ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2381/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(3. august 2001)

Om: Europæisk program for plejehjem

Kan Kommissionen oplyse, hvilken politik, den fører vedrørende forbedring af livsbetingelserne for ældre mennesker og navnlig på plejehjemsområdet?

Kan Kommissionen desuden oplyse, om der på europæisk plan eksisterer en sammenslutning af repræsentanter for plejehjem og om de kompetente afdelinger i Kommissionen arbejder sammen med disse inden for rammerne af Kommissionens ældrepolitik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. september 2001)

Kommissionen har udsendt en generel politisk erklæring om ældre i maj 1999 i meddelelsen Et Europa for alle aldersgrupper(1).

Plejehjem og andre former for langtidspleje udgør en del af bestemmelserne om social beskyttelse, der falder ind under medlemsstaternes ansvarsområde. Kommissionen har ingen kompetence inden for dette område.

Kommissionen har ikke kendskab til en europæisk sammenslutning af repræsentanter for plejehjem. Men der findes en europæisk forening af plejehjemsledere og et europæisk netværk for socialforvaltningsledere.

E.D.E. står for European Association for Directors of Residential Care Homes for the Elderly (hjemmeside: http://www.ede-association.org).

European Social Network forbinder de nationale foreninger for socialforvaltningsledere på europæisk niveau. (Hjemmeside: http://www.socialeurope.com; e-mailaddresse: info@socialeurope.com).

Begge organisationer vides at have deltaget i forskellige indkaldelser af forslag og at have modtaget projektstøtte. Repræsentanter for Kommissionen har lejlighedsvis modtaget indbydelser til disse organisationers årlige konferencer. Men generelt set er der ikke noget samarbejde mellem Kommissionen og disse organisationer.

Endelig findes der EACHH, European Association for organisation of Care and Help at Home, (adresse: Association Européenne d'Organisations d'Aides et de Soins à Domicile, Av. Ad. Lacomble 69, B-1040 Bruxelles, tlf. 02 739.35.11, fax 02 739.35.99). Men som navnet viser, er denne organisation en organisation for hjemmepleje og ikke for plejehjem.

(1) KOM(1999) 221 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1984/01

af Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(6. juli 2001)

Om: Gennemførelse af habitatdirektivet

I Nederlandene er der truffet afgørelse om at anlægge hovedvej A73 mellem Maasbracht og Venlo ved Maas-flodens østbred. I mellemtiden er der skabt stor opmærksomhed omkring en bestand af snegle (vertigo moulinsiana), der befinder sig på et område ved østbredden. Denne snegleart nævnes i habitatdirektivets bilag 4. Det vides ifølge mig ikke, hvor der findes andre bestande af denne snegleart.

1. Er den nederlandske regering forpligtet til først at skaffe sig et overblik over udbredelsen af bestande af bilag 4-arter, inden en bestands videre eksistens eventuelt trues af anlæggelsen af infrastruktur?

I området mellem Heerlen og Aachen anlægges der et industriområde. I dette område lever der en hamsterbestand. Der findes i Nederlandene en hamsterbeskyttelsesplan, men den gennemføres kun i ringe grad.

2. Er det på baggrund af den ringe gennemførelse af hamsterbeskyttelsesplanen i strid med habitatdirektivet, hvis bilag 4 nævner hamstre, at fortsætte med anlæggelsen af dette industriområde?

I Nederlandene er der stor diskussion om fugledirektivet og habitatdirektivet, idet modstanderne ikke mener, at tilstedeværelsen af en snegl eller en hamster er tilstrækkelig begrundelse for at annullere en planlagt byggeaktivitet. Naturbeskyttere tvinges derfor fra begyndelsen i defensiven.

3. Hvordan kan det sikres, at afvejningen sker tidligere? Hvordan kan Kommissionen tilskynde til en rettidig afvejning?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(6. september 2001)

Kommissionen er i øjeblikket ved at undersøge de forhold, som det ærede medlem har gjort opmærksom på, med henblik på at vurdere, om bygningen af hovedvej A73 er forenelig med Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1). Undersøgelsen omfatter blandt andet spørgsmålet om bevarelsen af vindelsneglen i Nederlandene.

Denne art er nævnt i bilag II og bilag IV, litra a), i direktiv 92/43/EØF.

I henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 92/43/EØF skal hver medlemsstat foreslå en liste over lokaliteter og oplyse, hvilke af de i bilag II nævnte arter der er naturligt hjemmehørende på disse lokaliteter.

