ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1423/02

af Eluned Morgan (PSE) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Euro-Middelhavsbank (EMB)

Kommissionen har udtrykt støtte til oprettelse af en euro-middelhavsbank (EMB) som en filial af Den Europæiske Investeringsbank (EIB). Hvorfor er en særskilt EMB nødvendig, og hvorfor kunne EMB's arbejde ikke udføres direkte af EIB?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Solbes Mira

(9. juli 2002)

Kommissionen behandlede forskellige muligheder for at behandle middelhavspartnerlandenes finansielle behov i sin rapport, der blev vedtaget den 27. februar 2002, som reaktion på anmodning fra Det Europæiske Råd i Laeken i december 2001, hvor man opfordrede til at foretage en vurdering af oprettelse af en EURO-middelhavsbank (EMB). Rapporten gik af forskellige grunde ind for at oprette et datterselskab til Den Europæiske Investeringsbank (EIB). En bankstruktur sikrer ejerskab af og partnerskab med partnerlandene ved Middelhavet. Oprettelse af et datterselskab omfatter ikke blot det arbejde, EIB allerede foretager i regionen, men forbedrer det og muliggør anvendelse af en bredere række finansielle instrumenter. EIB kan f.eks. ikke anvende egenkapital fra egne ressourcer af vedtægtsmæssige grunde, mens et EIB datterselskab potentielt kan gøre noget sådant.

Det bør bemærkes, at EIB på nuværende tidspunkt er ved at forberede en EURO-middelhavsinvesteringsfacilitet på grundlag af det mandat, der blev udstedt af Det Europæiske Råd i Barcelona den 14. marts 2002. I henhold til dette mandat, suppleres faciliteten med EURO-middelhavspartnerordningen og et kontor, der repræsenterer EIB, i området. Dette kommer til at styrke bankens eksisterende aktiviteter i regionen og fokuserer navnlig på udviklingen af den private sektor, som er en prioritet. Det blev også besluttet i Barcelona, at en beslutning om, hvorvidt den nye facilitet skal indgå i et datterselskab, der ejes af EIB med majoritet, vil blive taget op til overvejelse et år efter iværksættelse af den nye facilitet på grundlag af præstation. På det seneste Ecofin-møde den 4. juni 2002 opfordrede man til iværksættelse af faciliteten før udgangen af efteråret 2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1708/02

af Nuala Ahern (Verts/ALE) til Kommissionen

(13. juni 2002)

Om: Kinnock giver grønt lys Currie til BNFL

I European Voice (16.-22. maj 2002) hævder en talsmand for Neil Kinnock, at den tidligere generaldirektør for miljø, Jim Currie, har fået tilladelse til at blive medlem af BNFL's bestyrelse, fordi hans rolle bliver uafhængig og ikke-administrativ, idet Currie havde lovet ikke at give nogen oplysninger videre, som han havde fået, mens han var ansat i EU.

Hvordan agter Neil Kinnock at håndhæve dette løfte? Hvordan kan Kommissionen vide, hvad Jim Currie siger ved fortrolige bestyrelsesmøder? Kan Kommissionen forklare, hvorfor det er acceptabelt, at Jim Currie går over til BNFL, uddybe Kommissionens udtalelse om, at hans rolle bliver uafhængig, og redegøre for baggrunden for påstanden om, at han ikke vil give oplysninger videre, han har haft adgang til i Kommissionen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(7. august 2002)

For et detaljeret svar på det ærede medlems tredje spørgsmål skal Kommissionen henvise det ærede medlem til svarene på skriftlige forespørgsler E- 1466/02(1) og E-1605/02 fra Chris Davies(2).

