SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0493/98 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (2. marts 1998)

Om: Virkninger for landene uden for »euro-omraadet«

I maj 1998 vil der blive truffet afgoerelse om, hvilke lande der skal optages i det saakaldte »euro-omraade«. Dette vil give EU-borgerne anledning til at stille mange spoergsmaal vedroerende foelgerne for de lande, som ikke fra starten af vil indgaa i dette omraade. Disse kan sammenfattes til foelgende:

1. Hvad vil virkningerne vaere for de landes valutaer, som ikke straks vil deltage i euro-omraadet?

2. Hvad vil der ske med renterne inden for disse lande?

3. Vil disse lande vaere noedt til at indgaa i den nye valutakursmekanisme?

4. Hvilke virkninger vil det faa for de smaa og mellemstore virksomheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy (27. marts 1998)

Det er vigtigt at understrege, at de medlemsstater, der oensker at deltage i euro-samarbejdet, men som i foerste omgang ikke er i stand til det, alligevel vil vaere paa vej mod deltagelse paa grund af den stigende konvergens, der fremmer deres integration heri inden for en overskuelig fremtid. Markederne vil derfor betragte disse lande som medlemsstater, der er paa vej ind, og det forventes derfor, at virkningerne paa kapitalmarkederne vil vaere begraensede.

1. Saa laenge politikken i de medlemsstater, der i foerste omgang ikke deltager i euro-samarbejdet, fortsat er orienteret mod stabilitet og strukturforbedringer, forventes der ingen negative virkninger paa disse medlemsstaters valutaer. Tvaertimod vil indfoerelsen af euroen medfoere, at der skabes en referencevaluta, der forventes at fungere som stabilitetspol for de ikke-deltagende medlemsstaters valutaer. Alle medlemsstaterne har forpligtet sig til at foere en stabilitetsorienteret politik i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den oekonomiske politik og konvergensprogrammerne for de respektive medlemsstater.

2. I takt med den stigende konvergens forventes renteniveauet i de ikke-deltagende medlemsstater at naerme sig renteniveauet inden for euroomraadet. Der er allerede sket en vaesentlig tilnaermelse.

3. Paa Det Europaeiske Raads moede i Dublin i december 1996 blev der opnaaet enighed om strukturen for den nye valutakursmekanisme (ERM), som giver de ikke-deltagende medlemsstater et referencegrundlag for en sund oekonomisk politik i al almindelighed og for den monetaere politik i saerdeleshed. Resolutionen herom blev senere vedtaget af Det Europaeiske Raad i Amsterdam i juni 1997.

Selv om deltagelse i den nye ERM sker paa et frivilligt grundlag, vil den hjaelpe deltagerne med at sikre, at de orienterer deres politik mod stabilitet, fremme konvergensen og hjaelpe dem i bestraebelserne paa at indfoere euroen.

4. Virksomhederne i de ikke-deltagende medlemsstater vil endnu ikke kunne drage fordel af den oegede gennemsigtighed, fjernelsen af valutakursforskellene og de finansieringsmuligheder, der vil opstaa efter indfoerelsen af euroen. Den loebende konvergensproces, som i sidste instans vil give de ikke-deltagende medlemsstater mulighed for at gaa over til euroen, vil imidlertid forbedre de betingelser, som disse virksomheder arbejder under.