SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2297/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Anerkendelse af homøopater som speciallæger i Grækenland

Det græske selskab for homøopatisk lægevidenskab klager over, at udøvelsen af homøopatisk lægebehandling ikke er officielt anerkendt i Grækenland for de læger, der har dette som speciale, med det resultat, at disse læger kommer ud i arbejdsmæssige vanskeligheder, som deres udenlandske kolleger ikke støder på.

Europa-Parlamentet anmodede i sin beslutning R4-0075/1997(1) den 29. maj 1997 blandt andet Kommissionen om at påbegynde arbejdet med at anerkende ikke-konventionelle behandlingsformer , mens Europarådet (resolution af 11. juni 1999) går ind for en fælles europæisk strategi på området for ikke-konventionelle behandlingsformer.

På baggrund af, at den homøopatiske behandlingsform i mange EU-lande anerkendes som et delområde for specialisering inden for den generelle lægevidenskab, bedes Kommissionen besvare følgende: Hvordan vil man sikre anerkendelse på lige fod af disse speciallægers behandlingsvirksomhed, ligestillingen af deres erhvervsmæssige kvalifikationer samt deres frie bevægelighed og ret til at udøve deres erhverv i en anden medlemsstat?

(1) EFT C 182 af 16.6.1997, s. 15.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(21. september 2001)

Eftersom der ikke er foretaget nogen harmonisering af erhvervet som homøopat på fællesskabsplan, står det enhver medlemsstat frit for at regulere udøvelsen af erhvervet på sit område. De græske myndigheder er derfor i deres gode ret til ikke at anerkende udøvelsen af dette fagområde i Grækenland.

For så vidt angår græske homøopaters mulighed for at udøve deres erhverv i en anden medlemsstat, skal Kommissionen påpege, at Domstolen i sin dom af 3. oktober 1990, sag C-61/89, Bouchoucha, fastslog, at når der ikke er foretaget nogen harmonisering på fællesskabsplan med hensyn til virksomhed, der udelukkende henhører under udøvelse af lægegerning, er EØF-traktatens artikel 52 ikke til hinder for, at en medlemsstat forbeholder udøvelsen af paramedicinsk virksomhed [] for personer, der er indehavere af et eksamensbevis som læge.

Har personer, der er kvalificerede som homøopater i Grækenland, ikke gennemført en uddannelse til læge, har de derfor heller ikke ret til at arbejde som homøopater i medlemsstater, hvor dette erhverv er forbeholdt for læger. Modsat gælder det, at de i princippet frit bør kunne udøve denne virksomhed, så snart myndighederne i den medlemsstat, hvor de ønsker at udøve erhvervet, har anerkendt deres eksamensbevis som læge.

Endelig skal Kommissionen - for så vidt angår en mulig harmonisering af betingelserne for at kunne udøve erhvervet som homøopat på EU-niveau - påpege, at den kun tager fat på at udarbejde et særdirektiv, hvis følgende tre betingelser er opfyldt: der skal være bred enighed blandt de repræsentative brancheorganisationer, der skal være støtte fra et stort flertal af medlemsstaternes myndigheder, og der skal være sikkerhed for, at et sådant initiativ indebærer en stor merværdi i forhold til den gældende ordning for gensidig anerkendelse. For øjeblikket er ingen af disse betingelser imidlertid til stede. Det bør desuden bemærkes, at en sådan retsakt ikke kan vedtages på EU-plan, medmindre der er enstemmighed i Rådet.