SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0529/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(28. februar 2000)

Om: Indretning af arbejdspladsen for blinde telefonister

Stillingen som telefonist er en af de få beskæftigelsesmuligheder for blinde. I takt med den elektroniske udvikling fremstilles omstillingsborde for telefonister imidlertid sådan, at blinde eller stærkt synshandicappede ikke længere er i stand til at arbejde optimalt og selvstændigt. Ved de nye omstillingsborde har blinde som regel ikke mulighed for at registrere opkald, frie ledninger, at et lokalt nummer er optaget osv., fordi disse oplysninger kun kommer til syne på et display for seende. Disse oplysninger er nødt til enten at kunne opfattes med hørelsen eller følesansen. For at give blinde og stærkt synshandicappede fortsat mulighed for at udøve erhvervet som telefonist og dermed også sikre denne gruppe retten til arbejde er det vigtigt, at telefonanlæg fremstilles på en sådan måde, at omstillingsbordene let og billigt kan tilpasses til blinde.

Kommissionen bedes på denne baggrund oplyse, om der på dette område findes EU-direktiver eller -forordninger, som forpligter producenterne til at tilpasse anlæggene efter blindes behov?

Vil Kommissionen beskæftige sig indgående med denne problematik og udarbejde relevante forslag til retsakter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(17. april 2000)

Det er Kommissionens opfattelse, at den rivende udvikling i de nye teknologier kan og bør anvendes til at indføre nye muligheder for at beskæftige handicappede, bl.a. blinde, og at man ikke mere nødvendigvis systematisk bør placere blinde i erhverv, der ofte ikke er særlig kvalificerede, monotome og uden sammenhæng med de pågældende menneskers faglige kvalifikationer eller ønsker.

Der findes nu teknologi, der giver mulighed for tilpasning af omstillingsborde for mennesker med nedsat synsevne, hvor der bruges standardiseret fleksibel PC-teknologi i grænsefladen med brugeren. Derudover findes der både software og hardware, der kan forbedre adgangen til computerteknologien for personer med nedsat synsevne. Det er derfor usikkert, i hvilken udstrækning det er nødvendigt at pålægge yderligere tekniske specifikationer for at sikre et højere niveau for tilpasningen af et sådant udstyr. I Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr(1) gives der Kommissionen mulighed for at overveje, om visse former for udstyr skal designes på en anden måde for at gøre anvendelsen af dem lettere for personer med forskellige for handicap. Kommissionen har nedsat studiegrupper (hvor forskellige grupper af handicappede var repræsenterede) til vurdering af kravet om anvendelsen af denne bestemmelse. Som et resultat af disse drøftelser har Kommissionen konkluderet, at der i øjeblikket ikke findes nogen væsentlig begrundelse for at anvende denne bestemmelse, i betragtning af at en del af de hindringer for adgangen, som man har fastslået, ikke var af teknisk karakter.

Kommissionen har i øvrigt inden for rammerne af Fællesskabets politik for standardisering af informationssamfundet også givet et standardiseringsmandat til europæiske standardiseringsorganisationer såsom Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN), Det Europæiske Standardiseringsudvalg for Elektroteknik (CENELEC) og Det Europæiske Institut for Telestandarder (ETS), for at de kan fastslå, hvilke særlige krav der kan stilles til standardisering, hvis man ønsker en bedre integration af handicappede i informationssamfundet.

Endelig vedtog Kommissionen i november 1999 et forslag til Rådets direktiv om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv(2). I dette forslag er der bl.a. fastsat en forpligtelse for arbejdsgiverne til inden for rimelighedens grænser at indrette handicappedes arbejdsplads således, at disse får samme muligheder for beskæftigelse.

(1) EFT L 91 af 7.4.1999.

(2) KOM(1999) 565 endelig udg.