SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1734/01

af Christine De Veyrac (PPE-DE) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Foranstaltninger til fremme af gensidig anerkendelse af kvalifikationer

Den 5. oktober 2000 fastlagde Parlamentet ved førstebehandling sin holdning til mobilitet i Det Europæiske Fællesskab for studerende, personer under erhvervsuddannelse, unge volontører, undervisere og erhvervslærere. Parlamentet insisterede på en forbedring af de eksisterende procedurer for at lette den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikationer og anmodede Kommissionen om at spille en aktiv rolle i den gensidige anerkendelse af kvalifikationer.

Den 9. november 2000 vedtog Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, en resolution vedrørende en aktionsplan for mobilitet. Denne aktionsplan omfatter foranstaltninger til anerkendelse af erhvervede kvalifikationer under mobilitetsopholdet og i særdeleshed foranstaltninger til gensidig anerkendelse af kvalifikationer.

Til trods for de foranstaltninger, der er truffet til fremme af mobiliteten, er der modtaget klager fra undervisere, der i deres hjemland ikke har kunnet få anerkendt den erfaring, de har indhøstet under mobilitetsopholdet. Dette bidrager ikke til at bringe EU og borgerne hinanden nærmere. Det er på tide, at EU's borgere kan regne med en faktisk anerkendelse af deres erhvervede erfaringer under mobilitetsopholdet.

Hvad vil Kommissionen gøre for at styrke foranstaltningerne til fremme af mobiliteten og især til fjernelse af de eksisterende hindringer for gensidig anerkendelse af kvalifikationer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(24. september 2001)

Rådets fælles holdning (EF) nr. 7/2001 til henstillingen om mobilitet(1) af 19. januar 2001 medtager i det store og hele de ændringsforslag, der blev vedtaget af Parlamentet ved førstebehandling. Parlamentets betænkning ved andenbehandling af 14. maj 2001 har efterfølgende indført visse ændringer, der sigter på at tage hensyn til vedtagelsen af en handlingsplan for mobilitet (der er kommet til efter førstebehandlingen). Rådet (uddannelse) er nået til politisk enighed om denne betænkning den 28. maj 2001 og har således banet vejen for den formelle vedtagelse af henstillingen.

Efter denne vedtagelse vil Kommissionen og medlemsstaterne råde over to yderligere instrumenter, henstillingen og handlingsplanen, der vil gøre det muligt at opnå en bredere og lettere mobilitet, herunder anerkendelse af erfaringer, der opnås under mobilitetsophold af almen uddannelsesmæssig og erhvervsuddannelsesmæssig karakter eller under ophold for unge. Dette omfatter både lærere, undervisere og andre berørte målgrupper: studerende, personer, der undergår erhvervsuddannelse, og volontører.

Med henblik på dette aspekt retter disse instrumenter en opfordring til medlemsstaterne om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at:

- fremme anerkendelse af erfaringer opnået i forbindelse med europæisk mobilitet som et af elementerne i læreres og underviseres karriere (foranstaltning I. 5 a);

- fremme et europæisk område for kvalifikationer, dvs. gøre det muligt for de berørte personer at forelægge de relevante miljøer, herunder de akademiske og faglige miljøer i deres hjemland, de grader og titler, de har erhvervet, og de erfaringer, de har opnået i værtslandet, med henblik på at opnå anerkendelse af disse (foranstaltning 1.d, der finder anvendelse på alle målgrupperne).

I forbindelse med opfølgningen af deres implementering regner Kommissionen med at gøre brug af de midler, den har fået til rådighed, og navnlig den ekspertgruppe, der skal nedsættes efter henstillingens vedtagelse. Denne ekspertgruppe vil blive ledet af Kommissionen, og den vil omfatte de personer på nationalt plan, der er ansvarlige for samordningen af gennemførelsen af de foranstaltninger, der er nævnt i de to tekster. Kommissionen har planer om at bistå dem i dette arbejde såvel som notere sig de bestræbelser og fremskridt, der er gjort af medlemsstaterne, navnlig via analyserapporten såvel som på baggrund af de rapporter, der udarbejdes af medlemsstaterne hvert andet år, og som Kommissionen forelægger institutionerne.

Det Europæiske Råd gør desuden som aftalt ved Det Europæiske Råd i Nice i december 2000 efterfølgende status over situationen, og dette foregår ligeledes hvert andet år.

De nationale (administrative og retlige) myndigheder er desuden forpligtede til at anvende artikel 39 (den tidligere artikel 48) i EF-traktaten, hvis en lærer har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed for arbejdstagere.

Domstolen har allerede udtalt sig i fire sager vedrørende spørgsmålet om anerkendelse af erhvervserfaring og anciennitet opnået i forbindelse med ansættelse i en offentlig stilling i én medlemsstat ved tiltrædelse af en offentlig stilling i en anden medlemsstat(2). Følgelig finder Kommissionen, at princippet om lige behandling af arbejdstagere i Fællesskabet som fastsat i artikel 39 i EF-traktaten og artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens fri bevægelighed inden for Fællesskabet(3) bør fortolkes i den forstand, at den fastslår, at perioder med beskæftigelse inden for et sammenligneligt aktivitetsområde i den offentlige sektor i en anden medlemsstat bør anerkendes af forvaltningen i en medlemsstat på samme betingelser, som gælder for erhvervserfaring opnået i dens egen offentlige sektor.

De spørgsmål, der er forbundet med dette problem, og navnlig med den korrekte anvendelse af Domstolens retspraksis, er komplekse og er genstand for undersøgelser og lange drøftelser mellem medlemsstaterne og Kommissionen. Kommissionen har indledt overtrædelsesprocedurer mod flere medlemsstater. Kommissionen deltager ligeledes i det arbejde, der udføres af Mobilitetsgruppen (arbejdsgruppe nedsat af generaldirektørerne for offentlig ansatte), som beskæftiger sig med retlige hindringer for den frie bevægelighed for arbejdstagere i den offentlige sektor, herunder problemer vedrørende anerkendelse af erhvervserfaring og anciennitet. Endelig regner Kommissionen med at offentliggøre en meddelelse i 2002 om den frie bevægelighed for arbejdstagere i den offentlige sektor, der bl.a. vil behandle problemer vedrørende anerkendelse af erhvervserfaring og anciennitet.

(1) EFT C 70 af 2.3.2001.

(2) Dom af 23.04.94 i sag nr. C-419/92 (Scholz), Samling 1994 side I-0505; dom af 15.01.98 i sag nr. C-15/96 (Schöning), Samling 1998 side I-0047; dom af 12.03.98 i sag nr. C-187/96 (Kommissionen mod Grækenland), Samling 1998 side I-1095; dom af 30.11.2000 i sag nr. C-195/98 (Österreichischer Gewerkschaftsbund).

(3) EFT L 257 af 19.10.1968.