SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2307/99

af Lone Dybkjær (ELDR) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: FN-konventionen om bekæmpelse af ørkendannelse

Formålet med de følgende spørgsmål er at skabe klarhed over Kommissionens holdning til gennemførelsen af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af ørkendannelse.

1. I hvilke udviklingslande deltager Den Europæiske Union i finansieringen afgennemførelsen af nationale handlingsplaner til bekæmpelse af ørkendannelse? Hvor mange penge drejer detsig om, hvad bruges pengene til, og hvem er modtageren? Hvordan sikrer det etablerede økonomiske samarbejde handlingsprogrammernes kontinuitet og den nødvendige langsigtedeplanlægning?

2. Hvad har Den Europæiske Union gjort for at stimulere finansiering via den private sektor og andre ikke-statslige kilder og for at fremme og lette de pågældende udviklingslandenes adgang til relevant teknologi, viden og knowhow, jf. konventionens artikel 6?

3. Hvad har Den Europæiske Union gjort for at sikre, at dens handelspolitik og toldtarifstrukturer ikke fører til ørkendannelse, f.eks. ved at fremme monokulturer?

4. Hvad har Den Europæiske Union gjort for at sikre, at Unionens landbrugspolitik ikke fører til ørkendannelse, f.eks. via eksportsubsidier, som gør traditionelt landbrug i tørre områder urentabelt?

5. Hvad har Den Europæiske Union gjort for at sikre en hurtig og omfattende gennemførelse af konventionen i de kommende år?

6. Hvad har Den Europæiske Union gjort for at sikre et passende europæisk engagement i gennemførelsen af konventionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(27. januar 2000)

1. Fællesskabet deltager på nuværende tidspunkt ikke i finansieringen af nationale handlingsplaner til bekæmpelse af ørkendannelse i nogen lande, da det kun er ganske få, der rent faktisk har en handlingsplan. Det har dog finansieret og finansierer fortsat forskellige programmer og projekter til bekæmpelse af tørke og jordbundsforringelse i udviklingslandene og navnlig i AVS-staterne. Det er som følge af emnets tværgående karakter ikke muligt at angive beløbsstørrelsen. Der findes imidlertid en rapport(1) der i øjeblikket er under revision som indeholder detaljerede oplysninger om de foranstaltninger til bekæmpelse af ørkendannelse, som Fællesskabet finansierede i perioden 1990-1995 i udviklingslandene og Fællesskabet. Under Lomé-konventionen stiller Fællesskabet en finansieringsramme til rådighed for hver AVS-stats nationale vejledende program i en periode på fem år, og derved skabes en forudsigelighed for handlingsprogrammerne, som gør det muligt for AVS-staterne at langtidsplanlægge.

2. Fællesskabets overordnede politik er at fremme den private sektor i udviklingslandene og at lette disse landes adgang til relevant teknologi, viden og know-how. Det var grunden til,

at Centret for Industriel Udvikling (CIU) blev oprettet under Lomé-konventionen. CIU tilvejebringer finansielle midler og teknologi fra private og ikke-statslige kilder til udvikling af industri i AVS-staterne. Ved hjælp af strukturtilpasningsstøtte hjælper Fællesskabet sine partnere med at skabe de rette vækstbetingelser for den private sektor.

3. Med en overordnet politik, der tager sigte på gradvis at integrere udviklingslandene i den globale økonomi, er det Fællesskabets mål at sikre, at handelen ikke øver negativ indflydelse på miljøet. Derfor slog Fællesskabet til lyd for, at spørgsmålet om handel og miljø blev optaget på dagsordenen for Verdenshandelsorganisationens (WTO) millennium-runde.

4. Fællesskabet fører en politik for bæredygtig udvikling og beskyttelse af miljøet i udviklingslandene. Eksportsubsidier til landbruget (stabex) er et af de områder, der nu genforhandles med AVS-staterne i forbindelse med post-Lomé-ordningerne. Uden at kende resultatet på forhånd ønsker Fællesskabet netop at sikre, at de ikke øver en negativ indflydelse på landbruget i disse lande.

5. Kommissionens delegationer i AVS-staterne er blevet opfordret til i videst muligt omfang at indlede en dialog med de nationale koordineringsorganer og målgrupper for konventionen om bekæmpelse af ørkendannelse for at finde frem til, hvordan konventionen bedst implementeres. Dette vil give Kommissionen mulighed for at handle hurtigere.

6. Fællesskabet er fortaler for et decentraliseret samarbejde og for en inddragelse af alle berørte parter i Europa i udviklingsprocessen, også når det gælder implementering af konventionen om bekæmpelse af ørkendannelse. Fællesskabet har tidligere samfinansieret projekter i udviklingslandene med ikke-statslige organisationer i Europa og vil også gøre dette i fremtiden.

(1) SEC(97) 1429.