Som svar på det ærede medlems øvrige spørgsmål skal Kommissionen oplyse følgende:

- Jim Currie har lovet at overholde de gældende forpligtelser i Kommissionen. Denne har foretaget en vurdering af risikoen for mulige interessekonflikter på dette specielle område og har bedt Jim Currie om at overholde personalevedtægtens bestemmelser til punkt og prikke. Jim Currie har forpligtet sig til at overholde alle forpligtelser i enhver henseende, og Kommissionen har ingen grund til at tro, at han ikke skulle gøre dette.

- Som det vil være det ærede medlem bekendt, vil der blive indledt disciplinærsag mod en nuværende eller forhenværende tjenestemand, der bevisligt ikke overholder personalevedtægtens regler.

(1) EFT C 28 E af 6.2.2003, s. 110.

(2) Se side 69.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2022/02

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(9. juli 2002)

Om: Natflyvningsbegrænsninger i tyske lufthavne

I lufthavnene München, Düsseldorf, Stuttgart, Hamborg og Bremen findes der natflyvningsbegrænsninger, der stærkt begrænser antallet af natflyvninger og derved sikrer en vis nattero. I alle de øvrige internationale

lufthavne i Tyskland findes sådanne begrænsninger derimod ikke. I disse lufthavne er kun flyvning med støjende flyvemaskiner forbudt, for alle Kap III fly, der gælder for at være ikke-støjende, findes der derimod ingen talmæssige begrænsninger

Af charterselskaber bliver disse uensartede natflyvningsordninger udnyttet på den måde, at de bevidst flyver på sidstnævnte lufthavne om natten for optimalt at udnytte deres flådes kapacitet med det resultat, at flytrafikken de steder, som f.eks. i Hannover, i stigende grad foregår om natten.

Natflyvningsbegrænsningerne er regelmæssigt tidsbegrænsede, og en forlængelse eller en ny afgørelse er ikke kun afgørende for tusinder af menneskers søvn, men er i henhold til artikel l, afsnit II, i direktiv 85/337/EØF(1) også et indgreb i naturens nattero. Er Kommissionen enig i, at forlængelsen af eller fornyet afgørelse om sådanne natflyvningsbestemmelser er VVM-pligtige?

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallströmpå skriftlige forespørgsler E-2022/02 og E-2023/02

(2. august 2002)

VVM-direktivet, dvs. Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997(1), omfatter de projekter, som er anført i direktivets bilag I og II, og som kræver godkendelse, før de kan igangsættes. Forlængelse af en eksisterende tilladelse eller en helt ny natflyvningstilladelse er ikke omfattet af definitionen af et projekt i henhold til VVM-direktivet. På samme måde er luftruter og de hertil svarende start- og landingsbaner heller ikke omfattet af definitionen af et projekt i henhold til VVM-direktivet.

(1) EFT L 73 af 14.3.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1547/02

af Brigitte Langenhagen (PPE-DE) til Kommissionen

(3. juni 2002)

Om: Bifangst af havpattedyr (delfiner)

I talrige presseartikler berettes der om, at der langs Europas kyster, især den franske atlanterhavskyst, ofte findes døde delfiner. Disse havpattedyr bliver viklet ind i fiskenet og pådrager sig derved alvorlige sår, så de dør. Ifølge disse presseartikler er det også almindeligt, at fiskerne skærer delfinerne op og smider dem ud igen. De døde delfiner synker derefter ned på havbunden, og fiskerne undgår således problemer med fiskerikontrollen.

Er Kommissionen i besiddelse af oplysninger om bifangst af delfiner? Er Kommissionen informeret om fiskerikontrollens resultater i de enkelte medlemsstater, hvad angår delfiner? Hvilke foranstaltninger gennemfører fiskerikontrollen i medlemsstaterne, hvis den bliver bekendt med fiskernes praksis? Er der forskel på de foranstaltninger, som fiskerikontrollen iværksætter i de enkelte medlemsstater?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at gennemføre med henblik på at nedbringe bifangsten af havpattedyr?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(20. juni 2002)

Kommissionen anmodede om videnskabelige objektive oplysninger om omfanget af bifangster af hvaler og dødelighed som følge af fiskeriet. Disse oplysninger er sammenfattet i rapporten fra undergruppen om fiskeri og miljø under Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri. Denne rapport blev udarbejdet i december 2001 og foreligger som Kommissionens arbejdsdokument(1).

