ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2636/99

af Hans-Peter Mayer (PPE-DE) til Kommissionen

(12. januar 2000)

Om: Vedvarende energikilder Kommissionens hensigter

I mange medlemsstater nyder strømproduktionen fra vedvarende energikilder godt af nationale støtteforanstaltninger, såsom f.eks. den i Tyskland gældende lov om levering af strøm til det almindelige net (Stromeinspeisungsgesetz). På opfordring fra Rådet og Europa-Parlamentet har Kommissionen udarbejdet et forslag til direktiv om strømproduktion fra vedvarende energikilder. Det er i dette dokument fastlagt, at elektricitetsmarkedet, når andelen af den strøm, der er udvundet fra vedvarende energikilder, når op på 5 % af strømforbruget i den pågældende medlemsstat, i overensstemmelse med det indre marked pr. 2010 også skal åbnes for import af strøm produceret fra vedvarende energikilder fra andre medlemsstater.

Denne planlagte ordning giver anledning til at sætte spørgsmålstegn ved følgende to forhold:

1. I Tyskland yder banker på området for vedvarende energikilder som regel lån på 12-15 år. Tidsbegrænsningen frem til 2010 ville være ensbetydende med et stop for disse lånydelser og ville medføre, at små og mellemstore virksomheder, som har specialiseret sig i vedvarende energikilder, kommer i økonomiske vanskeligheder. Dette ville totalt være i modstrid med princippet om at støtte vedvarende energi.

2. Endvidere ville EU dermed modarbejde sine egne planer om at reducere CO2-emissionerne.

Jeg anmoder Kommissionen om at udtale sig i forbindelse hermed.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(29. februar 2000)

Ethvert Fællesskabstiltag med henblik på et forslag til direktiv om elektricitet fra vedvarende energikilder skal tjene to formål, for det første en betydelige forøgelse af den mængde elektricitet, der produceres på grundlag af vedvarende energikilder i alle medlemsstater, hvilket yder et væsentligt bidrag til forpligtelserne indgået i Kyoto og den vejledende målsætning, som går ud på at fordoble vedvarende energis andel fra de nuværende 6 % til 12 % af det interne bruttoenergiforbrug inden år 2010, som nævnt i hvidbogen om vedvarende energikilder, og for det andet gradvis indtrængning af elektricitet fra vedvarende energikilder på det indre elmarked.

Talrige organisationer, som repræsenterer forskellige vedvarende energiteknologier har understreget behovet for stabile forskrifter, da dette beroliger de potentielle investorer og finansieringsinstitutter med hensyn til levedygtigheden af langsigtede investeringer i anlæg, der producerer elektricitet på grundlag af vedvarende energikilder. Et direktiv om fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder vil skulle tage hensyn til behovet for at skabe større stabilitet i foreneligheden af de støtteordninger, der anvendes i medlemsstaterne, med Fællesskabets bestemmelser.

Kommissionen vil snart tage stilling til, hvilke fremtidige skridt der bør tages med hensyn til et eventuelt udkast til direktivforslag.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2504/99

af Astrid Thors (ELDR) til Kommissionen

(22. december 1999)

Om: Nye giftige og miljøskadelige stoffer i levnedsmidler

Ifølge en artikel i det svenske dagblad Dagens Nyheter af 11. oktober 1999 har svenske forskere opdaget et nyt stof, som er skadeligt for miljøet og fremkalder kræft. Brominerede flammehæmmere fra udrangerede elektriske husholdningsapparater er nu blevet fundet i høje koncentrationer i sild og østersøsild. Koncentrationerne er stadig lave i kød, smør og ost, men opdagelsen er foruroligende af to årsager. For det første vil koncentrationerne stige lige så hurtigt som for pcb'ernes vedkommende, og for det andet skal toksiner fra flammehæmmerne ses i tilknytning til andre stoffer, som er miljøskadelige såsom pcb'er, således at den samlede sundhedsrisiko kan vurderes.