I henhold til artikel 12, stk. 1, i direktiv 92/43/EØF træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at indføre en streng beskyttelsesordning i det naturlige udbredelsesområde for de dyrearter, der er nævnt i bilag IV, litra a).

Hamsteren er en dyreart, der er nævnt i bilag IV, litra a), i direktiv 93/43/EØF.

Kommissionen er opmærksom på, at udviklingen af et industriområde i Aachen/Heerlen kan bringe bevarelsen af den lokale hamsterbestand i fare, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at EF's miljøbestemmelser og direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter overholdes fuldtud i dette tilfælde.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1673/01

af Jacqueline Foster (PPE-DE) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Piloter over 60 år

Kan Kommissionen forelægge en ajourført rapport om de fremskridt, der er sket med hensyn til dens forslag om at harmonisere standarder og krav for licenser til flybesætninger i EU, og navnlig flybesætningers maksimalalder, som i visse medlemsstater er på 65 år og i andre 60 år?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(26. juli 2001)

Kommissionen har ved flere lejligheder givet udtryk for, at den har til hensigt at foreslå indførelse af fælles krav for udstedelse af licenser til flybesætninger inden for civil luftfart på grundlag af den standard, der er vedtaget af Joint Aviation Authorities (JAA), og som benævnes JAR-FCL.

Denne standard må dog først underkastes et grundigt analysearbejde med henblik på at undersøge, hvorvidt den er forenelig med fællesskabsretten. Kommissionen vil imidlertid sætte alt ind på allerede i indeværende år at fremlægge et dokument til høring vedrørende det hensigtsmæssige i et sådant lovgivningsinitiativ og dets indhold.

I den forbindelse vil piloternes alder og dens sammenhæng med flyoperationernes sikkerhed blive taget op med henblik på en eventuel harmonisering på EU-niveau.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2192/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(23. juli 2001)

Om: De flerårige udviklingsprogrammer for fiskerflåden

Hvordan er situationen i øjeblikket med hensyn til gennemførelsen af de flerårige udviklingsprogrammer for fiskerflåden (FUP) for de forskellige medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. september 2001)

I de flerårige udviklingsprogrammer (FUP) for fiskerflåden er målene for kapacitet og fiskeriindsats fastsat for alle fartøjskategorier. En sammenligning af den aktuelle situation med målene for alle kategorier i alle medlemsstater udgør derfor en større mængde detaljerede oplysninger.

Det er grunden til, at Kommissionen i henhold til artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1) har pligt til en gang om året at forelægge Rådet og Parlamentet en rapport om FUP. Kommissionen udarbejdede i slutningen af 2000 rapporten om FUP IV, og den vil i de kommende uger blive forelagt Rådet og Parlamentet.

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1603/01

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(1. juni 2001)

Om: Den græske regerings forudbetaling af midler fra den tredje fællesskabsstøtteramme i form af statsobligationer

Den græske regering agter at forudbetale fællesskabsmidler til ordremodtagerne af projekter, der finansieres fra den tredje fællesskabsstøtteramme, i form af obligationer, som skal udstedes af det græske finansministerium med sikkerhed i indkomst i form af fællesskabsmidler de kommende år.

Kan Kommissionen oplyse, om denne procedure er i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) 1260/1999(1) om generelle bestemmelser for Strukturfondene?

(1) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(3. september 2001)

Kommissionen er bekendt med, at der i pressen er fremsat bemærkninger til finansieringsordninger, som den græske regering overvejer eller er ved at indføre, og som vil kunne få betydning for, hvordan EU-strukturpolitikken gennemføres i Grækenland. Kommissionen har anmodet de græske myndigheder om yderligere oplysninger for at blive i stand til at danne sig en mening herom.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1989/01

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(6. juli 2001)

Om: Foranstaltninger til fremme af miljøvenligt/biologisk dyrehold - naturlige græsgange og varige græsarealer med henblik på direkte græsning i lighed med biologisk dyrehold

I 2001 blev der i forbindelse med miljøvenlige landbrugsforanstaltninger inden for biologisk landbrug indført en hektar-støtte til naturlige græsgange eller varige græsarealer med henblik på direkte græsning i lighed med biologisk dyrehold. Denne foranstaltning har stor betydning i Portugal, da det med denne særlige form for dyrehold, der ligger meget tæt på biologisk dyrehold, er muligt at gennemføre en mere effektiv omlægning til biologisk dyrehold og dermed sikre beskæftigelsen for mange dyreavlere, især opdræt af bjerggeder.

