SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3143/02

af Christa Randzio-Plath (PSE) til Kommissionen

(4. november 2002)

Om: Artikel 14 i protokol vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter af 8. april 1965

Artikel 14 i protokol vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter af 8. april 1965(1) siger, at løsøre, der tilhører de i foregående stykke omhandlede personer, og som befinder sig på opholdslandets område, fritages for arveafgift i denne stat.

Kan Kommissionen oplyse, hvordan Belgien håndterer opkrævningen af arveafgift på EU-tjenestemænds faste ejendom i Belgien og/eller i medlemsstaterne, og ligeledes opkrævningen af arveafgift på løsøre, der befinder sig på en anden medlemsstats område? Passer oplysningerne om, at Belgien opkræver arveafgift på løsøre og fast ejendom, der befinder sig i en anden medlemsstat, i henhold til en generalklausul, såfremt der overhovedet skal erlægges arveafgift i Belgien?

(1) EFT L 152 af 13.7.1967, s. 15.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(17. december 2002)

Det ærede medlem anmoder i sin forespørgsel om oplysninger om den arveafgiftsordning, som Belgien anvender på EU-tjenestemænds løsøre og fast ejendom.

Artikel 14 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter fastsætter, at embedsmænd og øvrige ansatte, som udelukkende med henblik på virksomhed i Fællesskabernes tjeneste tager ophold på en anden medlemsstats område end den stat, hvori de ved deres tiltræden i Fællesskabernes tjeneste havde bopæl i skattemæssig henseende, med hensyn til arveafgift betragtes, som om de havde bevaret deres bopæl i sidstnævnte land, forudsat at det er medlem af Fællesskabet. Denne bestemmelse finder også anvendelse på deres ægtefælle i det omfang, denne ikke er selverhvervende i opholdslandet, og på børn, der forsørges af de nævnte personer.

Selv om de bor i Belgien, anses de ovennævnte personer således for at have bevaret deres skattemæssige bopæl i den medlemsstat, hvor de havde skattemæssig bopæl på det tidspunkt, hvor de trådte i Fællesskabets tjeneste. Deres arv af løsøre er derfor undergivet den nationale lovgivning og de internationale konventioner i denne sidstnævnte medlemsstat. Det er i dette perspektiv, at det i artikel 14, andet afsnit, i protokollen fastsættes, at deres løsøre, som befinder sig på opholdslandets Belgiens område er fritaget for arveafgift i denne stat. Dette løsøre er underlagt lovgivningen i deres skattemæssige bopælsland lige som det løsøre, der ikke befinder sig på belgisk område. Disse regler er baseret på det i international ret almindeligt anerkendte princip om beskatning af løsøre i afdødes skattemæssige bopælsland.

Artikel 14 i protokollen vedrører ikke fast ejendom, som disse personer ejer i Belgien. Deres faste ejendom i Belgien er der pålagt arveafgift, som finder anvendelse for ikke-bosiddende afdøde i denne stat. For så vidt angår sidstnævnte punkt er den belgiske lovgivning baseret på en generel praksis, der er bekræftet i de internationale konventioner om dobbeltbeskatning, om beskatning af fast ejendom i den stat, hvor denne ejendom er beliggende, med fritagelse for eller nedsættelse af ejendomsskatten i den skattemæssige bopælsstat.

For så vidt angår personer, der ikke opfylder betingelserne i artikel 14 i protokollen, og som betragtes som bosiddende i Belgien på tidspunktet for deres død, anvender Belgien arveafgift på hele deres bo med modregning af arveafgift, der er skyldig i en anden stat for fast ejendom uden for Belgien.