ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 4143/97 af Francisco SANZ FERNÁNDEZ til Kommissionen. SOCRATES-programmet



EF-Tidende nr. C 196 af 22/06/1998 s. 0086



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4143/97 af Francisco Sanz Fernández (PSE) til Kommissionen (21. januar 1998) Om: SOCRATES-programmet Kan Kommissionen give oplysning om fordelingen af de centraliserede aktioner under SOCRATES-programmet landene imellem i 1997? Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Edith Cresson (25. februar 1998) Det aerede medlem bedes orientere sig i den undersoegelse om bidragene til Faellesskabets budget, der blev oversendt til Parlamentet den 14. oktober 1997.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3549/97 af Frédéric Striby (I-EDN) til Kommissionen (12. november 1997)

Om: Uretfaerdig anvendelse af bestemmelserne om punktafgifter paa ren alkohol

Frankrig overholder ikke de eksisterende faellesskabsbestemmelser vedroerende punktafgifter, hvilket betyder en virkelig konkurrenceforvridning mellem mindre destillatoerer og industridestillatoerer.

I Frankrig skal de mindre destillatoerer erlaegge afgiften paa destilleriproduktionen oejeblikkeligt, mens industridestillatoererne foerst beskattes ved salget af produktionen. Hvis sidstnaevnte lagrer produktionen, nedskrives denne med et tab paa 6% alkohol om aaret. De mindre destillatoerer stilles saaledes betydeligt daarligere end industriproducenterne.

Finder Europa-Kommissionen paa baggrund af disse oplysninger, at direktiverne om punktafgifter anvendes retfaerdigt og kohaerent i dette saerlige tilfaelde?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti paa skriftlige forespoergsler E-3548/97 og E-3549/97 (6. januar 1998)

I en erklaering til Raadets protokol vedroerende Raadets direktiv 92/83/EOEF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnaermelse af punktafgiftssatserne for alkohol og alkoholholdige drikkevarer ((EFT L 316 af 31.10.1992. )) hedder det: »Raadet og Kommissionen erklaerer, at medlemsstater som traditionelt har fritaget produktion af smaa maengder alkohol, der fremstilles af privatpersoner til eget forbrug, fortsat kan anvende saadanne fritagelser«. I overensstemmelse hermed har Frankrig fortsat med at fritage produktion af ti liter ren alkohol om aaret, naar der er tale om privatpersoner, der altid har haft denne ret.

Bortset fra dette saerlige tilfaelde skal der opkraeves afgift paa al produktion af spiritus. I henhold til artikel 22 i direktiv 92/83/EOEF har medlemsstaterne imidlertid mulighed for at anvende en reduceret sats for smaa destilleriers produktion. Frankrig har sammen med de fleste medlemsstater valgt ikke at udnytte denne mulighed.

De generelle regler i direktiv 92/12/EOEF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplaegning og omsaetning heraf samt om kontrol hermed ((EFT L 76 af 23.3.1992. )) gaelder derfor, saaledes at alle franske destillerier, bortset fra ovennaevnte undtagelse vedroerende hjemmedestillation, betragtes som afgiftsoplag, hvor afgiftsbetalingen er suspenderet, indtil de producerede varer overgaar til fri omsaetning, og hvor der naturligvis tages hensyn til svind.

Med hensyn til spoergsmaalet om Kommissionens holdning til en fremtidig harmonisering paa dette omraade kan det anfoeres, at undtagelserne oprindelig blev godkendt, fordi den afgiftsmaessige behandling af disse smaa producenter - inden for de fastlagte parametre - blev anset for at have en saa ubetydelig virkning paa det indre marked, at der ikke var behov for at kraeve ensartethed paa faellesskabsplan. Kommissionen vil paa baggrund af det aerede medlems klager vaere opmaerksom paa dette spoergsmaal, men der er ikke for oejeblikket planer om yderligere harmonisering paa dette omraade.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2424/97 af Marjo Matikainen-Kallstroem (PPE) til Kommissionen (11. juli 1997)

Om: Sundhedsrisikoen ved husholdningssalt

Overdreven stor anvendelse af salt er den stoerste aarsag til forhoejet blodtryk og arteriel hypertension. Forhoejet blodtryk og arteriel hypertension er de stoerste og vigtigste risikofaktorer i forbindelse med hjernebloedning. Ogsaa risikoen for hjerteinfarkt stiger som foelge af forhoejet blodtryk. En nedsat anvendelse af salt ville frem for alt betyde en forbedret sundhedstilstand for borgerne og dermed ogsaa mindre udgifter til sundhedsvaesenet. I Finland var salt klassificeret som et tilsaetningsstof inden landets EU-medlemskab. Derfor er anvendelsen af salt ogsaa reguleret noeje. Denne regulering findes endnu ikke i EU.

