SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1325/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Rådet

(8. april 2003)

Om: Transdnestriens øgede afhængighed af Ukraine og Rusland som følge af EU's og De Forenede Staters isolering

1. Husker Rådet, at Stalin-styret i 1940 tog et langstrakt område langs den østlige bred af Dnjestr-floden, der indtil da havde tilhørt sovjetrepublikken Ukraine, og indlemmede det i det område, der var blevet erobret fra Rumænien, og som skulle udgøre republikken Moldova i Sovjetunionen, bl.a. med henblik på at bidrage til en russificering af det overvejende rumænsktalende område Moldova?

2. Har Rådet kendskab til, at det pågældende område, der på indeværende tidspunkt har 700 000 overvejende slavisktalende indbyggere, den 2. september 1991 de facto løsrev sig fra staten Moldova, som 6 dage tidligere havde erklæret sig uafhængig, og at 82,5 % af vælgerne i dette område ved en valgdeltagelse på 62 % den 24. december 1995 stemte for en forfatning for en uafhængig stat, Republikken Dnjestr, der nu af Moldova betegnes Transdnestrien?

3. Rådet vedtog den 27. februar 2003 næsten 11 år efter Republikken Dnjestr's de facto løsrivelse og efter gentagne drøftelser med regeringen i Republikken Moldova sin fælles holdning 2003/139/FUSP(1), som forbyder medlemmer af denne regering indrejse i og transit gennem EU's medlemsstater. Hvilken europæisk interesse tjener denne situation? I hvilken udstrækning adskiller denne situation sig fra situationen i de seneste 11 år? Hvorfor foretages dette skridt endvidere i fællesskab med De Forenede Stater?

4. Ønsker Rådet med denne strategi at genetablere den situation, som Stalin skabte, eller er det tværtimod Rådets hensigt ad omveje at opnå, at Transdnestriens ledere og indbyggere fjerner sig yderligere fra EU og bliver endnu mere ensidigt afhængige af Ukraine og Rusland, hvorved det ikke-rumænsktalende mindretal i Republikken Moldova, der ikke ønsker at vende tilbage til kandidatlandet Rumænien, går talmæssigt stærkt tilbage, og hvorved en tilbagevenden til Dnjestr-statsgrænsen fra før 1940 gøres mulig?

5. Hvilke foranstaltninger træffer Rådet for at genetablere og forbedre forbindelserne til Transdnestriens befolkning og således fremme et godt nabosamarbejde mellem folkeslagene på begge sider af Dnjestr-floden?

(1) EFT L 53 af 28.2.2003, s. 60.

Svar

(29. september 2003)

På et tidspunkt hvor det udvidede EU's fremtidige forbindelser med dets østlige og sydlige naboer drøftes indgående, understreger Rådet, at stabilitet i Moldova er vigtig både for regionen og for Den Europæiske Union. Rådet påskønner, at Moldova har valgt at være proeuropæisk, og er parat til at samarbejde med Moldova for at støtte en sådan politik og styrke forbindelserne mellem EU og Moldova for at bringe landet nærmere til EU. Der enighed i Rådet om, at det både er nødvendigt og hastende, at EU i højere grad engagerer sig i Moldovas situation.

Mere end ti år efter den borgerkrig, der splittede landet, er der stadig ikke fundet en løsning på konflikten i Transdnestrien. Transdnestrien har stadig store lagre af våben og ammunition, og regionen er blevet en kilde til og en transitrute for ulovlig handel. Derfor er en hurtig og bæredygtig løsning på konflikten i Transdnestrien af stadig større vigtighed. En manglende løsning på denne konflikt vil være den altoverskyggende hindring for politisk og økonomisk udvikling i Moldova, og det er samtidig en af de vigtigste årsager til fattigdom. Rådet har gentagne gange understreget, at EU er rede til at bidrage konstruktivt til en politisk løsning, og at det er besluttet på at gøre en yderligere indsats inden for OSCE for at nå til en fredelig løsning under fuld hensyntagen til Moldovas territoriale integritet.

Rådet har konsekvent opfordret konfliktens parter til at fremme forhandlingerne med henblik på at finde en løsning snarest muligt. Udbryderregionen Transdnestriens ledere har imidlertid ført obstruktionspolitik og vist sig uvillig til at ændre status quo, hvilket har stillet sig i vejen for reelle forhandlinger. Rådet har derfor besluttet at iværksætte målrettede sanktioner i form af rejseforbud for 17 af Transdnestriens ledere, der anses for at være de hovedansvarlige for det manglende samarbejde, der kan fremme en politisk løsning af konflikten. Yderligere foranstaltninger vil kunne overvejes på et senere tidspunkt i lyset af den videre udvikling.

På linje med det nuværende OSCE-formandskab, der mener, at der må lægges øget pres på Transdnestriens ledere, hvis der skal gøres fremskridt i forhandlingsprocessen, har også USA, alle de tiltrædende stater, de associerede europæiske lande og medlemmerne af EØS besluttet at vedtage lignende foranstaltninger. Disse foranstaltninger fremhæver, at EU og dets partnere er fast besluttet på at få Transdnestriens ledere til at gå ind i konstruktive forhandlinger.

Rådet understreger, at en bæredygtig løsning på situationen i Transdnestrien kræver god vilje fra alle parter. Rådet har i øvrigt opfordret Moldova til at forholde sig så konstruktivt og fleksibelt som muligt til de forslag, mæglerne har forelagt. Rådet har med tilfredshed noteret sig præsident Voronins nylige initiativ med henblik på en ny forfatning og oprettelsen for nylig af et udvalg, der skal udarbejde et forslag til forfatning, og at begge parter er ligeligt repræsenteret i dette udvalg. EU støtter fortsat den nuværende femkantede forhandlingsproces, men opmuntrer samtidig det nye initiativ og er villig til at lette forfatningsudvalgets arbejde i relevant omfang.

Rådet samarbejder aktivt med alle parter for at finde en varig løsning og er også parat til at overveje alle foranstaltninger, der kan bidrage til at fremme en politisk bilæggelse af konflikten. Ud over den nuværende bistand til Moldova vil Rådet på baggrund af de disponible midler vurdere, hvilke foranstaltninger der vil kunne indgå i en pakke til støtte for en eventuel bilæggelse af konflikten i Transdnestrien og dermed bidrage til øget stabilitet og sikkerhed og til at fremme ny økonomisk udvikling i hele regionen på et sundt grundlag.