ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2505/02

af W.G. van Velzen (PPE-DE) til Kommissionen

(3. september 2002)

Om: Oprettelse af en Cyber Security Task Force status

Kan Kommissionen oplyse, hvor langt man er nået med oprettelsen af en Cyber Security Task Force?

Kan Kommissionen bekræfte, at der i mellemtiden er ved at blive udarbejdet et nyt initiativ til en sådan task force, og kan den i bekræftende fald gøre nærmere rede for, hvad grunden hertil er?

Hvad er forholdet mellem denne nye task force og den allerede omtalte Cyber Security Task Force?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(11. oktober 2002)

Kommissionen vil gerne takke det ærede medlem for dets interesse for Fællesskabets aktiviteter vedrørende cybersikkerheden på europæisk plan.

Kommissionen foreslog i sin meddelelse om net- og informationssikkerhed: forslag til en europæisk strategi(1), at man undersøgte, hvordan man på europæisk plan bedst kunne organisere dataindsamling og -analyse samt planlægning af svar på såvel eksisterende som fremtidige sikkerhedsmæssige trusler. De organisationsmæssige aspekter af en mulig struktur er blevet drøftet med alle involverede parter. Den nuværende diskussion synes at støtte Kommissionens synspunkt, idet denne går ind for at styrke koordineringen af net- og informationssikkerhedsspørgsmål på europæisk plan.

Ud over koordineringsvirksomhed vil en sådan struktur ligeledes kunne spille en rolle i forbindelse med bevidstgørelsen om problemerne og stimuleringen af samarbejdet mellem alle de berørte aktører såvel inden for som uden for Fællesskabet samt udviklingen af metoder og koncepter på dette område.

I forlængelse af Kommissionens meddelelse vedtog Rådet den 28. januar 2002 en resolution om net- og informationssikkerhed(2), som bekræfter nødvendigheden af at konsultere medlemsstaterne og den private sektor, at fremsætte forslag om oprettelse af en task force for cybersikkerhed, der skal tage udgangspunkt i medlemsstaternes indsats for at øge både net- og informationssikkerheden og medlemsstaternes evne til enkeltvis og i fællesskab at reagere på større net- og informationssikkerhedsproblemer.

Kommissionen er tilfreds med, at Europa-Parlamentet vil fastlægge sin holdning i løbet af de nærmeste uger på grundlag af Kommissionens ovennævnte meddelelse.

I henhold til de informationer, Kommissionen ligger inde med, er der for øjeblikket ikke tale om noget nyt europæisk initiativ af tilsvarende art på dette område, men det proceduremæssige arbejde skrider frem under hensyntagen til Europa-Parlamentets kommentarer.

Det er Kommissionens hensigt at fremsætte et forslag inden udgangen af oktober 2002, hvori der tages hensyn til ovennævnte faktorer, og som er på linje med de mål, der er anført i eEurope 2005-handlingsplanen, for at sikre, at denne struktur baseres på den mest fyldestgørende retssikkerhed.

(1) KOM(2001) 298 endelig udg.

(2) EFT C 43 af 16.2.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2093/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Rådet

(16. juli 2002)

Om: Menneskerettigheder i Algeriet

Dagen før den europæiske trojkas besøg i Algeriet anmodede direktøren for Amnesty Internationals kontor i Bruxelles, Dick Oosting, i en åben skrivelse til de højtstående EU-embedsmænd Xavier Solana, Josep Pique og Christopher Patten om mere gennemskuelighed i den dialog, der føres med lande som Algeriet, hvor de alvorlige krænkelser af menneskerettighederne, herunder drab, tortur og vilkårlig fængsling af personer, fortsætter. Skrivelsen indeholder nogle konkrete spørgsmål om menneskerettighederne i dette land, som de højtstående EU-embedsmænd skal drøfte med deres algeriske dialogpartnere. Finder Rådet, som har drøftet menneskerettighedsspørgsmålene, svarene fra de algeriske myndigheder tilfredsstillende?

Svar

(16.-19. december 2002)

Rådet følger nøje spørgsmålene vedrørende respekten for menneskerettighederne i Algeriet. I denne forbindelse og inden for rammerne af møderne under den regelmæssige politiske dialog, der er blevet ført med landet siden 1997, har Rådet mange gange tilkendegivet, at det er bekymret over forlydenderne om vilkårlige tilbageholdelser, udenretslige anholdelser, brug af tortur og forsvundne personers skæbne. Som det også fremgår af den skrivelse, som det ærede parlamentsmedlem henviser til, har Rådet opfordret Algeriet til at samarbejde med FN's mekanismer og ngo'erne på dette område og har bedt landet om at oplyse, hvad der er blevet af flere forsvundne personer. Med henblik herpå er der blevet sendt en liste over en række forsvundne personer til de algeriske myndigheder.