Kommissionen modtager for tiden rapporter fra medlemsstaterne om deres gennemførelse af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2). Artikel 12 i dette direktiv pålægger udtrykkelig medlemsstaterne at føre tilsyn med uforsætlig indfangning eller drab af hvaler. De første rapporter tyder på store udsving i tilsynets hyppighed og omfang, hvilket gør det vanskeligt at opnå et klart billede af bifangstproblemet i EU.

Kommissionen påtænker derfor at udarbejde et forslag om både tilsyn med og begrænsning af bifangster i EU på en effektiv og afbalanceret måde. Dette forslag vil blive baseret på videnskabelige oplysninger, der vil foreligge inden sommer. EU-parlamentet vil blive hørt om dette forslag.

(1) SEk(2002) 376.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1424/02

af Eluned Morgan (PSE) til Kommissionen

(23. maj 2002)

Om: Betaling med check på tværs af grænserne

Kan Kommissionen oplyse, hvad der som følge af vanskelighederne med at betale med check på tværs af grænserne gøres for, at borgere fra Det Forenede Kongerige lettere kan virke som aktører på det indre marked.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(25. juni 2002)

Grænseoverskridende transaktioner med checks er meget bekostelige, fordi de ikke er fuldt automatiserede og derfor kræver manuel ekspedition. Det er ikke sandsynligt, at situationen vil ændre sig, og bankerne er gradvis ved at udfase denne form for service. Kommissionen har opfordret den europæiske banksektor til

at udvikle alternative, elektroniske betalingsmidler, som er moderne, giver mulighed for hurtig ekspedition samt er pålidelige og billige. Disse mere moderne betalingsmidler bør blandt andet omfatte kreditkort, kredit- og debetoverførsler, direkte debitering og andre elektroniske betalingsmidler, såsom betalinger via mobiltelefon, til såvel face-to-face-handel som onlinetransaktioner.

Kommissionen agter ikke specifikt at støtte brugen af checks i forhold til andre betalingsmidler, navnlig fordi checks betragtes som et ret ineffektivt og forældet betalingsmiddel. Dertil kommer, at der ikke er pligt til at tage imod checks som betaling. Dette er også den politik, Rådet og Parlamentet lagde sig fast på med vedtagelsen af forordning (EF) nr. 2560/2001 af 19. december 2001 om grænseoverskridende betalinger i euro(1). I henhold til forordningens betragtning 8 er det ikke hensigtsmæssigt at anvende princippet om ikke-forskelsbehandling (ens gebyrer for grænseoverskridende betalinger og nationale betalinger) på checks, da disse i sagens natur ikke åbner mulighed for en lige så effektiv behandling som den, der gælder for andre betalingsmidler, især elektroniske betalinger.

(1) EFT L 344 af 28.12.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2216/02

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Kommissionen

(22. juli 2002)

Om: Kommissionens undersøgelse af olieforekomster i EU

Ifølge en offentliggørelse i den græske avis Ta Nea (9. marts 2002) har det italienske oceanografiske undersøgelsesskib lokaliseret en stor olieforekomst i Gavdos-området syd for Kreta.

Ved hjælp af et avanceret fjernstyret robotkøretøj blev der i et 300 m dybt bassin med en diameter på 1 km fundet store mængder råolie. Det er værd at bemærke, at der i den græske presse ofte berettes om opdagelse af olieforekomster, der findes ved enten iagttagelser via satellit eller havundersøgelser i Ægæerhavet.