Det står imidlertid ikke klart, hvilke områder der kan tildeles den pågældende støtte. Grunden hertil er, at en stor del af græsningen i Portugal ligesom i de øvrige medlemsstater, især for geders vedkommende, foregår i kratområder eller på brakjord (gyvel, cistusroser, lyng, etc.). Dette er især tilfældet i bjergegnene. Hvis disse områder ikke godkendes som støtteberettigede, vil mange ansøgere få afslag, og dermed vil beskæftigelsen som hyrde i mange regioner være truet, en beskæftigelse som opfylder normerne for en høj kvalitet og kravene om biologisk dyreopdræt.

Vil Kommissionen på baggrund heraf oplyse, om de pågældende områder er støtteberettigede eller ej? Er Kommissionen i benægtende fald rede til at foretage de forskriftsmæssige ændringer, som gør de pågældende områder støtteberettigede og dermed bevarer en form for biologisk dyreopdræt af høj kvalitet, samt beskæftigelsen i områder med særlige problemer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. september 2001)

Kommissionen skal meddele det ærede medlem, at foranstaltningen biologisk landbrug, der indgår planen for udvikling af landdistrikterne på det portugisiske fastland i perioden 2000-2006, omfatter hele fastlandet.

Denne foranstaltning kan bl.a. omfatte hektarstøtte til naturlige græsgange og varige græsarealer med henblik på direkte græsning for biologiske dyrehold i overensstemmelse med EF-lovgivningen.

Kommissionen er derfor ikke enig i det ærede medlems påstand om, at det er uklart, hvilke områder der er berettiget til denne type af støtte.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0949/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(28. marts 2001)

Om: Mærkning af moskus

Er Kommissionen tilfreds med de nuværende mærkningskrav, ifølge hvilke ordet parfum kan dække over kunstig moskus, der bruges i parfumer, rum-deodoriseringsmidler og vaskepulver?

Er den enig i, at dette kan dække former for moskus, der er kendt for at have hormonlignende virkninger, og for at være persistente og oplagres i kroppens fedtlag?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(8. juni 2001)

Efter de gældende bestemmelser i lovgivningen om kosmetiske midler (dvs. Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976(1)) skal produkterne mærkes med det generiske overbegreb parfumer som angivelse for de enkelte duftstoffer, der indgår i parfumen, herunder kunstig moskus.

Kommissionen er bekendt med, at der er offentliggjort en række rapporter, som sætter spørgsmål ved sikkerhedsprofilen af visse typer kunstig moskus, særlig stoffernes potentielt bioakkumulerende egenskaber og hormonlignende virkninger.

Når det gælder moskus i kosmetiske midler, bør det bemærkes, at det er forbudt at anvende moskusambrette, mosken og moskustibeten. Den Videnskabelige Komité for Kosmetiske Produkter og Andre Forbrugsvarer end Levnedsmidler (SCCNFP) har desuden afgivet udtalelse om anvendelsen af moskusketon og moskusxylen, de to hyppigst anvendte typer moskus. Konklusionen var, at det er ufarligt at anvende de to typer moskus i kosmetiske produkter, forudsat at det sker i en koncentration under en nærmere fastsat grænseværdi. Den Videnskabelige Komité påpegede dog samtidig, at der må ses nærmere på forbrugernes eksponering for andre kilder, f.eks. rengøringsmidler, og at der er behov for yderligere data om stoffernes giftvirkninger på længere sigt.

Når det gælder vaskepulver, falder anvendelsen af moskus i parfume i vaskepulver ind under Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/45/EF af 31. maj 1999 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om klassificering, emballering og mærkning af farlige præparater(2).

Ovenstående bør tages op til gennemgang, når der foreligger en endelig risikovurdering for de to stoffer, som gennemføres i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer(3). Der er tale om en samlet vurdering af de disponible data om de kemiske stoffers giftighed og virkninger (i alle eksponeringssituationer og ved enhver kendt anvendelse), så Kommissionen forventer at få en indgående analyse af de potentielt hormonforstyrrende, persistente og bioakkumulerende egenskaber ved moskus. Eventuelle anbefalinger med hensyn til risikostyring, som man når frem til på basis af konklusionerne af risikovurderingerne, vil give Kommissionen et solidt videnskabeligt grundlag, så den efter behov kan foreslå yderligere foranstaltninger på området.

(1) EFT L 262 af 27.9.1976.

(2) EFT L 200 af 30.7.1999.

