsperiode? Mener Kommissionen i modsat fald, at det ville være logisk at indføre et nyt overgangssystem for de regioner under mål 1, som ikke har overskredet de 75 % af BNP i de 15 medlemsstater, men som rent statistisk overskrider de 75 % i medlemsstaternes som et hele inklusive de nye medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(1. december 2000)

Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde den anden beretning om den økonomiske og sociale samhørighed, der forventes vedtaget i januar 2001. I rapporten gennemgås ikke alene samhørighedssituationen og -udviklingen i de femten medlemsstater samt fællesskabspolitikkernes bidrag til samhørighed, men også situationen i et udvidet Europa. På grundlag heraf vil Kommissionen fremlægge nogle alternative løsninger for den fremtidige samhørighedspolitik.

Hvad angår mulighederne for den kommende samhørighedspolitik, bliver beretningen et oplæg til en bred debat, bl.a. inden for rammerne af det Samhørighedsforum, som Kommissionen afholder i første halvdel af 2001, og hvori Parlamentet deltager.

Kommissionen vil på grundlag af drøftelserne med de andre institutioner fremlægge sine forslag til den kommende samhørighedspolitik, når tiden er er inde til det.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4083/00

af Ioannis Souladakis (PSE) til Kommissionen

(10. januar 2001)

Om: Somalias tilbagevenden til stabilitet

Den seneste udvikling i Somalia trækker landet ud af det anarki, som det i et helt årti har befundet sig i. Indsættelsen af Abdiqassim Salad Hassan i præsidentembedet er det første skridt på vejen under en lang og skrøbelig overgangsperiode, som Somalia skal indlede for at kunne vende tilbage til lov og orden og fredelige tilstande. Somalias første forsøg på at vende tilbage til lov og orden har hidtil været baseret på bistand fra de arabiske lande. De europæiske lande har siden de tragiske hændelser i 1993, der kostede amerikanske soldater livet, holdt sig væk fra området.

Har Kommissionen til hensigt at tage noget initiativ til at støtte Somalias bestræbelser på at få landet ud af det nuværende anarki?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(5. marts 2001)

Valget af Abdiqasim Salad Hassan som Somalias præsident og udnævnelsen af en overgangsregering er blevet hilst velkommen af Kommissionen som et vigtigt skridt hen imod genskabelsen af et normalt styre og af national enhed via fredelige forhandlinger og aftaler.

Kommissionen tilslutter sig fuldt ud den erklæring fra formandskabet på Den Europæiske Unions vegne vedrørende den seneste udvikling i Somalia, der blev udsendt den 8. september 2000.

Denne erklæring indeholder følgende punkter:

- Unionen ønsker den valgte præsident succes i håbet om, at han vil bidrage til bevarelse af den nationale enhed og statens genopbygning.

- Den er rede til at indlede en dialog med de nye myndigheder og støtte deres bestræbelser på genopbygning, samtidig med at den fortsat vil yde støtte til rehabiliteringsaktiviteterne i alle de dele af Somalia, hvor forholdene er stabile.

- Den opfordrer myndighederne i Somaliland og Puntland og overgangsregeringen til at indlede en konstruktiv dialog, som tager sigte på national enhed under fredelige former og under hensyntagen til den opnåede stabilitet.

- Den anmoder alle lederne af de bevæbnede grupper om at deltage i fredsprocessen.

- Kommissionen viderefører sin støtte til Somalia. I december 2000 godkendte den det tredje genopbygningsprogram til et beløb af 24,8 mio. EUR, der fokuserer på lokalsamfund og civilsamfundet.

Kommissionens repræsentanter har allerede oprettet kontakter med præsident Abdiqasim Salad Hassan og den nye regering. Under et besøg på Afrikas Horn mødtes kommissæren med ansvar for udviklingsbistand den 7. oktober 2000 med præsident Abdiqasim Salad Hassan i Djibouti. AVS-gruppen har reageret positivt på Kommissionens forslag om at afsætte 50 mio. EUR til Somalia, som det ikke havde været muligt at tilgodese under 8. EUF. En anmodning om en vis faglig bistand til overgangsregeringen undersøges i øjeblikket af Kommissionen. Kommissionen er rede til at undersøge enhver rimelig anmodning om støtte, der bidrager til at genoprette staten og den nationale enhed ved fredelige midler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3698/00

af Torben Lund (PSE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Bifangst af marsvin

EU-Kommissionen modtog med brev dateret 3. maj 2000 en henvendelse fra 41 organisationer fra 18 lande med en opfordring til at gribe ind over for bifangsten af marsvin.

