ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0462/03

af Kyösti Virrankoski (ELDR) til Kommissionen

(19. februar 2003)

Om: Kommissionens sag C-240/00 mod Finland ved De Europæiske Fællesskabers Domstol

Den 15. juni 2000 indledte Kommissionen en sag (C-240/00) ved De Europæiske Fællesskabers Domstol mod Finland for manglende overholdelse af landets forpligter i henhold til direktiv 79/409/EØF(1) om beskyttelse af vilde fugle og deres levesteder. Generaladvokatens forslag til afgørelse kom den 25. april 2002, men den endelige afgørelse er endnu ikke blevet afsagt.

1. Hvad beror det på, at den endelige dom endnu ikke er blevet afsagt?

2. Hvad vil Kommissionen gøre for at sikre, at der kan træffes en afgørelse hurtigst muligt i denne sag?

3. Har Finland fremsendt de redegørelser, som Kommissionen har anmodet om, som bl.a. omhandler en udtømmende liste over de særligt beskyttede områder og de nødvendige geografiske oplysninger?

(1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. april 2003)

1. Den Europæiske Domstols dom i sag nr. C-240/00, Kommissionen mod Finland, blev afsagt den 6. marts 2003. Domstolen fandt, at Finland ved ikke fuldt ud og definitivt at have afgrænset de særligt beskyttede områder på sit territorium havde undladt at efterkomme sine forpligtelser i medfør af artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle.

2. Kommissionen vil træffe alle nødvendige forholdsregler for at sikre, at Finland efterkommer den ovennævnte dom.

3. Den liste over særligt beskyttede områder, Finland har indgivet, er endnu ikke endelig eller fuldstændig i og med, at der mangler adskillige områder, der er velegnede som særligt beskyttede områder på grundlag af ornitologiske kriterier. Dette hindrer Kommissionen i at tage passende initiativer til i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, i direktiv 79/409/EØF at gennemføre den koordinering, der er nødvendig for at sikre, at de særligt beskyttede områder udgør et samlet hele.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0670/03

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(7. marts 2003)

Om: Vejafgift på Attika-motorvejen

Vejafgifternes størrelse og det enhedsbeløb, som den entreprenør, der har fået overdraget projektet med anlæggelse og drift af Attika-motorvejen, har fastsat, har med rette vakt protester fra brugerne af vejen, der skal betale det samme høje beløb i vejafgift, uanset længden af den strækning, bilerne tilbagelægger. Med denne form for fastsættelse af vejafgifterne afskæres indbyggerne i realiteten fra at benytte Attika-vejen til lokale ture.

I kontrakten for overdragelse af projektet, der blev underskrevet mellem den græske regering og det projekterende konsortium, nævnes det (artikel 50.1.3), at den projekterende har mulighed for at forhøje og nedsætte vejafgiften alt efter køretøjernes klasse på de forskellige betalingssteder på motorvejen, mens det i direktiv 93/89/EØF(1) er fastlagt, at der ved vejafgift forstås opkrævet betaling af et bestemt beløb for et køretøjs tilbagelæggelse af en strækning mellem to punkter () idet beløbets størrelse afhænger af den tilbagelagte afstand og køretøjsklassen. Kommissionen bedes derfor besvare følgende: Vil Kommissionen tage skridt over for de ansvarlige græske myndigheder og den projekterende med henblik på indførelse af et billigere og mere fleksibelt system for fastsættelse af vejafgifterne, så det bliver muligt at opfylde formålet med dette EU-støttede motorvejsprojekt, nemlig at tjene brugerne?

(1) EFT L 279 af 12.11.1993, s. 32.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(10. april 2003)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/62/EF(1) er det fællesskabsinstrument, der gælder for opkrævning af afgifter, bompenge og brugerbetaling for lastvogne på over 12 tons. Det skal understreges, at medlemsstater, som opkræver bompenge for køretøjer på under 12 tons, ikke skal opfylde bestemmelserne i direktiv 1999/62/EF, eftersom disse tilfælde ikke henhører under direktivets anvendelsesområde.

