SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2059/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(11. juli 2002)

Om: Reform af den fælles landbrugspolitik forud for udvidelsen

Kommissionen har for nylig fremsat en række interessante og radikale forslag, som er designet til at behandle nogle af de mest alvorlige svagheder ved den fælles landbrugspolitik, herunder bedrageri, overproduktion og konsekvenserne af et overindustrialiseret landbrug for både dyrevelfærd og fødevaresikkerhed. Kommissionen er tilsyneladende ved at gå bort fra at yde direkte støtte og går i stedet i højere grad ind for bredere støtteordninger, der har til formål at beskytte landbosamfund og på længere sigt opnå støtte hos offentligheden til disse. Tilbage er problemet med uforholdsmæssige nettobidrag fra bestemte medlemsstater, især Tyskland, Det Forenede Kongerige og Nederlandene, som forventes at øges væsentligt, hvis der ikke opnås enighed om en reform, inden udvidelsen finder sted. Både den britiske, den tyske, den hollandske og den svenske regering har for nylig efterlyst en gennemgribende reform, og det forlyder, at forbundskansler Schröder har udvist særlig utålmodighed i den forbindelse.

Hvad er på nuværende tidspunkt de samlede udgifter til den fælles landbrugspolitik? Hvis der ikke sker en reform af den fælles landbrugspolitik, og 10 kandidatlande (ekskl. Bulgarien og Rumænien) tiltræder i 2004 på baggrund af Kommissionens forslag om, at der over en periode på 10 år skal ske en progressiv betaling til kandidatlandene, hvor de starter med at modtage 25 % af de betalinger, der bliver givet til landmænd i eksisterende medlemsstater, hvad vil de samlede udgifter til den fælles landbrugspolitik for hvert enkelt af årene fra år 2004, til betalingerne til kandidatlandene når 100 %, så være (hvis det forudsættes, at Bulgarien og Rumænien tiltræder på et tidspunkt mellem 2008 og 2010), og hvad vil Tysklands, Det Forenede Kongeriges, Nederlandenes, Østrigs, Finlands, Italiens og Sveriges omtrentlige nettobidrag være til budgettet ved slutningen af denne periode?

Tror Kommissionen, at det er økonomisk eller politisk realistisk ikke at reformere den fælles landbrugspolitik inden udvidelsen, og hvilke konsekvenser forudser Kommissionen, såfremt der ikke indgås nogen aftale mellem de eksisterende medlemsstater inden udvidelsen? Tror Kommissionen navnlig, at skatteyderne i de vigtigste bidragydende stater vil være parate til at betale regningen for en ikke-reformeret fælles landbrugspolitik efter 2006, eller i bedste fald at der vil være enighed om at aftale andet end en økonomisk pakke, der gælder et år ad gangen (frem for 5 eller 6 år), hvis en reform ikke er forestående? Er Kommissionen bekymret over muligheden for en voksende anti-europæisk stemning i visse medlemsstater, hvis der ikke gøres noget ved uligheden og ødselheden i den fælles landbrugspolitik? Har Kommissionen endelig, bortset fra omstrukturering eller nedskæring af den fælles landbrugspolitik, overvejet tanken om en justerende budgetmæssig godtgørelsesmekanisme knyttet til BNP og befolkning, der kunne sikre, at finansieringen af alle ekstra bidrag til budgettet ville blive fordelt ligeligt mellem alle medlemsstater.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(24. september 2002)

På Det Europæiske Råds møde (24. og 25. marts 1999) blev det besluttet, at udgifterne til den fælles landbrugspolitik bør holdes inden for et beløb på gennemsnitlig 40,5 mia. EUR om året, eksklusive udvikling af landdistrikterne og veterinærforanstaltninger, i faste 1999-priser. Dette forudsætter en grænse for landbruget (markeder og landdistriktsudvikling) på 41,66 mia. EUR i 2006 for de 15 medlemsstater.

I sin nylige meddelelse om midtvejsrevisionen gennemgik Kommissionen den faktiske og forventede udvikling af landbrugsudgifterne i perioden 2000-2006. Resultaterne tyder på, at årsgennemsnittet på 40,5 mia. EUR ikke vil blive overskredet, hvis de nuværende politikker videreføres. Foreløbige skøn over de påtænkte tilpasninger af den fælles landbrugspolitik tyder på en lille besparelse.

EU behandler ikke spørgsmålet om indførelse af direkte betalinger i den fælles holdning, som blev fremsendt til de forhandlende lande i juni 2002. Kommissionens forslag er imidlertid udarbejdet på baggrund af nødvendigheden af budgetstabilitet og forudså en stigning i landbrugsudgifterne for ti nye medlemsstater (inklusive markeder og gradvis indførelse af direkte betalinger og landdistriktsudvikling) fra 2,048 mia. EUR i 2004 til 3,933 mia. EUR i 2006. Kommissionen kan fremlægge nøjagtige tal for perioden 2007-2013, når både Rådets beslutning om forhandlingspositionen og EU's finansielle overslag for 2007-2013 foreligger.

Efter Kommissionens opfattelse bør udvidelsesforhandlingerne og midtvejsrevisionen af den fælles landbrugspolitik ikke sammenkædes. Desuden fastslog Rådet i EU's fælles holdninger af juni 2002, at beslutningen om direkte betalinger til de nye medlemsstater vil blive truffet uden at dette foregriber de kommende interne drøftelser af EU-politikkerne. Midtvejsrevisionen er nødvendig af interne grunde for, som det ærede medlem siger, at tilpasse den fælles landbrugspolitik til borgernes og forbrugernes forventninger. En sådan tilpasning vil også lette integreringen af de nye medlemsstater.

Den almindelige holdning hos bidragyderne til EU's budget kan kun vurderes i forhold til hele rækken af EU-politikker. Denne vurdering kan bedst foretages under drøftelsen af det næste finansielle overslag, hvor det også vil være hensigtsmæssigt at tage mekanismerne til indskrænkning af budgettet op til fornyet undersøgelse.