De algeriske myndigheder har svaret på visse særlige tilfælde i en verbalnote fra marts 2000. Da svaret ikke anses for at være tilfredsstillende, har Rådet igen forelagt dem disse tilfælde (sammen med en række andre tilfælde) i forbindelse med møderne under den politiske dialog. Algeriet nægter ikke, at visse elementer inden for sikkerhedsstyrkerne kan være årsag til uheldige virkninger, men erklærer, at man efterforsker sagen, og at man allerede har behandlet mere end 4 000 sager om forsvundne personer, hvoraf størstedelen er afsluttede. Algeriet forsikrer, at der åbnes en indledende efterforskning i hvert tilfælde. På et møde i december 2001 bemærkede udenrigsminister Belkhadem, at disse undersøgelser havde vist, at disse personer var døde eller emigreret til udlandet eller måske havde tilsluttet sig terroristernes lejr, idet deres opholdssted var ukendt. EU anser ikke dette svar for at være tilfredsstillende og vil fortsat bringe sagerne om de forsvundne personer frem ved at insistere kraftigt på, at alle negative virkninger og alt misbrug undgås, og at heller ikke kampen mod terrorisme kan retfærdiggøre krænkelse af menneskerettighederne.

Lige så længe respekten for menneskerettighederne volder problemer i Algeriet, lige så længe vil spørgsmål om respekten for menneskerettighederne figurere på dagsordenen for den politiske dialog.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2083/02

af María Izquierdo Rojo (PSE) til Rådet

(12. juli 2002)

Om: Store forsinkelser i forbindelse med adoption af børn fra Andhra Pradesh, Indien

Den adoptionsproces i den indiske delstat Andhra Pradesh, som 15 spanske familier (foruden amerikanere, tyskere, italienere, hollændere og belgiere) er involveret i, og som findes beskrevet i rapporter udarbejdet af UNICEF, hvori den psykisk og fysisk usikre situation, som de børn, der skal adopteres, befinder sig i, kritiseres kraftigt.

I forventning om et samarbejde med velfærdsministeriet i Andhra Pradesh, Indien, og i betragtning af at både den spanske og den indiske lovgivning om international adoption er blevet overholdt, samt at forholdet mellem Indien og nabolandet Pakistan er i et forstadium til krig, kunne EU da rette henvendelse til den indiske premierminister, og eventuelt til førsteministeren for Andhra Pradesh, for at sætte gang i adoptionsprocessen?

Svar

(11. november 2002)

Rådet finder det ikke hensigtsmæssigt at gribe ind i den igangværende adoptionsproces.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2459/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(28. august 2002)

Om: Vandrenhed

Føler Kommissionen sig på baggrund af nylig dokumentation overbevist om, at standarderne for testning af havvandet ved badestrande er strenge nok?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler P-2459/02 og E-2460/02

(30. september 2002)

Badevandsdirektivet fra 1976 (Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand(1)) afspejler den viden og erfaring, der fandtes i 1970'erne, på det daværende teknisk-videnskabelige grundlag, den forvaltningsmæssige fremgangsmåde og offentlighedens inddragelse. Dette er en af grundene til, at Kommissionen planlægger at fremsætte et forslag om revision af direktivet.

Vandkvalitetsstandarderne i det nye direktiv bygger på nyere forskning udført af Verdenssundhedsorganisationen (WHO), og denne repræsenterer den nyeste videnskabelige/tekniske viden.

Hvert år forud for badesæsonen offentliggør Kommissionen en rapport om kvaliteten af 19 000 badeområder i EU. I rapporten offentliggøres graden af badeområdernes overensstemmelse med to standarder: den retligt forpligtede og bindende standard og den strengere vejledende standard, der begge er defineret i det ovennævnte badevandsdirektiv fra 1976. Rapporten offentliggøres i dokumentform(2) og kan også findes på internettet(3).

Overensstemmelsesgraden for saltvands- og ferskvandsområder i de seneste fem år:

>TABELPOSITION>

Kommissionen henviser til de mere udførlige oplysninger og til den tekniske beskrivelse af de bindende og vejledende værdier i badevandsrapporten.

(1) EFT L 31 af 5.2.1976.

(2) ISBN 92-894-0722-0 kan fås ved henvendelse til Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer.

