ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0204/98 af Gerhard Hager (NI) til Kommissionen (11. februar 1998)

Om: Schengen task force

I den seneste tid har der vaeret forlydender om en task force, der beskaeftiger sig med foranstaltninger til forbedret beskyttelse af Schengens ydre graenser. I denne forbindelse vil jeg gerne stille Kommissionen foelgende spoergsmaal:

1. Hvad har faaet Den Europaeiske Union til at oprette en saadan task force?

2. Hvor mener Kommissionen at finde mangler ved den nuvaerende kontrol af de ydre graenser?

3. Hvilke forbedringer forventer Kommissionen sig af oprettelsen af en saadan task force?

4. Mener Kommissionen, at oprettelsen af denne task force kan garantere en fuldstaendig kontrol af de groenne og blaa graenser?

5. Er Kommissionen af den opfattelse, at kun nationale gennemfoerelsesproblemer eller mangler i Schengen-aftalen foraarsager de nuvaerende problemer?

6. Mener Kommissionen er det er i modstrid med unionslovgivningen, at visse medlemsstater ganske vist paagriber illegale indvandrere, men ikke kontrollerer, at de rent faktisk forlader unionsomraadet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (5. maj 1998)

1. Paa moedet den 15. december 1997 godkendte Schengen-forretningsudvalget en beslutning om at forstaerke kontrollen ved de ydre graenser og fremme effektiviteten af disse kontrolforanstaltninger. Beslutningen tog sigte paa nedsaettelse af en task force med henblik paa ivaerksaettelse af de af forretningsudvalget vedtagne foranstaltninger og videreudvikling af disse. Beslutningen supplerer den handlingsplan, Raadet godkendte den 26. januar 1998 som svar paa tilstroemningen af indvandrere fra Irak og tilgraensende egne.

2. - 5. Det tilkommer ikke Kommissionen at udtale sig hverken om anvendelsen af Schengen-konventionens ordning vedroerende de beroerte medlemsstaters kontrolforanstaltninger ved de ydre graenser eller om ovennaevnte task forces virke og resultater, saa laenge der ikke rokkes ved EF- eller unionsretten.

6. Der er til dato ikke paa unionsplan vedtaget bestemmelser om procedurer og naermere fremgangsmaader for udvisning af statsborgere fra tredjelande.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1251/98 af Odile Leperre-Verrier (ARE) til Kommissionen (29. april 1998)

Om: Foedevarehjaelp i Den Europaeiske Union

Kan Kommissionen, nu hvor vinteren er ved at vaere forbi, redegoere for, hvilken foedevarehjaelp den har udbetalt eller ladet udbetale til godkendte ikke-statslige organisationer?

Kan den desuden oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at traeffe for at bekaempe fattigdommen og underernaeringen i Den Europaeiske Union, da denne stadig tiltager i medlemsstaterne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (3. juni 1998)

Kommssionen er i faerd med at indhente de oplysninger, der er noedvendige for at besvare spoergsmaalet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, saa snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0896/98 af Daniela Raschhofer (NI) til Kommissionen (26. marts 1998)

Om: Told paa bananer

Kommissionen har forelagt Raadet sit nye forslag til reform af markedsordningen for bananer. Ifoelge dette faar OEstrig, Sverige og Finland et kontingent paa 353.000 t, der kan importeres mod en told paa 300 ecu/t.

1. Hvordan fastsaettes kontingenter og toldtariffer for OEstrig?

2. Hvorfor adskiller toldtarifferne for OEstrig, Sverige og Finland sig fra de oevrige EU-staters kontingenter (2,2 mio t, 75 ecu/t i told)?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (15. april 1998)

1. Droeftelserne om Kommissionens forslag om aendring af den faelles markedsordning for bananer fortsaetter i Raadet og Parlamentet. Formaalet med Kommissionens forslag er at bringe Faellesskabets lovgivning i overensstemmelse med Faellesskabets internationale forpligtelser fra den 1. januar 1999.