Har Kommissionen kendskab til denne nye opdagelse, og agter man at foretage sig noget i sagen?

Svar afgivet på Kommissionen vegne af Margot Wallström

(25. februar 2000)

Kommissionen henviser det ærede medlem til svarene på skriftlig forespørgsel E-3004/98 fra hr. Eisma(1) og P-1976/99 fra fr. Schörling(2) og til mundtlig forespørgsel H-776/99 fra fr. Schörling fremsat i Parlamentets spørgetid på mødet i december 1999(3).

Foranlediget af et memorandum fra Danmark og Sverige havde miljørådet endvidere, den 13. december 1999, en debat om behovet for EF-hasteforanstaltninger med hensyn til bromerede flammehæmmere.

I denne forbindelse mindede Kommissionen om, at tre bromerede flammehæmmere for tiden gennemgår en omfattende risikovurdering, i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer(4). Når risikovurderingsrapporterne er færdige, vil de blive forelagt Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø med henblik på ekspertudtalelse.

Miljøkommissæren anmodede den 15. december 1999 medlemsstaternes ressortministre om at sørge for, at risikovurderingerne blev tilendebragt så hurtigt som muligt.

Når rapporterne er færdige, vil Kommissionen offentliggøre resultaterne i De Europæiske Fællesskabes Tidende og om nødvendigt foreslå yderligere foranstaltninger til at mindske risikoen.

Da der er fundet stigende koncentrationer af stoffer af gruppen polybromerede diphenylethere (PBDE) i blodet fra arbejdere i oparbejdningsanlæg, og da Fællesskabets kommende lovgivning om affald fra elektrisk og elektronisk udstyr vil medføre en betydelig stigning i genanvendelsen af PBDE-holdigt plast, behandler Kommissionen for tiden spørgsmålet om substitution af disse bromerede flammehæmmere i produktionen af elektrisk og elektronisk udstyr.

(1) EFT C 142 af 21.5.1999.

(2) EFT C 203 E af 18.7.2000, s. 101.

(3) Europa-Parlamentets forhandlinger (december 1999).

(4) EFT L 84 af 5.4.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2814/99

af Theodorus Bouwman (Verts/ALE) og Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(18. januar 2000)

Om: IJzeren Rijn tog tværs gennem nederlandske naturområder?

Er Kommissionen bekendt med, at den nederlandske trafikminister, Tineke Netelenbos vil tillade kørsel med godstog tværs gennem IJzeren Rijn-området? Permanent gennem habitat-områderne Weerter- og Budelerbergen (i nærheden af Weert og Budel) og midlertidigt gennem habitat-området de Meinweg ved Roermond. Dette fremgår af dagbladene Eindhovens Dagblad og De Limburger (af 11.12.1999).

Er Kommissionen rede til og i bekræftende fald hvornår og hvordan at drage den nederlandske regering til ansvar for dens planer om at krænke den europæiske naturbeskyttelseslov, habitat-direktivet, i Weerter- og Budelerbergen og i de Meinweg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(14. februar 2000)

Kommissionen har ikke kendskab til nogen afgørelse truffet af de nederlandske myndigheder om at tillade genåbning af den eksisterende IJzeren Rijn-jernbanelinje gennem Weerterbergen, Budelerbergen og Meinweg området. Kommissionen har ikke set de avisartikler, som det ærede medlem nævner. I henhold til de oplysninger, Kommissionen hidtil har modtaget dvs. skrivelser fra den nederlandske statsminister vil de nederlandske myndigheder foretage en vurdering af virkningerne på miljøet såvel som en vurdering i tråd med artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1), før der vil blive truffet nogen afgørelse om at genåbne IJzeren Rijn-jernbanelinjen. Desuden er der blevet nedsat en trepartsarbejdsgruppe med repræsentanter fra den belgiske og tyske regering til at overveje den eventuelle genanvendelse at ruten. Kommissionen forstår, at denne arbejdsgruppe nu er ved at overveje at lade foretage yderligere tekniske undersøgelser af ruten, som måtte modtage støtte fra fællesskabsmidler inden for rammerne af de Trans-Europæiske netværker (TEN). Projektet med at genåbne IJzeren Rijn-jernbanelinjen har allerede modtaget 1 M fra TENs midler.

