ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0459/02

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(22. februar 2002)

Om: Radio- og fjernsynsråd i EU-landene

Grækenland har i et antal år haft et nationalt radio- og fjernsynsråd (ERS), som formodes at beskæftige sig med kontrol af kvaliteten og overholdelsen af de etiske normer i de udsendte radio- og fjernsynsprogrammer. Der hersker ikke desto mindre i Grækenland en udbredt opfattelse af, at

dette råd ikke skrider effektivt ind, er vattet og ikke tager initiativer, idet dets medlemmer kun gør en ringe indsats for at højne det græske folks kulturelle niveau, hvilket ellers angiveligt var en af hovedgrundene til, at det blev oprettet. Der er forekommet utallige tilfælde, hvor der er udsendt programmer med et krænkende og uanstændigt indhold, og man har indtryk af, at tv- og radiofrekvenserne er alle mulige forretningsfolks personlige ejendom (til tider relevante personer, men andre gange folk uden nogen som helst forbindelse til massemedierne), som bruger dem efter forgodtbefindende.

Kan Kommissionen oplyse, i hvor mange og hvilke EU-lande der findes sådanne radio- og fjernsynsråd? Hvad er deres opgaveområde helt konkret? Eksisterer der nogen fællesskabslovgivning på dette område? Hvem tilhører tv- og radiofrekvenserne i de enkelte medlemsstater? Hvilke sanktioner har disse radio- og fjernsynsråd iværksat i andre EU-lande i tilfælde af, at de etiske regler er blevet overtrådt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(12. april 2002)

Den relevante fællesskabslovgivning er Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- radiospredningsvirksomhed(1), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets Direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997(2) (fjernsyn uden grænser). Direktivet bestemmer i artikel 3, stk. 2, at medlemsstaterne på hensigtsmæssig måde inden for rammerne af deres lovgivning skal sørge for, at de tv-radiospredningsorganer, der hører under deres myndighed, overholder bestemmelserne i dette direktiv. Det indholder ikke noget specifikt krav vedrørende organiseringen af de nationale radio- og fjernsynsråd, som derfor ikke specifikt overvåges af Kommissionen.

Kommissionen har ikke desto mindre et tæt samarbejde med EPRA, European platform of broadcasting regulatory authorities (den europæiske platform for kontrolinstanser). Mere specifikke oplysninger om organiseringen af de kontrolinstanser, som er medlem af EPRA, kan findes på følgende websted: http://www.epra.org. Med hensyn til Luxembourg, den eneste medlemsstat, som ikke har en kontrolinstans, der er medlem af EPRA, kan man finde oplysninger på følgende websted: http://www.gouvernement.lu/gouv/fr/sip/media/encadrem/sma.html.

(1) EFT L 298 af 17.10.1989.

(2) EFT L 202 af 30.7.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0017/02

af Marie Isler Béguin (Verts/ALE) til Kommissionen

(21. januar 2002)

Om: Den tyrkisk-armenske forsoningskommissions mandat

I sin tale til Europa-Parlamentet om Tyrkiet den 24. oktober 2001 oplyste hr. Verheugen, kommissær med ansvar for udvidelsen, at Kommissionen glædede sig over, at det civile samfund i de to lande [Armenien og Tyrkiet] for nylig havde taget initiativ til at samle personer fra disse to lande for med bistand fra uafhængige forskere at gennemgå fortidens triste begivenheder.

Den 13. november 2001 offentliggjorde Kommissionen sin fjerde rapport om Tyrkiets fremskridt imod tiltrædelse, hvori den nævner, at der er nedsat en uformel tyrkisk-armensk forsoningskommission for at fremme dialogen og den gensidige forståelse på områderne økonomi, turisme, kultur, undervisning, forskning, miljø og medier.

Kan Kommissionen oplyse, om begge tekster henviser til den tyrkisk-armenske forsoningskommission, hvis nedsættelse blev offentliggjort i juli 2001?

Kan Kommissionen oplyse, hvilken af de ovennævnte definitioner, som afspejler radikalt forskellige målsætninger, der bør betragtes som korrekt, og om forsoningskommissionen beskæftiger sig med historiske spørgsmål?

Kan Kommissionen tilslutte sig, at en præcision er nødvendig, i særdeleshed eftersom der er tale om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og dennes samarbejdspartnere?

Har Kommissionen til hensigt at redegøre for sin holdning og korrigere denne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(18. februar 2002)

Kommissionen støtter alle civilsamfundsinitiativer, der sigter mod at fremme dialog og gensidig forståelse mellem Armenien og Tyrkiet.

