DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/928

(2004/C 78 E/0982)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0083/04

af Dirk Sterckx (ELDR) til Kommissionen

(14. januar 2004)

Om: Begrænsninger i den frie bevægelighed for flamske rejseledere i udlandet

Det hævdes, at flamske rejseledere, der ulønnet ledsager grupper på kulturrejser til Italien, Spanien, Frankrig og Grækenland, oplever store problemer, når de vil guide gruppen på nederlandsk. De risikerer at blive idømt bøder eller endog at blive arresteret af de lokale myndigheder, fordi de lokale bestemmelser ikke tillader, at udlændinge guider i deres by. Der er her tale om ledsagere, der, uanset deres ulønnede status, via deres erhverv og uddannelse (f.eks. kunsthistorie) råder over de nødvendige kvalifikationer til på sagkyndig vis at føre gruppen rundt.

Mener Kommissionen ikke, at sådanne lokale bestemmelser, der forbyder udenlandske guider at ledsage grupper og at guide på offentlige steder, er i strid med traktatens bestemmelser om fri bevægelighed for personer?

Kan Kommissionen i bekræftende fald træffe de nødvendige foranstaltninger til at stoppe disse overtrædelser og i overensstemmelse med det nye forslag til direktiv om anerkendelse af erhvervs-kvalifikationer også udarbejde en passende ordning for denne gruppe af kvalificerede rejseledere, således at disse fortsat personligt og på deres eget sprog kan ledsage gruppen i udlandet uden risiko for straf?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(11. februar 2004)

Kommissionen ønsker først af alt at minde om, at de traktatbestemmelser, der er relevante for spørgsmålet, dvs. bestemmelserne i EF-traktatens artikel 49 om fri udveksling af tjenesteydelser, kun gælder for aktiviteter af kommerciel art. Det fremgår ikke helt klart af oplysningerne fra det ærede medlem, om de aktiviteter, som rejseledere udøver, der ulønnet ledsager turistgrupper fra andre medlemsstater på besøg i Grækenland, Spanien, Frankrig og Italien, bør betragtes som kommercielle aktiviteter og således er omfattet af de relevante artikler i EF-traktaten.

Hvad angår enhver form for kommercielle aktiviteter i henhold til fællesskabslovgivningen, gælder følgende begrundelse: Domstolen afsagde i sin dom af 26. februar 1991 i sag C-180/89, C-154/89 og C-198/89 vedrørende fri udveksling af tjenesteydelser i forbindelse med turistguider kendelse om, at »den almene interesse i en dybere forståelse af den historiske arv og den størst mulige udbredelse af kendskabet til et lands kunst og kultur« kan være et tvingende hensyn, der begrunder en restriktion i den frie udveksling af tjenesteydelser.

Men i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet skal de nationale bestemmelser for tjenesteydere, der er etableret i en anden medlemsstat, være egnet til at sikre virkeliggørelsen af de mål, de forfølger, og de må ikke gå ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå disse mål (jf. Domstolens afgørelse af 25. juli 1991 i sag C-76/90). Ud fra de fremlagte oplysninger har Kommissionen på baggrund af EF-traktaten, navnlig dens artikel 49, og Domstolens retspraksis undersøgt nationale bestemmelser, som kunne begrænse den frie udveksling af tjenesteydelser for turistguider, som ledsager lukkede grupper af turister på en tur fra en anden medlemsstat. Kommissionen sendte følgelig Italien en åbningsskrivelse den 19. december 2003 på grundlag af EF-traktatens artikel 226.

Kommissionen er naturligvis rede til også at undersøge situationen i andre medlemsstater, hvis det ærede medlem skulle forelægge yderligere oplysninger.

I forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (1) fastsættes det, at medlemsstaterne ikke af grunde vedrørende erhvervsmæssige kvalifikationer må begrænse den frie udveksling af tjenesteydelser, når tjenesteyderen er lovligt etableret i en anden medlemsstat. Direktivet bidrager med en yderligere forenkling af kravene angående udveksling af tjenesteydelser i forhold til etablering og klarlægger begrebet udveksling af tjenesteydelser. En vedtagelse af dette forslag ville derfor betyde yderligere sikkerhed og garanti for turistguider, som udøver tjenesteydelser i forskellige medlemsstater.

(1) EFT C 181 E af 30.7.2002.