Kommissionen henviser også det ærede medlem til dens svar på skriftlig forespørgsel. P-1875/99(2) af Alexander de Roo, hvori den sagde, at den ville bede de nederlandske myndigheder om flere oplysninger om genåbningen af IJzeren Rijn-jernbanelinjen og følgerne heraf i henhold til relevante direktiver, og at den ikke i øjeblikket ville tage andre skridt, eftersom den endnu ikke havde nogen angivelse af, at der var tale om overtrædelse af noget direktiv. Efterfølgende kontakt mellem Kommissionen og de nederlandske myndigheder giver ikke Kommissionen nogen grund til at ændre denne holdning.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) EFT C 170 E af 26.6.2000, s. 113.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2399/99

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Sanering af tidligere tiders asbestforurening i EU

Siden 1997 er anvendelse af asbest forbudt på grund af dens sundhedsfare. Denne forurening fra tidligere tider bør derfor fjernes hurtigst muligt og med den størst mulige effektivitet. En nøjagtig opgørelse over asbestforureningen og entydige saneringsretningslinjer er i den sammenhæng af største betydning.

1. Råder Kommissionen over en nøjagtig og detaljeret opgørelse over tidligere anvendelse af asbest i medlemsstaterne baseret på asbestproducenternes salgstal? I benægtende fald agter Kommissionen at indlede en sådan inventarisering for hurtigt og effektivt at kunne sanere i den nærmeste fremtid?

2. Hvor meget asbest er der frem til 1997 produceret og anvendt i EU?

3. I hvor mange fabrikker er der ifølge Kommissionen anvendt asbest?

4. I hvor mange kontorbygninger er der ifølge Kommissionen anvendt asbest?

5. I hvor mange private boliger er der ifølge Kommissionen anvendt asbest?

6. I hvor mange skolebygninger er der ifølge Kommissionen anvendt asbest?

7. Hvilke bygninger skal ifølge Kommissionen saneres?

8. Hvilke retningslinjer har Kommissionen udfærdiget for at nå frem til en hurtig og effektiv sanering af fortidens asbestforurening.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(3. marts 2000)

Siden 1991 er markedsføring og anvendelse af fem af de seks forskellige asbesttyper blevet forbudt i Fællesskabet. Den 26. juli 1999 vedtog Kommissionen direktiv 1999/77/EF om sjette tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I til Rådets direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (asbest)(1), som udvider dette forbud til at omfatte alle asbesttyper fra senest den 1. januar 2005. Der er kun meget begrænsede undtagelser til dette forbud, og disse vil blive undersøgt af Kommissionen inden den 1. januar 2003. Dette direktiv skal forebygge enhver forøgelse af Fællesskabets asbestbeholdning.

Kommissionen har ingen detaljeret opgørelse over anvendelsen af asbest i medlemsstaterne.

Kommissionen har ikke de oplysninger, der anmodes om i punkt 2-7 af det ærede medlems skriftlige forespørgsel.

Asbestaffald er underlagt den generelle lovgivning om affald, dvs. Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(2) (med senere ændringer). Endvidere er asbestaffald opført som farligt affald i Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991(3), når det findes i isolerende materialer i bygge- og saneringsaffald. Rådets direktiv 87/217/EØF af 19. marts 1987 om forebyggelse af miljøforurening med asbest(4) indeholder grundlæggende regler for fjernelse og bortskaffelse af asbestaffald. I disse bestemmelser stilles der ikke krav om en hurtig og effektiv bortskaffelse af sådant asbestaffald.

(1) EFT L 207 af 6.8.1999.

(2) EFT L 194 af 25.7.1975.

(3) EFT L 377 af 31.12.1991.

