SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1135/01

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(10. april 2001)

Om: Elektrochokvåben

Er Kommissionen klar over, at der er beviser på, at elektrochokvåben, f.eks. elektrochokstave, elektrochokskærme, geværer med projektiler af lammende virkning, og laserpistoler i visse lande anvendes som torturinstrumenter?

Vil Kommissionen gøre rede for, hvilke medlemsstater der har begrænset salg, fremstilling eller transfer af sådanne våben?

Findes der i EU restriktioner vedrørende elektrochokvåben, og, i benægtende fald, mener Kommissionen at sådanne restriktioner vil være ønskelige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(18. juni 2001)

Den 9. april 2001 vedtog Rådet retningslinjer for en EU-politik over for tredjelande med hensyn til tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf(1). Det henviste til det igangværende arbejde med indførelse af kontrol overalt i Fællesskabet med eksport af paramilitært udstyr som et eksempel på en foranstaltning inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP), der har til formål effektivt at arbejde hen imod en forebyggelse af tortur og mishandling.

Kommissionen overvejer for tiden et forslag herom. Den har kendskab til påstande om, at der benyttes (højspændings-) elektrochokudstyr såsom bælter og stokke som torturinstrumenter i en række lande, f.eks. som fremhævet i Amnesty Internationals nylige rapport Stopping the Torture Trade.

I det indre marked gælder der ikke særlige EU-regler for fremstilling af og handel med højspændingselektrochokudstyr indrettet til beskyttelse mod eller kontrol med voldelige personer. Rådets direktiv 91/477/EØF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben(2) udgør imidlertid en generel ramme for overførsler i det indre marked. Hvad angår andre våben end skydevåben, skal medlemsstaterne navnlig forbyde import deraf til deres område, forudsat at den pågældende medlemsstats nationale bestemmelser tillader dette. Det forhold, at direktiv 91/477/EØF ikke gælder for erhvervelse eller besiddelse af våben, når det drejer sig om de væbnede styrker, politiet, offentlige tjenester eller samlere og institutter med kulturelt eller historisk sigte på våbenområdet, der er anerkendt som sådanne af den medlemsstat, på hvis område de er etableret, synes ikke at have givet anledning til særlige problemer i medlemsstaterne.

Desuden er misbrug af elektrochokudstyr til torturformål en forbrydelse i medlemsstaternes retssystemer, da en række af De Forenede Nationers (FN) og Europarådets konventioner omfatter et forbud mod tortur.

Kommissionen er ikke fuldt underrettet, når det drejer sig om restriktioner, som medlemsstaterne i øjeblikket måtte anvende på salg eller fremstilling af elektrochokudstyr på deres område og på eksport til eller import fra tredjelande. Sådanne restriktioner skal imidlertid være i overensstemmelse med den relevante fællesskabslovgivning. Restriktioner på importen skal således navnlig være forenelige med enten Rådets forordning (EF) nr. 3285/1994 af 22. december 1994 om den fælles importordning(3) eller Rådets forordning (EF) nr. 519/1994 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande(4). Restriktioner på eksporten skal navnlig være forenelige med Rådets forordning (EF) nr. 2603/1969 af 20. december 1969 om fastlæggelse af en fælles udførselsordning(5).

(1) http://ue.eu.int/newsroom/main.cfm?LANG=1.

(2) EFT L 256 af 13.9.1991.

(3) EFT L 349 af 31.12.1994.

(4) EFT L 67 af 10.3.1994.

(5) EFT L 324 af 27.12.1969.