Inden for direktivets anvendelsesområde, som har erstattet Rådets direktiv 93/89/EF af 25. oktober 1993 om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse køretøjer, samt af vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer, har principperne for opkrævning bompenge ikke ændret sig. Som det ærede medlem har påpeget, defineres bompenge som betaling af et bestemt beløb for et køretøjs tilbagelæggelse af en strækning mellem to punkter på infrastrukturen, idet beløbets størrelse afhænger af den tilbagelagte afstand og køretøjsklassen. Det er derfor klart, at en enhedstakst uden hensyntagen til længden af den strækning, der tilbagelægges, rejser nogle spørgsmål ud fra EF-lovgivningen, som nødvendigvis må tages op til behandling.

Kommissionen vil tage kontakt til de græske myndigheder angående denne sag.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/62/EF af 17. juni 1999 om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer, EFT L 187 af 20.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0357/03

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(12. februar 2003)

Om: Omrejsende

1. Er Kommissionen bekendt med konsekvenserne af nyligt vedtagne lovændringer i især Irland, som har medført en stigning i antallet af omrejsende grupper i tilstødende medlemsstater?

2. Vil Kommissionen gøre rede for disse lovændringer og tillige oplyse, om de muligvis er i strid med traktatens bestemmelser, herunder Københavnskriterierne, og med bestemmelserne om retten til frit ophold og fri bevægelighed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(3. marts 2003)

1. Ifølge Kommissionens oplysninger indebærer de lovændringer, der for nylig er vedtaget i Irland, at der i boliglovgivningen (Housing Bill) indsættes en klausul, der medfører en ændring af kriminalretsplejen (Criminal Justice (Public Order) Act, 1994), så uberettiget indtrængen eller færden bliver et kriminalretligt og ikke et civilretligt anliggende. Ændringen betyder, at en grundejer, der mener, at man uberettiget er trængt ind på eller har færdedes på hans ejendom, kan anmode om politiets bistand og ikke udelukkende er henvist til at indbringe sagen for de civile domstole.

Loven finder anvendelse på personer, der forsøger midlertidigt at slå sig ned på jord, som ikke er deres egen, og gælder dermed også for rejsende, der handler på denne måde.

Kommissionen er imidlertid ikke bekendt med, at denne lovgivning skulle have forårsaget en forøgelse af antallet af omrejsende grupper i tilstødende medlemsstater.

2. Ud fra de oplysninger, som den råder over, mener Kommissionen ikke, at ovennævnte lovgivning er i strid med traktatens bestemmelser, herunder bestemmelserne om etableringsret og fri bevægelighed.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0062/03

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. januar 2003)

Om: Besøg af Kommissionens formand, Romano Prodi, i Galicien med henblik på besigtigelse af Prestige-katastrofens følger

Agter Kommissionens formand, Romano Prodi, at tage til Galicien og de øvrige berørte lande for med egne øjne at besigtige følgerne af Prestige-katastrofen? Hvorfor er kommissionsformanden ikke taget til Galicien i lighed med det besøg, han aflagde i Centraleuropa sidste sommer i forbindelse med de katastrofale oversvømmelser? Blev Romano Prodi opfordret til at rejse til Galicien på katastrofetidspunktet af den galiciske regeringschef, Manuel Fraga, eller den spanske ministerpræsident, José María Aznar?

Svar på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(5. marts 2003)

Kommissionens formand har nøje og med særlig opmærksomhed fulgt med i ødelæggelserne som følge af Prestige-katastrofen, selv om han ikke var fysisk til stede i Galicien. Kommissionens formand har altid været personligt engageret i konsekvenserne af Prestige-katastrofen og forebyggende foranstaltninger i lignende situationer med henblik på at finde frem til positive løsninger.

I henhold til det mandat Kommissionen modtog på Rådsmødet i København i medfør af punkt 34 i konklusionerne, har Kommissionen i øvrigt allerede i forbindelse med Prestige-katastrofen truffet en række hasteforanstaltninger, som er blevet forelagt stats- og regeringscheferne, samt andre foranstaltninger, som vil blive gennemført på kort og mellemlang sigt for at bøde på konsekvenserne af katastrofer som den, der har ramt Galiciens kyst.

Kommissionen vil inden juni 2003 foretage en evaluering af de nuværende lovgivningsmæssige og politiske instrumenter, særlig på miljøområdet, men også inden for sundhedssektoren, forskning, fiskeri og regionaludvikling for at fastslå, om de skal tilpasses for at mindske risikoen for, at sådanne ulykker og de skader, de forvolder direkte og på længere sigt, gentager sig.

