SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2088/02

af Bob van den Bos (ELDR) til Kommissionen

(12. juli 2002)

Om: Slaveri

Ved udgangen af maj offentliggjorde en af præsident Bush nedsat amerikansk/europæisk undersøgelseskommission, bestående af fremtrædende personer, en afslørende rapport om situationen i Sudan. Kommissionen beskylder regeringen i Khartoum for at understøtte slaveri. Fænomenet slavehandel findes i mange afrikanske lande, men f.eks. også de islamiske Golfstater, Kaukasus-regionen og Sydøstasien gør sig skyldig heri.

1. Er Kommissionen klar over denne rapports eksistens? Hvilke politiske konklusioner drager Kommissionen heraf?

2. Er Kommissionen informeret om forekomst af slaveri i AVS-lande? I bekræftende fald, hvilken politik følger Kommissionen for at gøre en ende på dette fænomen i disse lande?

3. Hvilke sanktioner råder Kommissionen over i tilfælde af manglende resultater i de AVS-lande, hvor slaveri er blevet konstateret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(24. september 2002)

Kommissionen er bekendt med, at en international gruppe bestående af fremtrædende personer blev anmodet om at undersøge situationen i Sudan med hensyn til slaveri, kidnapning og tvangsarbejde inden for rammerne af den mission, som den amerikanske præsidents udsending for fred i Sudan, senator J. Danforth, foretog i landet. Kommissionen ved også, at gruppen har udsendt en rapport til brug for både senator Danforth og den amerikanske administration med hensyn til en eventuel opfølgning. Selv om Kommissionen hverken har været involveret i forberedelserne til rapporten eller dens eventuelle gennemførelse, mener den, at rapporten er et meget nyttigt værktøj til en bedre forståelse af disse følsomme sager. Endvidere vil det, som gruppen foreslår, være nødvendigt at foretage en mere indgående undersøgelse og analyse, hvis der skal være muligt at indgå en fredsaftale. EU har hele tiden understreget sin modstand mod nutidens slaveri og dette også på den 58. samling i FN's menneskerettighedskommission. EU har også udtrykt bekymring for virkningerne af tvangsarbejde i den resolution, EU fremlagde om Sudan på menneskerettighedskommissionens sidste møde.

EU's årsrapport om menneskerettighederne fra 2001 behandler spørgsmålet om slaveri i det afsnit, der handler om menneskehandel, og peger på, at EU har taget flere initiativer til at bekæmpe sådan praksis. Artikel 5 i chartret om grundlæggende rettigheder, som EU vedtog i Nice i december 2000, understreger også forbuddet mod slaveri og tvangsarbejde.

Kommissionen ved godt, at der forekommer slaveri i AVS-staterne. Den forsøger at drøfte spørgsmålet med myndighederne, hvor det er muligt. Kommissionen handler også aktivt ved at yde støtte til ikke-statslige organisationer (ngo'er) og civilsamfundet. Cotonou-aftalen giver et nyt grundlag for drøftelse af den slags emner (artikel 8), som vil kunne bruges i fremtiden. Cotonou-aftalen indeholder også instrumenter for tilfælde, hvor menneskerettighederne og retsprincipperne krænkes i et land.

Der er blevet ydet midler under det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder (kapitel B7-7 på EU's budget) til projekter, der behandler problemer som menneskehandel, børnearbejde og slaveri. F.eks. blev der af 2001-budgettet tildelt 1 252 375 EUR til Alizei (Associazione per la Cooperazione Internazionale e l'Aiuto Umanitario) til fremme af børns rettigheder og bekæmpelse af handel med børn, moderne former for slaveri og udnyttelse af mindreårige i Gabon, Benin, Togo og Nigeria. Sådan støtte supplerer den bistand, der kanaliseres gennem de specifikke landeprogrammer.

Hvad angår samarbejdet med Vestafrika, har man i forbindelse med den igangværende programmering under 9. EUF (den europæiske udviklingsfond) beskæftiget sig indgående med problemer som konfliktforebyggelse og menneskehandel. Det er tanken at støtte Ecowas via særlige foranstaltninger på disse områder.

Bestemmelsen om menneskerettigheder, som indføjes i alle samarbejdsaftaler mellem EU og tredjelande, definerer overholdelse af menneskerettighederne som et væsentligt element i aftalen. De vigtigste arbejdsnormer som fastlagt i ILO-konventionernes otte grundlæggende arbejdsnormer (også om tvangsarbejde og børnearbejde) hører under bestemmelsen, og den giver et godt grundlag for at rejse dens slags problemer med tredjelande og for at iværksætte procedurer i sidste ende endog suspension af samarbejdsaftalen i tilfælde af, at menneskerettighederne fortsat krænkes.