ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

EU's marked er ikke blevet lukket for tropisk hårdt træ uden miljømærke af forskellige grunde, heriblandt følgende: — der er ikke indgået nogen global tværstatslig aftale om definitionen af bæredygtig skovforvaltning, og det tekniske grundlag for et sådant forbud ville derfor blive bestridt — Kommissionen betragter de eksisterende økomærkningsordninger for identifikation af skovbrugsprodukter fra bæredygtigt forvaltede skove (certificering af skove) som frivillige markedsbaserede ordninger for orientering af forbrugerne, ikke som et grundlag for handelsforbud — de tropiske lande gør gældende, at de naturlige tropiske skoves kompleksitet gør det svært at certificere disse skove i forhold til skovene i regioner med tempereret klima, der kun har et begrænset antal arter, og et sådant forbud kan derfor betragtes som diskriminerende set fra denne synsvinkel — et forbud, som kun gælder for tropisk hårdt træ, ville være diskriminerende — hvis det ikke skulle være diskriminerende, måtte det gælde for import fra alle lande, herunder også landene i de tempererede og nordlige områder.
—

Hr. Palladino og fr. Ruvo har gentagne gange klaget over MIUR's beslutning, både over for den administrative domstol (TAR) og Consiglio di Stato. Sidstnævnte har stillet MIUR's beslutning om at standse udbetalingen af støtten i bero, indtil afgørelsen fra TAR foreligger, og på den måde får MIUR i det mindste mulighed for at udbetale forskud på stipendierne, men det gjorde Consiglio di Stato kun på betingelse af, at hr. Palladino og fr. Ruvo kunne stille den nødvendige økonomiske garanti, og det er ikke sket endnu.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/329

(2004/C 88 E/0335)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0612/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(3. marts 2003)

Om: EU/Kap Verde 1999-2003: Samarbejde, udvikling, menneskerettigheder, bistand o.a.

For så vidt angår årene 1999, 2000, 2001, 2002 og 2003, kan Kommissionen i relation til Kap Verde oplyse: Hvilke programmer har den afviklet eller afvikler den i forhold til dette land? Hvor store pengebeløb er afsat til dem? Hvad er den planlagte varighed for hvert af disse programmer? Hvilke resultater er der opnået med disse programmer, og hvilken evaluering har der været af deres succes eller fiasko? Hvad er det for udviklinger, der i særlig grad kendetegner hvert enkelt af dem?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/95

(2004/C 84 E/0124)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3719/03

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(10. december 2003)

Om: Vurdering af risikoen ved zink

De berørte produktionssektorer har i årevis ventet på rapporten om vurderingen af risikoen ved zink, jf. forordning (EØF) nr. 793/93 (1) og forordning (EF) nr. 1488/94 (2), som fastsætter principperne herfor. I svaret på min tidligere forespørgsel om samme emne (af 29. oktober 2001) oplyste Kommissionen, at den allerede i september 2001 på et teknisk møde havde fastsat en frist på 18 måneder til at fremskaffe supplerende oplysninger og/eller beviser, som skulle indføjes i den endelige rapport om vurderingen af risikoen. De pågældende 18 måneder er gået, og spild af yderligere tid påfører den berørte industri økonomiske skader.

Kan Kommissionen oplyse følgende:

— Hvilke hindringer er der, som stadig forsinker sagens afgørelse?

— Inden hvilken dato vil sagen kunne afsluttes definitivt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(26. januar 2004)

Zinkbranchen har afsluttet den supplerende forskning vedrørende risikovurdering af zink inden for den tidsramme, der blev fastlagt på det tekniske møde i European Chemical Bureau (ECB) om eksisterende stoffer (forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993) i september 2001. Resultaterne blev fremlagt i marts 2003.

