SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0830/00

af Maria Berger (PSE) til Kommissionen

(10. marts 2000)

Om: Aflytning af de internationale telekommunikationsforbindelser

Under høringen Databeskyttelse i Den Europæiske Union, der blev afholdt i Europa-Parlamentet den 22. og 23. februar 2000, redegjorde Duncan Campbell som STOA-kommitteret for det verdensomspændende aflytningssystem Echelon. Det fremgik heraf, at økonomisk relevante data i Europa blev aflyttet via Echelon, hvilket har påført det europæiske erhvervsliv skader.

I modsætning hertil udtalte John Mogg, generaldirektør i Kommissionen, og tidligere kommissær Martin Bangemann, at Echelon kun var presseforlydender, hvilket klart blev bestridt af udtalelser fra ledende embedsmænd som Martin Brady, direktør for den australske efterretningstjeneste Defence Signal Directorate.

Mange indicier taler for, at Rådet og Kommissionen havde kendskab til dette aflytningssystem, men ikke har foretaget sig noget og ikke har informeret Europa-Parlamentet.

Til trods herfor har Rådet og Kommissionen endog ændret EU-lovgivningen i en USA-venlig retning, idet de fulgte grundtrækkene i en amerikansk lov fra 1994 (CALEA) og tog hensyn til ønskerne heri i Rådets resolution af 17.1.1995(1) om lovlig aflytning af telekommunikation.

1. Hvilke afdelinger i Kommissionen havde på hvilket tidspunkt kendskab til aflytninger af telekommunikationsforbindelserne i Europa, og hvilke skridt blev der taget?

2. Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for fremover at sikre den elektroniske kommunikation i Europa mod aflytning og sikre beskyttelsen af personlige og økonomiske data?

3. Var Kommissionen klar over, at Enfopol-dokumenterne stammer fra ILETS-konferencer (International Law Enforcement Telecommunications Seminar) under amerikansk forsæde, og hvorfor blev Enfopol 90 aldrig drøftet, men kun behandlet via en skriftlig procedure?

(1) EFT C 329 af 4.11.1996, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(6. juni 2000)

Ved parlamentshøringen den 12. og 13. februar 2000 tog hverken kommissæren for det indre marked eller den generaldirektør, der repræsenterede Kommissionen, stilling til Echelon. Kommissionen blev informeret om Echelon på samme måde som og samtidig med Parlamentet via den undersøgelse, der blev forberedt til Parlamentets STOA-panel i januar 1998.

Ifølge artikel 5 i Parlamentets og Rådets direktiv 97/66/EF af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren(1) skal medlemsstaterne forbyde enhver form for aflytning eller overvågning af samtaler eller teletjenester ved brug af offentlige telenet eller offentligt tilgængelige teletjenester. Ifølge artikel 14, stk. 1, i samme direktiv kan medlemsstaterne vedtage lovbestemmelser med henblik på at indskrænke rækkevidden af de forpligtelser og rettigheder, der nævnes i dette direktiv, hvis en sådan indskrænkning er nødvendig af hensyn til statens sikkerhed, forsvaret, den offentlige sikkerhed og retsforfølgning i straffesager. I henhold til Domstolens praksis vedrørende streng fortolkning af anvendelsesområdet for undtagelser fra grundlæggende retsprincipper og borgerlige frihedsrettigheder skal Kommissionen opfylde sin forpligtelse til at overvåge transponering og gennemførelse af direktiver i medlemsstaterne, således som det er fastlagt i EF-traktaten. Som led i denne overvågning vil Kommissionen i særdeleshed undersøge proportionaliteten i medlemsstaternes lovforanstaltninger på grundlag af artikel 14, stk. 1, i direktiv 97/66/EF.

Derudover kan teknologi til forbedring af privatlivets fred forstærke enkeltpersoners kontrol af relevante personoplysninger og bidrage til at styrke sådanne oplysningers ukrænkelighed på telenettene. Kommissionen har iværksat flere aktioner med henblik på at styrke forståelsen for denne teknologiske udvikling (f.eks. workshop om teknologi til forbedring af privatlivets fred). Endelig omfatter programmet om informationssamfundsteknologi (IST, som er en del af det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling) en aktionslinje om teknologibyggesten for øget tillid og sikkerhed som fokuserer på teknologier, der sætter brugerne i stand til bevidst og effektivt at forvalte og forhandle om deres personlige rettigheder (IST - II.4.1).

Kommissionen minder om, at Enfopol-forkortelsen kun er en administrativ reference til dokumenterne fra arbejdsgruppen om politisamarbejde. Denne arbejdsgruppe forbereder arbejdet for Artikel 36-Udvalget, dernæst for Coreper og endelig for Rådet inden for de områder, der hører under samarbejde mellem medlemsstaternes polititjenester. Enfopol-referencerne er udelukkende et middel til omdeling af mødedokumenter. Disse dokumenter stammer på ingen måde fra ILETS-konferencer, som er et organ uden for EU-institutionerne, der samler eksperter på teleområdet.

Hvad angår Enfopol 90, er der tale om en rådsresolution fra 1995 om lovlig aflytning af telekommunikation(2), som indeholdt en liste over de retshåndhævende myndigheders behov på dette område med henblik på at definere fælles tekniske normer for aflytning. Kommissionen ønsker at minde om, at denne resolution ikke er obligatorisk. Resolutionen blev vedtaget ved skriftlig procedure den 17. januar 1995 og derefter offentliggjort(3). Kommissionen kan ikke oplyse, hvorfor vedtagelsen skete ved skriftlig procedure, da Kommissionen ikke selv deltager i afstemningen.

(1) EFT L 24 af 30.1.1998.

(2) EFT C 329 af 4.11.1996.

(3) EFT L 24 af 30.1.1998.