Kan Kommissionen oplyse, hvor meget vaegt den laegger paa sundhedsrisikoen ved salt?Hvad agter Kommissionen at goere for at fjerne sundhedsrisikoen ved salt i Europa? Betragter Kommissionen salt som et tilsaetningsstof eller et naeringsmiddel?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (1. oktober 1997)

Natriumkomponenten af salt er ganske rigtigt blevet sat i forbindelse med en raekke sygdomme, men en eventuel risiko afhaenger af den indtagne maengde, hvilket igen hovedsageligt afhaenger af spisevaner og individuelle valg.

Natriumklorid, der er mere kendt som husholdningssalt, betragtes som en levnedsmiddelingrediens i faellesskabslovgivningen. Foruden at et eventuelt indhold af salt skal angives paa varedeklarationen, skal natrium ogsaa angives i visse tilfaelde jf. direktiv 90/496/EOEF om naeringsdeklaration af naeringsmidler ((EFT L 276 af 6.10.1990. )).

Endvidere er produkter, der markedsfoeres til saerlige ernaeringsmaessige anvendelser (diaet naeringsmidler) med lavt natriumindhold, underlagt yderligere maerkningsregler jf. direktiv 89/398/EOEF om levnedsmidler bestemt til saerlig ernaering ((EFT L 186 af 30.06.1989. )). Betingelserne for at kunne bruge udtrykket »natriumfattigt« vil fremover blive harmoniseret paa faellesskabsplan paa basis af en rapport fra den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler.

Endelig er der inden for faellesskabshandlingsprogrammet for sundhedsfremme, sundhedsoplysning, sundhedsundervisning og sundhedsuddannelse som led i indsatsen inden for folkesundhed ((EFT L 95 af 16.04.1996. )) planlagt foranstaltninger, som skal skabe bedre forstaaelse af ernaeringens og andre livsstilsbetingede faktorers rolle som sygdomsaarsag. Desuden sikres formidling af information til offentligheden for at oege forstaaelsen for grundlaeggende ernaeringsmaessige principper, samt for nye teknikker og maader at tilberede naeringsmidler paa.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-4142/97 af Francisco Sanz Fernández (PSE) til Kommissionen (21. januar 1998)

Om: Tvaerkulturel undervisning/SOCRATES-programmet

Kan Kommissionen oplyse, hvor meget der i loebet af 1997 har vaeret afsat paa budgettet til aktion 2 i kapitel II (COMENIUS) under SOCRATES-programmet? Hvor stor en del af dette budget er gaaet til undervisning af sigoejnere?

Hvilke projekter vedroerende undervisning af sigoejnere har faaet stoette i 1997?

Er der givet stoette til andre slags projekter for sigoejnere i forbindelse med dette program?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Édith Cresson (5. marts 1998)

I 1997 beloeb det samlede budget, der blev bevilget til Comenius (aktion 2 i kapitel II i Socrates-programmet) sig til 4,8 mio. ECU.

Inden for rammerne af Comenius finansierede Kommissionen flere projekter vedroerende sigoejnerboerns skolegang:

- i 1997 blev der finansieret 13 projekter for et samlet beloeb paa 1 036.000 ECU; naesten 120 partnere blev inddraget i disse fleraarige projekter;

- i 1996 blev der finansieret 27 projekter for et samlet beloeb paa 1 119 625 ECU;

- i 1995 blev der finansieret 44 projekter for et samlet beloeb paa 1 173 728 ECU.

Projekterne blev oversendt til Kommissionen fra de nationale agenturer. Paa det sidste moede for nationale agenturer henledte Kommissionen deres opmaerksomhed paa antallet af foreslaaede projekter.