Nederlandene, der er referentmedlemsstat for zink-dossieret, og de øvrige medlemsstaters eksperter udtrykte stor tilfredshed med arbejdet, men havde brug for længere tid til at behandle alle undersøgelsesrapporterne til bunds. Efterfølgende har det på en række tekniske møder været drøftet, på hvilken måde undersøgelsernes resultater om zinks biotilgængelighed skal indgå og anvendes i den endelige risikovurderingsrapport. Disse drøftelser blev afsluttet på det seneste tekniske møde i december 2003. Referenten skal i begyndelsen af 2004 udarbejde en komplet risikovurderingsrapport, som efter planen kan drøftes på det næste tekniske møde i marts 2004. Kommissionen venter, at medlemsstaternes eksperter kan afslutte drøftelserne af zinkdossieret på dette møde.

(1) EFT L 84 af 5.4.1993, s. 1.

(2) EFT L 161 af 29.6.1994, s. 3.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/407

(2004/C 78 E/0428)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2460/03

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. juli 2003)

Om: Den irske stats konkurrencebegrænsende foranstaltninger på elektricitetsmarkedet

Den irske stat har bekendtgjort resultaterne af den seneste støtteaktion for vedvarende energi under Alternative Energy Requirement (AER) programmet. Hovedmodtagerne er datterselskaber af det nationale elektricitetsselskab ESB og deres partnerselskaber.

Mener Kommissionen under henvisning til ESB's på enhver vis dominerende stilling på det irske elektricitetsmarked og de enorme midler, selskabet har til sin rådighed, at ESB-datterselskabernes deltagelse i AER-konkurrencen må betragtes som markedsforvridende? Kan der oven i købet være tale om forskelsbehandling i betragtning af, at ESB kan udnytte de betydelige midler, det har oparbejdet som statsejet virksomhed og med opbakning fra staten, til at underbyde uafhængige producenter?

Er Kommissionen villig til at pålægge den irske stat at standse udbetalingerne til ESB's datterselskaber og partnere, mens den undersøger de ovennævnte konkurrencerelaterede spørgsmål?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(3. september 2003)

Ifølge Kommissionens beslutning om statsstøtte i forbindelse med AER-ordningen (1) stilles der ikke nogen betingelse vedrørende selve tilbudsgiverne. Formålet med beslutningen er at øge elproduktionen ved hjælp af varige energikilder i Irland, og der er ikke noget til hinder for, at selskabet Electricity Supply Board's (ESB) datterselskaber bidrager til denne produktionsforøgelse, når blot de opfylder betingelserne for at vinde udbuddene.

Kommissionen mener, at den irske stat som hovedaktionær i ESB frit kan forvalte denne virksomheds kapital, som den ønsker, når blot den handler på samme vilkår, som gælder for en privat investor i en markedsøkonomi. I det foreliggende tilfælde har Kommissionen ikke nogen form for oplysning, der kan give den anledning til at tro, at ESB's datterselskaber modtager støtte fra deres moderselskab, f.eks. i form af tjenester til priser under markedspriserne.

Kommissionen har derfor hverken til hensigt at ændre ovennævnte beslutning for at udelukke ESB's datterselskaber fra AER-ordningen eller at gribe ind i kontrakttildelingen til ESB eller ESB's partnere.

(1) Kommissionens beslutning i sag nr. N 553/01, EFT C 45 af 19.2.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/721

(2004/C 78 E/0771)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1667/03

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(19. maj 2003)

Om: Merværdiafgift på postbesørgelse

Kommissionens meddelelse om »strategi til forbedring af momssystemet i det Indre Marked« (1), vedtaget i juni 2002, præciserede, at Kommissionen blandt andet agtede at fremsætte forslag for at sikre anvendelse af merværdiafgift på postbesørgelse. Kan Kommissionen oplyse, hvilke officielle svar den irske regering eventuelt har sendt vedrørende dette særlige forslag i de tre år, der er gået siden offentliggørelsen af denne meddelelse og det forslag til direktivudkast, som er en følge heraf, og som blev offentliggjort den 3. maj 2003?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. juni 2003)

Kommissionen har ikke modtaget noget officielt svar fra den irske regering vedrørende anvendelsen af merværdiafgift på postbesørgelse som anført i meddelelsen »Strategi til forbedring af momssystemet i det Indre Marked« (2).

(1) KOM(2000) 348 endelig udg.