(4) EFT L 85 af 28.3.1987.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2656/99

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(13. januar 2000)

Om: Erstatning til EU-statsborgere i forbindelse med (trafik)ulykker i Schweiz

Lakuner i den schweiziske lovgivning giver forsikringsselskaberne mulighed for at udskyde udbetaling af erstatninger i længere tid i civile sager. Denne kilde til retlig usikkerhed rammer også EU-statsborgere, der bliver indblandet i (trafik)ulykker i Schweiz. De bliver indviklet i et juridisk procedureslagsmål uden udsigt til en rimelig erstatning inden for en rimelig tid.

Den planlagte ratificering af transportaftalen med Schweiz i 2000 bør benyttes til at løse dette juridiske problem så hurtigt som muligt. EU-statsborgere i Schweiz har trods alt ret til samme beskyttelse som schweiziske statsborgere i de 15 EU-stater. For fuldstændighedens skyld bør det nævnes, at daværende formand for Kommissionen, Santer, den 12. marts 1998 og den 27. juli 1998 skriftligt blev gjort bekendt med dette problem (skrivelser fra prof. dr. Eric Suy, formand for VTB-VAB og den belgiske vicepremierminister, Elio di Rupo).

1. Hvilke initiativer har Rådet taget for at afhjælpe lakunerne i den schweiziske lovgivning, der medfører retsusikkerhed i forbindelse med (trafik)ulykker i Schweiz?

2. Vil Rådet benytte ratifikationsproceduren for transportaftalen med Schweiz til at afkræve den schweiziske regering en hurtig, rimelig og hensigtsmæssig løsning på dette juridiske problem? I benægtende fald: Hvorfor ikke?

3. Hvilke foranstaltninger vil Rådet træffe for af den schweiziske regering at kræve, at der så hurtigt som muligt findes en rimelig og hensigtsmæssig løsning på dette juridiske problem?

Svar

(16. marts 2000)

Med hensyn til de dele af forespørgslen, der henhører under Rådets kompetence, skal Rådet oplyse følgende:

1. Rådet er af den opfattelse, at transportaftalen med Schweiz udgør en række nøje afvejede bestemmelser om både rettigheder og forpligtelser. EU er interesseret i, at aftalen træder i kraft snarest. Aftalen omfatter imidlertid ikke forsikringsspørgsmål.

2. EU-institutionerne er godt klar over de langvarige procedurer i forbindelse med trafikulykker i tredjelande, og de ser frem til, at problemet bliver løst med vedtagelsen af fjerde direktiv om motorkøretøjsforsikring, der vil fastlægge forenklede administrative og retlige procedurer, så den ansvarlige parts ansvarsforsikringsselskab hurtigere kan udbetale erstatning. Parlamentet godkendte på plenarmødet den 15. december 1999 en række ændringer til direktivet, og i nær fremtid vil forligsproceduren blive indledt.

3. For så vidt angår mere specifikt trafikulykker, hvor parterne er hhv. bosiddende i Fællesskabet og bosiddende i Schweiz, kunne der opnås en hurtigere behandling af erstatningsspørgsmålet i de schweiziske forsikringsselskaber ved at forhandle en bilateral aftale mellem parterne om erstatning i forbindelse med trafikulykker.

4. Skønt der ikke findes nogen bindende erstatningsbestemmelser, kan forsikringsselskaberne altid indgå frivillige aftaler om udbetaling af erstatning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2408/99

af Linda McAvan (PSE) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Fornyet behandling af direktivet om transport af dyr og svinedirektivet

Jeg har ladet mig fortælle, at Europa-Kommissionen vil foretage en fornyet behandling af direktivet om transport af dyr samt en længe påkrævet genbehandling af svinedirektivet.

