SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0285/01

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Kommissionen

(9. februar 2001)

Om: Beskatning af brændstof i Grækenland

På min forespørgsel til Kommissionen (E-3423/00)(1) svarede Kommissær Bolkestein på Kommissionens vegne, idet han gav detaljerede oplysninger om de afgifter, der gælder for de forskellige kategorier af flydende brændstof i Grækenland, og bekræftede, at den græske regering i visse tilfælde (især hvad angår brændstof til industrielt brug) pålægger brændstoffet meget højere afgifter end den laveste, som er fastsat af Kommissionen.

Jeg ønsker endvidere at få oplyst, hvad kommissæren bygger sit synspunkt på, når han erklærer, at denne høje beskatning ikke nødvendigvis forringer de græske industriprodukters konkurrenceevne, eftersom det er en kendsgerning, at Grækenland har den ringeste konkurrenceevne blandt de 15 EU-lande.

Kommissæren understreger med rette, at konkurrenceevnen er en kompliceret størrelse, og nævner eksempelvis, at størrelsen af socialforsikringsbidragene også er en tungtvejende faktor. Kan Kommissionen oplyse, om bidragene faktisk er højest i Grækenland sammenlignet med de øvrige EU-lande (med angivelse af taloplysninger fra samtlige 15 medlemsstater), hvilke andre faktorer der er årsag til de græske produkters dårlige konkurrenceevne på internationalt plan, og hvad der burde gøres for markant at forbedre denne konkurrenceevne? Mener Kommissionen, at Grækenlands optagelse i ØMU'en vil få uheldige virkninger på baggrund af den ringe internationale konkurrenceevne, og i givet fald hvilke?

(1) EFT C 174 E af 19.6.2001, s. 52.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(9. april 2001)

I Kommissionens publikation om beskatningsstrukturen i Den Europæiske Union (2000) er socialsikringsbidraget anført som en procentdel af BNP for alle 15 medlemsstater. Tallene for 1997 og 2000 fremgår af bilaget, der sendes direkte til det ærede medlem og til Europa-Parlamentets sekretariat.

I henhold til denne sammenligning med de øvrige medlemsstater har Grækenland ikke det højeste tal.

Grækenlands socialsikringsbidrag udgjorde 10,8 % af BNP i 1997 og lå dermed under det europæiske gennemsnit, der var på 15 %.

Den internationale konkurrenceevne i et land som Grækenland som har en lille, åben økonomi, er under indflydelse fra mange forskellige indenlandsk begrundede faktorer, og herunder: den generelle makroøkonomiske situation, forholdene på varemarkedet og arbejdsmarkedet, institutionsforholdene og lovgivningen for erhvervslivet, og herunder den administrative byrde, samt den offentlige administrations effektivitet og selskabsbeskatningen.

I forberedelsen af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) gjorde Grækenland bemærkelsesværdige fremskridt med hensyn til afhjælpningen af makroøkonomiske og finansielle skævheder. Gennem de seneste år er der gennemført en række forskellige strukturreformer, og dette har haft positiv virkning på økonomien. Den beslutning der for nylig er blevet truffet om at tillade salg af majoritetsandelen i delvist privatiserede offentlige selskaber bærer vidnesbyrd om i hvor høj grad regeringen bakker op om styrkelsen af konkurrence på markedet. Man er i færd med at gennemføre en gennemgribende skattereform og ser nærmere på adgangsvilkårene for visse servicefag med henblik at skærpe konkurrencen. De resterende problemer inden for adskillige områder og behovet for at imødegå de kommende udfordringer gør dog at det stadig er nødvendigt at udbygge reformarbejdet.

Hvad arbejdsmarkedet angår, viser den forholdsvis høje arbejdsløshed at den hidtidige reform kun har givet forholdsvis beskedne resultater, og at der må føres en dristigere kurs, hvis man skal fjerne de resterende stivheder og realisere regeringens målsætninger om en kraftig forbedring af arbejdsløshedstallene.

I produktionssektoren forudsætter en forbedring af den fortsat lave produktivitet, at man fortsætter med at sætte ind på at forbedre markedets funktion, forbedre konkurrenceforholdene på markedet og udvikle et vidensbaseret samfund.

Grækenland har været medlem af ØMU siden den 1. januar 2001 og råder dermed ikke længere over monetære og vekselkursbaserede virkemidler i sin politik. Til gengæld kan det forventes at erhvervslivet vil drage fordel af at usikkerheden vedrørende monetære forhold og vekselskurser er reduceret, og at euro-zonen har en lavere rente. Det er derfor af altafgørende betydning at landet, hvis det skal få det fulde udbytte af de muligheder som deltagelsen i ØMU-samarbejdet stiller i udsigt, sørger for en optimal udnyttelse af de øvrige politiske redskaber som det stadig råder over, og det vil i første række sige finans-, indkomst- og strukturpolitikken.