(2) KOM(2000) 348 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/651

(2004/C 78 E/0692)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3820/03

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(12. december 2003)

Om: Tilslutning til el- og vandforsyningsnettet

Kan Kommissionen i forlængelse af skriftlig forespørgsel E-2399/03 og dens svar herpå besvare samme spørgsmål, men for de områder i Skotland, der ikke hører til det skotske højland eller de skotske øer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(27. januar 2004)

3 746 381 af Skotlands indbyggere lever i områder, der er støtteberettiget under strukturfondenes mål 2, eller i områder, der er berettiget til overgangsstøtte under mål 2. Interventionerne er organiseret inden for tre mål 2-programmer i overensstemmelse med Kommissionens beslutninger af 21. og 22. marts 2001: mål 2-programmerne for West of Scotland, East of Scotland og South of Scotland.

Interventioner under mål 2 sigter på diversificering og genrejsning i områder med økonomisk nedgang. Der kan ydes støtte til infrastrukturer, hvis de er en forudsætning for etablering eller udvikling af jobskabende økonomiske aktiviteter. I alle tre mål 2-programmer er der forudset aktioner til fremme af affaldsminimering, energieffektivitet og miljøforvaltning med sigte på at gavne de økonomiske aktiviteter og beskytte miljøet bedre ved en mere effektiv udnyttelse af ressourcerne.

Det regionale partnerskab for hvert mål 2-program har ansvaret for at udvælge de projekter, der medfinansieres af EU's strukturfonde. For programmet for West of Scotland er det Strathclyde European Partnership Ltd (SEP Ltd), for East of Scotland er det East of Scotland European Partnership Ltd (ESEP Ltd) og for South of Scotland er det South of Scotland Partnership (SOSEP).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/489

(2004/C 78 E/0511)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3212/03

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(30. oktober 2003)

Om: Beskyldninger i britisk avis om uregelmæssigheder i Kommissionen

Ifølge oplysninger i det britiske dagblad Daily Telegraph af 24. september 2003 er der tilgået næstformand i Kommissionen, Neil Kinnock, en skrivelse med beskyldninger om uregelmæssigheder, som OLAF ifølge oplysningerne undersøger, der skulle vedrøre tildeling af fællesskabsstøtte til græske virksomheder. Avisens journalist, Ambrose Evans-Pritchard, anfører, at det i skrivelsen antydes, at uregelmæssighederne i Eurostat skulle være nærmest ubetydelige i forhold til det, OLAF skulle have konstateret i forbindelse med nogle kontrakter med græske firmaer.

Findes denne skrivelse til kommissær Kinnock? Hvem har sendt den og hvad er dens indhold mere præcist? Hvor store er de pågældende uregelmæssigheder (i tal) og hvilke græske virksomheder (med navns nævnelse) er der tale om? Hvilke skridt har Kommissionen taget og vil tage for at kaste fuldt lys over dette spørgsmål, der kan skade Grækenlands image?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(23. december 2003)

Et anonymt brev sendt til et æret parlamentsmedlem med påstande om uregelmæssigheder blev den 4. september 2003 på ganske korrekt vis overgivet af det pågældende ærede medlem til medlemmet af Kommissionen med ansvar for personale og administration, næstformand Neil Kinnock.

Samme dag gav Neil Kinnock i overensstemmelse med den vedtagne procedure det anonyme brev videre til Franz-Hermann Brüner, generaldirektør for OLAF, med henblik på passende undersøgelse og opfølgning, og det ærede medlem blev underrettet herom. Kommissionen oplyste naturligvis ikke på noget tidspunkt pressen om dette brev.

OLAF foretog dernæst en vurdering, der bl.a. omfattede en omhyggelig undersøgelse af alle de dokumenter, der nævnes i brevet.

Resultatet af OLAF's vurdering er, at der ikke var hold i påstandene. Det er Kommissionens opfattelse, at hverken en persons eller en virksomheds omdømme eller for den sags skyld en medlemsstats omdømme må lide skade som følge af denne type anonyme påstande, når hverken OLAF's undersøgelser eller de interne kontroller i det relevante generaldirektorat har tilvejebragt beviser til støtte for påstandene.