Det var præcis meningen med den tale, som kommissionsmedlemmet med ansvar for udvidelsen holdt i Parlamentet den 24. oktober 2001, hvor han sagde, at de nylige initiativer fra civilsamfundets side til at bringe folk fra begge samfund i kontakt med hinanden var yderst velkomne. Det var i denne sammenhæng, at den tyrkisk-armenske forsoningskommission blev omtalt. Det blev yderligere nævnt, at dette burde føre til en videre forsoning og skabelse af gensidig tillid.

Denne holdning kom igen til udtryk i Kommissionens periodiske rapport om Tyrkiet af 13. november 2001(1), hvori oprettelsen af en tyrkisk-armensk forsoningskommission nævnes. Også her henvises der til fremme af dialog og gensidig forståelse inden for økonomi, turisme, kultur, uddannelse, forskning, miljø samt medierne.

Kommissionen skal henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at den tyrkisk-armenske forsoningskommission nu i praksis er ophørt med at fungere, efter at de armenske repræsentanter trak sig ud den 12. december 2001.

(1) KOM(2001) 700 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0710/02

af Brian Simpson (PSE) til Kommissionen

(15. marts 2002)

Om: Planlagt lukning af Smurfit Corrugated i Warrington, Det Forenede Kongerige

Vil Kommissionen snarest undersøge den planlagte lukning af Smurfit Corrugated i Warrington, Det Forenede Kongerige? Kan Kommissionen under henvisning til, at dette multinationale selskab, som har 16 000 ansatte i Europa, ikke har hørt de ansatte, nægter at indkalde personalets repræsentanter og risikerer at bruge de opnåede besparelser til at investere i en anden fabrik, sikre, at alle europæiske direktiver og forordninger overholdes, og at selskabet hører og indleder meningsfyldte forhandlinger med sine ansatte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(19. april 2002)

Kommissionen ønsker at henlede opmærksomheden på, at der findes flere fællesskabsdirektiver, som indeholder procedurer med henblik på at informere og høre arbejdstagerrepræsentanter, der kan finde anvendelse i forbindelse med virksomhedslukninger, herunder Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser(1) og Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne(2). Endvidere har Parlamentet og Rådet netop vedtaget et direktiv(3) den 11. marts 2002 med det formål at udbygge fællesskabsbestemmelserne på området.

De to første direktiver er blevet gennemført i medlemsstaterne. Det påhviler de kompetente nationale myndigheder at sørge for, at de anvendes korrekt og effektivt i hvert enkelt tilfælde.

(1) EFT L 225 af 12.8.1998.

(2) EFT L 254 af 30.9.1994.

(3) EFT L 80 af 23.3.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0610/02

af Cecilia Malmström (ELDR) til Kommissionen

(6. marts 2002)

Om: Register over kommissionsdokumenter

Ifølge artikel 11 i forordning EF nr. 1049/2001(1) giver hver institution adgang til et register over dokumenter. Også henvisninger til dokumenterne skal hurtigst muligt indføres i registret, som skal tages i brug senest den 3. juni 2002.

I dag findes der ikke noget centralt register over Kommissionens dokumenter, hvilket generalsekretær O'Sullivan selv bekræftede på webstedet euobserver.com den 19. februar 2002.

Ifølge artikel 8, stk. 1, i Kommissionens egen beslutning af 5. december 2001, skal registrets omfang gradvis øges. Kommissionen bedes derfor oplyse, om der inden den 3. juni 2002 vil være adgang til et fuldstændigt register over Kommissionens dokumenter, offentlige såvel som andre? Hvis registret gradvis skal øges, i hvilken grad stemmer dette så overens med forordningens artikel 11, stk. 3, som turde indebære, at registret skal være afsluttet i juni?

(1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(23. april 2002)

Kommissionen skal forsikre det ærede medlem om, at den senest den 3. juni 2002 vil råde over et register over dokumenter, som vil være tilgængeligt for offentligheden via internettet. Registret vil hovedsageligt indeholde lovgivningsdokumenter som defineret i artikel 12, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter(1). I første omgang vil der være henvisninger til dokumenter af typen SEK, KOM og C, som er blevet forelagt Kommissionens kollegium efter den 1. januar 2001. På en hjælpeside vil offentligheden kunne finde oplysninger om, hvordan der fås adgang til et dokument. Hvis dokumentet er offentliggjort, skabes der forbindelse til den fulde tekst i Publikationskontorets gratis system EUR-Lex (http://europa.eu.int/eur-lex/da/index.html).

