SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0600/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(5. marts 2002)

Om: Fattigdom og udvandring fra Maghreb-landene til EU

Den forudgående spanske regering vedtog en lov, som hindrede økonomiske migranter i at vende tilbage til Nordafrika fra Spanien; mange af dem rejser derpå gennem Europa til lande, såsom Belgien, Frankrig og Det Forenede Kongerige. Mener Kommissionen, at denne lov er forenelig med Spaniens forpligtelser over for andre medlemsstater i henhold til Dublin-konventionen og traktaterne, og har Kommissionen drøftet følgerne af denne lov med den spanske regering?

Mener Kommissionen, som generelt politisk princip, at den mest hensigtsmæssige løsning på fattigdommen i Maghreb-området ikke er at gøre Den Europæiske Unions eksterne grænser porøse, med alle de problemer, som dette kan medføre for medlemsstaterne, men at fremme økonomisk og politisk reform, respekt for god regeringsførelse og menneskerettigheder, med de økonomiske investeringer, dette vil medføre, og at bistå disse lande ved gradvist at åbne EU's egne markeder, herunder dets landbrugsmarkeder, således at de fuldt ud kan mærke fordelene ved økonomisk liberalisering og ikke føle sig udelukket fra store protektionistiske handelsblokke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(17. april 2002)

Det ærede medlem refererer sandsynligvis til udlændingelov nr. 4/2000 af 4. januar 2000. I henhold til denne lov var det ikke nok til at blive udvist af Spanien, at man ikke havde en gyldig opholdstilladelse. Denne bestemmelse var ikke i modstrid med Dublin-konventionen, da den ikke berørte Spaniens forpligtelse til at behandle ansøgninger indgivet af borgere fra tredjelande, som var kommet ind i EU over Spaniens ydre grænser, ligesom den heller ikke var i modstrid med andre af Spaniens forpligtelser i henhold til traktaten. Det kan være af interesse for det ærede medlem at vide, at bestemmelsen blev afskaffet ved lov nr. 8/2000 af 22. december 2000.

Kommissionen er helt og holdent enig med det ærede medlem i, at det er nødvendigt at anvende en overordnet strategi i migrationsspørgsmålet. Hans bemærkninger ligger helt på linje med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Tampere i oktober 1999, hvori det blev understreget, at samarbejde med oprindelseslandene er det første element i udviklingen af en fælles EU-politik for asyl og migration.

En sådan overordnet strategi i migrationsspørgsmål bliver der også slået til lyd for i den handlingsplan, der blev udarbejdet af Gruppen på Højt Plan vedrørende Asyl og Migration, og som blev vedtaget af Rådet i oktober 1999. I overensstemmelse med konklusionerne fra Tampere udstikkes der en politik, som kombinerer foranstaltninger, der skal bekæmpe fattigdom, forbedre levevilkårene og jobmulighederne og fremme overholdelse af menneskerettighederne, med foranstaltninger inden for frihed, sikkerhed og retfærdighed.

Gennemførelsen af associeringsaftalerne med Tunesien og Marokko og indledningen af forhandlinger om en aftale med Algeriet om oprettelse af et frihandelsområde i 2010 vil give muligheder for en bæredygtig økonomisk udvikling i Maghreb-landene. Virkningen af disse aftaler vil blive yderligere forstærket gennem landbrugsaftalerne med Tunesien og Marokko (forhandlingerne herom er i gang).

Derudover fungerer det finansielle samarbejde under Meda-budgettet som en hjælp til de sydlige Middelhavslande med at gennemføre økonomiske, sociale og politiske reformer. Kommissionen er helt klar over, at migrationsproblemet kun kan løses gennem større socioøkonomisk udvikling og fremgang i partnerlandene. Det finansielle samarbejde under Meda bidrager til at styrke partnerlandenes konkurrenceevne og tiltrække investeringer, til at skabe beskæftigelse og vækst og til at forbedre levevilkårene for befolkningen, specielt i dårligere stillede områder. De samlede Meda-midler til de tre Maghreb-lande Marokko, Algeriet og Tunesien har siden 1995 beløbet sig til 1 765 mio. EUR. Denne finansielle bistand suppleres af lån fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) til finansiering af økonomisk infrastruktur, miljøinvesteringer og udvikling af virksomheder i den private sektor.

Associeringsaftalerne danner også rammen for en omfattende dialog om migration, hvor den socioøkonomiske dimension og legal og illegal migration behandles. Dialogen med Marokko er allerede begyndt, og en særlig fælles arbejdsgruppe om sociale spørgsmål og migration har begyndt sit arbejde.

De tre vigtigste dimensioner af migration afspejles også i det finansielle samarbejde med Marokko under Meda-programmet. Omkring en tredjedel af den samlede bilaterale Meda-bistand til Marokko er indtil nu gået direkte til udvikling af de nordlige provinser, som er særlig hårdt ramt af fattigdom og stor migration.

Efter mødet i Associeringsrådet EU-Tunesien den 29. januar 2002 forventes det, at den bilaterale dialog om migration mellem EU og Tunesien vil begynde senere i år.

Behovet for en overordnet strategi i migrationsspørgsmål afspejles også i Euro-Middelhavspartnerskabet, som blev grundlagt på Euro-Middelhavskonferencen mellem udenrigsministrene i Barcelona den 27. og 28. november 1995. Partnerne er enige om, at en politisk dialog, hvis den skal være effektiv, bør behandle respekten for demokratiske principper og grundlæggende rettigheder, økonomisk samarbejde og sociale og kulturelle emner indgående. For at fremme politikkerne inden for retlige og indre anliggender som led i Barcelona-processen arbejder Euro-Middelhavspartnerne hårdt på at udarbejde et regionalt program, hvori også skal indgå migration. I dette program, der forventes vedtaget på det næste møde mellem udenrigsministrene i Euro-Middelhavssamarbejdet, som finder sted i Valencia den 22. og 23. april, understreges den overordnede strategi, idet en af hovedmålsætningerne med denne er at opnå en bæredygtig udvikling, der kan føre til langsigtet stabilitet og fremgang.