Resultaterne af OLAF's undersøgelse blev sendt til det ærede medlem, der overgav det anonyme brev til Neil Kinnock.

Alle oplysninger, der kan føre til påvisning af forseelser, tages alvorligt af Kommissionen og overdrages til de relevante efterforskningsmyndigheder. Misbrug af systemet til at anmelde påståede forsømmelser er dog spild af efterforskningsfolkenes kostbare tid og kan få ansvarlige personer til at afholde sig fra at anmelde en berettiget mistanke.

Kommissionen er derfor interesseret i at modtage oplysninger, der kan medvirke til at afdække den anonyme brevskrivers identitet.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/225

(2004/C 84 E/0270)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3242/03

af Jan Wiersma (PSE) til Rådet

(3. november 2003)

Om: »Buy American Act« i det amerikanske forsvarsbudget

Har Rådet kendskab til, at Repræsentanternes Hus i det amerikanske forsvarsbudget har indført en lov, den såkaldte »Buy American Act«, som bevirker, at Pentagon i vidt omfang er forpligtet til at indkøbe amerikansk forsvarsmateriel?

Hvordan stiller Rådet sig til »Buy American Act«, som er optaget i den amerikanske Defence Authorization Bill FY 2004?

Hvad har Rådet gjort for at forhindre vedtagelsen af denne lov?

I hvilken udstrækning er loven en overtrædelse af de internationale handelsaftaler?

Hvilke følger har vedtagelsen af denne lov for våbenindustrien i Europa og for samarbejdet mellem EU og USA om fremstilling af våben?

Hvilke modforholdsregler overvejer Rådet at træffe, hvis loven vedtages endeligt?

Har Rådet planer om i tilfælde af en eventuel vedtagelse at anbefale EU-medlemsstaterne at indføre en ordning svarende til den, som med den planlagte lov pålægges Pentagon?

Finder Rådet, at vedtagelsen af Buy American Act yderligere vil kunne forværre det allerede spændte forhold til USA?

Svar

(9. marts 2004)

Rådet er klar over, at Repræsentanternes hus i USA har vedtaget et lovforslag, der indeholder ændringer til eksisterende love om offentlige indkøb, og at disse ændringer indebærer, at Pentagon vil favorisere fabrikanter i USA.

EU har fulgt udviklingen meget nøje og har gentagne gange over USA's regering givet udtryk for bekymring med hensyn til dette spørgsmål, ikke mindst under de politiske dialogmøder, der blev holdt som led i den nye transatlantiske dagsorden. USA's regering har ved gentagne lejligheder forsikret EU om, at den ikke støtter lovforslaget fra Repræsentanternes

hus. Rådet forstår det således, at den lovgivning, der blev endelig godkendt af kongressen den 12. november 2003, ikke indeholder de bestemmelser, der ville have været potentielt skadelige for EU's industri.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/793

(2004/C 78 E/0843)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3224/03

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(31. oktober 2003)

Om: Kommissionens forslag om at erstatte Rådets forordning (EØF) om køretid

Jeg har modtaget adskillige breve fra velgørende og frivillige organisationer, som er bekymrede over, at ovennævnte nye erstatningsforordning ikke vil indeholde den nuværende undtagelse for »køretøjer, der anvendes som butikker til betjening af lokale markeder eller til dørsalg, til ambulante bank- og sparekasseforretninger, til gudstjenester, til udlån af bøger, plader eller kassetter samt til kulturelle formål eller udstillinger, og som specielt er indrettet hertil«. De er urolige for, at deres køretøj ikke vil leve op til den nye forordnings økonomiske og administrative implikationer og derfor vil skulle tages ud af tjeneste.

Selv om jeg erkender vigtigheden af den nye forordning, beder jeg Kommissionen overveje at genindsætte den nuværende undtagelse, så frivillige organisationer kan fortsætte med at betjene lokalsamfundene.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(8. december 2003)

Kommissionens forslag (1) tilstræber bl.a. at begrænse det enorme antal undtagelser, fravigelser og særordninger, der gælder i forbindelse med den nuværende forordning (2), til kun at omfatte de allermest nødvendige, hvorved man begrænser fremtidigt misbrug. Ved udformningen af sit oprindelige forslag fik Kommissionen det råd, at denne særlige undtagelse for længst var forældet og kunne fjernes helt.

