SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1948/98

af Liam Hyland (UPE) til Kommissionen

(30. juni 1998)

Om: EU-forordninger om medicin til heste

Raadets forordning (EOEF) 2377/90(1) fastsaetter maksimalgraensevaerdier for restkoncentrationer af veterinaermedicinske praeparater i animalske levnedsmidler. Der skelnes i den forbindelse ikke mellem hestefoder beregnet til produktion af levnedsmidler og fritids- og sportsheste.

Er Kommissionen bekendt med, at antallet af produkter og praeparater, som er godkendt til anvendelse paa heste, er staerkt begraenset?

Har Kommissionen overvejet muligheden af at kunne spore heste gennem anvendelse af f.eks. microchips til identificering og kort med angivelse af praeparater for at sikre, at

a) forbrugerne sikres beskyttelse med hensyn til hestekoed i foedekaeden, og

b) at der sikres langt mere omfattende og de allerbedste behandlingsmuligheder for fritids- og sportsheste?

(1) EFT L 224 af 18.8.1990, s. 1.

Samlet svar

afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann paa skriftlige forespoergsler E-1495/98, E-1537/98, E-1725/98, E-1921/98 og E-1948/98

(20. juli 1998)

Heste (som andre husdyr, der er hovdyr som f.eks. aesler og ponyer) benyttes som "foedevareproducerende dyr" i for Faellesskabet. Hvis koedet efter slagtning skal anvendes til menneskefoede, finder bestemmelserne i Raadets direktiv 64/433/EOEF(1) om sundhedsmaessige problemer vedroerende handelen med fersk koed anvendelse.

Markedsfoeringen af et veterinaermedicinsk produkt skal godkendes i henhold til kravene i Raadets direktiv 81/851/EOEF af 28. september 1981 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om veterinaermedicinske praeparater(2). Inden der kan gives officiel tilladelse til markedsfoering af et veterinaermedicinsk praeparat, der anvendes i forbindelse med dyr, som siden vil blive anvendt til menneskefoede, skal der foerst foretages en positiv vurdering med henblik paa at fastslaa forekomster af restkoncentrationer af. farmakologisk aktive stoffer i de paagaeldende levnedsmiddelprodukter, der fremstilles af dyret. Denne evaluering foretages i henhold til Raadets forordning (EOEF) 2377/90 af 26. juni 1990 om en faelles fremgangsmaade for fastsaettelse af maksimalgraensevaerdierne for restkoncentrationer af veterinaermedicinske praeparater i animalske levnedsmidler(3).

Det er blevet foreslaaet, at heste, som holdes med henblik paa sportsformaal, boer vaere undtaget fra disse krav. Dog er der mange heste, som indgaar i koedproduktionskaeden ved slutningen af deres liv uden hensyn til, hvorvidt de indtil da er blevet holdt med henblik paa koedproduktion eller til fritidsformaal. Dette gaelder ogsaa heste i medlemsstater, hvor hestekoed ikke normalt anvendes til menneskefoede, da disse ofte eksporteres til andre lande, hvor de slagtes med henblik paa menneskefoede. En adskillelse af sports- eller fritidsdyr fra dyr til koedproduktion kan kun meget vanskeligt gennemfoeres i praksis. Enhver kontrolordning maa noedvendigvis vaere baade enkel og paalidelig. Skriftlig dokumentation er ikke tilstraekkelig paalidelig (navnlig saafremt denne blot har form af en erklaering fra hestens ejer,) og opfylder ikke disse krav. Uudslettelig maerkning af hestene med mikrochips, braendemaerkning og tatovering er allerede blevet foreslaaet, og der er stadig droeftelser i gang om, hvorvidt saadanne maerkningssystemer med rimelighed kan formodes at vaere paalidelige og effektive. Det er klart, at enhver loesning skal gaelde for hele Faellesskabet og ikke blot for bestemte medlemsstater.

Kommissionen overvejer desuden forskellige loesninger for at lette godkendelse af veterinaermedicinske praeparater under bestemte vilkaar. Enhver loesning maa tage hensyn til praeparater, som ikke fandtes paa markedet, foer Raadets forordning (EOEF) 2377/90 traadte i kraft.

Inden der indfoertes maksimalgraensevaerdier for restkoncentrationer for at gennemfoere forbrugerbeskyttelse, benyttede man ordningen med "tilbageholdelsestid". Dette afskaffedes som generel strategi, fordi det er vanskeligt at kontrollere og dermed at haandhaeve.

Kommissionen forsoeger nu at naa frem til en loesning paa problemerne, hvorunder der tages hensyn til principperne for forbrugerbeskyttelse.

(1) EFT 121 af 29.7.1964, s. 2012 (Dansk specialudgave 1. serie (1963-1964), s. 175).

(2) EFT L 317 af 6.11.1981, s. 1.

(3) EFT L 224 af 18.8.1990, s. 1.