SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1632/01

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) til Kommissionen

(12. juni 2001)

Om: Finansiering af udviklingen af vedvarende energikilder

I grønbogen om energiforsyningssikkerhed tales der om behovet for at udvikle nye og vedvarende energikilder, og der opstilles en målsætning om, at den vedvarende energi skal dække 22 % af elproduktionen i EU.

Hvordan agter Kommissionen i lyset af dette ambitiøse mål at finansiere udviklingen af vedvarende energikilder, uden at det sker på bekostning af andre miljøvenlige energiformer (såsom kernekraft), og uden at skabe uacceptable forvridninger på elmarkedet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(2. august 2001)

Det mål på 22 % af elproduktionen baseret på vedvarende energikilder, som det ærede medlem henviser til, er indeholdt i Kommissionens forslag til Rådets og Europa-Parlamentets direktiv om fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet(1). Rådet vedtog sin fælles holdning til dette forslag den 23. marts 2001(2).

Den grundlæggende målsætning bag dette direktivforslag går ud på at skabe en ramme, der på mellemlang sigt kan bidrage til en væsentlig forøgelse af den mængde elektricitet, der produceres ved hjælp af vedvarende energikilder i EU. Det er et vigtigt led i foranstaltningerne til opfyldelse af forpligtelsen til at nedbringe emissionen af drivhusgasser, som Fællesskabet godkendte i Kyoto, og skal samtidig ses i lyset af den vejledende målsætning om en fordobling af den vedvarende energis andel fra de nuværende 6 % til 12 % af det samlede nationale energiforbrug, som skitseret i hvidbogen(3) om vedvarende energikilder og bekræftet af Rådet (energiministrene) i maj 1998. Ifølge direktivforslaget skal medlemsstaterne fastsætte nationale mål for energiforbruget hidrørende fra vedvarende energikilder. Talangivelser for de nationale mål figurerer i bilaget til forslaget. Såfremt alle nationale mål nås, vil den andel af elektriciteten, der hidrører fra vedvarende energikilder, i forhold til det samlede elforbrug i EU stige fra ca. 14 % i dag til 22,1 % i 2010.

I forslaget foreskrives der ingen særforanstaltninger til støtte for vedvarende energi, ligesom der heller ikke indføres et harmoniseret støttesystem, fordi man ikke har tilstrækkelig erfaring hermed. Det er derfor umuligt at sætte konkrete tal på de hypotetiske fremtidige omkostninger i forbindelse med fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder i medlemsstaterne. I mangel af en internalisering af de eksterne omkostninger vil det være rimeligt at antage, at fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder vil føre til offentlige udgifter på kortere sigt. Hensigten med forslaget er imidlertid at lette skabelsen af et marked for elektricitet fra vedvarende kilder, som vil kunne nedbringe omkostningerne på mellemlang og lang sigt.

Kommissionen erkender behovet for offentlig støtte til vedvarende energikilder. Ikke desto mindre vil bestemmelserne i EF-traktaten, herunder specielt reglerne om statsstøtte (artikel 87 og 88), fortsat gælde for al sådan offentlig støtte. I den forbindelse skal det nævnes, at Kommissionen har vedtaget nye retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse den 22. december 2000(4). De nye retningslinjer indebærer gennemsigtige kriterier for statsstøtte til vedvarende energikilder. De åbner mulighed for at yde offentlig støtte i det omfang, dette er påkrævet, men hindrer samtidig overdreven kompensation til individuelle virksomheder for at undgå uacceptable forvridninger på elmarkedet.

(1) EFT C 311 E af 31.10.2000.

(2) EFT C 142 af 15.5.2001.

(3) KOM(97) 599 endelig udg.

(4) EFT C 37 af 3.2.2001.