Kommissionen har modtaget en række tilsvarende skrivelser fra Det Forenede Kongerige om behovet for at bibeholde denne undtagelse for de særlige Play-bus-køretøjer. Samråd med det britiske transportministerium har bekræftet, at denne undtagelse, som Kommissionen nu ønsker at lade udgå, anvendes af de britiske myndigheder for netop at undtage denne særlige velgørenhed. Det bemærkes, at der ikke findes andre undtagelser, som kan dække denne særlige aktivitet, og at Kommissionen derfor er frit stillet med hensyn til at indtage en mere smidig holdning hertil i forbindelse med fremtidige drøftelser af forslaget.

(1) EFT C 51 E af 26.2.2002.

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport, EFT L 370 af 31.12.1985.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/626

(2004/C 78 E/0661)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3672/03

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(9. december 2003)

Om: Situationen i Sorefame

Virksomheden Sorefame, der påbegyndte sine aktiviteter i Portugal i 1943, er kendt for sine høje standarder, hvad angår kvalitet, kapacitet og teknologi i fremstilling og montering af tung udrustning, især rullende materiel.

Sorefame ejes i øjeblikket af Bombardier, beskæftiger direkte ca. 550 arbejdstagere og giver arbejde til yderligere ca. 1000 arbejdstagere hos underleverandører.

Ikke desto mindre er Sorefame i vanskeligheder til trods for, at virksomheden råder over højt kvalificerede ledere og operatører, der gør det muligt for virksomheden ikke alene at fremstille jernbanemateriel men også udforme og projektere dette udstyr, der repræsenterer en enorm økonomisk og teknisk værdi og garanterer virksomheden anerkendelse, hvad angår kvalitet og konkurrenceevne.

Der er ordremangel, og Bombardier-gruppen hævder, at de er inde i en fase af global omstrukturering, idet den lader forstå, at der kan blive tale om at lukke Sorefame-fabrikken i Amadora, Portugal, hvis ordresituationen ikke bedres.

Der er imidlertid visse planer i Portugal, der, hvis de gennemføres, vil kunne løse problemet. En af dem er den strategiske plan om flere tog til Lissabons og Portos metroer, forstadstogene i Porto samt andre forbindelser.

På denne baggrund og under henvisning til lignende eksempler fra andre medlemsstater anmodes Kommissionen om at besvare følgende:

1. Hvilke foranstaltninger agter den at træffe for at støtte den normale funktion af Sorefame/Bombardier i Portugal, i betragtning af virksomhedens bidrag til beskæftigelsen og regionaludviklingen?

2. Vil Kommissionen støtte en politik med, at portugisiske ordrer kanaliseres til denne virksomhed for at undgå en lammelse på kort sigt af dens produktionskæde, hvilket ville kunne betyde, at dens arbejdstagere mistede deres job, idet man også bør huske på, at Portugal for øjeblikket er det land, der udviser den største stigning i arbejdsløsheden i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(30. januar 2004)

Kommissionen kan meddele det ærede medlem, at det alene er de portugisiske myndigheder, der har beføjelse til at træffe de nødvendige foranstaltninger i kriseramte sektorer. De er i denne forbindelse blevet enige med Kommissionen om at indføre støtteforanstaltninger for virksomheder i den sektor, det ærede medlem henviser til, samt for offentlige investeringer inden for rammerne af de handlingsprogrammer om økonomi og transport, der er godkendt af Kommissionen (1).

Hvad angår spørgsmålet om støtte fra EU til nye portugisiske ordrer hos den pågældende virksomhed, ønsker Kommissionen at henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at det er op til hver enkelt medlemsstat at sikre, at EU's direktiver angående offentlige indkøb bliver overholdt.