Kommissionen agter gradvis at udvide omfanget af sine registre. Denne gradvise udvidelse er ikke uforenelig med artikel 11 i forordning (EF) nr. 1049/2001, for så vidt som det ikke i denne artikel præciseres, hvilket indhold de enkelte institutioners registre skal have.

Kommissionen mener, at registrene er et nyttigt hjælpemiddel for borgerne, når de ønsker at udøve deres ret til aktindsigt. Er et dokument ikke medtaget i registrene, betyder det bestemt ikke, at det pågældende dokument ikke kan gøres til genstand for en anmodning om aktindsigt og stilles til rådighed.

Kommissionen skal i øvrigt gøre det ærede medlem opmærksom på, at der allerede på nuværende tidspunkt findes et register over al formandens post (http://europa.eu.int/comm/commissioners/prodi/regcp/registre.cfm?CL=da) og et register over de interinstitutionelle procedurer (databasen Prelex http://europa.eu.int/prelex/apcnet.cfm?CL=da), som gør det muligt at følge de vigtigste trin i beslutningsprocessen mellem Kommissionen og de andre institutioner og at få direkte adgang til de elektroniske udgaver af de forberedende dokumenter, som er til rådighed.

(1) EFT L 145 af 31.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0033/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(23. januar 2002)

Om: EU-interne udenlandske direkte investeringer

Vil Kommissionen forelægge tal for medlemsstaterne i euro- og ikke-euro-området til sammenligning med tallene for EU-interne udenlandske direkte investeringer for Den Europæiske Union som helhed i figur 12 i Kommissionens beretning Økonomisk reform: Rapport om Fællesskabets produkt- og kapitalmarkeder(1)?

(1) KOM(2001) 736.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(18. marts 2002)

Tabel 1, som viser data om værdien i løbende priser af udenlandske direkte investeringer (UDI) fra forskellige kilder til forskellige modtagere (især euroområdet og ikke-euroområdet) mellem 1996 og 2000, sendes direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat. Medlemsstaterne i euroområdet og ikke-euroområdet identificeres enten som kilde eller modtager for at nå frem til statistiske data, der er sammenlignelige med dem, der er vist i fig. 12 i Kommissionens beretning Økonomisk reform: Rapport om Fællesskabets produkt- og kapitalmarkeder(1).

Tallene fremkommer på basis af følgende antagelser:

1. Tallene viser Udenlandske direkte investeringer i EU og omfatter ikke reinvesteret indtjening (hvilket er den standardmetode, Eurostat anvender i sine årlige rapporter om udenlandske direkte investeringer og i Cardiff-rapporten).

2. Resten af verden betyder her: verden ekskl. de 15 medlemsstater.

3. Af hensyn til konsistensen viser næsten alle de angivne tal den udstrømning, der er registreret af investeringskilden. Kun når der er tale om UDI-strømme fra resten af verden, er der tale om den indstrømning, der er registreret af modtageren.

4. Euroområdet her omfatter altid Grækenland, selv om landet først tilsluttede sig senere.

Tabel 2, som viser samme data i indeksform, med 1996 = 100, sendes også direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

(1) KOM(2001) 736 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0244/02

af Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Transport af kunstværker

Den 1. juni 2001 anmodede jeg Kommissionen om oplysninger om eventuel forskelsbehandling fra de tyske museers side i forbindelse med transport af kunstværker (P-1665/01)(1). Kommissionen forsikrede, at den ikke havde noget kendskab til en sådan praksis. Den oplyste dog, at den ville rette henvendelse til de tyske myndigheder om spørgsmålet og foretage en evaluering af de mulige konsekvenser af anvendelsen af EF-bestemmelserne om offentlige kontrakter og fri udveksling af tjenesteydelser.

I samtaler med spanske virksomheder, der udfører transport af kunstværker, fastholder disse, at det er umuligt at få adgang til det tyske marked. De oplysninger, som de pågældende virksomheder kan give, bekræfter, at tyske firmaer foretrækkes, og at andre firmaers adgang derfor er begrænset.

Vil Kommissionen undersøge dette spørgsmål, således som den lovede i sit svar af 5. februar 2001?

Vil Kommissionen rette henvendelse til de ansvarlige myndigheder for at skabe klarhed om situationen?

(1) EFT C 340 E af 4.12.2001, s. 242.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(18. marts 2002)

Ved en klage af 22. januar 2002 fik Kommissionen kendskab til en muligvis diskriminerende praksis fra tyske muséers side i forbindelse med transport af malerier og kunstværker i øvrigt.