Inden for rammerne af projektet Ungdom for Europa finansierede Kommissionen 11 projekter, som unge sigoejnere deltog i, for et samlet beloeb paa 310 000 ECU.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3218/97 af Mark Watts (PSE) til Kommissionen (16. oktober 1997)

Om: Koeb af et motorkoeretoej i EU-medlemsstater

Hvad er situationen med hensyn til koeb af et motorkoeretoej i en EU-medlemsstat til brug under fast ophold i samme stat?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (19. november 1997)

Kommissionen beder det aerede medlem om at praecisere formaalet med det rejste spoergsmaal, saaledes at Kommissionen kan tage reel stilling til sagen.

Til orientering skal Kommissionen henvise det aerede medlem til Kommissionens meddelelse om typegodkendelse og indregistrering af koeretoejer, som tidligere har vaeret indregistreret i en anden medlemsstat ((EFT C 143 af 15.5.1996. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2980/97 af Klaus-Heiner Lehne (PPE) til Kommissionen (1. oktober 1997)

Om: Lovligheden af saerlige kreditkortgebyrer ved handel i andre EU-medlemsstater

Udstederne af kreditkort (bl.a. Eurocard-Mastercard, Visa og Barclays) afkraever deres kunder et saerligt gebyr paa op til 2,3% af fakturabeloebet hver gang, det paagaeldende kreditkort anvendes i udlandet. Det goer handel i andre medlemsstater vaesentligt dyrere og danner i en tidsalder med elektroniske betalingsbevaegelser desuden en psykologisk barriere imod handel i nabolande. At der skal betales saerlige gebyrer ved handel i udlandet er nok til at afholde kunden herfra. Den forvoldte skade paa det indre marked og forskelsbehandlingen af graenseover-skridende vare- og betalingsbevaegelser er umiskendelig. Der er ingen saglige argumenter for kortudstedernes praksis, eftersom det i en tidsalder med avancerede edb-systemer koster det samme at bruge kreditkort i ind- og udland. Endvidere er kortudstedernes reklamer i vid udstraekning netop lagt an paa, at kortene kan bruges i udlandet, men der naevnes intet om de dermed forbundne saerlige udgifter.

Selv om tyske domstole flere gange har fastslaaet, at de aftaleklausuler, der danner grundlag for denne praksis, er ugyldige, er kortudstederne ikke rede til at afstaa fra at opkraeve de naevnte gebyrer. De truer tvaertimod kunder, som klager over eller anlaegger sag mod denne praksis, med opsigelse af kortaftalerne og goer endog alvor af truslerne. Det har vidtraekkende konsekvenser for den enkelte kunde, isaer fordi de store kortudstedere har en reel monopolstilling.

Er Kommissionen bekendt med den beskrevne praksis, og hvad agter den at goere for snarest at faa sat en stopper for denne praksis, som er i strid med EU-retten og til hinder for det indre marked?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (10. november 1997)

Kommissionen er bekendt med den praksis, som det aerede medlem beskriver, men har ikke noget fuldstaendigt overblik over gebyrerne. Ifoelge de oplysninger, som Kommissionen er i besiddelse af, forholder det sig dog saaledes, at det ikke er kreditkort-selskaberne (f.eks. Eurocard-Mastercard og VISA), der fastsaetter gebyrerne, men derimod de individuelle banker, der udsteder kortene til deres kunder.

Kommissionen er enig med det aerede medlem i, at den paagaeldende praksis kan danne en psykologisk barriere, men mener ikke, at gebyrerne er i strid med EU-retten, medmindre de er en foelge af en aftale eller en samordnet praksis, der er forbudt i henhold til EF-traktatens artikel 85. Efter Kommissionens opfattelse er saadanne gebyrer ikke at betragte som en restriktion som omhandlet i EF-traktatens artikel 59 og 73 B. De er udtryk for en pris paa en ydelse, der afhaenger af udbud og efterspoergsel.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3122/97 af Armelle Guinebertière (UPE) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Forskelsbehandling af destilatoerer (bouilleurs de cru) inden for Den Europaeiske Union

Frugtavlere, som destillerer en del af deres hoest eller lader denne destillere, beskattes i henhold til de gaeldende franske beskatningsregler saerdeles haardt. Der kan saaledes konstateres en konkurrenceforvridning i forhold til andre stater inden for Unionen.

Medlemsstaterne har nemlig meget uensartede bestemmelser vedroerende destillering. F.eks. kan der konstateres reelle forskelle mellem f.eks. de spanske bestemmelser, som er meget liberale, og de franske, som er betydeligt strengere.