Kommissionen skal endnu en gang understrege, at den er fast besluttet på fortsat at medvirke til en mobilisering af alle gode kræfter i Unionen for at afbøde virkningerne af Prestige-katastrofen og endvidere medvirke til indførelsen af en sammenhængende og alsidig politik fra Unionens side hvad angår det præventive aspekt i forbindelse med sikkerhed til søs.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1561/03

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(8. maj 2003)

Om: Gennemførelse af direktivet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv

Vil Kommissionen oplyse, hvor mange medlemsstater der eventuelt har valgt eller agter at vælge at bruge muligheden for en treårig forlængelse af fristen for gennemførelse af bestemmelserne vedrørende handicap- og aldersdiskriminering i direktivet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv direktiv 2000/78/EF(1) som Rådet vedtog i november 2000, og som skal være gennemført senest inden udgangen af 2003? Vil Kommissionen i givet fald redegøre for de eventuelle årsager, som medlemsstaterne har anført som berettigelse for en sådan forlængelse?

(1) EFT L 303 af 2.12.2000, s. 16.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(6. juni 2003)

I artikel 18 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv står: For at tage hensyn til særlige forhold kan medlemsstaterne om nødvendigt få en yderligere frist på tre år fra den 2. december 2003, dvs. i alt seks år, til at iværksætte dette direktivs bestemmelser om forskelsbehandling på grund af alder og handicap. I så fald underretter de straks Kommissionen. Medlemsstater, der vælger at benytte denne yderligere periode, aflægger hvert år rapport til Kommissionen om, hvilke foranstaltninger de træffer for at bekæmpe forskelsbehandling på grund af alder og handicap, og hvilke fremskridt der er gjort med at gennemføre direktivet. Kommissionen aflægger hvert år rapport til Rådet.

Beslutningen om en yderligere frist på tre år i forbindelse med bestemmelserne vedrørende alder og handicap er overladt til medlemsstaterne på de betingelser, der fastsat i denne bestemmelse. En medlemsstat har oplyst, at den ønsker at give sig selv en yderligere frist. Nogle andre medlemsstater har uformelt angivet, at de overvejer dette. Ingen medlemsstater har hidtil formelt oplyst sine begrundelser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0413/03

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(17. februar 2003)

Om: Beskaffenheden af beredskabet i tilfælde af olieforurening

Det kan på grundlag af de svar, som jeg har fået fra de ansvarlige myndigheder i samtlige Østersøstater (herunder de nuværende og kommende medlemsstater samt Rusland), fastslås, at der i alle disse stater findes en form for olieberedskab, men i praksis er det umuligt at få kendskab til den faktiske kapacitet til bekæmpelse af olieforurening i Østersøen under hensyntagen til de rådende vind- og isforhold m.m. F.eks. kan man i forbindelse med et traditionelt havari forsøge at fjerne den olieforurenede is mekanisk med gravemaskiner, men kapaciteten til dette er utilstrækkelig, hvis et tankskib brækker midt over. Det fremgår af det helhedsindtryk, som jeg fik ved mine forespørgsler, at selv under relativt gunstige forhold finder bortskaffelsen af olien først sted, når den er drevet i land på kysten, fordi udrustningen også under gunstige forhold i realiteten er utilstrækkelig.

Det må formodes, at der hersker tilsvarende forhold i de øvrige EU-farvande.

Har Kommissionen overvejet ved hjælp af ensartede evalueringsmetoder at udarbejde en oversigt over den faktiske kapacitet til bekæmpelse af olieforurening i havområderne og til at fastsætte eller anbefale mindstekapaciteten i de forskellige havområder under hensyntagen til de særlige forhold og trafikkens omfang i disse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. april 2003)

Som led i Fællesskabets rammebestemmelser for samarbejde i tilfælde af utilsigtet eller forsætlig havforurening (Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2850/2000/EF af 20. december 2000(1)) er der etableret et fællesskabsinformationssystem med henblik på udveksling af data til beredskab ved og indsats i tilfælde af havforurening. Kommissionen har i samarbejde med medlemsstaterne fastlagt formatet for de nationale internetsider i informationssystemet. Dette står åbent for de nationale myndigheder og offentligheden på følgende netsted: http://europa.eu.int/marpol-cis

I tilfælde af ulykker kan medlemsstaterne og kandidatlandene aktivere fællesskabsmekanismen for at styrke samarbejdet i forbindelse med civilbeskyttelsesinterventioner. Herigennem kan ethvert berørt land via Det Europæiske Beredskabscenter straks få adgang til alt disponibelt, specialiseret udstyr i Europa.