2. I EF gaelder der et faelles marked for bananer, og der er ingen forskelsbehandling af medlemsstaterne. Naar indfoerte bananer er overgaaet til fri omsaetning, kan de saelges og konsumeres et hvilket som helst sted i EF uden restriktioner. Det supplerende autonome toldkontingent paa 353 000 tons er blevet foreslaaet for at tage hensyn til det stoerre forbrug i Faellesskabet som helhed efter OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1014/98 af Wilmya Zimmermann (PSE) til Kommissionen (6. april 1998)

Om: Problemer i forbindelse med pleje af udenlandske boern i tyske familier og den frie bevaegelighed i EU

Udenlandske plejeboern har ofte ikke samme status som deres plejeforaeldre. Dette er ofte tilfaeldet for boern, der er asylansoegere, eller for de udenlandske boern, der ikke har faaet udstedt pas af hjemlandet (til dels ogsaa EU-stater). Dette foerer ofte til problemer i forbindelse med den frie bevaegelighed (graensepassage).

1. Hvorledes paataenker man at loese dette problem inden for EU?

2. Paa hvilken maade tages der i forbindelse med loesningen af disse problemer hensyn til FN's boernekonvention, Haag-konventionen om adoption og forslaget til europaeisk konvention om ret til et familieliv (foreslaaet af Europaeisk Koordination for Udlaendinges Ret til et Familieliv, 25 Bld. de Bonne Nouvelle, F-75002, Paris)?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (17. juni 1998)

Kommissionen deler det aerede medlems bekymring angaaende fri bevaegelighed for udenlandske boern med bopaelsret eller ret til midlertidigt ophold i Faellesskabet.

Schengen-aftalens artikel 2 indeholder en bestemmelse om, at de indre graenser kan passeres hvor som helst uden kontrol.

Herudover har man ogsaa taget skridt til at lette den fri bevaegelighed for skoleboern fra tredjelande, der rejser inden for Faellesskabet.

De tre direktiver ((EFT C 306 af 17.11.1995, EFT C 289 af 31.10.1995 og EFT C 307 af 18.11.1995. )), som Kommissionen stillede forslag om den 24. august 1995, og hvori man bestraeber sig paa at forbedre den fri bevaegelighed inden for Faellesskabet, omhandler ogsaa den fri bevaegelighed for borgere fra tredjelande med bopaelsret i Faellesskabet.

FN's Boernekonvention vedtaget i 1989, som er det faelles grundlag for medlemsstaternes indsats for at fremme boerns rettigheder i deres nationale lovgivning, og Haag-konventionen af 1993 om etablering af en samarbejdsmekanisme med henblik paa gennem hele adoptionsforloebet at beskytte barnets interesser indeholder ikke specifikke bestemmelser om fri bevaegelighed for plejeboern, der rejser inden for Faellesskabet.

Den nuvaerende version af det forslag til konvention om ret til et familieliv, som Den Europaeiske Koordination for Udlaendinges Ret til et Familieliv har fremsat, omhandler hovedsagelig familiesammenfoeringer, tager ikke specielt spoergsmaalet om plejeboern op.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0678/98 af Antoni Gutiérrez Díaz (GUE/NGL) til Kommissionen (10. marts 1998)

Om: Forfremmelsesvilkaar for spanske »Ingenieros Técnicos« i forhold til andre kategorier

Hvad har faaet Kommissionen til at fremsaette et krav, der ikke fremgaar af ordlyden i indkaldelsen - nemlig besiddelse af et eksamensbevis for en uddannelse med et langt uddannelsesforloeb (svarende til kandidateksamen) - til Vicente Alonso Morales, Ingeniero Técnico, der er kandidat til den almindelige udvaelgelsesproeve KOM/A/1047 (EFT C 145 A fra 13.5.1997)?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Erkki Liikanen paa skriftlige forespoergsler E-0635/98, E-0636/98, E-0637/98, E-0638/98, E-0639/98, E-0640/98, E-0641/98, E-0642/98, E-0643/98, E-0644/98, E-0645/98, E-0669/98, E-0670/98, E-0671/98, E-0672/98, E-0673/98, E-0674/98, E-0675/98, E-0676/98, E-0677/98, E-0678/98, E-0679/98, E-0724/98, E-0725/98, E-0726/98, E-0727/98 og E-0728/98 (21. april 1998)

Kommissionen mener, at de oplysninger, som det aerede medlem beder om, i alt vaesentligt fremgaar af de svar, som er afgivet af Kommissionen paa skriftlig forespoergsel E-2749/97 fra Ludivina Garcia Arias ((EFT C 82 af 17.3.1998. )) og skriftlig forespoergsel E-4186/97 fra Barbara Duehrkop Duehrkop ((EFT C 304 af 2.10.1998, s. 15. )). Kommissionen henviser derfor det aerede medlem til disse svar, hvor Kommissionen klart har gjort rede for sin generelle stillingtagen til spoergsmaalet om, hvilke uddannelser, der giver adgang til at blive EU-tjenestemand i kategori A/LA, og mere praecist spoergsmaalet om spanske tekniske ingenioerers uddannelse.

