SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1897/98

af Konstantinos Hatzidakis (PPE) til Kommissionen

(16. juni 1998)

Om: Forurening af Hania paa grund af udvidelsen af et elkraftvaerk

Ifoelge laegeforeningen i Hania vil den planlagte udvidelse af elkraftvaerket i Xylokamara i Hania, knap tre kilometer fra Hanias centrum, faa yderst uheldige virkninger for indbyggernes sundhed i omraadet paa grund af den oegede luftforurening fra fabrikkens emissioner. Foruden luften vil der ogsaa ske forurening af havet omkring Hania fra fabrikkens spildevand, der urenset vil traenge ud i Souda-bugten. Denne situation vil bestemt ikke gavne udviklingen af turismen i omraadet, som er indbyggernes hovedindtaegtskilde.

Har Kommissionen kendskab til denne situation? Er udvidelsen af elkraftvaerket i overensstemmelse med bestemmelserne i Faellesskabets miljoelovgivning og beskyttelsen af folkesundheden? Hvis dette ikke er tilfaeldet, hvilke foranstaltninger agter Kommissionen saa at traeffe for at sikre, at der ikke sker en forvaerring af luft- og havforureningen samt risikoen for indbyggernes sundhed og de tusindvis af turister i omraadet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(15. juli 1998)

Kommissionen er ikke hidtil blevet informeret om det spoergsmaal, som det aerede medlem naevner.

Efter faellesskabsretten skal en udvidelse af et elvaerk foerst og fremmest vurderes i overensstemmelse med Raadets direktiv 88/609/EOEF om begraensning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlaeg(1). I dette direktiv er der fastsat graensevaerdier for emissioner af SO2, NOx og svaevestoev. Det gaelder for anlaeg med en effekt paa over 50 MW. Naar et fyringsanlaegs effekt udvides med mindst 50 MW, fastsaettes den graensevaerdi, der skal gaelde for den nye del af anlaegget, paa grundlag af det samlede anlaegs termiske effekt.

Kraftvaerker paa mindst 300 MW skal endvidere underkastes en vurdering af deres virkninger paa miljoeet i overensstemmelse med Raadets direktiv 85/337/EOEF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet(2) (aendret ved Raadets direktiv 97/11/EF)(3). Industrianlaeg med en mindre effekt til produktion af elektricitet, damp og varmt vand skal underkasten en vurdering, saafremt medlemsstaterne finder, at de er af en saadan art, at det er noedvendigt. Ifoelge Den Europaeiske Domstols retspraksis skal ethvert projekt med henblik paa ombygning eller udvidelse af denne form for anlaeg, som vil kunne faa vaesentlige oekologiske foelger, underkastes en vurdering af virkningerne paa miljoeet.

Endvidere er udledning af farlige stoffer til overfladevand, herunder kystvand, omfattet af Raadets direktiv 76/464/EOEF om forurening, der er foraarsaget af udledning af visse farlige stoffer i Faellesskabets vandmiljoe(4), uanset forureningskildens art.

Fra udgangen af 1999 vil nye fyringsanlaeg med en termisk effekt paa over 50 MW endvidere vaere omfattet af Raadets Direktiv 96/61/EF om integreret forebyggelse og bekaempelse af forurening(5). I henhold til dette direktiv fastsaetter myndighederne paa grundlag af den bedste tilgaengelige teknik graensevaerdier for emissionerne til luft, vand og jord for at opnaa et hoejt beskyttelsesniveau for miljoeet som helhed. For bestaaende anlaeg i denne effektklasse skal myndighederne soerge for, at anlaeggene opfylder direktivets krav senest otte aar efter gennemfoerelsen af direktivet.

Ethvert projekt med henblik paa ombygning af anlaeggene skal meddeles til myndighederne, som skal traeffe de noedvendige skridt til at forhindre, at der gennemfoeres vaesentlige aendringer, uden at der er givet tilladelse hertil i overensstemmelse med direktivet.

Saa laenge der ikke foreligger oplysninger om elvaerkets og den paataenkte udvidelses kapacitet paa det tidspunkt, hvor godkendelsesproceduren og bygningen skal saettes i gang, og om arten af de farlige stoffer, der frygtes udledt til havet, er det ikke muligt at sige, om de naevnte faellesskabsretsakter gaelder for det naevnte konkrete tilfaelde.

(1) EFT L 336 af 7.12.1988.

(2) EFT L 175 af 5.7.1985.

(3) EFT L 73 af 14.3.1997.

(4) EFT L 129 af 18.5.1976.

(5) EFT L 82 af 22.3.1997.