(1) C (2000) 1774 af 28.7.2000 og C (2000) 2382 af 28.7.2000.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/291

(2004/C 78 E/0291)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3483/03

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(24. november 2003)

Om: Anvendelse af dokumenter som beviser for kriminel virksomhed

Kan Kommissionen, hvis den ved en undersøgelse af en kartelaftale finder beviser for hermed ubeslægtet kriminel virksomhed eller for forbindelser mellem den pågældende virksomhed og organiseret kriminalitet, anmelde dette til de kompetente rets- og politimyndigheder?

Vil Kommissionen i benægtende fald fremsætte forslag om at ændre lovgivningen, så dette bliver muligt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(16. december 2003)

Ved gennemførelsen af kontrolundersøgelser hos virksomheder efter Kommissionens forudgående beslutning i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 (1), hjælper de nationale konkurrencemyndigheder efter behov Kommissionens befuldmægtigede repræsentanter. I visse lande medfører de nationale regler ligeledes, at kriminalpolitiet medvirker ved kontrolundersøgelserne.

Hvis en kriminel aktivitet afsløres i forbindelse med en undersøgelse, skal repræsentanter for de nationale myndigheder underrette landets retsvæsen ifølge de gældende nationale procedurer. I de lande, hvor kriminalpolitiet medvirker ved Kommissionens undersøgelser, kan en procedure uden videre indledes på grundlag af det nationale retssystem.

Ifølge ovenstående synes det derfor ikke at være nødvendigt at ændre reglerne for Kommissionens befuldmægtigede repræsentanters medvirken ved kontrolundersøgelser.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 17: Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86, EFT P 13 af 21.12.1962 (DA.: Specialudgave 1959-1962, s. 0081).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/683

(2004/C 78 E/0728)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-4072/03

af John Cushnahan (PPE-DE) til Kommissionen

(8. januar 2004)

Om: Anvendelse af associeringsaftalen mellem EF og Israel

Mener Kommissionen, at det forslag, Israel har fremsat i november 2003 om at anføre oprindelsesstedet for varer på oprindelsesdokumenter (eller på produkter), ville give de nationale toldmyndigheder mulighed for at fastslå — for hver enkelt forsendelse — hvorvidt toldpræferencebestemmelserne på baggrund af de faktiske eller juridiske omstændigheder finder anvendelse eller ej?

Mener Kommissionen, at anførelsen af en lokal geografisk betegnelse giver medlemsstaterne mulighed for at identificere varer fra israelske bosættelser, der i en forsendelse er blandet sammen med stort set identiske varer fra selve Israel, produkter, der indeholder bosættelsesproducerede komponenter i et omfang, der gør, at produktet ikke har oprindelse i Israel, eller produkter, hvor arbejde eller fremstillingsprocesser, der udføres i bosættelser, er akkumuleret med arbejde eller fremstillingsprocesser, der er udført i Israel?

Er Kommissionen klar over, at israelske embedsmænd anslår, at ca. 2 mia. USD af Israels årlige eksport til Europa på 7 mia. USD (1) indeholder materiale fra bosættelser i en eller anden form?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(28. januar 2004)

Det israelske forslag om at anføre oprindelsesstedet for de varer, der eksporteres til Fællesskabet, skal yderligere afklares af Israel, inden der kan drages nogen konklusioner, f.eks. hvad angår den eventuelle virkning af de nationale toldmyndigheders afslag på præferencetoldbehandling.

Et af de spørgsmål, der skal afklares, er, hvorledes den foreslåede ordning skal anvendes i praksis, f.eks. i tilfælde af blandede forsendelser, der både omfatter varer, som er fremstillet i bosættelser og produkter fremstillet på Staten Israels område.

Israelske embedsmænd har aldrig udtalt sig til Kommissionen om den erklæring, der blev offentliggjort i New York Times i maj 2001.

(1) »Under møder med europæiske forhandlere har israelske embedsmænd udtalt, at helt op til 2 mia. USD af Israels årlige eksport til Europa på 7 mia. USD kunne blive ramt af en politisk ændring, da mange israelsk fremstillede varer indeholder materiale fra bosættelsessamfund i en eller anden form.« EU Targets Goods Made in Israeli Settlements, William A. Orme Jr., New York Times, 22. maj 2001.