Kommissionen undersøger sagen. Skulle undersøgelsesresultaterne bekræfte mistanken om, at der er tale om diskriminerende praksis i Tyskland, kan Kommissionen gøre brug af instrumenterne i EF-traktatens artikel 226 og indlede en traktatbrudsprocedure. Hvis det viser sig at være påkrævet for undersøgelsen, vil Kommissionen bede de tyske myndigheder om at klarlægge sagen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0319/02

af Giles Chichester (PPE-DE) til Kommissionen

(12. februar 2002)

Om: Forberedelser til mødet i Det Europæiske Råd i Barcelona

Det Europæiske Råd opfordrede under sit møde i Lissabon 2000 Rådet og Kommissionen til sammen med medlemsstaterne, hvor det er relevant, senest i juni 2001 (at) indføre en europæisk resultattavle over innovation. Mener Kommissionen, at dette mål vil blive nået, og hvilken dokumentation kan den forelægge, som underbygger dens holdning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(18. marts 2002)

En første udgave af Den europæiske resultattavle for innovation blev offentliggjort som bilag til meddelelsen Innovation i en videnbaseret økonomi vedtaget af Kommissionen den 20. september 2000(1).

2001- udgaven af Den europæiske resultattavle for innovation blev vedtaget den 14. september 2001(2), og Kommissionens ansvarlige for erhvervspolitik og informationssamfundet præsenterede dette dokument på en pressekonference den 1. oktober 2001(3). Resultattavlen, der har nydt stor bevågenhed i medierne (mere end 60 artikler på verdensplan i den trykte presse), blev drøftet af Rådet (industri) den 5. december 2001.

2002-udgaven af Den europæiske resultattavle for innovation er under udarbejdelse. Den vil indeholde opdaterede nationale tal, data fra kandidatlandene hvor disse foreligger og inddrage innovationens regionale karakter.

Den europæiske resultattavle for innovation udarbejdes under European Trend Chart on Innovation. Dette projekt støtter den åbne koordineringsmetode, der blev iværksat på Det Europæiske Råd i Lissabon (den 23. og 24. marts 2000). Det afvikles under Det Femte Rammeprogram for Forskning og Teknologisk Udvikling i forbindelse med programmet Innovation og små og mellemstore virksomheder (SMV) og tilbyder årligt rapporter om de enkelte lande, arrangerer temaorienterede politiske workshopper og forvalter en database på mere end 600 løbende innovationspolitiske foranstaltninger i alle medlemsstater til fremme af erfaringsudvekslingen mellem Europas politiske beslutningstagere inden for innovation(4).

(1) KOM(2000) 567 endelig.

(2) Kommissionens arbejdsdokument SEK(2001) 1414.

(3) Resultattavlen kan downloades på alle EU's officielle sprog fra http://www.cordis.lu/innovation-smes/scoreboard/. Her der kan også rekvireres specialudgaver af Innovation & Technology Transfer Newsletter og Cordis News, der handler om resultattavlen, samt pressemeddelelser fra Kommissionens ansvarlige for erhvervspolitik og innovation.

(4) Se www.cordis.lu/trendchart.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0412/02

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(21. februar 2002)

Om: Bretagne og Frankrig

1. Anser Kommissionen den afgørelse, som Vichy-regeringen den 30. juni 1941 traf om at løsrive Loire-Atlantique (som dengang hed Loire-inférieure) og dermed også Nantes, Bretagnes historiske hovedby, fra det øvrige Bretagne? Er denne vilkårlige afgørelse, som siden er gjort permanent af alle andre såvel højre- som venstreregeringer, efter EU's opfattelse i overensstemmelser med de forpligtelser, Frankrig som et af Fællesskabets oprindelige medlemmer har? Forpligtelser som overholdelse af nærhedsprincippet, især når det vides, at flertallet af indbyggerne i departementet og i Bretagne i den ene opinionsundersøgelse efter den anden giver udtryk for, at de ønsker den historiske enhed genoprettet?

2. Bør Frankrig som et af Fællesskabets oprindelige medlemmer ikke i betragtning af de idealer, som ligger til grund for dettes oprettelse, tage den ensidige afgørelse, som den fascistiske Vichy-regering traf, da den fratog det historiske Bretagne en del af sit område, op til revision?

