SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0423/99

af Ernesto Caccavale (UPE) til Kommissionen

(1. marts 1999)

Om: Ulovlig tilbagekaldelse af det graeske selskab Themis' autorisation til at drive forsikringsvirksomhed i Italien

Det graeske forsikringsselskab Themis S.A. General Insurance Company, som har hjemme i Athen, er i besiddelse af lovlig autorisation til at drive forsikringsvirksomhed paa den italienske stats omraade inden for rammerne af ordningen med fri bevaegelighed for tjenesteydelser. Med en foranstaltning af 20. november 1997 tilbagekaldte det graeske ministerium efter henstilling fra ISVAP (det italienske organ for kontrol og tilsyn med private forsikringsselskaber) ovennaevnte autorisation paa grundlag af formodet skattesvig. Ikke blot er det aldrig slaaet fast eller bevist, at disse formodninger er rigtige, men de er ogsaa i direkte modstrid med bagmandspolitiets attesteringer, hvoraf det tvaertimod fremgaar, at forsikringsselskabet har handlet i fuld overensstemmelse med loven.

Den foranstaltning, hvormed autorisationen blev tilbagekaldt, forekommer som foelge af den maade, hvorpaa den blev truffet og bekendtgjort, at vaere i klar modstrid med bestemmelserne i artikel 40 i direktiv 92/49/EOEF(1), som gennemfoertes i italiensk lov med lovgivningsdekret nr. 175 fra 1995, og hvori det hedder, at medlemsstatens kontrolorgan paa forhaand skal underrette det selskab, der frit leverer tjenesteydelser, om de uregelmaessigheder, den maatte have konstateret i forbindelse med sine undersoegelser.

Kan Kommissionen paa denne baggrund oplyse:

1. om den vil fremme en grundig og generel undersoegelse af de kontrolorganer, der foerer tilsyn med forsikringsselskaber, der driver virksomhed i baade Italien og Graekenland?

2. om den vil undersoege, om ISVAP eventuelt har undladt at foelge den obligatoriske procedure med underretning af det beroerte selskab under sine undersoegelser saaledes som specifikt fastsat i ovennaevnte faellesskabsdirektiv?

3. om den saaledes vil undersoege, om den af ISVAP kraevede tilbagekaldelse i mangel af sikre beviser for de uregelmaessigheder, Themis er blevet beskyldt for, ikke er en ulovlig foranstaltning, der tager sigte paa i klar modstrid med faellesskabsbestemmelserne vedroerende det indre marked og fri konkurrence med hensyn til levering af tjenesteydelser at forhindre udenlandske forsikringsselskabers adgang til det italienske marked for derimod at begunstige visse andre forsikringsselskaber og bevarelsen af disses oligopolistiske politikker?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(23. april 1999)

Der skal foerst og fremmest gives nogle oplysninger om den maade, hvorpaa de nationale myndigheder, der foerer tilsyn med forsikringsselskaber, skal anvende Raadets direktiv 92/49/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om aendring af direktiv 73/239/EOEF og 88/357/EOEF (tredje skadesforsikringsdirektiv).

Paa grundlag af princippet om en enhedstilladelse, der fastsaettes i dette direktiv, kan enhver virksomhed, der er anerkendt i en medlemsstat, i henhold til reglerne om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser etablere sig i hele EU og vaesentligst vaere underkastet den kontrol og de retsregler, der er gaeldende i den medlemsstat, hvor virksomheden har etableret sit hjemsted (hjemlandet) (artikel 4 og 5). Denne medlemsstat har enekompetence til at indroemme og tilbagekalde tilladelsen til at drive forsikringsvirksomhed. Hvis virksomheden misligholder de love og administrative bestemmelser, der gaelder for dens aktiviteter, har tilsynsmyndigheden i hjemlandet enekompetence hvad angaar genopretningsforanstaltninger og sanktioner (herunder tilbagekaldelse af tilladelsen) (artikel 13 og 14). Hvis tilladelsen tilbagekaldes, skal den kompetente myndighed i hjemlandet underrette de kompetente myndigheder i de oevrige medlemsstater, herunder i den medlemsstat, hvor tjenesterne ydes.

