SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2212/02

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Kommissionen

(12. juli 2002)

Om: Beskyttelse af menneskerettighederne for indvandrere i Grækenland

Ifølge traktatens artikel 6, stk. 1, bygger Unionen på princippet om respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder. Hvilke kommentarer har Kommissionen til de anklager, Europarådet og 47 ikke-statslige organisationer for nylig har fremsat gående ud på, at menneskerettighederne for indvandrere bliver krænket i Grækenland? Har den foretaget undersøgelser og vurderinger af Grækenlands politik på dette område? Findes der lignende anklager vedrørende andre europæiske lande? Mener den, at forslaget til Rådets direktiv om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne vil give løsninger på problemerne, og modvirke fænomener af denne art? Hvilke forberedelser er nødvendige i medlemsstaterne med henblik på gennemførelsen af den nye politik?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(1. oktober 2002)

Kommissionen kan ikke kommentere de holdninger, som er fremsat af en anden institution, i dette tilfælde Europarådet, eller af uafhængige ikke-statslige organisationer (ngo'er). Den har heller ikke beføjelser til at undersøge, om medlemsstaternes handlinger eller love er i overensstemmelse med den europæiske menneskerettighedskonvention, som er et instrument, der er vedtaget af Europarådet, når de pågældende handlinger eller love ikke falder inden for fællesskabsrettens anvendelsesområde.

Kommissionen har dog en forpligtelse til at sikre, at fællesskabslovgivningen vedrørende indvandring og asyl, når den vedtages af fællesskabsinstitutionerne og gennemføres af medlemsstaterne, overholder de grundlæggende rettigheder, der er knæsat i artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union og bekræftet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Desuden indebærer medlemsstaternes gennemførelse af fællesskabslovgivningen overvågning fra Kommissionens side og eventuelt indgriben fra Domstolens side, hvis lovgivningen overtrædes. På indvandringsområdet findes der imidlertid endnu ingen fællesskabsbestemmelser, som er baseret på EF-traktatens artikel 63.

Det Europæiske Råd bekræftede på sit møde i Tammerfors (15.-16. oktober 1999) den betydning, som EU tillægger den absolutte ret til at søge asyl og opfyldelsen af de forpligtelser, der påhviler EU i henhold til Genève-flygtningekonventionen og andre relevante instrumenter om menneskerettigheder. I den forbindelse anmodede det om, at der blev oprettet et fælles europæisk asylsystem, som skal sikre, at ingen sendes tilbage til forfølgelse. Kommissionen har allerede fremsat alle de forslag, der er nødvendige for at gennemføre den første fase af et sådant system. Betydningen af denne målsætning blev understreget af Det Europæiske Råd i Sevilla (21.-22. marts 2002), og der blev fastsat frister for vedtagelsen af hovedelementerne i den første fase.

Vedrørende det udkast til direktiv om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne, som det ærede medlem henviser til, fastlagde Rådet på sit møde i Luxembourg den 25. april 2002 en generel fremgangsmåde. Det betyder, at Rådet snart formelt kan vedtage forslaget. Dette udkast til direktiv sigter mod at forbedre modtagelsesforholdene for asylansøgere betydeligt, så det sikres, at de nationale modtagelsessystemer i Fællesskabet opfylder de samme generelle standarder. Princippet om, at asylansøgere uden subsistensmidler, som får lov til at blive i landet, indtil procedurerne kan afsluttes, har ret til modtagelsesforhold (herunder indkvartering, mad, tøj og lommepenge), er blevet accepteret af alle medlemsstaterne. Ifølge udkastet til direktiv har asylansøgere i alle medlemsstaterne ret til ordentlig lægebehandling, information og dokumentation, skolegang og i et begrænset antal tilfælde adgang til arbejdsmarkedet. Desuden vil medlemsstaterne skulle påtage sig at sikre passende styring, overvågning og kontrol af niveauet for modtagelsesforholdene.

Medlemsstaterne skal afsætte de nødvendige ressourcer i overensstemmelse med de nationale bestemmelser til gennemførelse af direktivet. Dette punkt vil være særlig vigtigt, hvis de nationale myndigheder pålægger de lokale myndigheder ansvaret for gennemførelsen af direktivet.

I denne sammenhæng er Den Europæiske Flygtningefond (EFF)(1) også vigtig. Fonden, som råder over et rammebeløb på 216 mio. EUR, blev oprettet ved Rådets beslutning 2000/596/EF for at fremme solidariteten mellem medlemsstaterne på asylområdet ved at støtte og fremme den indsats, som medlemsstaterne gør for at modtage flygtninge og fordrevne og påtage sig de økonomiske konsekvenser heraf.

Midlerne fordeles i forhold til udgiftsbyrden i hver enkelt medlemsstat som følge af modtagelsen af flygtninge og fordrevne. I perioden 2000-2002 har de midler, som Grækenland har fået tildelt af Den Europæiske Flygtningefond, beløbet sig til 1 816 711,58 EUR eller 1,8 % af fondens midler.

(1) 2000/596/EF: Rådets beslutning af 28. september 2000 om oprettelse af en europæisk flygtningefond EFT L 252 af 6.10.2000.