3. Hvad vil Kommissionen rent konkret gøre for at foranledige Frankrig til at ratificere og på sit territorium at gennemføre det europæiske charter om regionale sprog og mindretalssprog, som det har undertegnet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Prodi

(27. marts 2002)

Spørgsmålet hører ikke under Fællesskabets kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0065/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(25. januar 2002)

Om: Galicien og det europæiske transportnet jernbaner

Blandt det spanske formandskabs prioriterede målsætninger, som er blevet præsenteret af ministeren for udenrigshandel, er, at på Det Europæiske Råds møde i marts i Barcelona skal der gøres en indsats for fremme af et europæisk område for transport og telekommunikation som garanti for effektiv udnyttelse af ressourcerne og en integreret økonomi.

Hvilke tidsfrister og budgetmidler vil der ifølge Rådet være tale om under det spanske formandskab, når det gælder Galiciens tilslutning til det centrale Europa og Portugal via højhastighedsnettet? Vil 2007 blive fastholdt som frist?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-3577/01 og E-0065/02

(25.-26. marts 2002)

Kommissionens forslag om ændring af beslutning nr. 1692/96/EF om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet(1) indeholder detaljer om udviklingen af jernbanenettet i Spanien (jf. kort 3.0 og 3.5 i bilaget til forslaget). Forslaget indeholder endvidere bestemmelser vedrørende de iberiske højhastighedsbaners interoperabilitet.

Rådet er i færd med at gennemgå dette forslag. Indtil Rådet og Europa-Parlamentet har truffet endelig beslutning om spørgsmålet, kan Rådet ikke sig noget om, hvordan den eventuelt reviderede beslutning vil påvirke situationen i Galicien med hensyn til regionale, nationale og transeuropæiske jernbanenet. Endvidere understreger Rådet, at indarbejdelsen af et særligt jernbaneprojekt i skitseplanen for det transeuropæiske transportnet på ingen måder berører den endelige beslutning om den aktuelle gennemførelse af et særligt projekt; det er de nationale myndigheder, der har kompetence på dette område. Det samme gælder for beslutninger om tidsplanen for opførelsen og de tildelte midler i det tilfælde, som det ærede medlem nævner, hvor det er de spanske myndigheder, der har kompetence.

(1) EFT C 362 E af 18.12.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0040/02

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(23. januar 2002)

Om: Lyme-sygdom

I mange områder i Europa har der været tilfælde af Lyme-sygdom, som skyldes bid af skovflåt (særlig arten Ixodes, der er den mest udbredte i bjergområder), der er smittebærende for den bakterie, der forårsager den alvorlige infektion. Det er derfor nødvendigt at give den nødvendige information, særlig på lokalt plan, for at forebygge sygdommen eller forhindre, at den udvikler sig.

Kan Kommissionen redegøre for foranstaltninger, der kan gennemføres på europæisk plan, for at oplysningerne om denne sygdom udbredes på ensartet måde i hele Unionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(26. februar 2002)

På europæisk plan kan man på det netsted, der drives af European Union Concerted Action on Lyme Borreliosis (Eucalb)(1), finde ajourførte generelle oplysninger om lyme-borreliose. EU-støtten til denne aktion ophørte i 1996, og netstedet er siden blevet opdateret på frivillig basis.

Det nuværende netsted omfatter korte oversigter over de vigtigste patogenbærende arter, værter og overførsel, risici, diagnose og forebyggelse af sygdommen, og der er oplysninger om problemer med endemiske områder, sæsonbetingede faktorer, der har betydning for, hvornår på året de fleste infektioner forekommer hos mennesker, samt forebyggelse, herunder skovflåtbekæmpelse og personlige forholdsregler med gode råd om en række ting, man kan gøre for at mindske muligheden for at komme i kontakt med skovflåter betydeligt.

Mange andre netsteder og oplysningsbrochurer omhandler også emnet.

Ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF af 24. september 1998(2) blev der oprettet et net til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet. Det ærede medlems opmærksomhed henledes dog på at medlemsstaterne ikke mente, at overvågning af lyme-borreliose burde prioriteres ud fra de særlige udvælgelseskriterier i Kommissionens beslutning 2000/96/EF af 22. december 1999 om hvilke overførbare sygdomme EF-nettet gradvis skal dække(3).

Relevante sundhedsplejeforanstaltninger på lokalt plan henhører under de enkelte medlemsstaters ansvar, jf. EF-traktatens artikel 152.

(1) http://www.dis.strath.ac.uk/vie/LymeEU.

(2) EFT L 268 af 3.10.1998.

(3) EFT L 28 af 3.2.2000.