SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2961/02

af Giovanni Pittella (PSE) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: Det italienske apoteksvæsen

Det italienske apoteksvæsen har en række strukturelle kendetegn såsom:

- apotekernes eneret på at sælge enhver form for lægemiddel;

- en talmæssig begrænsning af apotekerne på grundlag af indbyggertal og afstanden mellem apotekerne inden for den enkelte kommune;

- begrænsninger for erhvervelsen af apoteker; navnlig i dette sidste tilfælde begunstiger den italienske lovgivning, for så vidt angår overdragelse af apoteker ved arv, overdragelsen af virksomheden inden for samme familien ved at give en direkte efterkommer til og med andet led mulighed for at beholde apoteket indtil sit tredivte år eller i ti år, hvis vedkommende tilmelder sig farmaceutstudiet.

Mener Kommissionen på baggrund af ovenstående ikke, at den italienske lovgivning er uforenelig med EF-traktaten, eftersom den placerer den enkelte virksomhed, som et apotek jo kan betragtes som, i en monopolistisk stilling og giver den mulighed for at misbruge denne stilling til ulempe for brugerne og forbrugerne?

Mener Kommissionen ikke, at apotekernes eneret på salg af håndkøbsmedicin, der kunne sælges gennem andre distributionskanaler, og fastsættelsen af apotekernes antal med det formål at sikre indehavernes indtjeningsniveau er et åbenlyst eksempel på fordrejning af konkurrencereglerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(12. december 2002)

Kommissionen noterer sig indledningsvist, at det ærede parlamentsmedlem rejser en problematik af generel art, der vedrører størsteparten af medlemsstaterne. Som den allerede har haft lejlighed til at bemærke i forbindelse med en tidligere skriftlig forespørgsel om monopolistiske bestemmelser vedrørende apoteker i Italien(1), er Kommissionen af den opfattelse, at nationale foranstaltninger såsom eneret for apotekere til at sælge lægemidler i håndkøb samt befolkningsmæssige og geografiske kriterier for tilladelse til åbning af offentligt tilgængelige apoteker ikke [er] i strid med det i EF-traktatens artikel 52 fastsatte princip om fri etableringsret, såfremt bestemmelserne anvendes uden forskelsbehandling og står i rimeligt forhold til øjemedet.

Kommissionen finder desuden, i overensstemmelse med relevant retspraksis fra Domstolen(2), at apotekeres eneret på salg til almenheden ikke forhindrer markedsføring af lægemidler fra andre medlemsstater og derfor ikke er uforenelig med EF-traktatens artikel 28. Det samme gælder begrænsningen af antallet af apoteker og disses fordeling på det nationale område, undtagen hvis denne fordeling er til hinder for en tilfredsstillende forsyning af forbrugerne, hvilket kunne gøre den uforenelig med EF-traktatens artikel 28 til 30.

Kommissionen har imidlertid behov for yderligere oplysninger for at kunne foretage en fuldstændig analyse af de forskellige bestemmelser på dette område, navnlig i lyset af EF-traktatens artikel 28, 43 og 49. Den agter derfor snarest at anmode de italienske myndigheder om bestemte oplysninger vedrørende de aspekter, som det ærede parlamentsmedlem henviser til.

Selv om det umiddelbart ser ud til, at konkurrencen fordrejes af de forhold, det ærede parlamentsmedlems omtaler, finder Fællesskabets konkurrenceregler formentlig ikke anvendelse. EF-traktatens artikel 81 finder nemlig kun anvendelse, hvis den praksis, det ærede parlamentsmedlem henviser til, er en følge af apotekerforeningens selvstændige afgørelser eller aftaler, hvilket ikke er tilfældet. For så vidt angår EF-traktatens artikel 82 skal det i givet fald påvises, at apotekerne har en kollektiv dominerende stilling. Men hvis der ikke er tilstrækkelige strukturelle forbindelser mellem dem, kan man ikke anse apotekerne for at have en kollektiv dominerende stilling som omhandlet i EF-traktatens artikel 82.

Kommissionen er under alle omstændigheder opmærksom på de forhold, som det ærede parlamentsmedlem påpeger, og vil fortsat følge med i, hvordan de udvikler sig. I særdeleshed vil Kommissionen påse, at enhver adfærd, som er uforenelig med EF-traktatens artikel 81 og 82, tages op til behandling.

(1) Jf. Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel nr. E-3247/98 af Ernesto Caccavale, EFT L 320 af 6.11.1999.

(2) Dom af 29.6.1995.