SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2557/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. september 2002)

Om: Finanskontrol 1: Ansættelse og fastholdelse af kritiske tjenestemænd som en absolut nødvendig reaktion på den negative offentlige mening

1. Har Kommissionen kendskab til, at store dele af den offentlige mening i medlemsstaterne ikke har megen tiltro til Den Europæiske Unions nytte, effektivitet, handleevne og gennemskuelighed, fordi man mistænker EU som en kæmpestor organisation for unødvendigt centralistisk bureaukrati, pengespild, nepotisme, stræben efter profit og bedrageri, hvilket har bidraget til, at Kommissionen i sin tidligere sammensætning trådte tilbage i foråret 1999, og har ført til en faldende deltagelse i de efterfølgende valg til Europa-Parlamentet?

2. Ønsker Kommissionen at fjerne de mistanker, som den offentlige mening nærer, ved at den offentligt overbeviser om det modsatte, eller affinder den sig med, at den i spørgsmål 1 beskrevne situation fortsætter?

3. Betragter Kommissionen den uheldige tradition, som er nævnt i spørgsmål 1, som en af grundene til at udvise endnu mere omhu end ideelle organisationer med almennyttige formål, nationale myndigheder i medlemsstaterne, lokale offentlige myndigheder og virksomheder ved forvaltningen af dens finanser og give indsigt i hvad, der er gået galt, og hvad, der skal forbedres?

4. Er Kommissionen også enig i, at man på denne baggrund stærkt må fraråde, at man suspenderer embedsmænd, som kritiserer finansforvaltningen, fra deres stilling eller begrænser dem i deres muligheder for at fremsætte kritik, også i tilfælde af, at den efter egen opfattelse har meget gode argumenter til at gendrive den fremsatte kritik, fordi det giver anledning til mistanke om, at ulovlige fremgangsmåder holdes hemmelige, forbliver ustraffede og fortsættes?

5. Er Kommissionen også af den opfattelse, at ansættelse og fastholdelse af kritiske embedsmænd kan være en nødvendig og uundgåelig reaktion på den permanente mistanke, således som beskrevet i spørgsmål 1, og at dette er et uundværligt instrument til at fjerne disse mistanker?

6. Vil det ikke være fornuftigt i betragtning af Kommissionens rolle som forvalter af offentlige anliggender på EU-niveau og med henblik på beskyttelse af dens egen position, at der gives et positivt billede af EU, som blandt sit personale har kritiske embedsmænd, og som konstant lader uafhængige eksperter undersøge, hvordan Kommissionen er organiseret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(7. januar 2003)

1. Kommissionen deler ikke den holdning, der gives udtryk for i forespørgslens punkt 1.

Kommissionen går ind for en streng nul tolerance-strategi over for svig og korruption, og der er truffet betydelige foranstaltninger med henblik på behandling af sager af denne art:

- Det Europæiske Kontor for Bedrageribekæmpelse (OLAF) indleder og gennemfører sine undersøgelser fuldstændig uafhængigt;

- der er vedtaget regler for indberetning af overtrædelser;

- der er etableret en mekanisme vedrørende bekæmpelse af svig, som skal indgå i nye forslag;

- den senest vedtagne lovgivning omfatter nye metoder til at forebygge og bekæmpe svig f.eks. den nye finansforordning, og

- der er oprettet et Kontor for Undersøgelser og Disciplinære Foranstaltninger.

Disse instrumenter kan imidlertid ikke gribe ind i de grundlæggende principper om retten til en retfærdig behandling i henhold til lovgivningen, sikring af retten til forsvar og forhåndsformodningen om manglende skyld.

Kommissionen lancerede i sin hvidbog om reform, der blev forelagt i marts 2000(1), 36 specifikke aktioner vedrørende finansiel forvaltning. Gennemførelsen af disse aktioner er godt undervejs, og i henhold til Rådets afgørelse af 25. juni 2002 vil den nye finansforordning træde i kraft pr. 1. januar 2003.

Kommissionen må afvise påstanden om centralistisk bureaukrati. Ca. 80 % af Fællesskabets budget forvaltes i samarbejde med medlemsstaterne.

Hvad angår den lave deltagelse i valgene til Europa-Parlamentet, bør man se på det mere generelle problem med offentlighedens dalende interesse for valg i det hele taget, eftersom fænomenet ikke kun kommer til udtryk ved valg til Europa-Parlamentet. Kommissionen deler ikke det ærede medlems bekymring over den faldende valgdeltagelse, og den bidrager, sammen med de øvrige institutioner, til at forbedre og styrke kommunikationen med offentligheden.

