DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/21

(2004/C 33 E/020)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3406/02

af Marco Cappato (NI) og Benedetto Della Vedova (NI) til Kommissionen

(29. november 2002)

Om: Sagen om den sudanesiske statsborger Dimiana Murad Nashid

Den 4. november 2002 offentliggjorde det sudanesiske dagblad »Al-Watan« en bekendtgørelse om, at en koptisk-kristen student var blevet bortført i det nordlige Sudan og mod sin vilje tvunget til at konvertere til islam og indgå tvunget ægteskab.

Dimiana Murad Nashid, som var førsteårsstuderende ved Al-Neelain-universitetet i Omdurman, forsvandt i slutningen af oktober. Dimianas venner og kolleger orienterede hendes familie om, at en muslimsk mand ved navn Ehab havde bortført hende fra universitetet.

Dimianas far, som forelagde sagen for Freedom House's Center for Religious Freedoms, sagde, at han var blevet indkaldt af retten i Kalakla (en mindre by i nærheden af Khartoum) for at deltage i sin datters bryllup. Ligeledes til stede i retten var en religiøs leder, som forelagde en ægtepagt og påstod at være far til brudgommen, og en advokat, som forelagde et dokument underskrevet af Dimiana, hvori hun anførte, at hun havde konverteret til islam og ønskede at gifte sig med Ehab.

Efter et møde med sin datter i nærværelse af hendes bortfører sagde Dimianas far, at hun synes at være påvirket af stoffer, og at hendes øjne og læber var opsvulmede. Han sagde ligeledes, at han fik at vide, at hvis han ønskede sin datter tilbage, måtte han konvertere til islam.

Har Kommissionen formelt anmodet den sudanesiske ambassadør om at redegøre for denne situation? I modsat fald, hvorfor ikke? I bekræftende fald, hvilke svar blev der givet? Agter Kommissionen at opfordre den sudanesiske regering til at standse konstante trusler mod ikke-muslimske mænds og kvinders frihed i dette land?

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at hindre udbredte krænkelser af den internationale konvention mod slaveri af 1927, som styret i Khartoum støtter og selv begår, og hvilket slags politisk og diplomatisk pres agter den at udøve for at standse disse krænkelser af folkeretten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(8. januar 2003)

Kommissionen har ikke kendskab til de begivenheder, de ærede medlemmer omtaler på baggrund af oplysninger fra den sudanske avis »Al-Watan«. Kommissionen vil anmode sin delegation i Sudan om en rapport og give de ærede medlemmer direkte besked.

EU har altid understreget, at den er imod slaveri, og det gjorde den igen på den 58. samling i FN's menneskerettighedskommission. EU har også i resolutionen om Sudan, som blev behandlet på det seneste møde i menneskerettighedskommissionen, givet udtryk for, at den er imod tvangsarbejde.

Kommissionen er klar over, at slaveri forekommer i visse stater i Sudan. Den forsøger så vidt muligt at drøfte problemet med myndighederne. Den handler også ved at støtte ngo'er og civilsamfundet. Det er artikel 8 i Cotonou-aftalen, der danner grundlag for en løbende politisk dialog med Sudan, hvor EU kan rejse disse spørgsmål. Spørgsmålet vil blive rejst, når Trojkaen næste gang aflægger besøg i Sudan.

Kommissionen har med stor interesse fulgt det arbejde, den internationale gruppe bestående af fremtrædende personer har udført i forbindelse med den mission, som den amerikanske præsidents udsending for fred i Sudan, senator J. Danforth, foretog. Gruppen skulle undersøge omfanget af slaveri, kidnapning og tvangsarbejde i Sudan. Det er Kommissionens opfattelse, at rapporten er et nyttigt værktøj, når man skal behandle disse meget følsomme spørgsmål. Der er, som gruppen også anfører, behov for mere tilbundsgående undersøgelser og analyser.

Endelig overvejer man at yde støtte til projekter om menneskehandel, børnearbejde og slaveri.