(3) http://www.europa.eu.int/water/cgi-bin/bw.pl oghttp://www.europa.eu.int/water/water-bathing/report/eu.html.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1525/02

af Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) til Kommissionen

(3. juni 2002)

Om: EU-informationskampagne med henblik på indførelse af euroen i Det Forenede Kongerige, Sverige og Danmark

Langt den overvejende del af befolkningen i de tre EU-lande, der ikke deltager i euroen (Det Forenede Kongerige, Sverige og Danmark), er overbevist om, at den fælles mønt med tiden vil blive indført i disse lande.

De anmoder derfor om så detaljeret som muligt at blive orienteret om de erfaringer, de øvrige EU-lande har indhøstet i forbindelse med indførelsen af den fælles mønt, samt om iværksættelse af en omfattende bevidstgørelseskampagne med henblik på den overgangsperiode, landene skal igennem.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke initiativer den har taget for at orientere disse tre lande om følgerne af euroens indførelse i de øvrige EU-medlemsstater, og hvilken form for bevidstgørelses- og forberedelseskampagne den agter at føre for at lette disse tre landes overgang til euroen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(9. juli 2002)

De tre medlemsstaterne, der ikke er i eurozonen, udviste stor interesse under hele eurokampagnen. Repræsentanter for ministerierne i disse tre medlemsstater deltog f.eks. i de koordineringsmøder, som Kommissionen regelmæssigt afholdte. Det skal ligeledes bemærkes, at Sverige som de 12 medlemsstater i eurozonen har undertegnet parnerskabsaftaler med Kommissionen med henblik på at informere offentligheden om euroen på en målrettet måde.

For så vidt angår perioden efter indførelsen af euroen som lovligt betalingsmiddel, viste presseklip, at der var stor interesse herfor i de tre medlemsstater uden for eurozonen, og at emnet fortsat interesserer indbyggerne i disse lande meget.

Kommissionen har ikke ført nogen oplysningskampagne i disse medlemsstater; den respekterer regeringernes vilje og udtalelserne fra deres repræsentationer.

Kommissionen vil med disse medlemsstaters myndigheders godkendelse til sin tid yde samme støtte og samme partnerskab i oplysningskampagnerne, som det var tilfældet med de 12 medlemsstater i eurozonen.

Alle de anmodninger om information, som vi får fra en person eller en organisation i Danmark, Sverige og Det Forenede Kongerige, modtager selvfølgelig et veldokumenteret svar.

Kommissionen finder ligeledes, at den lange sommerferieperiode var en god lejlighed til, at disse medlemsstaters indbyggere kunne opdage og i praksis anvende disse euromønter og -sedler i landene i eurozonen.

Kommissionen vil i de tre medlemsstater uden for eurozonen foretage en Eurobarometer-undersøgelse i september 2002 for at måle offentlighedens indstilling til euroen efter ferieperioden, hvor mange har været i kontakt med den fælles valuta.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0386/02

af Jules Maaten (ELDR) til Kommissionen

(20. februar 2002)

Om: Slovenien og Estlands tiltrædelse

1. Er det korrekt, at Slovenien og Estland næsten på alle punkter opfylder tiltrædelseskriterierne, og at de egentlig sidder i venteposition, indtil andre lande opfylder kriterierne?

2. Er der andre kandidatlande i samme situation?

3. Hvorfor kan disse lande ikke tiltræde før de andre, eller hvorfor er deres tiltrædelse endnu ikke en realitet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(25. marts 2002)

1. Ifølge principperne for udvidelsesprocessen bliver hvert enkelt kandidatland bedømt ud fra deres egne resultater i overensstemmelse med princippet om differentiering. Som Det Europæiske Råd konkluderede i Laeken i december, tilhører begge lande gruppen af 10 lande, som skulle være klar til at afslutte forhandlingerne ved udgangen af 2002 og blive medlemmer af EU i 2004, forudsat at forhandlingerne og reformerne fortsætter i det nuværende tempo. Det er derfor ikke sandt, at Estland og Slovenien faktisk allerede skulle have opfyldt tiltrædelseskriterierne og holdes i en slags venteposition.

2. I de seneste periodiske rapporter konkluderede Kommissionen også, at ingen af kandidatlandene endnu havde opfyldt tiltrædelsesbetingelserne. En ny vurdering af, om kandidatlandene har opfyldt alle tiltrædelseskriterier, vil fremgå af de næste periodiske rapporter, som forventes at foreligge i oktober 2002. På grundlag af disse skulle Kommissionen være i stand til at fremsætte anbefalinger angående de kandidatlande, der er klar til tiltrædelse.

