SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2303/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(25. juli 2002)

Om: Megafusion mellem de to største tyske energivirksomheder med henblik på en nemmere erobring af energimarkedet i andre EU-lande

1. Har Kommissionen kendskab til, at virksomheden Ruhrgas AG i Tyskland ved at eje et ledningsnet og ved at være importør distribuerer 58 % af naturgassen, og at selskabet Eon AG leverer næsten en tredjedel af elektriciteten, hvorved de inden for de to vigtigste sektorer på det tyske energimarked hver indtager en stærk dominerende stilling?

2. Har Kommissionen hørt, at en yderligere koncentration af retten til at bestemme over den tyske energiforsyning gennem en overtagelse af Ruhrgas AG ved Eon AG sidste år blev afvist af monopoltilsynet i Tyskland, men nu alligevel kan ske, fordi denne beslutning er blevet erklæret for ugyldig ved hjælp af en beslutning, som Tacke, statssekretær for økonomiske anliggender, på den tyske regerings vegne offentliggjorde den 5. juli 2002.

3. Kan De bekræfte, at den tyske monopolkommission i maj heller ikke anså fusionen for acceptabel i det tilfælde, at en række andele i andre virksomheder som VNG i Leipzig, skulle afhændes, således som den tyske regering nu forlanger det af de to virksomheder, der agter at fusionere?

4. Skyldes godkendelsen af denne fusion, på trods af frygt for magtmisbrug og indenlandske prisforhøjelser, navnlig den tyske regerings bestræbelser på at skabe en stærk tysk koncern, der, begunstiget af det frie marked inden for EU, kan erhverve en vigtig markedsandel i andre EU-lande?

5. Hvordan bedømmer De præcedensvirkningen af denne beslutning? Vil denne kunne blive en tilskyndelse til på nationalt plan at gennemføre flere sådanne megafusioner?

6. Er denne situation i overensstemmelse med Deres politik vedrørende fusioner og eventuel opståelse af monopoler? Giver denne fusionsbeslutning Dem mulighed for at gribe ind, bl.a. på grundlag af de grænseoverskridende følger i andre medlemsstater? Agter De at gøre brug heraf?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(24. september 2002)

1. Kommissionen er bekendt med de forbudsbeslutninger, som det tyske Bundeskartellamt vedtog i januar og februar 2002.

2. Kommissionen har fået oplyst, at den tyske forbundsminister for økonomi og teknologi den 5. juli 2002 godkendte E.ON/Ruhrgas-fusionen i medfør af § 42 i den tyske lov om konkurrencebegrænsning. Det var statssekretæren for økonomi Dr. Alfred Tacke, der traf beslutningen. Denne tilsidesætter ovennævnte forbudsbeslutninger og den tyske monopolkommissions henstilling om afvisning.

3. Monopolkommissionen afvejede de alvorlige konkurrencebegrænsninger mod E.ON's argumenter om offentlige interesser og nåede til den konklusion, at der ikke burde gives ministeriel godkendelse. I forbindelse med disse overvejelser drøftede den tyske monopolkommission også mulige løsninger, såsom adskillelse og frasalg af Thüga AG, et datterselskab af E.ON, som har andele i 130 lokale og regionale forsyningsvirksomheder.

4. Kommissionen kan ikke kommentere grundlaget for den ministerielle godkendelse.

5. Den ministerielle godkendelse blev givet til en specifik fusion. Fremtidige fusioner i energisektoren vil skulle vurderes individuelt.

6. Beslutningen i denne sag er truffet på grundlag af den tyske kartellovgivning og gennemført af de tyske myndigheder inden for rammerne af disses politik. Kommissionen ligger ikke inde med oplysninger, der tyder på, at denne sag har været (er) af fællesskabsdimension i henhold til forordningen om kontrol med virksomhedssammenslutninger(1), og at Kommissionen dermed skulle have beføjelser til at gå ind i sagen.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, EFT L 395 af 30.12.1989 (hele teksten er genoptrykt i EFT L 257 af 21.9.1990).