SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2251/01

af Bartho Pronk (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juli 2001)

Om: Opfølgende spørgsmål vedrørende loven om socialsikringstillæg

Den 21. maj 2001 stillede jeg sammen med min kollega, Ria Oomen-Ruijten, spørgsmål om de nederlandske planer om at standse udbetalingen af socialsikringsydelser i henhold til loven om sociale sikringstillæg (skriftlig forespørgsel E-1525/01(1)). I mellemtiden har kommissær Diamantopoulou besvaret disse spørgsmål. Det er beklageligt, at kommissæren imidlertid har givet et meget generelt svar herpå, uden at hun kom ind på de konkrete spørgsmål fra vores side.

Kommissionen bedes besvare følgende to spørgsmål:

- Kan Kommissionen besvare de første tre spørgsmål, der blev stillet den 21. maj 2001, hver for sig?

- Kan Kommissionen anslå, hvornår den forventer at træffe afgørelse om det forslag, som den nederlandske regering har forelagt?

(1) EFT C 350 E af 11.12.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(5. september 2001)

Kommissionen præciserer det svar, den afgav på skriftlig forespørgsel E-1525/01 af det ærede medlem.

Hvad angår det første spørgsmål, bekræfter Kommissionen, at medlemsstaterne faktisk ifølge princippet om fri bevægelighed for personer inden for Unionen principielt er tvunget til at udbetale de sociale sikringsydelser, der er optjent i henhold til lovgivningen i deres land, til modtagere, som er bosiddende på en anden medlemsstats område. Som det imidlertid fremgik af Kommissionens tidligere svar, indeholder de EU-bestemmelser, der koordinerer de nationale, sociale sikringsordninger, herunder navnlig forordning (EØF) nr. 1408/71(1), en række undtagelser fra dette princip om udbetaling i udlandet, bl.a. for særlige ikke-bidragspligtige ydelser. Således giver den ordning, der indføres ved forordning (EØF) nr. 1408/71 (navnlig artikel 10a) sikrede bosiddende i en medlemsstat garanti for tildeling af særlige ikke-bidragspligtige ydelser i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de er bosiddende.

Som svar på det andet spørgsmål ønsker Kommissionen at fremhæve, at den er meget opmærksom på konsekvenserne af et eventuelt tab af arbejdsfortjeneste, der ligger under minimumslønnen, for de berørte parter. På grund af manglende harmonisering på EU-plan er det imidlertid den enkelte medlemsstats opgave at fastlægge, hvilke betingelser der giver ret til ydelser, når bare medlemsstaterne overholder fællesskabsretten, herunder navnlig princippet om borgernes frie bevægelighed. Det er i den sammenhæng, at det er relevant at undersøge, hvorvidt den manglende udbetaling i udlandet af den omhandlede nederlandske ydelse er berettiget på grundlag af de kriterier, Domstolen har fastlagt, navnlig i sin retspraksis, og som Kommissionen henviser til i sit tidligere svar.

Hvad angår det tredje spørgsmål, støtter Kommissionen, som den har gjort opmærksom på i sin nye social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden(2), målet om moderne social beskyttelse for alle EU-borgere. Den vil ligeledes tage hensyn til dette mål, når den finder det hensigtsmæssigt at foreslå, at den omhandlede ydelse opføres på listen over ydelser, der ikke kan udbetales i udlandet.

Kommissionen har til hensigt at forelægge fællesskabslovgiveren en pakke med en række ændringer til forordning (EØF) nr. 1408/71 inden årets udgang. Disse ændringer har navnlig til formål at indarbejde udviklingen i Domstolens retspraksis i forordningen. Forslaget skal mere nøjagtigt ses som en opfølgning af Domstolens domme i sagerne Jauch(3) et Leclere(4) om den østrigske og luxembourgske ydelse, der efter Domstolens opfattelse bør udbetales i udlandet, men som stadig er opført på listen over ydelser, der ikke kan udbetales i udlandet (Bilag II a). Hvad angår den ydelse, der er omtalt i Lov om supplerende ydelser (Toeslagenwet), vil Kommissionen på grundlag af de i dette svar og i svaret på skriftlig forespørgsel E-1525/01 anførte kriterier undersøge det hensigtsmæssige i at opføre denne ydelse på listen, og den vil i så fald stille forslag herom i den samme pakke med ændringsforslag.

Kommissionen minder endvidere om, at ud over Rådet vil Parlamentet skulle udtale sig om et eventuelt forslag, der går i denne retning, inden for rammerne af den fælles beslutningsprocedure, som finder anvendelse på enhver ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, EFT L 149 af 5.7.1971. Forordningen er blevet ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, (EFT L 28 af 30.1.1997).

(2) KOM(2000) 379 endelig udg.

(3) Dom af 8. marts 2001, Jauch, C-215/99, endnu ikke offentliggjort.

(4) Dom af 31. maj 2001, Leclere, C-43/99, endnu ikke offentliggjort.