3. Se svarene i punkt 1 og 2.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1429/02

af Armando Cossutta (GUE/NGL) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Ammunition med forarmet uran

Det er for nylig blevet bekendt i Italien, at der er konstateret 7 nye tilfælde med børn af italienske soldater, der har gjort tjeneste i Bosnien og Somalia, som er født med alvorlige neurologiske misdannelser. De samme symptomer er fundet hos mange hundrede børn af amerikanske veteraner fra Golfkrigen.

Ifølge en lang række undersøgelser kan disse misdannelser føres tilbage til den beklædning med forarmet uran, som findes på visse mellemstore og store sprængladninger, som anvendes af NATO, og som også er blevet anvendt af det italienske militær. Dette fremgår af en intern meddelelse af 12. januar 2001 fra den italienske hær, ifølge hvilken der allerede i 1985 er indkøbt sprængladninger med forarmet uran.

Under Europa-Parlamentets plenarmøde i Strasbourg i januar 2001 afholdtes der en forhandling om det såkaldte Balkan-syndrom, hvorunder den højtstående FUSP-repræsentant, Javier Solana, og den svenske minister Lars Danielsson, formand for Rådet, fastslog, at dette spørgsmål var af største vigtighed.

1. Har Kommissionen kendskab til de alvorlige symptomer, der er konstateret hos en lang række soldater, der har gjort tjeneste i Bosnien?

2. Råder Kommissionen over resultater af undersøgelserne af indvirkningen på mennesker af våben med forarmet uran?

3. Anser Kommissionen det ikke for nødvendigt at indføre et øjeblikkeligt moratorium for denne form for våben, som stadig anvendes under øvelser, og som udgør en alvorlig risiko for det militære personales sundhed?

4. Mener den højtstående repræsentant for FUSP ikke, at NATO's afvisende holdning med hensyn til at fremsætte oplysninger om anvendelsen af sprængladninger med forarmet uran er uacceptabel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(27. juni 2002)

De bekymringer, der er givet udtryk for i anledning af anvendelsen af ammunition med forarmet uran under konflikten på Balkan, er blevet analyseret af den ekspertgruppe, som er oprettet i henhold til artikel 31 i Euratom-traktaten. I den udtalelse, der blev fremsat den 6. marts 2001, konkluderedes, at den radioaktive stråling fra forarmet uran ikke har haft nogen påviselig virkning for menneskers sundhed.

Rapporter fra De Forenede Nationers Program for Miljøbeskyttelse (FNPM) (13. marts 2001), Verdenssundhedsorganisationen (WHO) (1. maj 2002) og British Royal Society (12. marts 2002) er nået til lignende konklusioner. De to sidstnævnte rapporter undersøger også den kemiske giftvirkning af uran og konkluderer, at der ikke kan forventes skadelige virkninger for nyrerne eller andre organer.

Erfaringerne er store, når det gælder håndtering, oplagring og anvendelse af forarmet uran, hvilket aldrig har givet anledning til helbredsproblemer for arbejdstagerne.

Kommissionen har ikke nogen juridisk kompetence til at hindre anvendelsen af denne type ammunition, ligesom den ikke har argumenter baseret på videnskabelige grunde, som berettiger et sådant moratorium.

Kommissionen anbefaler, at spørgsmål til den højtstående repræsentant for FUSP rettes direkte til ham.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2128/02

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(17. juli 2002)

Om: Erhvervskonsekvensanalyse i forbindelse med direktivet om kosttilskud

Vil Kommissionen oplyse, om den har gennemført og offentliggjort en erhvervskonsekvensanalyse vedrørende direktivet om kosttilskud (2002/46/EF(1))? I bekræftende fald hvor er den da offentligt tilgængelig?

(1) EFT L 183 af 12.7.2002, s. 51.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(20. september 2002)

Kommissionen har ikke foretaget en erhvervskonsekvensanalyse i forbindelse med forslaget til direktiv om kosttilskud(1). Det var den almindelige antagelse, at det ville få positive konsekvenser for virksomhederne, når der blev gennemført en harmonisering af de eksisterende nationale bestemmelser, hvoraf de fleste var temmelig restriktive, idet en sådan harmonisering ville fjerne unødvendige hindringer for varers frie bevægelighed, i og med at ofte dyre og langvarige godkendelsesprocedurer i flere medlemsstater kan undgås, således at producenter af kosttilskud kan udnytte fordelene ved det indre marked.