For så vidt angår beredskab og indsats i forbindelse med havforurening i de forskellige regionale havområder omkring Europa, følger Kommissionen endvidere nøje det arbejde, der udføres i de relevante arbejdsgrupper. Specielt hvad angår Østersøen, deltager Kommissionen i de arbejdsgrupper under Helsinki-Kommissionen (Helcom), som er oprettet ved Helsinki-konventionen.

(1) EFT L 332 af 28.12.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1120/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(1. april 2003)

Om: Firenze Kommunes udnyttelse af midler fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det, hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Firenze Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til omstilling af industriområder i tilbagegang og til at formindske skævheder med hensyn til økonomisk og social udvikling. Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. om Firenze Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond?

2. om Firenze Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnierpå skriftlige forespørgsler E-1119/03, E-1120/03,E-1121/03, E-1122/03, E-1123/03 og E-1124/03

(16. april 2003)

Kommunerne Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia og Firenze er alle delvist berettiget til støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) inden for rammerne af DOCUP Toscana 2000-2006 (enhedsprogrammeringsdokument).

DOCUP Toscana, der blev godkendt ved Kommissionens beslutning(1), fastsætter et EFRU-tilskud på 322,5 mio. EUR for en samlet offentlig udgift på 804,9 mio. EUR.

Da DOCUP Toscana er et program, der forvaltes decentralt, er det regionen Toscana, der har ansvaret for interventionernes iværksættelse, og den har i programmeringstillægget fastlagt udvælgelseskriterierne og er endvidere ansvarlig for gennemgangen af ansøgningerne. Det ærede medlem kan derfor med fordel henvende sig til denne myndighed for at opnå præcise oplysninger om de forelagte og finansierede projekter til fordel for kommunerne Massa, Carrara, Livorno, Pisa, Pistoia og Firenze.

(1) C(2001) 2725, 27.9.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0978/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(27. marts 2003)

Om: Ancona Kommunes udnyttelse af midler fra Kultur 2000-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg en opgørelse over udnyttelsen af de midler, der var stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation, for så vidt angår de lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Ancona Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til opprioritering af den fælles kultur med dens forskelligartethed og traditioner og tilskynde til nyskabelser og erhvervsmæssig mobilitet samt adgang til og udbredelse af kunst og kultur.

Kan Kommissionen oplyse følgende:

1. Har Ancona Kommune forelagt projekter til Kultur 2000-programmet?

2. Har Ancona Kommune fået bevilget støtte til disse projekter?

3. Er de pågældende midler blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Viviane Redingpå skriftlige forespørgsler E-0830/03, E-0892/03, E-0978/03, E-0979/03,E-0980/03, E-0981/03, E-0982/03, E-0983/03, E-0984/03, E-0985/03,E-0986/03, E-0987/03, E-0988/03, E-0989/03 og E-0990/03

(25. april 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1129/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(1. april 2003)

Om: Livorno Kommunes udnyttelse af midler fra handlingsprogrammet til fordel for vandrende arbejdstagere

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Livorno Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til støtte af vandrende arbejdstagere, herunder tredjelandsstatsborgere, for at sikre bedre betingelser for sameksistens med og integration i lokalbefolkningen i såvel beskæftigelsesmæssig som social henseende.

Kan Kommissionen derfor oplyse:

1. om Livorno Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra handlingsprogrammet til fordel for vandrende arbejdstagere?

