SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0341/01

af Karla Peijs (PPE-DE) og Bartho Pronk (PPE-DE) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Opkrævning af en særlig brugerafgift for biler registreret på udenlandske nummerplader

Den nederlandske instans for afgiftskontrol griber ind mod nederlandske statsborgere, der er udstationeret og opholder sig i udlandet i længere tid. Når disse personer lejer en bil i udlandet, kører til Nederlandene for at tilbringe weekenden der og bagefter kører tilbage med bilen til udlandet, bliver de af de nederlandske afgiftsmyndigheder pålagt at betale hele den særlige brugerafgift af beløbet for leje af bilen.

1. Hvorfor kan en i udlandet midlertidigt udstationeret person ikke leje en bil i udlandet registreret på udenlandske nummerplader, når den pågældende ønsker at rejse til sit hjemland?

2. I Nederlandene findes der en særlig brugerafgift (en ikke-harmoniseret afgift). Finder Kommissionen det berettiget, at Nederlandene opkræver særlig brugerafgift i de tilfælde, hvor personer med bopæl i udlandet kommer til Nederlandene i en udenlandsk registreret udlejningsbil?

3. Finder Kommissionen det berettiget, at Nederlandene opkræver særlig brugerafgift i det tilfælde, at den pågældende person er ansat ved Den Europæiske Central og dermed i sin egenskab af tjenestemand ved ECB nyder godt af immunitetsbestemmelserne for banken? Finder Kommissionen ikke, at dette er i strid med principperne for det indre marked?

4. Gør dette problem sig også gældende i andre medlemsstater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(3. maj 2001)

Kommissionen skal gøre de ærede medlemmer af Europa-Parlamentet opmærksom på, at det afgørende kriterium i henhold til direktiv 83/182/EØF(1) om afgiftsfritagelse for et køretøj i en anden medlemsstat, end hvor køretøjet er registreret, er brugerens sædvanlige opholdssted. Det sædvanlige opholdssted, som nærmere er defineret i direktivets artikel 7 og Domstolens retspraksis på området, er det sted, hvor den pågældende person har centrum for sine personlige og økonomiske interesser, og hvor han opholder sig størstedelen af året.

Der bør imidlertid sondres mellem følgende tilfælde:

- Hvis den pågældende har sit sædvanlige opholdssted i den by i Tyskland, hvor Den Europæiske Centralbank har sit hovedsæde, og hvor han arbejder, kan han afgiftsfrit anvende et køretøj med nummerplader fra dette land i alle andre medlemsstater herunder også i den medlemsstat, hvor han er statsborger eller har sin oprindelse (Nederlandene) i en periode på højst seks måneder pr. år.

- Situationen er imidlertid anderledes, hvis den pågældende har sit sædvanlige opholdssted i den medlemsstat, hvor han er statsborger eller har sin oprindelse (i hvilket tilfælde hans bopæl i Tyskland er rent midlertidig). I henhold til ovennævnte fællesskabsdirektiv har den pågældende i dette tilfælde ikke ret til afgiftsfrit at anvende et køretøj, som er lejet i den medlemsstat, hvor han har sit sædvanlige opholdssted. Det nævnte direktiv går ud fra princippet om, at afgiftsfritagelsen normalt indrømmes i andre medlemsstater end den, hvor køretøjets bruger har sit sædvanlige opholdssted. Der er fastsat visse undtagelser, men det tilfælde, der er nævnt af de ærede medlemmer, hører ikke til disse.

Der skal dog bemærkes følgende:

a) I henhold til direktivets artikel 9 har medlemsstaterne mulighed for at anvende mere lempelige ordninger. De kan eventuelt tillade midlertidig indførsel for en længere periode eller i undtagelsestilfælde afhængigt af eventuelle skattemæssige betingelser. Medlemsstaterne gør ofte brug af denne mulighed i situationer som beskrevet af de ærede medlemmer. Det er formodentlig inden for rammerne af denne mulighed, at Nederlandene har opkrævet en periodisk brugerafgift Motorrijtuigenbelasting for anvendelse af et køretøj, som ikke er undtaget fra afgiftsfritagelsen, når anvendelsen af køretøjet i Nederlandene ikke omfattes af de bindende regler i direktivet.

b) Kommissionen har i et nyt forslag til direktiv om ændring af ovennævnte direktiv(3) forudset en mulighed for afgiftsfri anvendelse af et privatkøretøj, som er registreret i en anden medlemsstat, og som ifølge en i denne medlemsstat indgået lejekontrakt af et udlejningsfirma udlejes til en statsborger, som er bosat i den medlemsstat, hvor køretøjet tilfældigvis anvendes, til brug i højst otte dage. Dette forslag, som blev forelagt Rådet i februar 1998 og godkendt af Parlamentet den 18. juni 1998, er stadig til behandling i Rådet.

Den fremgangsmåde, der er beskrevet under a), synes at være en afvejning mellem dels den frie bevægelighed for køretøjer i det europæiske indre marked og dels medlemsstaternes retmæssige økonomiske interesser i automobilbeskatning. Det er dette princip, som har ligget til grund for Kommissionens behandling af tilsvarende tilfælde vedrørende andre medlemsstater. Kommissionens tjenestegrene har kontaktet de nederlandske myndigheder for at få klargjort, om det i dette tilfælde drejer sig om en Motorrijtuigenbelasting eller en anden særlig form for beskatning, og for at undersøge, hvilke nærmere bestemmelser der er gældende.

Spørgsmålet om, hvor den pågældende i det konkrete tilfælde har sit sædvanlige opholdssted som nævnt i spørgsmålet fra de ærede medlemmer, skal afgøres af de nationale myndigheder i henhold til bestemmelserne i direktivets artikel 7 og domstolens retspraksis på dette område.

Hvad angår de bestemmelser, der finder anvendelse for tjenestemænd og andre ansatte ved De Europæiske Fællesskaber, kan Kommissionen ikke forstå, hvordan De Europæiske Fællesskabers protokol vedrørende privilegier og immuniteter, som også anvendes for Den Europæiske Centralbank(2) og i det foreliggende tilfælde artikel 12 skulle kunne hindre, at en anden medlemsstat end den, hvor institutionen har sit hovedsæde, beskatter tjenestemandens private anvendelse af et køretøj i de tilfælde, hvor tjenestemanden bevarer sit sædvanlige opholdssted i den medlemsstat, hvor han er statsborger og/eller har sin oprindelse.

(1) Rådets direktiv 83/182/EØF af 28. marts 1983 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler (EFT L 105 af 23.4.1983, s. 59).

(2) I henhold til protokollens artikel 23, tilføjet ved artikel 9, stk. 5, i Amsterdam-traktaten.

(3) Rådets direktiv 83/182/EØF af 28. marts 1983 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler (EFT L 105 af 23.4.1983, s. 59).