SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1182/02

af Marco Cappato (NI) til Kommissionen

(22. april 2002)

Om: Den alvorlige politiske situation på Madagaskar

Præsidentvalget den 16. december 2001, som var udskrevet af admiral Didier Ratsiraka, Madagaskars præsident siden 1975, er der fra mange sider blevet fordømt som værende præget af bedrageri og manipulering af valgresultaterne.

Oppositionspartiet har indgivet formel anmodning til Madagaskars forfatningsdomstol om kontrol af valgprotokollerne, en anmodning som også OAU (Den Afrikanske Enhedsorganisation) har tilsluttet sig. Repræsentanterne for Ratsirakas parti, Arema, har afslået denne kontrol under påskud af processens langvarighed.

Den 22. februar 2002 udråbte Madagaskars befolkning Marc Ravalomanana til republikkens nye præsident, hvorefter admiral Didier Ratsiraka erklærede undtagelsestilstand i hovedstaden Antananarivo og blokerede alle tilkørselsvejene.

Hvilke politiske og diplomatiske foranstaltninger har Den Europæiske Union iværksat for at medvirke til at løse den alvorlige politiske situation, der er opstået på Madagaskar?

Har Kommissionen overvejet at sende en delegation af europæiske observatører til Madagaskar for i samarbejde med repræsentanter for Den Afrikanske Enhedsorganisation at nedsætte en trepartskommission bestående af Den Europæiske Union, Den Afrikanske Enhedsorganisation og madagaskiske politiske kræfter, som skal have til opgave at kontrollere valgresultaterne fra december sidste år, og således bidrage til at genetablere demokratisk lovlighed på denne afrikanske ø?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(28. maj 2002)

Kommissionen følger nøje udviklingen på Madagaskar. Den beklager de voldshandlinger, der opstod efter præsidentvalget i december 2001, og støtter den mægling, som Den Afrikanske Enhedsorganisation (OAU) og De Forenede Nationer har foretaget for at tilskynde de involverede parter til at indlede en demokratisk dialog og udvise mådehold.

I sin erklæring af 22. april 2002 udtrykte EU tilfredshed med den aftale, som de to præsidentkandidater indgik i Dakar den 18. april 2002.

De to kandidater blev enige om en overgangsregering og en folkeafstemning, som skulle afholdes inden for seks måneder med hjælp fra FN, OAU, EU og det internationale samfund, hvis der ikke fremstod nogen klar vinder af nyoptællingen af stemmerne fra præsidentvalget i december 2001.

EU beklager, at der på trods af Dakar-aftalen fortsat finder konfrontationer sted. Marc Ravalomanana, som forfatningsdomstolen den 29. april 2002 erklærede for vinder af det omstridte valg i december efter en nyoptælling af stemmerne, tiltrådte præsidentembedet den 6. maj 2002, men den afgående præsident ville ikke anerkende forfatningsdomstolens afgørelse.

Den 8. maj 2002 erklærede EU, at den fortsat var overbevist om, at den nuværende krise kun kan løses ved en aftale mellem parterne og en national forsoning, og at Dakar-aftalen stadig bør danne rammen om bestræbelserne på at opnå en løsning.

EU er klar til at yde politisk og teknisk støtte til at gennemføre målsætningerne i Dakar-aftalen med henblik på at genoprette freden blandt civilbefolkningen og de demokratiske principper samt finde en politisk løsning på krisen. I denne forbindelse er EU positivt indstillet over for præsident Wades forslag om at afholde et nyt møde blandt de to ledere.

Når der er fundet en løsning på krisen, vil EU kunne fortsætte med at gennemføre sine bistands- og samarbejdsprogrammer.