Den korrekte tyske oversaettelse af »diploma universitario« er »abgeschlossenes Hochschulstudium«, og dette udtryk optraeder i Meddelelse om udvaelgelsesproeve KOM/A/1047 (97/C 145 A/02), som er offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. I oevrigt - og som svar paa spoergsmaalet om udvaelgelsesproeve KOM/A/720 og KOM/A/712 - henviser Kommissionen det aerede medlem til Foersteinstansrettens dom af 3. marts 1994 i sagen T-82/92 (Cortés Jiménes mod Kommissionen for de Europaeiske Faellesskaber).

Kommissionen henleder det aerede medlems opmaerksomhed paa, at en kandidat ved udvaelgelsesproeve KOM/A/104 har indbragt en klage for Rettens i Foerste Instans den 1. december 1997, sagsnummer T-299/97. Kommissionen kan saaledes ikke svare, saa laenge sagen verserer.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1586/98 af Umberto Bossi (NI) til Raadet (25. maj 1998)

Om: Uudnyttede bevillinger i Italien

Den italienske revisionsret har for nylig indledt en undersoegelse af de uudnyttede bevillinger i de offentlige finanser. Det er ikke foerste gang, dette finder sted, idet der allerede i juli 1997 foerste gang blev slaaet alarm til Europa-Kommissionen i forbindelse med beloeb, der var bevilget til den italienske stat, men ikke var blevet anvendt.

Der er risiko for, at de midler, der er bevilget men ikke anvendt paa grund af oekonomiske begraensninger, udvikler sig til et enormt disponibelt beloeb, som foer eller senere kan anvendes, hvorved statens finanser kommer ud af kontrol. I 1996 beloeb Italiens uudnyttede bevillinger sig til 94.767 mia lire, og i 1997 til over 160.000 mia lire, i alt over 250.000 mia lire.

Tilsyneladende udgoer mange uudnyttede bevillinger bogfoeringsmaessige forsinkelser, og andre er udestaaende bevillinger, dvs. beloeb, der er bevilget til projekter, der endnu ikke er gennemfoert.

Kan Raadet oplyse, hvilke europaeiske parametre det anser for acceptable?

Anser Raadet ikke de uudnyttede bevillinger i Italien for alt for store?

Hvilke foranstaltninger agter Raadet at traeffe, dersom ovennaevnte graenser overskrides?

Svar (20. juli 1998)

Ved beslutning af 1. maj 1998 ophaevede Raadet sin tidligere afgoerelse om et uforholdsmaessigt stort underskud i Italien ((EFT L 139 af 11.5.1998, s. 15. )).

I denne beslutning fastslog Raadet, at det italienske offentlige underskud er blevet reduceret til 2,7% af BNP i 1997, og at det forventes at falde yderligere til 2,5% i 1998. I beslutningen noterede Raadet sig desuden det nye mellemfristede program, som den italienske regering for nylig har forelagt for parlamentet, hvori der regnes med en yderligere nedbringelse af underskuddet til 1,5% i 2000 og til 1% i 2001.

Raadet finder, at disse gennemfoerte eller forventede reduktioner sammen med den italienske regerings forsikring om, at den paa mellemlang sigt agter at fastholde et budgetoverskud paa den primaere balance paa 6% pr. aar, er vaesentlige for et fortsat vedvarende fald i gaeldskvoten.

Raadet har til opgave at foelge budgetudviklingen i Italien ligesom i alle de oevrige medlemsstater, der deltager i den faelles valuta, som led i overvaagningen og evalueringen af de stabilitetsplaner, som disse medlemsstater snart skal forelaegge.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-1747/98 af Freddy Blak (PSE) til Kommissionen (27. maj 1998)

Om: Kvinder diskrimineres stadig i dansk pensionslov

Selvom det fra 1. juli 1999 bliver forbudt at forskelsbehandle maend og kvinder paa pensionsomraadet i Danmark, vil mindst 450.000 danske kvinder alligevel faa mindre i pension end deres mandlige kollegaer.

