SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2452/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. august 2002)

Om: Arbejds- og forsikringsrettigheder for personer beskæftiget som vagter på skoler

Ved en afgørelse fra den græske arbejdsminister (34100/24-11-99) godkendtes et program, der skulle give 3 300 arbejdsløse erhvervserfaring gennem beskæftigelse som vagter, der skulle holde opsyn med skolebygninger. Programmet var oprindelig bestemt til at skulle vare i 24 måneder, hvoraf de 11 måneder skulle bruges til opnåelse af erhvervserfaring, og de resterende 13 måneder ville bestå i egentlig beskæftigelse. Ansættelsen af disse arbejdsløse skete i første kvartal af 2001. Efter et seminar på nogle få dage påbegyndte skolevagterne deres normale arbejde, idet de alle månedens dage i døgndrift førte tilsyn med skolens bygninger. Resultatet af deres arbejde er blevet vurderet som værende overordentlig positivt. I de første elleve måneder, der skulle bruges til at opnå erhvervserfaring, var disse arbejdstageres forsikringsmæssige rettigheder yderst begrænsede og omfattede kun lægebehandling uden anerkendelse af pensionstid, fridage, fri på helligdage, natarbejde m.m. Efter udløbet af den første periode på elleve måneder til opnåelse af erhvervserfaring blev de pågældende personers beskæftigelsesperiode forlænget ved en ministeriel afgørelse, dog uden at de blev tilkendt deres lovbefalede forsikrings- og arbejdsrettigheder, efter at perioden til opnåelse af erhvervserfaring var afsluttet, og de overgik til normal beskæftigelse. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at sætte en stopper for denne uacceptable indskrænkning af arbejdstagernes rettigheder, som tilmed forekommer i forbindelse med programmer, som Kommissionen selv finansierer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(10. oktober 2002)

Da det rejste spørgsmål vedrører et ESF-program, vil Kommissionen rette henvendelse til de græske myndigheder for at få de nødvendige oplysninger og en klarlæggelse, og det ærede medlem vil blive underrettet om resultatet af denne forespørgsel.

Kommissionen kan imidlertid henlede det ærede medlems opmærksomhed på følgende: i Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP,(1) er der fastlagt et princip om ikke-diskrimination af arbejdstagere med tidsbegrænset ansættelse i forhold til arbejdstagere med kontrakter af tidsubegrænset varighed. Medlemsstaterne kan dog foreskrive, at direktivet ikke skal finde anvendelse på erhvervsmæssig grunduddannelse og lærlingeuddannelse eller ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold, der er indgået i forbindelse med særlige offentlige eller offentligt støttede programmer med henblik på uddannelse, integration og omskoling.

Hvad angår beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, finder bestemmelserne i direktivet om arbejdstid (Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(2)) i princippet anvendelse. Direktivets persondækning er meget bred, da det finder anvendelse på alle arbejdstagere. Definitionen af arbejdstager er i overensstemmelse med artikel 3 i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet(3) enhver person, som en arbejdsgiver har i sin tjeneste, herunder praktikanter og lærlinge, bortset fra hushjælp.

Arbejdstagere, som er omfattet af direktivet, har medmindre andet er fastsat i undtagelsesbestemmelserne i artikel 17, ret til:

- en minimumshvileperiode på 11 sammenhængende timer inden for hver 24-timers periode (artikel 3)

- en pause, hvis den daglige arbejdstid overstiger 6 timer (artikel 4)

- en sammenhængende minimumshvileperiode på 24 timer i hver syvdagesperiode (artikel 5)

- en gennemsnitlig arbejdstid i løbet af en syvdagesperiode, som ikke overstiger 48 timer, inklusive overarbejde (artikel 6)

- en årlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed (artikel 7)

- en grænse for arbejdstiden for natarbejde, så det i gennemsnit ikke overstiger otte timer pr. periode på 24 timer (artikel 8).

Begge direktiver er blevet gennemført i græsk lovgivning, og det er op til de nationale myndigheder at sikre, at de anvendes korrekt.

Socialsikringsrettigheder er medlemsstaternes ansvar. I henhold til EU-lovgivningen er det muligt at have forskellige socialsikringsordninger for forskellige kategorier af arbejdstagere.

(1) EFT L 175 af 10.7.1999.

(2) EFT L 307 af 13.12.1993.

(3) EFT L 183 af 29.6.1989.