SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2175/99

af Umberto Bossi (TDI) til Kommissionen

(29. november 1999)

Om: Mærkning af produkter med beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB-produkter) og produkter med beskyttet geografisk betegnelse (BGB-produkter)

En række certificeringsorganer, som er autoriserede af det italienske ministerium for landbrug og skovbrug for så vidt angår beskyttede oprindelsesbetegnelser og selve den fysiske BOB-mærkning af produktet, skulle ifølge forlydender benytte sig af serviceydelser fra de respektive beskyttelseskonsortier, som om disse var eksterne organer. Det mærkningsudstyr (der er tale om brændemærkning eller andre metoder), som benyttes til at attestere certificeringen med, skulle altså ikke tilhøre

certificeringsorganet, men derimod konsortier, som ikke er i besiddelse af certificeringslicens. Der findes ikke noget logisk grundlag for den anvendte fremgangsmåde i hverken de generelle eller mere detaljerede forskrifter i standard EN 45011, som certificeringsorganet er forpligtet til at overholde for på nationalt og europæisk plan at blive anerkendt som kompetent og troværdigt for så vidt angår forvaltningen af BOB-certificeringssystemet. Som en følge af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2081/92(1) og 2082/92(2) er det ikke nødvendigt for beskyttelseskonsortierne at opfylde kravene i ovennævnte standard EN 45011, fordi de, da de ikke er tredjepartsorganer, ikke ville gøre det muligt at beskytte uvildigheden i forbindelse med kontrol. I øvrigt ville de private certificeringsorganer ved at benytte sig af beskyttelseskonsortiernes service miste deres uafhængighedskarakteristika , dvs. deres uvildighed og rolle som tredjepart, som er absolut nødvendige for, at de kan pålægges opgaven med at kontrollere, om kravene er opfyldt. Kan Kommissionen oplyse,

1. om den har kendskab til de ovenfor beskrevne forhold?

2. om de aftaler, der regulerer forbindelserne mellem private organer og beskyttelseskonsortier, kan offentliggøres eller udleveres til enhver, der anmoder herom, således at der sker overholdelse af de grundlæggende regler om gennemskuelighed?

3. om beskyttelseskonsortier som organer, der ikke er i besiddelse af de nødvendige forudsætninger, kan udføre opgaver og tjenesteydelser, der ufravigeligt henhører under private certificeringsorganers kompetenceområde?

4. om den anser sådanne bestemmelser for legitime, som efter en aftale mellem certificeringsorganer og beskyttelseskonsortier, også forpligter producenter, der ikke tilhører noget beskyttelseskonsortium, til at henvende sig til disse konsortier for at få et produkt BOB-mærket?

5. om den på baggrund af den ovenfor beskrevne mangel på konsekvens ikke finder det hensigtsmæssigt at træffe foranstaltninger over for den italienske regering, da denne er direkte skyld i de store økonomiske skader, der er påført en del af producenterne, som, selv om de troligt overholder produktionsbestemmelserne, er tvunget til at betale et konkurrerende organ for at få deres produkt mærket og i visse tilfælde ligefrem fratages deres mærke?

(1) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1.

(2) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 9.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. januar 2000)

1. De italienske myndigheder har ikke givet Kommissionen nogen oplysninger om de forhold, som det ærede medlem omtaler.

2. Kommissionen er heller ikke bekendt med, at der skulle være indgået aftaler mellem private organer og Consorzi de tutela (interessesammenslutninger), da det er et spørgsmål, der udelukkende vedrører national ret.

3. Med hensyn til spørgsmålet om interessesammenslutningerne kan inddrages i de aktiviteter og tjenesteydelser, der udelukkende hører under de private certificeringsorganer, henvises det ærede medlem til Kommissionens svar på hans skriftlige forespørgsel E-1845/99(1).

Fra den 1. januar 1998 skal de private organer opfylde kravene i standard EN 45011 af 26. juni 1989 for at blive godkendt af en medlemsstat med henblik på denne forordnings anvendelse (denne standard blev ændret den 18. februar 1998).

Da kravene i denne standard er strenge, mener Kommissionen næppe, at de kan opfyldes af en consorzio di tutela, som normalt består af de samme producenter, som er underkastet den i ovenstående artikel 10 omhandlede kontrol.

I Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler fastsættes det desuden, at hvis en kontrolinstans lader et andet organ foretage en del af kontrollen, så skal det andet organ

yde de samme garantier, som er fastsat i artikel 10, stk. 3. Men de udpegede kontrolmyndigheder og/eller godkendte private organer er dog fortsat ansvarlige over for medlemsstaten for den samlede kontrol.

4. For at få lov til at benytte en betegnelse, der er registreret som en beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOP) eller en beskyttet geografisk betegnelse (BGB), skal man overholde kravene i varespecifikationerne. Så hvis det i varespecifikationerne fastsættes, at et produkt skal mærkes af et bestemt organ, så er det i overensstemmelse med loven, uanset om ansøgeren er medlem af dette organ eller ej.

5. Kommissionen er ikke bekendt med, at der skulle være uregelmæssigheder i kontrolordningen. Den gør det ærede medlem opmærksom på, at de nationale myndigheder som understreget i Kommissionens besvarelse af hans skriftlige forespørgsel E-2066/99(2) i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 10 i forordning (EØF) nr. 2081/92 har et vist råderum ved udnævnelsen af kontrolinstanserne for beskyttede betegnelser. I fald bestemmelserne i artikel 10, stk. 2 og 3, i forordning (EØF) nr. 2081/92 ikke længere overholdes, har medlemsstaterne pligt til at annullere godkendelsen af det pågældende kontrolorgan.

Kommissionen gør samtidig det ærede medlem opmærksom på, at den nøje har undersøgt alle punkter og indvendinger i forbindelse med en klage fra de involverede i produktionen af Grana Padano-osten. Den 13. oktober 1999 blev det formelt besluttet at henlægge denne klage.

(1) EFT C 225 E af 8.8.2000, s. 27.

(2) EFT C 225 E af 8.8.2000, s. 46.