Naesten en halv million kvinder indbetaler allerede til en pensionskasse, der systematisk stiller kvinder ringere end maend. Disse kvinder vil ikke blive omfattet af den lovaendring, der traeder i kraft i juli 1999.

Mener Kommissionen ikke, at forskellen mellem maend og kvinders pension er i strid med Rom-traktatens artikel 119. Burde man ikke have indfoert en paragraf i loven, der sikrer, at alle kvinder fra 1. juli 1999 er sikret en pensionsordning fri for diskrimination. Som det er i dag, stiller 26 ud af 43 pensionskasser i Danmark ringere end maend.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (22. juni 998)

I overensstemmelse med EF-traktatens artikel 119, saadan som denne fortolkedes af Domstolen i Barber-dommen ((Sml. 1990-I, s. 1889. )) af 17. maj 1990 og i senere beslaegtede sager, burde enhver forskelsbehandling paa grundlag af koen vaere fjernet inden den 17. maj 1990 inden for omraadet erhvervstilknyttede pensioner og supplerende pensionsordninger.

Der er dog inden for visse pensionsordninger stadig mulighed for forskelsbehandling. Dette er tilfaeldet for bidragsfinansierede ordninger. Ifoelge Domstolens afgoerelser i sagerne C-152/91 Neath ((Sml. 1993-I, s. 6953. )) (afgoerelse af 22. december 1993) og C-200/91 Coloroll ((Sml. 1994-I, s. 4389. )) (afgoerelse af 28. september 1994), er det vaesentlige for denne slags ordninger i forhold til EF-traktatens artikel 119 arbejdsgiverens tilsagn om at yde bidrag til en supplerende pension. Hvis arbejdsgiveren giver tilsagn om et fast bidrag (ved »ordninger med faste bidrag«), er det vaesentlige i forhold til denne artikel, at de indbetalte bidrag er ens for maend og kvinder. Konsekvensen af dette kan vaere, at slutydelserne bliver forskellige for maend og kvinder paa grund af kvindernes laengere levetid.

Dette fremgaar tydeligt af Raadets direktiv 96/97/EF ((EFT L 46 af 17.2.1997. )) af 20. december 1996 om aendring af direktiv 86/378/EOEF (4) om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger (4). Formaalet med dette direktiv er en integration. Domstolens afgoerelser i Barber-sagen og beslaegtede sager i EU-lovgivningen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0930/98 af Concepció Ferrer (PPE) til Kommissionen (26. marts 1998)

Om: Udbetalinger til aktioner til fordel for de smaa og mellemstore virksomheder

Ved udgangen af 1997 var kun 140 mio ecu af det bevilgede beloeb paa 910 mio ecu til faellesskabsinitiativet til fordel for de smaa og mellemstore virksomheder blevet udbetalt.

Kan Kommissionen bekraefte disse tal? Kan Kommissionen oplyse, hvad aarsagerne til denne uoverenmsstemmelse mellem forpligtelser og betalinger er?

Hvad vil Kommissionen foretage sig for at afhjaelpe denne skaevhed mellem forpligtelser og betalinger i forbindelse med EU's foranstaltninger til fordel for de smaa og mellemstore virksomheder? Kan Kommissionen goere rede for, hvor store beloeb der er blevet udbetalt til de enkelte medlemsstater til foranstaltninger til fordel for de smaa og mellemstore virksomheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (29. april 1998)

Et skema, der er blevet sendt direkte til de aerede medlem og til Parlamentets sekretariat, viser forpligtelserne og udbetalingerne indtil februar 1998 for de programmer, der er blevet godkendt under EU-initiativet til fordel for smaa og mellemstore virksomheder (SMV). EU's medfinansieringsbidrag til de forskellige programmer er paa i alt 1 060 mio. ECU, hvoraf der allerede er indgaaet forpligtelser for 545 mio. ECU og udbetalt 303 mio. ECU.

