DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/43

(2004/C 78 E/0041)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1687/03

af Inger Schörling (Verts/ALE) til Kommissionen

(21. maj 2003)

Om: Jernbanen Botniabanan og Umeå-floddeltaet

Som Kommissionen er klar over, udgør jernbanen Botniabanan en trussel mod Natura 2000-området Umeå-floden, der er hjemsted for en række fugle og prioriterede levesteder.

Der foreligger beviser for, at der er andre mulige alternativer mod vest, hvorved godstransport gennem Umeå by undgås, og mod øst, hvorved det undgås at danne en blindgyde i byen. Hvad mener Kommissionen om disse alternativer?

Der er blevet udtrykt bekymring over, at den miljøkonsekvensvurdering, der blev foretaget af dette projekt i 1998, er mangelfuld. Er Kommissionen overbevist om, at den miljøkonsekvensvurdering, som de svenske myndigheder har foretaget, opfylder kravene i direktiv 85/337/EØF (1) (ændret ved direktiv 97/11/EF (2))? Indeholder miljøkonsekvensvurderingen efter Kommissionens opfattelse alle relevante oplysninger om de sandsynlige miljøkonsekvenser af udbygningen af jernbanen og en fuldstændig vurdering af mulighederne for alternative ruter? Mener Kommissionen, at forslaget om at flytte hvileområdet for 10 000 vadefugle 4 km længere mod nord er et videnskabeligt fornuftigt bud på en kompenserende foranstaltning? Mener Kommissionen, at de generelle konklusioner i miljøkonsekvensvurderingen er understøttet af videnskabelige beviser?

Hvorledes vurderer Kommissionen spørgsmålet om dels alternative ruter og dels eventuelle problemer med miljøkonsekvensvurderingen? Behandles de samlet af de kompetente tjenester i Kommissionen? Mener den i betragtning af den omstændighed, at der beviseligt findes alternative ruter, og af de eventuelle problemer med miljøkonsekvensvurderingen, at Sverige overtræder habitat-, fugle- og miljøkonsekvensdirektiverne?

Særdeles kompetente kontrollører har fremlagt beviser for, at de støjberegninger i Umeå by og deltaområde, som de svenske myndigheder har foretaget, grundlæggende er undervurderet. Disse beregninger ligger langt under resultaterne af de støjmålinger fra hundreder af togpassager, der blev foretaget i Sverige i 1990'erne. Har Kommissionen overvejet de konsekvenser, som denne støjstigning på mindst 15 dB (A) ville have for fuglelivet i deltaet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(25. juli 2003)

Kommissionen er bekendt med de spørgsmål, det ærede medlem bringer op. På den svenske regerings anmodning vedtog Kommissionen den 24. april 2003 en udtalelse i medfør af artikel 6, stk. 4, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (3) (i det følgende »habitatdirektivet«) angående projektet.

Ifølge artikel 6, stk. 4, i habitatdirektivet kan en plan eller et projekt gennemføres på trods af, at virkningerne for en Natura 2000-lokalitet vurderes negativt, hvis det er berettiget af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning. I så tilfælde skal medlemsstaterne træffe alle nødvendige kompensationsfor-anstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Hvis der er tale om en lokalitet med en prioriteret naturtype og/eller en prioriteret art, og der ikke kan henvises til hensynet til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet, kan projektet, efter udtalelse fra Kommissionen, være berettiget af andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser.

I den ovennævnte udtalelse har Kommissionen accepteret den svenske regerings argument om, at virkningerne af alternative ruter for forventet indtægt er sådanne, at de ikke kan anses for økonomisk levedygtige. Kommissionen accepterede derfor den overordnede konklusion, at den foreslåede rute er den eneste levedygtige løsning.

Kommissionen fandt desuden, at de foreslåede kompensationsforanstaltninger endnu ikke er tilstrækkelige til at afbøde projektets negative virkninger for Natura 2000. Kompensationspakken burde omfatte opstilling af en overordnet forvaltningsplan for Natura 2000-lokaliteterne med rammebestemmelserne for gennemførelse af langsigtede mål for de pågældende kompensationsforanstaltninger såvel som den fremtidige forvaltning af lokaliteterne. Pakken skal også omfatte en forpligtelse fra den svenske regerings side til at sikre tilstrækkelig finansiering, effektiv gennemførelse, vedligeholdelse og overvågning af kompensationsforanstaltningerne for at sikre, at målene nås.

Hvad angår Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (det såkaldte VVM-direktiv) som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, undersøgte Kommissionen rent faktisk, om den VVM, som de svenske myndigheder havde fortaget, var i overensstemmelse med direktivets krav. Efter at have undersøgt de klagendes påstand om, at fællesskabslovgivningen var blevet overtrådt i denne forbindelse, konkluderede Kommissionen, at der ikke kan påvises nogen overtrædelse af VVM-direktivet. Med hensyn til en eventuel yderligere VVM af dette projekt er det den svenske regerings ansvar at sørge for, at der er foretaget en fuldstændig VVM, inden der gives udviklingstilladelse.

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

(2) EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

(3) EFT L 206 af 22.7.1992.