Hvordan har Kommissionen besvaret denne henvendelse, og agter Kommissionen at iværksætte de initiativer, som foreslås i henvendelsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(26. januar 2001)

De problemer, der kommer til udtryk i det brev, det ærede medlem nævner, blev forelagt medlemsstaternes repræsentanter på Habitatudvalgets møde i juni 2000, med en stærk betoning af problemernes alvor. Problemet med bifangst af marsvin blev også taget op på Habitatudvalgets møde i oktober 2000.

Hvad angår henvendelsen om, at Kommissionens undersøgelser bør gå videre end spørgsmålet om Danmarks gennemførelse af artikel 12 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1), har Kommissionen bedt afsenderen om mere detaljerede informationer. Den har endnu ikke modtaget noget svar på denne anmodning.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4119/00

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Rådet

(16. januar 2001)

Om: Et fast forhold mellem medlemsstaternes indbyggertal og deres antal medlemmer af Europa-Parlamentet

1. Kan Rådet bekræfte, at den nøgle for fordeling af mandaterne i Europa-Parlamentet, der blev vedtaget i Nice mellem den 7. og den 11. december 2000, og med hvilken de nuværende medlemsstater med undtagelse af de største og de mindste i alt afgiver 91 pladser og Parlamentet udvides med 106 pladser med sigte på 197 pladser til de 12 ny medlemsstater, der ventes i nærmeste fremtid, ikke er baseret på en objektiv udregning, men på en forhandling, hvor der blev givet og taget? Blev antallet af medlemmer af Parlamentet for nogle medlemsstaters vedkommende reduceret til fordel for større vægt i Rådet?

2. Kan Rådet forklare, hvorfor de tre nuværende medlemsstater Grækenland, Belgien og Portugal med et indbyggertal mellem 10 553 000 og 9 980 000 hver får 22 medlemmer, mens de to ansøgerlande med et indbyggertal mellem disse to tal (Tjekkiet med 10 290 000 og Ungarn med 10 092 000 indbyggere) hver kun får 20 medlemmer, til trods for at der i alle forberedelser indtil nu er taget udgangspunkt i en ligelig repræsentation, således at indbyggerne i disse fem lande skulle have samme vægt?

3. Kan Rådet forklare, hvorfor der mellem Letland og Irland med en forskel i indbyggertal på 1,3 mio. er en forskel på 4 pladser og mellem Letland og Luxembourg med en forskel i indbyggertallet på 2 mio. er en forskel på kun 2 pladser? Er der indregnet en forskel i økonomisk vægt?

4. Kan Rådet forklare, hvorfor der mellem Rumænien og Nederlandene med en forskel på godt 6 mio. indbyggere er en forskel på 8 pladser og mellem Nederlandene og Portugal med en forskel på næsten 6 mio indbyggere er en forskel på kun 3 pladser? Er det en straf for nederlandsk ubeskedenhed?

5. Hvorfor er der ikke taget udgangspunkt i et objektivt beregneligt forhold mellem de pågældende medlemsstaters indbyggertal ved udarbejdelse af en tabel, hvor et vist indbyggertal giver et vist antal pladser i Parlamentet, således at enhver vækst eller ethvert fald i indbyggertallet over en femårig periode, der medfører, at indbyggertallet overskrider en grænse, automatisk medfører regulering af antallet af medlemmer?

6. Er Rådet rede til nu at sikre, at der forud for valget i 2004 udarbejdes en for den offentlige mening indiskutabel fordelingsnøgle, der fjerner enhver tvivl om for lav eller for høj tildeling af mandater og i højere grad er i overensstemmelse med demokratiske udgangspunkter?

Svar

(7. maj 2001)

Forespørgslen fra det ærede parlamentsmedlem hører ikke under Rådets kompetence. I henhold til artikel 48 i traktaten om Den Europæiske Union fastlægges således de ændringer, der skal foretages i traktaterne, i fællesskab af en konference mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer.