SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3575/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. januar 2002)

Om: Foranstaltninger mod mund- og klovsyge

Den offentlige mening støttede under mund- og klovsygeepidemien ikke den massive destruktion af smittede og muligvis smittede dyr.

Vil Kommissionen venligst oplyse følgende:

1. Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen at træffe for at forebygge risikoen for smitte i EU og for at bringe denne risiko under kontrol?

2. Hvilken fremgang er der opnået i forbindelse med udvikling af nye testmetoder og vacciner, og har Kommissionen til hensigt at fremskynde udviklingen af disse produkter?

3. Hvor store har de direkte omkostninger ved mund- og klovsygeepidemien hidtil været for Kommissionen, og hvordan ser costbenefitanalyserne navnlig på landet ud, for så vidt angår fordele og ulemper ved de forskellige metoder til bekæmpelse af sygdommen?

4. Hvilke budgetposter påtænker Kommissionen at anvende til at forebygge og bekæmpe eventuelle fremtidige epidemier?

5. Hvilke handlingsprogrammer vil Kommissionen forelægge med henblik på fremover at bekæmpe mund- og klovsyge og at bringe sygdommen under kontrol?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(13. marts 2002)

Under henvisning til de spørgsmål, det ærede medlem har bragt op, vil Kommissionen også gerne henlede opmærksomhed på sine svar på skriftlig forespørgsel E-1143(01 fra Erik Meijer(1) og E-1195/01 fra det ærede medlem og Lousewies van der Laan(2), som giver oplysninger om EF-strategien for bekæmpelse af mund- og klovsyge og Kommissionens fornyede gennemgang af denne politik. Det bør navnlig fremhæves, at der blev afholdt en international konference om forebyggelse og bekæmpelse af mund- og klovsyge, som var tilrettelagt af det belgiske formandskab og Kommissionen i fællesskab, i Bruxelles den 12. og 13. december 2001, for at drage de første konklusioner af epidemien i 2001.

1. Mund- og klovsyge er en sygdom, som normalt ikke forekommer i EU, og international erkendelse af sygdommens og virussets fravær er den dyresundhedsstatus, som får enhedsmarkedet til at fungere bedst. EU's status som sygdomsfri uden vaccination, når det gælder mund- og klovsyge, blev genetableret af Det Internationale Kontor for Epizootier (OIE) den 21. januar 2002.

Introduktion af virus kan dog ikke udelukkes helt, og EU's politik har derfor altid taget sigte på at eliminere de største risici, dvs. at forebygge virussets introduktion via import af levende modtagelige dyr og ubehandlede produkter. Dette sikres ved hjælp af strenge dyresundhedsmæssige EU-betingelser for import af dyr og animalske produkter og medlemsstaternes kontrol af denne import på grænsekontrolstederne.

Det er værd at lægge mærke til, at ingen af de udbrud, der er registreret siden vedtagelsen af Rådets direktiv 90/423/EØF af 26. juni 1990 om ændring af direktiv 85/511/EØF om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af mund- og klovsyge, direktiv 64/432/EØF om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin og direktiv 72/462/EØF om sundhedsmæssige og veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med indførsel af kvæg og svin samt fersk kød og kødprodukter fra tredjelande(3), er blevet tilskrevet lovlig import af nogen af de ovennævnte varer i henhold til EU-bestemmelserne eller nationale bestemmelser. Kommissionen arbejder for øjeblikket på at styrke kontrollen ved de ydre grænser og på at udforme bestemmelser om kontrol, når det gælder rejsende, der i deres personlige bagage medfører små mængder animalske produkter.

Et andet nødvendigt forsvar er at reducere muligheden for kontakt mellem modtagelige dyr og virusset mest muligt. Der er vedtaget EU-bestemmelser om forbud mod fodring af svin med køkkenaffald. Desuden påhviler det landbrugssamfundet at sørge for den daglige biosikkerhed på bedrifter, der holder modtagelige dyr.

EU som helhed og hver enkelt medlemsstat må også være parat til at møde den udfordring, som et muligt udbrud byder på, med hurtige, beslutsomme og effektive bekæmpelsesforanstaltninger. Med henblik herpå påhviler det medlemsstaterne at udarbejde og gennemføre øvelser med nødplaner, og Kommissionen har kontrolleret, hvordan disse planer gennemføres i praksis. En vigtig del af disse forberedelser er at have de relevante diagnosticeringsfaciliteter i et net af nationale laboratorier, procedurer for oprettelse af nationale og lokale krisecentre og sidst, men ikke mindst effektive vacciner i tilstrækkeligt omfang til nødvaccination. EU's antigen- og vaccinebank og nationale vaccinebanker i nogle, men ikke alle medlemsstater, sørger for, at denne vaccine kan fås.

Det vigtigste er dog, at landbrugerne overholder den retlige forpligtelse til straks at anmelde enhver mistanke om sygdom, og en tæt og hyppig kontakt mellem landbrugerne og deres dyrlæger. Dette kræver uddannelse, som er medlemsstaternes ansvar. Medlemsstaterne skal navnlig sørge for, at der føres streng kontrol med flytning af dyr. Indtil de relevante direktiver er blevet ændret, skaber de nugældende restriktioner på flytningen af små drøvtyggere bedre dyresundhedsmæssige betingelser for får og geder. Begge disse arter tegnede sig for en stor del af udbruddene af mund- og klovsyge i Det Forenede Kongerige.

I tilfælde af et udbrud må der foreligge retlige bestemmelser for gennemførelsen af bekæmpelsesforanstaltninger. EU-foranstaltningerne for bekæmpelse af mund- og klovsyge er fastsat i Rådets direktiv 85/511/EØF af 18. december 1985(4), der indeholder mindstekravene, som skal suppleres og tilpasses til den særlige epidemiologiske situation ved vedtagelse af beskyttelsesforanstaltninger. Disse foranstaltninger omfatter først og fremmest slagtning og sikker destruktion af inficerede dyr og kontaktdyr, der kan blive kontamineret eller inficeret, kontrol med flytningen af modtagelige dyr og produkter heraf, rengøring og desinfektion og om nødvendigt nødvaccination i form af forebyggende eller smittespredningshæmmende vaccination.

Svigt i noget led i den ovennævnte kæde kan resultere i en epidemisk spredning af virusset, og en kompleks og integreret strategi er derfor påkrævet for at forbedre EU's foranstaltninger for bekæmpelse af mund- og klovsyge med de menneskelige og finansielle ressourcer, der er nødvendige for det daglige arbejde.

Kommissionen arbejder for øjeblikket på at styrke de relevante EF-forskrifter, navnlig med hensyn til import, flytning af og handel med dyr samt sygdomsbekæmpende foranstaltninger. Lovgivningsinitiativer fra Kommissionens side kan dog kun blive effektive, hvis de vedtagne bestemmelser gennemføres og håndhæves af medlemsstaterne.

2. Moderne meget rene vacciner mod mund- og klovsyge gør det muligt at anvende diskriminerende test til at skelne mellem vaccinerede og inficerede dyr i besætninger. Der har i mange år eksisteret egnede test til forskning og overvågning i mindre omfang, men den første kommercielle og reproducerbare test var først til rådighed i begyndelsen af oktober 2001.

Selv i dette tilfælde kræves der stadig en endelig validering af testen, og endnu vigtigere er det, at den opnår international anerkendelse. Testprincipperne for påvisning af antistoffer mod ikke-strukturelle proteiner blev for første gang beskrevet i OIE's Manual of Standards i august 2001, men uden tilknytning til dyresundhedskodeksen. Kommissionen, der har støttet udviklingen af sådanne diskriminerende test i mange år, var den første internationale organisation, der indkøbte en større mængde af de nyligt udviklede testpakninger til anvendelse under naturlige betingelser i et overvågningsprogram i Tyrkiet og tilstødende regioner på Balkan. Desuden er et program for komplettering af valideringsdata, som er opnået under laboratoriebetingelser, en teknisk krævende opgave, når man tager i betragtning, at den kræver eksperimentel infektion af dyr i anlæg med høj indeslutningsgrad, som kun forefindes på udpegede steder i Europa. Feltforsøg kan kun gennemføres under visse forhold i udvalgte tredjelande.

Nødvaccination er dog kun en mere praktisk løsning, hvis handelsrestriktionerne kan begrænses, f.eks. ved anerkendelse af en diskriminerende test. Derfor er Kommissionen i kontakt med

OIE for at opnå denne anerkendelse og de nødvendige ændringer af dyresundhedskodeksen for de dyresundhedsmæssige betingelser for international handel. OIE's kommission for mund- og klovsyge og andre epizootier drøftede anvendelsen af diskriminerende test på sit møde den 21.-25. januar 2002 og vil fremlægge et forslag på plenarmødet i maj 2002, som gør nødvaccination kombineret med en diskriminerende test til en holdbar løsning ved sygdomsbekæmpelse.

3. Pr. 14. januar 2002 anslår medlemsstaterne kompensationen til landbrugere, der er berørt af mund- og klovsyge, til over 2,8 mia. EUR. Mere end 94 % vedrører landbrugere i Det Forenede Kongerige.

Det beløb, som kan godtgøres af EF, er sandsynligvis lavere. Det afhænger af kontrollen af, hvordan lovgivningen er blevet gennemført, og af, hvilke udgifter der fastslås at være støtteberettigede. EU finansierer 60 % af det støtteberettigede beløb.

4. Det er svært at forudsige, hvordan budgettet kan sammenkædes med kontrol og forebyggelse af eventuelle fremtidige udbrud.

Nugældende praksis er, at EU's bidrag til kompensationen af landbrugere er baseret på de faktiske udgifter i medlemsstaterne. Det foreløbige budgetforslag (FBF) og ændringsskrivelsen er baseret på anslåede tal i forbindelse med faktiske udbrud. Det er umuligt at forudsige, hvornår og hvor et udbrud vil finde sted.

5. Ved forrige års udgang vedtog Rådet et generelt forbud mod fodring med køkkenaffald. Et sådant generelt forbud mod fodring med køkkenaffald mindsker behovet for kontrol med køkkenaffald i medlemsstaterne, men det må erkendes, at fodring med køkkenaffald, som tidligere forårsagede adskillige udbrud af klassisk svinepest og mund- og klovsyge i forskellige medlemsstater, ikke kan udelukkes.

Kommissionen arbejder også på importregler for små mængder animalske produkter til privat forbrug, som vil kræve yderligere kontrol af rejsendes personlige bagage ved grænseovergange i EU.

Det internationale samarbejde om bekæmpelse af mund- og klovsyge, navnlig i Tyrkiet og tilstødende lande, var emnet for et tresidet møde mellem Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisationen (FAO), OIE og EU i FAO's hovedkvarter den 6. og 7. februar 2002. Kommissionens udkast til program for et sådant samarbejde blev godt modtaget og blev bakket op af de internationale institutioner.

(1) EFT C 350 E af 11.12.2001.

(2) EFT C 364 E af 20.12.2001.

(3) EFT L 224 af 18.8.1990.

(4) EFT L 315 af 26.11.1985.