(3) EFT L 84 af 5.4.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0715/01

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(8. marts 2001)

Om: Maksimalhastighed for landbrugs- og skovbrugshjultraktorer

I sit svar på skriftlig forespørgsel E-2241/00(1) henviser Kommissionen til faren for en fordrejning af konkurrencesituationen i forhold til operatører af traditionelle lastbiler, der er underkastet strengere bestemmelser, for så vidt angår kørekort, samt højere beskatningsniveauer. Men i praksis forholder det sig jo således, at en højere maksimalhastighed først og fremmest nedbringer køretiden for traktoren med tilkoblede landbrugsredskaber til marken eller fra det ene sted til det andet. Ifølge gældende national lovgivning må der også kun transporteres landbrugsprodukter, og for transport fra mark til bestemmelsessted er kun landbrugshjultraktorer egnede, for kun disse opfylder de nødvendige forudsætninger for at køre produktet ud på marken og transportere det videre herfra.

Kan Kommissionen oplyse, om den har taget hensyn til disse indvendinger ved udarbejdelsen af det nævnte nye rammedirektiv, og om udarbejdelsen af sidstnævnte allerede er afsluttet?

(1) EFT C 103 E af 3.4.2001, s. 94.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(13. juni 2001)

Det er korrekt, at Kommissionen forbereder en opdatering af Rådets rammedirektiv 74/150/EØF af 4. marts 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer(1).

Et af formålene med denne opdatering er at udvide anvendelsesområdet for dette rammedirektiv til også at omfatte landbrugstraktorer, hvis maksimale hastighed er over 40 km/t. I forbindelse hermed vil det også være nødvendigt at indføre specifikke krav, navnlig i forbindelse med sikkerhed og bremseevne. Så snart rammedirektivet vedtages, vil disse traktorer også skulle gennemgå en EU-typegodkendelse.

Herimod vedrører spørgsmålene, om hvilken type kørekort, der kræves til betjening af et sådant køretøj eller hvilken type beskatning, det underlægges, ikke lovgivningen om typegodkendelse af traktorer, selv om der under udarbejdelsen også tages hensyn til disse faktorer. Disse spørgsmål er enten genstand for en specifik lovgivning eller falder ind under medlemsstaternes kompetence i medfør af subsidiaritetsprincippet. Det er sådan, at landbrugs- og skovbrugstraktorer i henhold til direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort(2) er undtaget fra anvendelsesområdet for dette direktiv. Hermed kommer dette spørgsmål ind under medlemsstaternes kompetence.

(1) EFT L 84 af 28.3.1974.

(2) EFT L 237 af 24.8.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1051/01

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(5. april 2001)

Om: Transfer af fodboldspillere - fri bevægelighed for personer

Kan Kommissionen oplyse, om den stadig opretholder den holdning, som kommissær Diamantopoulou fremførte i sit svar af 19. december 2000 på min skriftlige forespørgsel E-3535/00(1), hvor hun sagde, at EF-rettens bestemmelser om arbejdstagernes frie bevægelighed gælder for alle EU-borgere, der har nået den minimumsalder, som værtslandet har fastsat for at få adgang til dets arbejdsmarked, herunder sportsaktiviteter, på baggrund af den nyligt indgåede aftale om transferspørgsmålet, som klart diskriminerer på grundlag af alder. Kan Kommissionen acceptere lignende diskrimination inden for andre erhvervsgrene?

(1) EFT C 151 E af 22.5.2001, s. 187.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(18. juni 2001)

Kommissionen fastholder den holdning, som den angav i sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-3535/00 om, at bestemmelserne i fællesskabsretten om den frie bevægelighed for arbejdstagere gælder for alle Unionens borgere, som har nået den minimumsalder, som værtslandet har fastsat for at få adgang til dets arbejdsmarked, herunder sportsaktiviteter.

Dette afspejledes i resultaterne af de drøftelser, der har fundet sted mellem Kommissionen og Det Internationale Fodboldforbund/Unionen af Europæiske Fodboldforbund (FIFA/UEFA), hvor det blev udtalt, at transfer af fodboldspillere under 18 år mellem lande vil være tilladt under forbehold af opfyldelse af visse betingelser, der sigter på at sikre deres beskyttelse. Det bør erindres, at FIFA/UEFA til at begynde med var for et forbud mod sådanne transfers.

