SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1479/98

af Bartho Pronk (PPE) og Ria Oomen-Ruijten (PPE) til Kommissionen

(13. maj 1998)

Om: Feriepenge med forhindringer

Via den nederlandsk-tyske byggerieksportfond har jeg modtaget en klage over, at de nederlandske byggevirksomheder, som har udstationeret arbejdstagere i Tyskland, skal betale afgifter for feriepenge baade i Tyskland og i Nederlandene. Dette er temmelig dyrt isaer for mindre virksomheder. Det skulle i nogle tilfaelde have foert til, at de er gaaet fallit.

1. Har Kommissionen kendskab hertil? Mener Kommissionen, at denne dobbeltbetaling er i modstrid med den frie bevaegelighed for tjenesteydelser, eftersom den foerer til markeds- og konkurrenceforvridninger, og eftersom de arbejdstagere, som det her drejer sig om, ikke nyder godt af disse betalinger?

I bekraeftende fald, agter Kommissionen at traeffe foranstaltninger herimod?

2. Er feriepenge efter Kommissionens opfattelse omfattet af direktivet om udstationering af arbejdstagere (96/71/EF)(1)?

Skal Tyskland tilpasse sin lovgivning, inden dette direktiv traeder fuldstaendig i kraft?

3. Har Kommissionen kendskab til, at der foreligger lignende klager i andre EU-medlemsstater?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn

(13. juli 1998)

Det aerede medlem har rejst en raekke spoergsmaal om graenseoverskridende udveksling af tjenesteydelser, som er en grundlaeggende ret i henhold til artikel 59 i EF-traktaten, og henviser bl.a. til anvendelsesvilkaarene for Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser(2).

Direktivet tager sigte paa at sikre, at enhver virksomhed, der leverer tjenesteydelser paa en anden medlemsstats omraade, og som med henblik herpaa udstationerer arbejdstagere, overholder en "haard kerne" af arbejdsretlige bestemmelser, som er gaeldende i denne medlemsstat. Den tyske arbejdsret kraever af virksomheder i udlandet, som leverer tjenesteydelser paa tysk omraade, at de overholder de tyske regler om indbetalinger til feriepenge-kasserne, som er etableret af arbejdsmarkedets parter.

Kommissionen har modtaget, og undersoegt, flere klager fra forskellige medlemsstater, som henviser til risikoen for, at arbejdsgiveren bliver tvunget til at betale dobbelt ved at vaere underkastet dette krav baade i hjemlandet og i den fremmede medlemsstat, i dette tilfaelde Tyskland, i forbindelse med arbejdstagernes feriepenge. Efter Kommissionens opfattelse er en saadan dobbeltbetaling en indskraenkning af den frie ret til at udveksle tjenesteydelser, og den er hverken i overensstemmelse med aanden eller bestemmelserne i direktiv 96/71/EF.

Hvis Tyskland har ret til i henhold til direktivet at kraeve af udenlandske virksomheder, at de opfylder de tyske krav om ydelser til feriepenge-kasser, betyder dette dog ikke efter direktivets bestemmelser og efter artikel 59 ff. i EF-traktaten, at der ikke skal tage hensyn til bl.a. den beskyttelse og de garantier, der vedroerer arbejdstagerne paa dette omraade, og den gaeldende praksis og retspraksis i den medlemsstat, hvorfra arbejdstagerne udstationeres, nemlig med henblik paa at undgaa risikoen for dobbeltbetaling. Under alle omstaendigheder skal arbejdstagerne kunne drage fordel af anvendelsen af et saadant krav om, at arbejdsgiveren indbetaler bidrag.

Kommissionen har ved flere lejligheder samlet eksperter fra medlemsstaterne for i denne sammenhaeng at sikre en god omsaetning af direktivet. Den tilskynder i oevrigt til indgaaelse af aftaler mellem arbejdsmarkedets parter med sigte paa at undgaa enhver risiko for, at arbejdsgiveren skal betale dobbelt.

(1) EFT L 18 af 21.1.1997, s. 1.

(2) EFT L 18 af 21.1.1997.