Det fremgaar af artikel 40, som det aerede medlem henviser til, at enhver virksomhed, der praesterer tjenesteydelser, skal forelaegge de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne praesteres, alle de dokumenter, der forlanges af den, for at sikre, at virksomhedens aktiviteter er i overensstemmelse med den gaeldende lovgivning. Hvis de kompetente myndigheder i en medlemsstat konstaterer, at en virksomhed, der paa denne medlemsstats omraade driver virksomhed i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, overtraeder de retsregler, der er gaeldende i den naevnte medlemsstat, opfordrer de den paagaeldende virksomhed til at bringe disse ulovlige forhold til ophoer. Hvis virksomheden ikke foretager sig det noedvendige, giver de kompetente myndigheder i den paagaeldende medlemsstat de kompetente myndigheder i hjemlandet meddelelse herom. Disse traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at faa virksomheden til at bringe de ulovlige forhold til ophoer. Hvis det er en hastesag, eller hvis de foranstaltninger, der er truffet af hjemlandet, viser sig at vaere utilstraekkelige, kan de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne praesteres, traeffe de noedvendige foranstaltninger og give de kompetente myndigheder i hjemlandet meddelelse herom.

Hvad angaar de tekniske og finansielle aspekter er hjemlandet alene ansvarligt for overholdelse af reglerne om forsikringsmaessige hensaettelser, investering af repraesentative aktiver og solvensmargenen og garantifonde for transaktioner gennemfoert i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. Hvad angaar skatteaspekterne forholder det sig saadan, at den skatte- og regnskabslovgivning, der gaelder i den medlemsstat, hvor selskabet har hjemsted, finder anvendelse paa den direkte beskatning. Ansvaret for indirekte beskatning ligger hos den medlemsstat, hvor risikoen er, og som i princippet vil vaere den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen praesteres. Forsikringsaftaler, der tegnes i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, paalaegges de indirekte skatter og parafiskale afgifter, der gaelder for forsikringspraemier i den medlemsstat, hvor risikoen bestaar (artikel 46). Virksomheden skal overholde de regler for opkraevning af indirekte skatter og parafiskale afgifter, der er gaeldende i den medlemsstat, hvor risikoen bestaar.

I det konkrete tilfaelde har den graeske tilsynsmyndighed, der er myndigheden i hjemlandet, eneansvaret for at indroemme og tilbagekalde tilladelser og for kontrol med virksomhedens forsikringsmaessige og finansielle soliditet. De tilsvarende italienske myndigheder kan i deres egenskab af myndighed i den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen praesteres, kraeve, at de graeske myndigheder griber ind, hvis der er tale om en skattemaessig overtraedelse af de finansielle og forsikringsmaessige regler.

Kommissionen kan i sin egenskab af traktaternes vogter efter EF-traktatens artikel 169 indlede en overtraedelsesprocedure mod medlemsstater, der overtraeder EU-retten, men den har ingen generelle befoejelser til at kontrollere medlemsstaternes administration.

I de tilfaelde hvor et direktiv ikke er blevet korrekt gennemfoert eller anvendt, er Kommissionens interventionsmuligheder klart afgraensede: hvis gennemfoerelsen er i overensstemmelse med direktivet, men den nationale lovgivning ikke anvendes korrekt af de nationale myndigheder, er der ikke tale om en overtraedelse af direktivet, men af den nationale lovgivning; den strid, der maatte opstaa, skal derfor i princippet indbringes for de nationale domstole. Kun i tilfaelde af en lang administrativ praksis, dvs. hvis den nationale lovgivning i et laengere tidsrum ikke anvendes korrekt, hvilket hindrer direktivet i at vaere fuldt ud effektivt paa trods af en korrekt national gennemfoerelse, vil Kommissionen kunne gribe ind. Det fremgaar imidlertid ikke af de oplysninger, der er fremlagt i det konkrete tilfaelde, at der er tale om en vedvarende ukorrekt anvendelse af den graeske lovgivning, men snarere om et isoleret tilfaelde.

Kommissionen har undersoegt den lovgivning, ved hvilken direktivet er gennemfoert i Graekenland og i Italien, og den har ikke konstateret uregelmaessigheder, i det mindste ikke hvad angaar de problemer, som dette spoergsmaal vedroerer. Ifoelge artikel 56 i direktiv 92/49/EOEF skal medlemsstaterne endvidere paase, at alle afgoerelser, der traeffes over for et forsikringsselskab i henhold til de love og administrative bestemmelser, der vedtages paa baggrund af direktivet, kan goeres til genstand for domstolsproevelse.

I dette tilfaelde er det omhandlede selskab i tvivl om, hvorvidt den procedure, som isaer de italienske myndigheder har anvendt over for selskabet, er korrekt, og ligeledes om tilbagekaldelsen af tilladelsen er korrekt. Alle spoergsmaal i denne sag skal indbringes for en forvaltningsdomstol eller en almindelig domstol i Graekenland eller Italien paa grundlag af graesk og italiensk ret.

(1) EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1.