Afvigelserne mellem disse tal skyldes en raekke faktorer. Det er den foerste programmeringsperioden for dette initiativ, og det har resulteret i en raekke vaesentlige forsinkelser i programmernes udarbejdelse og godkendelse, og visse programmer blev foerst godkendt i 1997. Forsinkelser i godkendelsen har ogsaa medfoert forsinkelser i gennemfoerelsen, idet der foerst skulle oprettes nye partnerskaber, som derpaa skulle goeres operative. Det er normalt, at udbetalingerne er mindre end forpligtelserne i strukturfondsprogrammernes loebetid, idet udbetalingerne fortsaetter i yderligere to eller tre aar efter, at de sidste forpligtelser er indgaaet.

Kommissionen opfordrer i de relevante tilfaelde medlemsstaterne til gennem overvaagningsudvalgsmoeder at fremskynde gennemfoerelsen af initiativet. Kommissionen letter ogsaa gennemfoerelsen af en raekke projekter om udveksling af erfaringer, som skal ivaerksaettes senere paa aaret som led i initiativet. Disse projekter skal bidrage til at fremme bedste praksis og hoejne aktionernes kvalitet.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0747/98 af Allan Macartney (ARE) til Kommissionen (18. marts 1998)

Om: De lokale myndigheders betydning i forbindelse med strukturfondene

Paa baggrund af de seneste aendringer i den britiske programpartnerskabsstruktur i forbindelse med udlevering af strukturfondsstoette er Kommissionen da enig i, at de lokale myndigheder udgoer en afgoerende streng i det trestrengede partnerskab mellem Kommissionen, medlemsstaten og regionen?

Hvilke skridt vil Kommissionen tage for at sikre, at de lokale myndigheders rolle ikke bliver mindsket som foelge af eksistensen af programledere?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (8. april 1998)

Kommissionen er enig i, at de lokale myndigheder er af stor betydning for de regionale partnerskaber paa grund af deres ansvar i forbindelse med gennemfoerelsen af regionalpolitiske EU-programmer i Det Forenede Kongerige. Kommissionen ser positivt paa de seneste aendringer i sammensaetningen af overvaagningsudvalgene i regionalpolitiske programmer, herunder inddragelsen af arbejdsmarkedets parter og valgte repraesentanter for de lokale myndigheder i alle overvaagningsudvalg i England og Wales.

Programlederne har ikke nogen rolle som beslutningstagere i forbindelse med de regionale programmer. Alle beslutninger skal traeffes af de relevante overvaagningsudvalg, saaledes som det er fastsat i bestemmelserne til hvert af de samlede programmeringsdokumenter.

Det er noedvendigt med programledere eller sekretariater til gennemfoerelse af overvaagningsudvalgenes beslutninger. Kommissionen vil fortsaette med at sikre, at denne fordeling af ansvar respekteres.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1763/98 af Werner Langen (PPE) til Raadet (8. juni 1998)

Om: Den franske cigaretindustris prisaftale med den franske regering

I november 1997 skulle der af finansielle og sundhedspolitiske grunde indfoeres en ekstra tobaksafgift paa 2,5% i Frankrig. Regeringen enedes imidlertid med den franske cigaretindustri om en mindsteforbrugsafgift, som kun kan laegges paa en enhed paa 1.000 cigaretter, hvorved prisfordelen ved storbrugspakker bortfalder. Denne aftale blev indgaaet uden deltagelse af f.eks. firmaet Reemtsma/Hamburg, der lige som andre konkurrenter er repraesenteret paa det franske marked med forskellige produkter.

Firmaet Reemtsmas prisanmeldelse ved udsendelse af to produkter (West og West Light i 25-stykspakker) blev afslaaet af det franske OEkonomi- og Finansministerium under henvisning til aftalen med den lokale cigaretindustri. Der kunne kun blive tale om godkendelse, hvis prisen sattes betydeligt i vejret. I godkendelsesloven fra slutningen af 1997 blev de to produkter ikke taget med. En ny prisanmeldelse den 28. januar 1998 gav ikke nogen reaktion. Under en samtale i begyndelsen af marts 1998 fik firmaet Reemtsma angivet en pris, der ville kunne medfoere godkendelse, men som firmaet af markedsstrategiske grunde ikke kan acceptere. Yderligere samtaler foerte ikke til noget positivt resultat.

Ifoelge EF-traktatens artikel 85 forbydes »aftaler mellem virksomheder......,

som har til formaal eller til foelge at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet,..... navnlig saadanne, som bestaar i....

direkte eller indirekte fastsaettelse af koebs- eller salgspriser...«.