(1) Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud, EFT C 311 E af 31.10.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1284/02

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. maj 2002)

Om: Europas hovedstad

Efter topmødet i Nice besluttede Prodi og Verhofstadt at overdrage det til en gruppe intellektuelle at undersøge forudsætningerne for at udpege Bruxelles til Europas hovedstad.

Kan Kommissionen oplyse, efter hvilke vurderingskriterier dette valg er sket, samt om der i processen også er taget højde for andre europæiske hovedstæder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(20. juni 2002)

For at fjerne enhver tvivl skal Kommissionen understrege, at Romano Prodis og Guy Verhofstadts initiativ skal ses i sammenhæng med erklæring nr. 22 om, hvor Det Europæiske Råd skal holde sine møder, og som er vedlagt som bilag til slutakten fra den regeringskonference, hvor Nice-traktaten blev vedtaget:

Fra og med 2002 skal et af Det Europæiske Råds møder under hvert formandskab afholdes i Bruxelles. Når Unionen har atten medlemmer, skal alle Det Europæiske Råds møder afholdes i Bruxelles.

Det er på den baggrund, at Kommissionens formand og Belgiens premierminister indbød en gruppe intellektuelle til på to møder at drøfte behov og opgaver for en europæisk hovedstad, og hvordan Bruxelles bedst kan opfylde disse. Slutrapporten, som Romano Prodi og Guy Verhofstadt fremlagde for pressen den 26. april, sammenfatter de vigtigste tanker og forslag, som fremkom på disse møder.

Der lå ikke nogen vurderingskriterier til grund for valget af, hvilken by, drøftelserne skulle gælde, for det indgik ikke i gruppens mandat.

Det andet spørgsmål er derfor irrelevant.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1112/02

af Richard Corbett (PSE) til Kommissionen

(18. april 2002)

Om: Handelsforbindelser (USA, Singapore og EU)

Er Kommissionen bekendt med, hvordan de igangværende forhandlinger mellem Singapore og USA vedrørende oprettelsen af en frihandelsesaftale mellem de to lande skrider frem?

Har Kommissionen overvejet, hvorvidt EU bør indgå en lignende aftale med Singapore med henblik på at sikre, at EU og USA har den samme adgang til Singapores marked?

I tilfælde af, at der ikke kan nås til enighed om en frihandelsaftale mellem sammenslutningen af stater i Sydøstasien (ASEAN) og EU, er det i så fald Kommissionens opfattelse, at det ville være muligt at indgå en frihandelsaftale med Singapore alene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(27. maj 2002)

Fokus for EU's opmærksomhed og prioriteten i fordelingen af EU's ressourcer er og bliver de multilaterale forhandlinger i Verdenshandelsorganisationen (WTO) under Doha-udviklingsdagsordenen.

Kommissionen følger dog nøje og med interesse udviklingen i de forskellige regionale økonomiske integrationsinitiativer, som aktuelt finder sted i Østasien, bl.a. de forhandlinger om etablering af et frihandelsområde (Free Trade Area (FTA)), som Singapore har afsluttet med Japan, New Zealand og Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA), og for øjeblikket fører med Australien, Canada, De Forenede Stater og Mexico.

Singapore har også stillet forslag om, at der indledes forhandlinger om etablering af et frihandelsområde med EU; Kommissionen er ved at undersøge forslaget, og den er i denne forbindelse interesseret i at få kendskab til synspunkterne hos alle interesserede parter i EU. Singapore har foreslået, at en EU-Singapore-aftale både skulle udbygge EU's forbindelser med Singapore og fremme forbedrede forbindelser med de øvrige lande i regionen. Da EU er interesseret i ikke blot at fremme et snævrere økonomisk samarbejde med Singapore, men også med regionen som helhed, skulle et sådant initiativ tjene til støtte for en øget regional integration på asiatisk side og generelt til forbedring af EU's forbindelser med Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Lande (ASEAN).

Ved vurderingen af Singapores forslag vil Kommissionen desuden overveje, om der er overbevisende økonomiske argumenter, der taler for forslaget. Der vil blive gennemført en høring med EU's private sektor og med enhver anden part, der erklærer at have en interesse i spørgsmålet, således at de får mulighed for at fremføre deres synspunkter om, hvordan man bedst udbygger forbindelserne med Singapore og ASEAN. Andre samarbejdsformer end en frihandelsaftale f.eks. opbygning af et mere effektivt samarbejde om reguleringsmæssige spørgsmål vil også blive overvejet.