Har Kommissionen gennemført undersøgelser, eller råder den over kilder i form af rapporter vedrørende olieforekomster i EU-medlemslandene? Af hvilken størrelse (i tønder råolie), og i hvilke områder befinder de sig? Hvilke oplysninger råder Kommissionen over med hensyn til olieforekomsterne i havet omkring Grækenland og på det græske fastland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(16. september 2002)

Nedenstående tabel indeholder oplysninger om påviste reserver(1) og produktion af råolie i medlemsstaterne. I sidste kolonne angives det, hvilken andel (i %) produktionen udgør af den pågældende medlemsstats forbrug.

>TABELPOSITION>

Bortset fra Danmark og Det Forenede Kongerige ligger de påviste reserver og den indenlandske produktion på særdeles lave niveauer.

De ukendte faktorer omkring de geologiske forhold og udviklingen i udvindingsteknologien gør det umuligt at sætte et tal på den samlede mængde af oliereserver, der kan udnyttes, hverken specielt for Grækenlands tilfælde eller for EU i almindelighed. Det er dog som nævnt i grønbogen På vej mod en europæisk strategi for energiforsyningssikkerhed(2) en kendsgerning, at olieproduktionen i EU i løbet af de kommende årtier uundgåeligt vil falde, da forekomsterne i Nordsøen vil være brugt op. I betragtning

af de risici, som den forventede øgede afhængighed af import udefra, ikke blot af olie, men af energikilder i det hele taget, indebærer, udgør situationen et problem for EU, som grønbogen forsøger at give en første løsning på.

(1) Ved påviste reserver forstås mængder, som man på grundlag af kendte forekomster med rimelig sikkerhed mener at kunne udnytte i fremtiden på de aktuelle økonomiske og driftsmæssige vilkår. Det drejer sig altså ikke om et skøn over de samlede reserver, men om et dynamisk begreb, idet de påviste reserver forøges med reserver, som er påvist ved nylige efterforskninger eller gennem forbedret teknisk kapacitet til udvinde de eksisterende reserver.

(2) KOM(2000) 769 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1942/02

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(3. juli 2002)

Om: Prostitution som erhverv

Der var den 8. juni 2002 i Svenska Dagbladet et indlæg om prostitution som et egentligt erhverv på lige fod med andre job.

Hvad er Kommissionens holdning til dette synspunkt (som jeg ikke deler)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(27. august 2002)

Kommissionen skal først minde det ærede medlem om, at det pågældende spørgsmål falder ind under medlemsstaternes nationale kompetenceområde, og at den enkelte medlemsstat kan vælge enten at betragte prostitution som en form for udnyttelse, der skal afskaffes, eller som et erhverv, der skal opstilles regler for.

Skillelinjen mellem disse to holdninger ligger i sondringen mellem den frivillige og tvungne prostitution, mens begge lejre er enige om, at prostitution skal afkriminaliseres, og at de personer skal straffes, der tilskynder, lokker eller bringer en anden person, også når det sker med vedkommendes accept, til prostitution.

I forbindelse hermed og for at tage de tværnationale aspekter af problemet op har EU lanceret flere aktioner til bekæmpelse af menneskehandel. Blandt disse er STOP-programmet og Rådets for nylig vedtagne rammeafgørelse af 19. juli 2002 om bekæmpelse af menneskehandel(1).

(1) EFT L 203 af 1.8.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1676/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(12. juni 2002)

Om: EU's nye flag

Kommissionens formand, Romano Prodi, og den belgiske premierminister, Guy Verhofstadt, har overdraget det til den nederlandske arkitekt, Rem Koolhaas, at designe et nyt europæisk flag. Rem Koolhaas' stregkodelignende design, bestående af farvelagte abstrakte linjer, er blevet offentliggjort vidt og bredt i de europæiske aviser.

I et forsøg på at forklare designets karakter og kunstnerens hensigter skrev The Independent's redaktør med ansvar for arkitektur følgende i en artikel med overskriften King of Kool gives EU a sharper image, der blev offentliggjort den 8. maj 2002.

