SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0661/02

af Vitaliano Gemelli (PPE-DE) til Kommissionen

(11. marts 2002)

Om: Administrative sager, som tjenestemænd og andre ansatte i Europa-Kommissionen har anlagt

Kommissionen anfører i sin hvidbog om den administrative reform, at den vil gøre sin personalepolitik mere effektiv ved klart at definere opgaverne og give personalet større ansvar for forvaltning og i visse tilfælde uddele pengepræmier.

Kan Kommissionen på baggrund heraf give følgende oplysninger for de første fem år:

- Antallet og emnet for de sager, tjenestemænd og andet personale har indbragt for Retten i Første Instans og Domstolen, der omfatter gennemførelsen af personalebestemmelser ud over de sager, Ombudsmanden har indbragt?

- Hvor mange af disse sager eller dele heraf er blevet godkendt af Retten i Første Instans og Domstolen, og hvad var hovedårsagerne hertil?

- Hvilke foranstaltninger er der truffet for at råde bod på de fejl i forvaltningen, Retten i Første Instans har konstateret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(24. maj 2002)

Hvad angår andelen af de sager, der blev anlagt af tjenestemænd og andre ansatte, og som EU's domsmyndigheder godkendte, er der i følgende evaluering ikke taget højde for anmodninger om vedtagelse af midlertidige foranstaltninger, der efter selve deres karakter har en rent foreløbig virkning og ikke foregriber Domstolens afgørelse om sagens substans. Enhver sag, der ikke blev fuldstændig afvist, blev klassificeret som succesfuld sag, selv om afgørelsen til ugunst for sagsøgte kun vedrørte et spørgsmål af mindre betydning. Hvis Kommissionen anvender denne meget brede fortolkning, udgør den samlede andel af sager, der blev indbragt for Retten i Første Instans, og som blev afgjort til at være succesfulde sager, 34,5 % for perioden fra 1. januar 1996 til 30. juni 2001 (fem og et halvt år), idet der kunne ses mindre forskelle fra institution til institution (30,5 % for sager mod Kommissionen). I den samme periode fandt Domstolen, at 13,2 % af de ankesager, som tjenestemænd og andre ansatte indbragte mod afgørelser truffet af Retten i Første Instans, var begrundede.

Sagerne vedrørte mange forskellige spørgsmål, fra forfremmelser og indplacering i lønklasse til ydelse af bosættelsespenge og sygeorlov. I de sager, hvor EU's domsmyndigheder ikke bekræftede administrationens afgørelser, var deres afgørelser baseret på en divergerende vurdering af sagens faktiske forhold eller en forskellig fortolkning af de relevante bestemmelser, og ikke på generelle konklusioner om administrationens forvaltning. Det er ikke muligt ud fra andelen af succesfulde sager at drage generelle konklusioner om administrative mangler hos institutionerne, da domstolene skal beskæftige sig med individuelle anmodninger i specifikke sager, der naturligt varierer i detaljer og karakter.

I den forbindelse bør det understreges, at det er et af hovedformålene med reformen at indføre forenklede og mere gennemsigtige regler og procedurer. F.eks. vil indplaceringssystemet, der har været en konstant kilde til konflikter mellem tjenestemænd og administration, blive radikalt forenklet. Efter den nye personalevedtægt vil hver nyansat tjenestemand blive indplaceret på første trin i den lønklasse, der blev offentliggjort i den pågældende bekendtgørelse om ansættelsesprøve. Der vil kun blive taget hensyn til erhvervserfaring i op til 24 måneder (svarende til ét trin). Det bør også nævnes, at Kommissionen har udbygget Ombudsmandens opgaver med henblik på at nå frem til en uformel afgørelse af tvister, der kan opstå på arbejdspladsen. I fremtiden vil Ombudsmanden kunne afgive mundtlige og (i undtagelsestilfælde) skriftlige henstillinger, der kan føre til mindelige afgørelser for at løse konflikter især i forbindelse med klageproceduren i vedtægtens artikel 90, stk. 2. Foranstaltningen vil sandsynligvis føre til, at antallet af søgsmål reduceres, mens legitime rettigheder fortsat vil blive overholdt.

Hvad angår det ærede medlems spørgsmål om, hvilke foranstaltninger der er truffet til at afhjælpe de administrative fejl, som Retten i Første Instans har fastslået, er Kommissionen i færd med at indsamle de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og den vil meddele sine resultater så hurtigt som muligt.