SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2409/97 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (10. juli 1997)

Om: Miljoealarm i omraadet omkring floden Po

Miljoesituationen i flodoplandet ved Po maa beskrives som en decideret oekologisk katastrofe isaer i betragtning af, at en by, der er saa stor som Milano, faktisk overhovedet ikke har nogen renseanlaeg, og at befolkningen, som i de mindre byer i omraadet for 25% vedkommende lever paa landet, ikke har noget kloaksystem.

Floden Po var engang en maegtig flod, men nu er den ikke andet end en giftstroem, som oven i koebet har forgiftet bredderne, fordi toerken har gjort den til en ildelugtende rendesten.

Bifloderne, som engang var rige paa vand, er nu ogsaa forurenede med fosfor og kvaelstof og kan ikke laengere naa frem til hovedfloden og loeber parallelt som laminar stroemning, idet de loeber langs med floden over lange afstande, som om de var saerskilte floder inden for den samme flodseng.

Det anslaas, at der hvert aar flyder 757.600 tons kvaelstof og 161.300 tons fosfor ud i Adriaterhavet, uden at man har gjort det mindste forsoeg paa at bremse forureningen. Industrien og landbruget giver hver deres bidrag af giftstoffer til forureningen: landbruget har 55% af landets kvaegavl i flodoplandet omkring Po og er storproducent af organisk affald, og industrien bidrager med affaldsudledninger fra over halvanden million virksomheder.

Vil Kommissionen soerge for at udarbejde en miljoebeskyttelsesplan for flodoplandet omkring Po, som indeholder bestemmelse om totalt forbud mod affaldsudledning, forbud mod inddaemning, systematisk overvaagning, reduktion af maengden af kvaelstof og fosfor i vandet og forordning om indsaettelse af en raekke effektive rensningsanlaeg?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (11. september 1997)

Faellesskabslovgivningen paa miljoeomraadet omfatter bl.a. en raekke direktiver, hvis sigte er at beskytte saavel overflade- som grundvand mod forringelse som foelge af det spildevand, der udledes fra private husholdninger, landbrug og industri.

Raadets direktiv 91/271/EOEF af 21. maj 1991 om behandling af byspildevand ((EFT L 135 af 30.5.1991. )) rummer en forpligtelse for medlemsstaterne til at etablere opsamlingssystemer og rensningsanlaeg i samtlige byomraader med over 2.000 personaekvivalenter i forbindelse med spildevandsudledninger til ferskvandsomraader og flodmundinger samt med over 10.000 personaekvivalenter, for saa vidt angaar udledninger til kystnaere farvande (brak- og saltvandsomraader)(begrebet personaekvivalent er en gaengs benyttet maaleenhed for forurening med spildevand; den svarer til den belastning i form af biologisk nedbrydeligt organisk materiale, der produceres i gennemsnit pro persona i doegnet). Sidste frist for gennemfoerelsen er fastsat til den 31. december 1998, den 31. december 2000 eller den 31. december 2005; datoen er gjort afhaengig af stoerrelsen af det paagaeldende byomraade og af recipientmiljoeets foelsomhed.

Italien har endnu ikke omsat dette direktiv til national lovgivning og er allerede blevet doemt herfor ved Domstolen den 12. december 1996.

I Raadets direktiv 91/676/EOEF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening foraarsaget af nitrater, der stammer fra landbruget ((EFT L 375 af 31.12.1991. )), er der foreskrevet en raekke obligatoriske foranstaltninger med henblik paa reduktion og forebyggelse af denne form for forurening.

Til dato har Italien endnu ikke fastsat hvilke omraader der er saerligt saarbare over for nitratforurening, og har heller ikke ivaerksat nogen form for kontrol med kvaegholdet i henhold til dette direktivs bestemmelser.

Stillet over for denne situation har Kommissionen taget indledende skridt til at indklage Italien ved Domstolen i denne sag.

De italienske myndigheder skal have omsat Raadets direktiv 76/464/EOEF af 4. maj 1976 om forurening, der er foraarsaget af udledning af visse farlige stoffer i Faellesskabets vandmiljoe ((EFT L 129 af 18.5.1976. )), i praksis. I dette direktiv er det fastsat, at enhver udledning af farlige stoffer skal goeres til genstand for en saerlig tilladelsesordning, hvori indgaar obligatoriske normer for emission. Disse emissionsnormer skal goere det muligt at opfylde direktivets to vigtigste maalsaetninger: Helt at faa fjernet al forurening med de allerfarligste stoffer samt reducere forureningen med de stoffer, hvis virkning er mere lokalt begraenset. I den sidste kategori indgaar f.eks. phosphor, nitrit og ammoniak.

I den italienske lov nr. 319/76 er der fastlagt en raekke emissionsnormer for udledninger fra industrien, baseret paa den bedste tilgaengelige teknik. Heri kraeves det bl.a., at der i regionerne udarbejdes og ivaerksaettes planer for genetablering af miljoeet. I det italienske dekret 133/92 er fastsat de naermere vilkaar for baade ajourfoering og ivaerksaettelse af disse genetableringsplaner.

I henhold til artikel 7 i Raadets direktiv 76/464/EOEF fastlaegger myndighederne programmer til formindskelse af forureningen og forelaegger resumeer af disse samtidig med resultaterne af deres gennemfoerelse. De italienske myndigheder har til dato endnu ikke efterkommet disse forpligtelser. Foelgelig har Kommissionen ogsaa her indledt en overtraedelsesprocedure mod Italien.

Hertil maa endvideres siges, at man i direktivforslaget om rammerne for Faellesskabets vandpolitiske foranstaltninger ((EFT C 184 af 17.6.1997. )), som forelagt af Kommissionen, har udvidet anvendelsesomraadet for beskyttelsen af vandet til at omfatte alle vandomraader (saavel overfladevand som grundvand) og ikke blot, som den nugaeldende faellesskabslovgivning, interesserer sig for det vand, der er bestemt til et saerligt formaal, herunder bl.a. som drikkevand, badevand eller fiskevande; i dette forslag tilstraebes der en saakaldt »kombineret fremgangsmaade« mellem paa den ene side graensevaerdierne for emissioner og paa den anden side vandkvalitetsnormerne og -maalsaetningerne; hermed paalaegges det medlemsstaterne at opnaa en »god status« for alle deres vandomraaders vedkommende, og det kraeves af denne grund, at der for hvert enkelt »vandloebssystems distrikt« (et administrativt omraade bestaaende af ét eller flere vandloebssystemer) udarbejdes en samlet forvaltningsplan, et program for de foranstaltninger, der er noedvendige for at kunne naa frem til »den gode status«, samt et overvaagningsprogram.