Kan Kommissionen oplyse, hvor langt den er i forberedelsen af substantielle nye forslag på disse områder, og hvornår vi kan forvente at få dem forelagt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(19. januar 2000)

Fællesskabslovgivningen vedrørende beskyttelse af dyr under transport er udarbejdet på grundlag af resultaterne af videnskabelig forskning og praktisk viden, som viser, at transport af dyr kan lade sig gøre, hvis specifikke regler vedrørende dyrebeskyttelse overholdes. Med hensyn til fremtidige aktiviteter udarbejder Kommissionen et forslag på grundlag af den særlige udtalelse fra Den Videnskabelige Komité for Dyrs Sundhed og Trivsel vedrørende standarder for mekanisk ventilation i køretøjer, som anvendes til transport af levende dyr. Dette forslag ventes færdigt i begyndelsen af år 2000.

En arbejdsgruppe under Den Stående Veterinærkomité er for nyligt blevet nedsat med henblik på at drøfte de særlige problemer vedrørende håndhævelsen af Rådets direktiv 95/29/EF om beskyttelse af dyr under transport(1) med hensyn til transport over lange distancer, herunder import af heste fra tredjelande. I løbet af det næste år vil Kommissionen muligvis overveje at fremsætte forslag til ændring af den nuværende fællesskabslovgivning på grundlag denne arbejdsgruppes konklusioner.

Rådets direktiv 91/630/EØF af 19. november 1991 om fastsættelse af mindstekrav med hensyn til beskyttelse af svin(2) bestemmer, at Kommissionen skal udarbejde en rapport om svineopdræt i intensive opdrætssystemer med særlig opmærksomhed på velfærd for søer opdrættet i forskellige grader af indelukning og i flok. Kommissionen bad Den Videnskabelige Komité for Dyrs Sundhed og Trivsel udarbejde denne rapport. Den Videnskabelige Komité vedtog rapporten den 30. september 1997. Denne rapport findes på Internettet på webstedet for Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse. Udkastet til Kommissionens forslag vil navnlig indeholde bestemmelser vedrørende svin opdrættet i flok og tilvejebringelse af særlige områder, der giver svinene mulighed for at have et normalt adfærdsmønster. Kommissionens forslag forelægges Rådet og Parlamentet til godkendelse i løbet af i år. Kommissionen vil foreslå, at de ajourførte bestemmelser så hurtigt som muligt anvendes på nyopførte gårde. Anvendelsen af de nye krav i eksisterende systemer er et spørgsmål, som drøftes af eksperterne især under hensyntagen til de socioøkonomiske følger.

(1) EFT L 148 af 30.6.1995.

(2) EFT L 340 af 11.12.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2600/99

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Kommissionsmedlemmers deltagelse i deres respektive politiske partiers eller valgkoalitioners direkte politiske virksomhed

Allerede tidligere deltog kommissionsmedlemmer som f.eks. Neil Kinnock, Jacques Delors og Emma Bonino under deres mandatperiode aktivt i deres respektive politiske partiers valgkampagner og direkte politiske virksomhed. Desuden deltog Kommissionens formand, Romano Prodi, den 26.11.1999 i det arrangement, der i Bologna i regionen Emilia fandt sted for at markere afslutningen på Arturo Parisis valgkampagne, idet han fra vælgermødets tribune reelt gav udtryk for sin støtte af nævnte kandidat således som refereret i pressemeddelelser fra de italienske nyhedsbureauer Nasa, And Kronos, Dire og Agi den 26.11.1999 og den følgende dag i diverse dagblade begyndende med Resto del Carlino, som udgives i Bologna og distribueres i hele Emilia-Romagna.

Kan Kommissionen oplyse, om ikke den anser det for hensigtsmæssigt, at kommissionsmedlemmerne i deres mandatperiode afholder sig fra direkte politisk virksomhed og fra at deltage i deres partiers eller valgkoalitioners valgkampagner? Finder den desuden ikke, at kommissionsmedlemmerne ved at afholde sig fra at deltage i deres respektive politiske partiers direkte politiske virksomhed snarere ville optræde som repræsentanter for alle EU-borgere?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi på skriftlige forespørgsler E-2459/99, E-2600/99 og E-2628/99

(7. februar 2000)

Som Kommissionen gentagne gange har haft lejlighed til at gøre opmærksom på i sine svar på skriftlige eller mundtlige forespørgsler fra medlemmer af Parlamentet(1), er medlemmerne af Kommissionen politikere med en politisk funktion, som, hvis de overholder de forpligtelser, der er forbundet med denne funktion, fortsat er frit stillet til på eget ansvar at give udtryk for deres personlige mening.