Hvilke foranstaltninger har Europa-Kommissionen til hensigt at traeffe for at mindske de naevnte de lovgivningsmaessige forskelle, som forringer destillatoerernes afsaetningsmuligheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (12. november 1997)

Ifoelge den undtagelse, der er omhandlet i artikel 22 i direktiv 92/83/EOEF om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer ((EFT L 316 af 31.10.1992. )), kan medlemsstaterne anvende reducerede punktafgiftssatser paa ethanol, der fremstilles af smaa destillerier. Undtagelsen maa kun anvendes inden for visse produktionsgraenser og paa visse betingelser. Forudsat at medlemsstaternes saerlige ordninger forbliver inden for de parametre, der saaledes er fastsat gennem faellesskabsretten, er der ikke givet yderligere regler for den noejagtige maade, hvorpaa de kan anvende undtagelsen.

Mange medlemsstater vaelger ikke at anvende undtagelsen, og Kommissionen har ikke kendskab til alvorlige problemer, der skulle vaere opstaaet i medlemsstater, som benytter sig af muligheden. Den har derfor ikke til hensigt at foreslaa nogen aendring af artikel 22. Det aerede medlem opfordres imidlertid til at indsende yderligere oplysninger om det problem, som de smaa franske destillatoerer staar over for, saaledes at situationen kan undersoeges naermere.

Hvad angaar selve destillationsbestemmelserne og de uensartede ordninger i medlemsstaterne, skal det bemaerkes, at uden en faelles organisering af markedet for alkohol har hver medlemsstat ret til at fastsaette bestemmelser om fremstilling og markedsfoering af ethanol, som skal vaere forenelige med EF-traktatens grundlaeggende bestemmelser.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3197/97 af Anita Pollack (PSE) til Kommissionen (16. oktober 1997)

Om: Miljoeundervisning

Hvilke midler - om nogen og under hvilken budgetpost - staar der til raadighed til miljoeundervisning i udviklingslande som f.eks. Indien, Bangladesh og Nepal?

Hvis saadanne midler findes, hvad bruges de saa helt praecist til?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (4. november 1997)

Der findes ingen budgetkonti der specifikt og udelukkende tager sigte paa miljoeuddannelse i udviklingslande som Bangladesh, Indien og Nepal.

Miljoeuddannelsesaktiviteter kan imidlertid finansieres over budgetkonto lB7-6200 der vedroerer samarbejde paa miljoeomraadet. Det retslige grundlag for denne konto er fastlagt i Raadets forordning (EF) nr. 722/97 af 24. april 1997 der tager sigte paa miljoeforanstaltninger i udviklingslandene ((EFT L 108 af 25.4.1997. )) som led i en baeredygtig udvikling. Der staar 15 millioner ECU paa kontoen i 1997. Der er ikke hidtil finansieret nogen miljoeuddannelsesaktiviteter via denne konto, og der er ikke modtaget anmodning herom. Skulle det ske at der fremsaettes saadanne anmodninger, vil de blive behandlet af Kommissionen paa grundlag af de gaeldende retningslinjer og maalsaetninger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3368/97 af Kirsi Piha (PPE) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: Sikring af finansieringen af udvidelsen

Kommissionens Agenda 2000-dokument paapeger i afsnittet om finansiering af udvidelsen, at betalingsandelene for de nuvaerende medlemslande ikke maa overstige 1,27% af bruttonationalproduktet. Selvom den kraftige oekonomiske vaekst giver mulighed for oegede midler, der kan anvendes til strukturelle reformer af stoettepolitikken, virker vurderingen af, at den nuvaerende finansiering er tilstraekkelig, overoptimistisk.

Den seneste tids droeftelser baade i Raadet og i Europa-Parlamentet viser, at det er urealistisk at forvente, at tiltraedelsesforhandlingerne vil blive paabegyndt i den 5+1-form, som Kommissionen foreslaar. Dette indebaerer, at den samlede finansieringsplan paa mellemlang og lang sigt vil afvige vaesentligt fra Kommissionens nuvaerende prognoser.