2. om Livorno Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet brugt?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopouloupå skriftlige forespørgsler E-0828/03, E-0894/03, E-1126/03, E-1127/03,E-1128/03, E-1129/03, E-1130/03, E-1131/03, E-1132/03, E-1133/03,E-1134/03, E-1135/03, E-1136/03, E-1137/03 og E-1138/03

(28. april 2003)

Der findes i øjeblikket ikke noget handlingsprogram for vandrende arbejdstagere på EU-niveau. Kommissionen skal minde om, at støtte til foranstaltninger til fremme af vandrende arbejdstageres integrering i budgetpost B3-4110 blev ophævet i 1998 efter EF-Domstolens dom i sag C-106/96. Siden da er der ikke blevet givet nogen støtte inden for området.

Et nyt program til fremme af tredjelandes statsborgeres integration under budgetpost B5-815 vil blive lanceret af Kommissionen (Generaldirektoratet for Retlige og Indre Anliggender) i maj 2003.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1798/03

af Wolfgang Ilgenfritz (NI) til Kommissionen

(21. maj 2003)

Om: Restitutioner til sukkerforarbejdende virksomheder

Firmaet Agrar Invest Tatschl indfører sukker fra Serbien og Kroatien i henhold til Bruxelles-aftalen, jf. meddelelse 2002/C 152/05(1). I Østrig forarbejder firmaets kunder sukkeret fra Serbien og Kroatien til saft, chokolade osv. og eksporterer derpå de færdige produkter til tredjelande.

Interventionsprisen for sukker udgør for øjeblikket ca. 699 EUR pr. ton. Verdensmarkedsprisen andrager imidlertid kun ca. 250 EUR pr. ton. De sukkerforarbejdende virksomheder bør derfor modtage en restitution på ca. 450 EUR pr. ton for råsukker fra Serbien og Kroatien, når færdigvarerne (saft og chokolade) derefter eksporteres til tredjelande (anmodning om eksportrestitution for varer, der ikke er omfattet af bilag I, og som frit omsættes i Fællesskabet).

Den beskrevne restitution fungerer uden problemer i Tyskland og Italien. Det er uforståeligt, hvorfor sukkerforarbejdende virksomheder i Østrig hidtil er blevet forfordelt og ikke modtager de pågældende restitutioner.

Det østrigske finansministerium greb allerede sidste år (den 28. marts 2003) ind i denne sag og sendte Kommissionen en forespørgsel for at afklare, om de østrigske virksomheder er berettiget til en restitution i dette tilfælde. Til dato har Kommissionen ikke besvaret denne henvendelse.

Derfor bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. Er det muligt for østrigske sukkerforarbejdende virksomheder at modtage restitutioner?

2. Kan restitutioner i bekræftende fald også udbetales med tilbagevirkende kraft?

3. Hvilken procedure skal følges for at opnå restitutioner med tilbagevirkende kraft?

4. Hvilke direktiver gør det i benægtende fald ikke muligt at opnå restitutioner?

(1) EFT C 152 af 26.6.2002, s. 14.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(10. juni 2003)

Kommissionen er i øjeblikket ved at foretage en grundig undersøgelse af det af det ærede medlem nævnte problem og skal snarest muligt meddele ham udfaldet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0830/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(18. marts 2003)

Om: Frosinone Kommunes udnyttelse af midler fra Kultur 2000-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg en opgørelse over udnyttelsen af midler, der er stillet til rådighed af EU.

Af opgørelsen fremgår det, at udvælgelsen af projekter blandt nogle lokale myndigheder foregår foruroligende langsomt og ineffektivt.

Også Kommissionen har flere gange gjort opmærksom på de lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Der er specielt i visse lokalsamfund, heriblandt Frosinone Kommune, hårdt brug for at kunne udnytte EU-midlerne til fremhævelse af det fælles kulturelle område i dets mangfoldighed og med dets traditioner, til opmuntring af erhvervsudøveres kreativitet og mobilitet og til fremme af adgangen til og udbredelsen af kunst og kultur. Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. om Frosinone Kommune har forelagt projekter med henblik på opnåelse af støtte fra Kultur 2000-programmet?

2. om Frosinone Kommune har opnået støtte til disse projekter?

3. om de pågældende midler er blevet udnyttet?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Viviane Redingpå skriftlige forespørgsler E-0830/03, E-0892/03, E-0978/03, E-0979/03,E-0980/03, E-0981/03, E-0982/03, E-0983/03, E-0984/03, E-0985/03,E-0986/03, E-0987/03, E-0988/03, E-0989/03 og E-0990/03

(25. april 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.