(1) Se bl.a. svaret fra Jean Rey på mundtlig forespørgsel nr. 10/68 fra Habib-Deloncle og Kommissionens svar på skriftlige forespørgsler nr. 44/83 fra Paul-Henri Gendebien EFT C 197 af 25.7.1983, nr. 1682/85 fra Jaak Vandemeulebroucke EFT C 55 af 10.3.1986, E-1404/97 fra Jean-Claude Pasty EFT C 391 af 23.12.1997 og E-2617/98 fra Sören Wibe EFT C 96 af 8.4.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2602/99

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(11. januar 2000)

Om: Ansættelsesmuligheder for borgere fra andre EU-lande i den offentlige sektor i Luxembourg

Som svar på forespørgsel nr. E-4067/98(1) af Sérgio Ribeiro oplyste Kommisisonen den 19. marts 1999, at overtrædelsesproceduren mod Luxembourg fortsatte på grundlag af artikel 171 i EF-traktaten.

GD V har i anden halvdel af indeværende år oplyst til indvandrerorganisationen CLAE, at der trods den lovgivning, som de luxembourgske myndigheder har vedtaget, stadig konstateres begrænsninger i ansættelsesmulighederne for borgere fra andre EU-lande.

Der er netop udskrevet en udvælgelsesprøve til forskellige job i byen Luxembourg (offentliggjort den 17. november med ansøgningsfrist den 24. december), hvortil der som adgangsbetingelse kræves luxembourgsk statsborgerskab.

Kan Kommissionen oplyse, hvordan sagen forholder sig helt nøjagtigt?

(1) EFT C 297 af 15.10.1999, s. 128.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(17. februar 2000)

Kommissionen kan oplyse det ærede medlem om, at den har trukket sit søgsmål om traktatbrud tilbage, efter at Luxembourg vedtog loven af 17. maj 1999.

Ifølge loven kan nationalitet således ikke anvendes til at udelukke statsborgere i et EU-land fra stillinger inden for forskning, undervisning, sundhed, landtransport, post og telekommunikation samt vand-, gas- og elforsyning.

Det bør bemærkes, at Domstolens dom af 2. juli 1996(1) kun omfattede de sektorer, som Kommissionen havde begrænset sin overtrædelsesprocedure til i overensstemmelse med den såkaldt globale opfattelse, jf. Kommissionen meddelelse 88/C72/02(2).

Hvad angår stillinger i den centrale eller kommunale forvaltning (som dem, den pågældende udvælgelsesprøve drejer sig om) er det op til de nationale myndigheder i hvert enkelt tilfælde at vurdere, om EF-traktatens artikel 39, stk. 4 (tidl. artikel 48) finder anvendelse, ud fra de kriterier, Domstolen har fastlagt, og under kontrol af denne og under hensyntagen til de opgaver og det ansvar, som stillingen indebærer(3).

Kommissionen er i færd med at undersøge forholdene i medlemsstaterne, herunder love og bestemmelser, med hensyn til adgang til stillinger i den offentlige sektor uden for de nævnte sektorer.

Da de relevante EU-bestemmelser har direkte virkning og forrang for medlemsstaternes lovgivning, kan EU's borgere gøre deres ret til fri bevægelighed gældende over for de nationale myndigheder.

(1) Sag C-473/93, Kommissionen mod Luxembourg, Sml. 1996, s. I-3207.

(2) EFT C 72 af 18.3.1988.

(3) Jf. nævnte dom, præmis 27.