1. Betragter Raadet denne indirekte fastsaettelse af en mindstesalgspris for den franske cigaretindustri efter aftale med det franske OEkonomi- og Finansministerium som en overtraedelse af konkurrencereglerne, jf. EF-traktatens artikel 3, litra g), kombineret med artikel 85? Hvorledes agter den i bekraeftende fald at reagere herpaa?

2. Ved Raadet, med hvilke argumenter den franske regering tillader og forsvarer denne form for horisontalt kartel, hvor prisen hhv. mindsteprisen fastsaettes direkte?

Svar (20. juli 1998)

Under hensyn til den kompetencefordeling mellem institutionerne, der er fastsat i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, henviser Raadet det aerede parlamentsmedlem til Kommissionen, idet dette spoergsmaal henhoerer under Kommissionens kompetence i medfoer af navnlig EF-traktatens artikel 89.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0949/98 af Mark Watts (PSE) til Kommissionen (30. marts 1998)

Om: GATT/WTO og dyrevelfaerd

Frygt for indvendinger i GATT har allerede foranlediget EU til kraftigt at udvande to af EU's centrale dyrebeskyttelsesforanstaltninger, nemlig forbuddet mod import af skind fra lande, hvor der anvendes raevesakse, og forbuddet mod markedsfoering af kosmetik afproevet paa dyr.

GATT/WTO kunne meget vel afholde EU fra at indfoere nye dyrevelfaerdsforanstaltninger, idet EU i henhold til GATT kan forbyde anvendelsen af et system, hvor der lades haant om dyrevelfaerden, paa sit eget territorium, hvorimod EU ikke kan forbyde importen af produkter hidroerende fra dyr, der er underkastet et saadant system.

Er Kommissionen enig i, at GATT/WTO udgoer en trussel mod indfoerelsen af forbedrede dyrevelfaerdsnormer? Og gaar Kommissionen ind for, at EU gaar i spidsen paa WTO's ministerkonference i Genève i maj i forsoeget paa at overbevise de andre kontraherende parter i WTO om behovet for at reformere GATT/WTO for at sikre, at organisationen ikke forhindrer de kontraherende parter i at indfoere foranstaltninger, som reelt tager sigte paa at hoejne dyrevelfaerdsnormerne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan (7. maj 1998)

Det er korrekt, at Faellesskabets forpligtelser i henhold til aftalen med Verdenshandelsorganisationen (WTO) er blandt de faktorer, der maa tages i betragtning ved udviklingen af de strategier, der eventuelt kan paavirke handelen, bl.a. paa de omraader, der naevnes af det aerede medlem. Som det aerede medlem oplyser, forhindrer Den Almindelige Told- og Handelsaftale (GATT)/WTO ikke indfoerelsen af foranstaltninger, der anses for noedvendige for dyrebeskyttelsen paa Faellesskabets omraade.

Kommissionen mener ikke ensidigt at kunne paatvinge tredjelande Faellesskabets produktionsnormer, der er baseret paa dyrevelfaerd. I henhold til WTO-reglerne kan Faellesskabet f.eks. ikke forbyde import af kosmetiske produkter alene med den begrundelse, at de er blevet testet paa dyr, selv om Faellesskabet har et saadant forbud mod dyreforsoeg, naar det drejer sig om markedsfoering af faellesskabsprodukter. I stedet for et importforbud for saadanne produkter burde Faellesskabet snarere koncentrere sig om dannelsen af multilaterale dyrevelfaerdsnormer. Faellesskabet kunne foerst forsoege at overtale sine handelspartnere til at aendre indstilling i den rigtige retning. De europaeiske forbrugere boer endvidere have mulighed for at faa information om dyrevelfaerdsaspekterne, inden de vaelger, hvilke produkter de vil koebe, f.eks. i form af etikettering.

I betragtning af at dyrevelfaerd i stigende grad er ved at faa betydning for den internationale handel, boer dette spoergsmaal i fremtiden behandles i WTO-sammenhaeng. Muligheden for at aendre WTO's regler, saaledes at dyrevelfaerdsaspekterne behandles mere generelt, vil blive taget op i sammenhaeng med Faellesskabets forhandlingsmaal for naeste etape af WTO-forhandlingerne.