Mener Kommissionen, at den samlede finansieringsramme under alle omstaendigheder kan holdes inden for de rammer, som praesenteres i Agenda 2000? Hvordan har Kommissionen forberedt sig, og hvordan vil den i fremtiden forberede sig paa en situation, hvor de nuvaerende prognoser for finansieringen maaske kan vise sig at vaere undervurderede?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen (9. december 1997)

Kommissionen beskriver i sin meddelelse »Agenda 2000« ((KOM(97) 2000. )) under hvilke betingelser, den anser det for muligt at finansiere baade Faellesskabets politikker og integrationen af de foerste ansoegerlande uden at overskride det nuvaerende loft for egne indtaegter paa 1,27 % af BNI, samtidig med at der stadig er en margin til raadighed under dette loft. Da loftet bliver beregnet for det samlede Faellesskab, vil det efter udvidelsen derfor ogsaa blive beregnet efter BNI for det udvidede Faellesskab.

Den samlede finansieringsramme, der er praesenteret i »Agenda 2000«, er dog baseret paa visse forudsaetninger (antal ansoegerlande, tiltraedelsestidspunkt, naermere vilkaar). De er isaer baseret paa, at fem ansoegerlande fra Central- og OEsteuropa og Cypern tiltraeder EU i 2002. Sker udvidelsen under helt andre betingelser end dem Kommissionen forudser, maa man aendre beloebene i den finansielle del af »Agenda 2000«.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3520/97 af Carlos Robles Piquer (PPE) til Raadet (14. november 1997)

Om: Hongkong og Tibet

Er Raadet i forbindelse med den noeje overvaagning af udviklingen efter Det Forenede Kongeriges overdragelse af Hongkong til Folkerepublikken Kina med henblik paa eventuelle lighedspunkter opmaerksom paa, hvad der skete med den saakaldte »17-punktsaftale«, som Folkerepublikken Kina undertegnede den 23. maj 1951 efter den lille tibetanske haers nederlag, og som i selve overskriften lovede »fredelig befrielse af Tibet«?

Mener Raadet paa den baggrund, at de forskellige myndigheder i Folkerepublikken Kina har respekteret eller kraenket 17-punktsaftalen, og kan der af denne adfaerd uddrages nogen laere med hensyn til den tidligere britiske kolonis fremtid?

Svar (12. februar 1998)

Spoergsmaalet om menneskerettighederne i Tibet har altid vaeret genstand for saerlig opmaerksomhed under kontakterne mellem Den Europaeiske Union og de kinesiske myndigheder. Missionscheferne ved medlemsstaternes ambassader i Peking foelger til stadighed menneskerettighedssituationen for befolkningen i Tibet.

Med hensyn til Hongkong har Unionen gentagne gange givet udtryk for stoette til fremtidig stabilitet og velstand for Det Saerlige Administrative Omraade Hongkong i Den Kinesiske Folkerepublik. Unionen har ogsaa understreget, at den laegger vaegt paa fuld respekt for Hongkongs befolknings rettigheder og friheder og den hoeje grad af selvbestemmelsesret, som Det Saerlige Administrative Omraade har faaet i henhold til den faelles kinesisk-britiske erklaering og basisloven. Gennemfoerelsen heraf, navnlig afholdelse af frie og uanfaegtelige valg inden for den frist som Kina har lovet, yder den bedste garanti for Hongkongs fremtid.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3459/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (31. oktober 1997)

Om: Det Faelles Forskningscenter i Ispra

Giorgio Devisoni, der er foedt i Luino (provinsen Varese) den 14. december 1964, har indgivet en klage over et negativt resultat i udvaelgelsesproeven for forskere KOM/R/D/3. I klagen hedder det bl.a., at det er alment kendt, at der i udvaelgelseskomitéen, der skulle tage stilling til kandidaternes kvalifikationer, ikke blev anlagt identiske kriterier for alle kandidater, fordi de repraesentanter for administrationen og for personalet, der tilsammen dannede udvaelgelseskomitéen, ikke formaaede at blive enige om kriterierne for udvaelgelse af de 14 bedst kvalificerede kandidater blandt de 33 kandidater paa reservelisten. Det er ligeledes alment kendt, at udvaelgelseskomitéen for at komme ud af dette doedvande vedtog en aldeles uhoert fremgangsmaade, idet den overlod til administrationens respektive personalets repraesentanter hver isaer at udvaelge 7 (syv) kandidater. Denne usaedvanlig procedure foerte til, at ingen af de hoejst prioriterede kandidater vandt tilslutning i den samlede udvaelgelseskomité, idet ingen af de hoejst prioriterede kandidater - dvs. hverken administrationens eller personalerepraesentanternes - var blandt modpartens hoejst prioriterede. Det staar klart, at hvis dette er sandt, kan der ikke tales om en korrekt gennemfoert udvaelgelsesproeve.