Rem Koolhaas, der nu nærmer sig de 60, er skræddersyet til at være frontfigur i et årtusinde, hvor arkitektur gennemlever en stilistisk sammensmeltning. For ham er dogme out og collager og semiotiske spil in.

Hans nye EU-logo er et perfekt eksempel. Hvorfor forsøge at blande idéer og tegn og arkitektur sammen på en forsigtig neddæmpet måde, når vi alle svømmer rundt i en suppe af forbrugerisme, og hvad han kalder junk space? Den nye Prada-butik i New York er ganske vist blevet designet af Koolhaas for et enormt honorar, men det har ikke forhindret ham i at betegne shopping som en døende elefant, som bliver fuldstændig vild og ukontrollabel i sin dødskamp.

Rem Koolhaas' idéer er som hans arkitektur. De skifter ved hjælp af et smidigt mentalt synkrongear fra stilling til stilling, fra materiale til materiale, og altid fra det statistiske til det brudte og manøvrerbare.

Og han tilføjer senere:

For Rem Koolhaas findes der ingen irriterende grænser mellem ting, hvad enten de er idéer eller fysiske strukturer. Hans intellekt har en sugestyrke som en Dyson Dual Cyklon-støvsuger, og det er hans enorme smag for de mysteriøse bindevæv mellem æstetik og information, der gør ham anderledes.

Har Kommissionen belæg for, at langt de fleste europæiske borgere er lige så begejstrede for dette design som den moderne kunsts proselytter, og betragter Kommissionen dets godkendelse som tegn på et oprigtigt ønske om at bringe Europa nærmere til borgerne?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodipå skriftlige forespørgsler E-1676/02 og E-1992/02

(18. juli 2002)

De ærede medlemmer henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel P-1952/02 fra Posselt(1).

(1) Se side 179.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2026/02

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(9. juli 2002)

Om: Indførelse af HPV-test i Den Europæiske Union

Som bekendt er den humane papillomavirus (HPV) anerkendt grund til livmoderhalskræft, og en HPV-test kunne redde livet for mange kvinder, der hvert år unødvendigt mister det, netop fordi denne test ikke er blevet gennemført.

Seks regioner i Italien er i øjeblikket ved at gennemføre et forskningsprogram for at undersøge betingelserne for indførelse af HPV-testen i Italien. Adgangen til den mest avancerede teknologi til beskyttelse af sundheden bør sikres for alle kvinder. Dette er særlig vigtigt i forbindelse med livmoderhalskræft, som er en sygdom, der udvikler sig langsomt, og som i 100 % af tilfældene kan helbredes, hvis den opdages rettidigt. Kan Kommissionen på denne baggrund meddele følgende:

1. Kan den oplyse, hvor mange kvinder i Europa, der hvert år unødvendigt mister livet på grund af denne sygdom?

2. Kan den på baggrund af de videnskabeligt påviste resultater af HPV-testen og den seneste udvikling såvel i EU som i USA (ESIDOG-konferencen og nye retningslinjer fra National Cancer Institute, USA) oplyse, om den påtænker at optage HPV-testen i de henstillinger om kræftscreening, som snart skal offentliggøres?

3. Kan den i benægtende fald redegøre for grundene hertil?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(15. oktober 2002)

1. Nej. Denne særlige test er kun blevet udført i et begrænset antal kliniske undersøgelser, og Kommissionen kan derfor ikke oplyse, hvor mange kvinder der unødvendigt dør af livmoderhalskræft, fordi de ikke bliver screenet for HPV. Det europæiske netværk for screening for livmoderhalskræft

(European Cervical Cancer Screening Network), som modtager støtte over Europa mod Kræft-programmet, har fulgt udviklingen nøje i mange år og forventes at nå til enighed om et sæt europæiske retningslinjer for kvalitetssikring i livmoderhalskræftscreening. Retningslinjerne vil omfatte alle aspekter af screening for livmoderhalskræft, herunder diagnosticering af HPV. Dokumentet forventes tidligst offentliggjort i 2003.