2. Kommissionen forfølger omhyggeligt alle uregelmæssigheder, som berører Fællesskabets finansielle interesser, eller som sætter spørgsmålstegn ved tjenestemændenes integritet. Kommissionen er åben for kontrol fra både Europa-Parlamentets og Revisionsrettens side, og den besvarer forespørgsler fra enkeltpersoner, civilsamfundet og pressen. Men det ærede medlem er sikkert klar over, at retsprincipperne fordrer, at der må anvendes visse restriktioner i forbindelse med oplysninger om igangværende undersøgelser for både at beskytte selve undersøgelserne og sikre overholdelsen af princippet om forhåndsformodning om manglende skyld (jf. svar til punkt 1).

3. Kommissionen deler det ærede medlems synspunkter med hensyn til betydningen af en omhyggelig finansiel forvaltning, som må være mindst lige så effektiv som forvaltningen i organisationer af lignende størrelse og med tilsvarende ansvar, og lige så omhyggelig som forvaltningen inden for ikke-statslige organisationer, nationale og regionale myndigheder og store virksomheder.

4. Kommissionen anerkender fuldt ud den grundlæggende udtryksfrihed, som tjenestemænd og andre ansatte i Kommissionen har, herunder retten til at udtrykke holdninger, der afviger fra Kommissionens. Det er imidlertid klart, som det også er bekræftet af De Europæiske Fællesskabers Domstol, at udtryksfriheden, ligesom enhver anden grundlæggende rettighed, ikke er en ubegrænset frihed, men at der må kunne fastsættes rimelige grænser for udøvelsen af denne rettighed af hensyn til tjenestens tarv.

En retfærdig og velbegrundet kritik af Kommissionens systemer, procedurer og aktiviteter er derfor acceptabel. Hvor der er tale om alvorlige uregelmæssigheder, er en tjenestemand forpligtet til at meddele, hvad vedkommende har fået kendskab til. Denne forpligtelse er fastslået i Kommissionens afgørelse af 4. april 2002 om indberetning af alvorlige forsømmelser(2), som også omhandler beskyttelse af medlemmer af personalet, som opfylder denne forpligtelse(3). På grundlag af god praksis i medlemsstaterne fastslår afgørelsen også, at der som en sidste udvej er mulighed for at indberette eventuelle uregelmæssigheder til eksterne organer i det usandsynlige tilfælde, hvor hverken Kommissionen eller OLAF har truffet passende foranstaltninger inden for en rimelig frist, på trods af at den pågældende tjenestemand i god tro har givet meddelelse om alvorlige uregelmæssigheder.

I forbindelse med den nuværende reform foreslår Kommissionen, at der indsættes lignende bestemmelser i den nye personalevedtægt. Rådet hørte Parlamentet om disse forslag i juni 2002.

Hvis en tjenestemand imidlertid udnytter denne ret til at få afgjort uenigheder om lovlige foranstaltninger på en måde, som miskrediterer disse foranstaltninger eller den institution, der har ansat den pågældende tjenestemand, vil dette naturligvis være til ubodelig skade for det tillidsforhold, der bør være mellem tjenestemanden og Kommissionen. Dette tillidsforhold er ikke blot i tjenestens interesse, men også i offentlighedens interesse. Selv en skriftlig kritik fritager ikke en tjenestemand fra at gøre sin pligt. Når højtstående tjenestemænd får til opgave at gennemføre reformen og moderniseringen, forventes de også at træffe foranstaltninger over for andre i forvaltningen, således at de vedtagne reformer kan gennemføres. Det ærede medlem er sikkert klar over, at personalevedtægten indeholder bestemmelser om, at ansatte skal optræde med integritet og diskretion, selv efter at have forladt tjenesten.

5. Kommissionen er enig i, uanset hensynet til den offentlige mening, at ansatte med kritiske synspunkter er vigtige for enhver ansvarlig organisation, således at den kan identificere og afhjælpe de svagheder, som uundgåeligt vil opstå i systemer og strukturer af en vis kompleksitet. Forskellige midler til at gøre opmærksom på sådanne svagheder anvendes regelmæssigt og effektivt inden for Kommissionen.

6. Kommissionen kan henvise til svaret på spørgsmål nr. 5. Kommissionens organisation, dens systemer, procedurer og aktiviteter kontrolleres konstant og indgående af Revisionsretten, Rådet, Parlamentet og Ombudsmanden i medfør af traktaten om Den Europæiske Union og af de institutionelle ordninger.

(1) KOM(2000) 200 endelig udg.

(2) Vedtaget under nr. C (2002) 845.

(3) Den nye ordning styrker og udvider den ordning, der blev indført i 1999 (afgørelse 396/1999 af 2. juni 1999, EFT L 149 af 16.6.1999).