Under alle omstaendigheder anmodes Kommissionen om at opklare denne sag for at fjerne enhver mistanke og bekymring blandt de ansatte i Det Faelles Forskningscenter og i de faglige foreninger.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Édith Cresson (11. december 1997)

I forbindelse med den omtalte udvaelgelsesproeve blev over 1 640 ansoegninger bedoemt af en udvaelgelseskomité bestaaende af otte medlemmer, fire repraesentanter for administrationen og fire repraesentanter for personalet. Udvaelgelseskomitéen afholdt, efter en indledende vurdering af kandidaterne, en mundtlig proeve for et begraenset antal ansoegere, som bedst opfyldte de krav, der stilles i de paagaeldende stillinger.

Den endelige liste over egnede kandidater, som blev opstillet af en enig udvaelgelseskomité og godkendt af ansaettelsesmyndigheden, indeholder 33 navne. Mulighederne for at ansaette kandidaterne fra ansaettelsesreserven afhaenger nu af budgetsituationen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3657/97 af Anne McIntosh (PPE) til Raadet (19. november 1997)

Om: Asylbestemmelser

Vil Raadet, eftersom EU's medlemsstater anvender en raekke forskellige standarder og undersoegelser i forbindelse med asylanter, oplyse, om det regner med at indfoere EU-daekkende minimumskriterier med det formaal at afholde falske asylanter fra at goere krav paa statslige ydelser?

Svar (12. februar 1998)

Raadet har vedtaget en raekke foranstaltninger med henblik paa at harmonisere de procedurer, som medlemsstaterne anvender i forbindelse med behandling af asylansoegninger. Formaalet med disse foranstaltninger er at sikre enhver asylansoeger en retfaerdig behandling, herunder mulighed for ikke at tildele flygtningestatus i henhold til Genève-konventionen fra 1951 til personer, som ikke er i stand til at godtgoere, at de er udsat for forfoelgelse i henhold til denne konvention. Raadet har bl.a. vedtaget foelgende foranstaltninger:

1. Faelles holdning af 4. marts 1996 fastlagt af Raadet vedroerende harmoniseret anvendelse af udtrykket flygtning i artikel 1 i Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling ((EFT L 63 af 13.3.1996, s.2. )).

2. Raadets resolution af 20. juni 1995 om mindstegarantier for behandling af asylsager ((EFT C 274 af 19.9.1996, s.13. )).

3. Resolution om en harmoniseret holdning til spoergsmaalene vedroerende modtagertredjelande ((Dok. 4464/1/95 CIREA 3. )).

4. Resolution om aabenbart grundloese asylansoegninger ((Dok. 4464/1/95 CIREA 3. )).

5. Konklusioner vedroerende lande, hvor der generelt ikke er nogen alvorlig risiko for forfoelgelse ((Dok. 4464/1/95 CIREA 3. )).

Raadet foelger ivaerksaettelsen af disse foranstaltninger i medlemsstaterne, og resultatet af denne opfoelgning vil vise, om der er behov for gennemfoerelse af aendringer eller yderligere foranstaltninger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3955/97 af Yvan Blot (NI) til Kommissionen (12. december 1997)

Om: Kommissionsmedlemmernes anvendelse af deres modersmaal under plenarmoederne

Kommissionsmedlem Van den Broek talte under plenarmoedet den 5. november 1997 udelukkende paa engelsk. Saafremt alle kommissionsmedlemmerne gjorde det samme og saaledes ikke anvendte deres modersmaal, ville engelsk rent faktisk blive Kommissionens officielle sprog.

Af principielle grunde, nemlig lighed mellem de officielle sprog inden for Den Europaeiske Union, ville det da ikke vaere at foretraekke, at ethvert kommissionsmedlem paa moederne i Europa-Parlamentet anvendte sit modersmaal?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (22. december 1997)

Kommissionen minder det aerede medlem om, at naar dens medlemmer henvender sig til en af de andre faellesskabsinstitutioner, er de alene forpligtet til at bruge et af EF's officielle sprog.