2. og 3. Det forventes, at forslaget til Rådets henstilling om kræftscreening, som for tiden er under udarbejdelse i Kommissionen, vil afholde sig fra at fremsætte meget specifikke anbefalinger om bestemte screeningstest. Henstillingen forventes først og fremmest at skulle tilvejebringe det bredest mulige grundlag for fremme af god praksis i Europa for tidlig diagnosticering af kræft ved hjælp af screening. Enhver form for testning, som indføres i medlemsstaterne, herunder HPV-test, skal leve op til disse standarder for i videst muligt omfang at bidrage til yderligere at nedsætte dødeligheden blandt europæiske kvinder som følge af livmoderhalskræft.

Desuden yder Generaldirektoratet for Forskning økonomisk støtte til et projekt under livskvalitetsprogrammet under det femte rammeprogram, som undersøger de relative fordele for medlemsstaterne af HPV-screening for livmoderhalskræft. Resultaterne forventes at foreligge i 2004.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1183/02

af María Izquierdo Rojo (PSE) til Kommissionen

(22. april 2002)

Om: Dødsdom ved stening over Amina Lawal på grund af ægteskabsbrud

Hvilke oplysninger har Kommissionen om Amina Lawal, som er sigtet for ægteskabsbrud i delstaten Katsina (Nigeria) og er dømt til at lide døden ved stening?

Hvilke andre kvinder er i henhold til de oplysninger, som Kommissionen råder over, på nuværende tidspunkt dømt til døden ved stening?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(29. maj 2002)

Amina Lawal, en 30-årig nigeriansk kvinde fra landsbyen Kurami i Bakori, der ligger i delstaten Katsina i det nordlige Nigeria, blev skilt i juni 2000 og fødte en lille pige i november 2001. Amina er blevet sigtet for utroskab og er i henhold til sharia-straffeloven, der er indført i 12 delstater i det nordlige Nigeria, herunder Katsina, blevet dømt til døden ved stening. Dommen skal eksekveres seks måneder efter barnets fødsel. Den mand, der blev anklaget sammen med hende, og som hævdes at være faderen, er blevet frifundet efter at have svoret, at han ikke havde noget forhold til Amina.

Amina har appelleret sagen til sharia-appelretten, og datoen for høringen vil blive meddelt den 15. maj 2002. Amina forklarede, at hun ikke havde haft mulighed for at forsvare sig selv, og hendes appel er indgivet med hjælp fra en international kvindeorganisation. Hvis hun ikke får medhold i sin appel, kan hun indbringe sagen for den føderale appelret og i sidste instans for højesteretten.

En lignende dom, som Safiya Huseini blev idømt i delstaten Sokoto, blev afvist af sharia-appelretten i Sokoto den 25. marts 2002 af tekniske og proceduremæssige årsager. Dengang udtalte den føderale anklager og justitsminister Kano Agabi, at muslimer ikke burde udsættes for forskelsbehandling ved at blive idømt strengere straffe end andre nigerianere for den samme overtrædelse. Den deraf følgende konklusion om, at sharia-straffeloven burde ændres, førte til en debat om, hvorvidt den føderale regering har ret til at insistere på ændringer af statslovgivning.

I Safiyas tilfælde har Kommissionen flere gange appelleret til den nigerianske regering, og EU-trojkaen har også rettet henvendelse vedrørende anvendelsen af dødsstraf i landet. Kommissionen følger nøje udviklingen i Amina-sagen gennem sin delegation i Abuja.

Kommissionen er på nuværende tidspunkt ikke bekendt med, at der skulle være andre kvinder, der er dømt til døden ved stening, men der kan være kvinder, der er anklaget for utroskab, og som afventer dom i sagen.