Forskellen i behandlingen af fodboldspillere efter deres alder, når det gælder betaling af kompensation for deres træningsudgifter er en anden sag, der er forbundet med den skønnede varighed af den egentlige træning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1121/01

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(6. april 2001)

Om: Endelig deponering af brugt nukleart brændsel

Nogle lande i Europa vil i den nærmeste fremtid træffe beslutninger om de endelige deponeringssteder for brugt nukleart brændsel. Anser Kommissionen det for muligt, at deponeringspolitikken gøres til et anliggende for Fællesskabet således, at alle lande ikke behøver at deponere det omtalte materiale selv, men at det deponeres på de mest sikre steder set ud fra hele EU's synsvinkel?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(8. juni 2001)

Kommissionen tilskynder medlemsstaterne til at samarbejde om deponering af højaktivt affald. Det gælder også brugt nukleart brændsel, hvis det ikke skal sendes til oparbejdning. I sin meddelelse til Rådet i januar 1999(1) indtog Kommissionen følgende holdning: Kommissionen gentager sin opfordring til autarki for EU som helhed og til solidaritet mellem medlemsstaterne i sager vedrørende bortskaffelse af radioaktivt affald. Som det er tilfældet i strategien vedrørende ikke-radioaktivt affald, bør EU sigte mod autarki, selv om overførsel til lande uden for EU ikke er udelukket i fællesskabslovgivningen vedrørende kontrol med overførsel af radioaktivt affald. Muligheden for et frivilligt samarbejde mellem medlemsstaterne bør dog holdes åben i tilfælde, hvor f.eks. en regional approach til deponeringen måtte resultere i en forbedret sikkerhed og en løsning, der er bedre for miljøet.

Kommissionen er af den opfattelse, at Fællesskabet fortsat skal følge denne approach. Den regionale approach har særligt interessante fordele for medlemsstater, som slet ikke eller kun i beskedent omfang anvender kernekraft, fordi den meget begrænsede affaldsmængde herfra skal deponeres til ekstremt høje enhedsomkostninger. På den anden side mener Kommissionen, at alle medlemsstater med kernekraftprogrammer i det mindste bør være i stand til på en sikkerhedsmæssigt forsvarlig måde at håndtere eget affald, herunder den endelige deponering, selv om der skulle blive iværksat frivilligt samarbejde på regionalt plan.

Imidlertid er Vesteuropa af en sådan geologisk og tektonisk beskaffenhed, at der allerede er fundet eller endnu kan udpeges mange steder, der egner sig til geologisk deponering. Som det desuden understreges i den nyligt offentliggjorte grønbog om energiforsyningssikkerhed(2), er det muligt at deponere affaldet definitivt, og konstruktions- og driftsteknikkerne er tilstrækkelig udviklede til at blive taget i brug. Den europæiske geologi kombineret med de tekniske barrierer, der vil skulle bruges i et deponi, gør det meget sandsynligt, at hver eneste medlemsstat vil kunne udpege mindst ét muligt deponeringssted inden for landets grænser.

(1) KOM(98) 799 endelig udg.

(2) KOM(2000) 769 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1374/01

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(7. maj 2001)

Om: Formel anerkendelse af det britiske tegnsprog

Der har længe været ført en kampagne for anerkendelse af det britiske tegnsprog. For døvesamfundet er dette et spørgsmål af både kulturel, emotionel og praktisk betydning. I 1998 og 1988 vedtoges Europa-Parlamentets beslutninger om tegnsprog for døve, hvori Kommissionen blev anmodet om at forelægge Rådet et forslag om officiel anerkendelse af tegnsprog.

Kan Kommissionen oplyse, hvor langt dette forslag er nået?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(27. juni 2001)

Kommissionen er opmærksom på betydningen af tegnsprog for døve og stærkt hørehæmmede.

I 1997 støttede Kommissionen et vidtfavnende forskningsprojekt, som blev gennemført af Bristol University (Det Forenede Kongerige). Formålet med forskningen var at tegne et præcist billede af brugen af tegnsprog i Fællesskabet og bestemme tegnsprogs komparative status i de forskellige medlemsstater.

Undersøgelsen understregede, at tegnsprog kan opnå officiel anerkendelse på forskellig vis, og at der er store forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til deres erfaring med og anvendelse af tegnsprog.

Det britiske tegnsprog er ikke et officielt anerkendt sprog i Det Forenede Kongerige. Der findes ikke noget officielt anerkendt sprog i Det Forenede Kongerige.

Da medlemsstaterne har det primære ansvar for dette område, findes der på nuværende tidspunkt ikke nogen planer om at forelægge specifikke forslag inden for området.