ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0243/00

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Anlæg af parkeringspladser på Piazza Vescovio og Via Moricone i Rom

Rom kommune er begyndt at opføre to store underjordiske parkeringshuse, et på Piazza Vescovio med 92 parkeringspladser og et i Via Moricone med ca. 100 pladser. De områder, der berøres af disse byggepladser, er geologisk ustabile på grund af tilstedeværelsen af grotter, katakomber, gamle pozzolan-miner og underjordiske vandløb og udgør dermed en potentiel fare for beboerne og for mange bygninger i området. Piazza Vescovio er endvidere lige blevet gjort i stand.

Der er fare for, at arbejdet, som forventes at vare mindst 16 måneder, påvirker hele kvarterets livskvalitet negativt. Da arbejdet er meget omfattende og selve områdets karakter kan give anledning til problemer, forekommer det hensigtsmæssigt at supplere projektet med en detaljeret vurdering af indvirkningen på miljøet, således som det er fastlagt i direktiv 85/337/EØF(1).

I en skrivelse af 25.3.1997 fra kommissær Enthoven til ambassadør Cavalchini understregedes det, at en vurdering af indvirkningen på miljøet var nødvendig i forbindelse med projekter som ovenstående. Den omstændighed, at det kun er køberne af parkeringspladserne, der får tilladelse til at benytte sig af dette offentlige areal, peger i retning af, at der muligvis er tale om en krænkelse af borgernes rettigheder, idet de ikke kan benytte dette areal i den fastlagte 90-årige periode og følgelig berøves deres ret til at bruge et offentligt gode.

På baggrund af ovenstående bedes Kommissionen besvare følgende:

1. mener Kommissionen, at der kan foretages en vurdering af indvirkningen på miljøet i forbindelse med ovenstående arbejde?

2. mener Kommissionen, at dette arbejde først bør sættes i gang, efter at beboerne er hørt, således som det er foreskrevet i direktiv 85/337/EØF?

3. findes der nogen direktiver, der omhandler en eventuel lovovertrædelse i forbindelse med disse p-pladser, som begrænser det offentliges anvendelse af et fælles gode?

4. kan Kommissionen udtale sig generelt om spørgsmålet?

(1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(13. marts 2000)

De ærede parlamentsmedlem henvises til Kommissionens svar på hendes skriftlige forespørgsel E-2858/99(1).

1. Der kræves kun høring af beboerne i området, når der skal gennemføres en undersøgelse af det påtænkte arbejdes indvirkning på miljøet.

2. Kommissionen har ikke kendskab til noget fællesskabsdirektiv, der vedrører begrænsning af offentlighedens anvendelse af et offentligt gode.

3. Da Kommissionen ikke har kendskab til den situation, som det ærede medlem beskriver, vil den tage de nødvendige skridt til at indhente nærmere oplysninger derom og sikre, at fællesskabsreglerne på området bliver overholdt.

(1) EFT C 303 E af 24.10.2000, s. 120.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0299/00

af Hartmut Nassauer (PPE-DE) til Kommissionen

(11. februar 2000)

Om: Beskyttelse af mindretal i Den Tjekkiske Republik

På Det Europæiske Råds topmøde i København fastsatte Den Europæiske Union i 1993 kriterier for tiltrædelsesforhandlinger med staterne i Central- og Østeuropa. Dertil hører ud over et demokratisk og retsstatsligt system overholdelse af menneskerettigheder og respekt for og beskyttelse af mindretal.

Hvorledes vurderer Kommissionen i den forbindelse den retslige situation for den tyske befolkningsgruppe, der i dag lever i Den Tjekkiske Republik, og hvis konstante ekspropriering som følge af Benesch-dekreterne (1945 og 1946) er i modstrid med beskyttelse af mindretal og forbuddet mod diskriminering?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Gunter Verheugen på skriftlige forespørgsler E-0293/00, E-0294/00, E-0295/00, E-0296/00, E-0297/00, E-0298/00, E-0299/00, E-0300/00, E-0301/00, E-0302/00, E-0303/00 og E-0398/00

(20. marts 2000)

Tiltrædelsesforhandlingerne med Den Tjekkiske Republik vedrører især dens godkendelse af og tilpasning til Den Europæiske Unions regelværk samt dens evne til at opfylde de betingelser for medlemskab, som Det Europæiske Råd har opstillet. Som medlem af EU vil Den Tjekkiske Republik være nødt til at vedtage og gennemføre fællesskabsbestemmelserne og -politikkerne på alle områder, herunder principperne om fri bevægelighed for personer og fri etableringsret. Det af det ærede medlem rejste spørgsmål skal først og fremmest betragtes i denne sammenhæng, men naturligvis spiller også de politiske kriterier, der blev fastlagt i København, en vigtig rolle, eftersom de vedrører beskyttelsen af menneskerettighederne og af mindretallenes rettigheder. Kommissionen overvåger nøje udviklingen på disse områder i alle ansøgerlande.

Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at det tema, der berøres i forbindelse med disse spørgsmål, vedrører begivenheder, der fandt sted, inden EF-traktaten trådte i kraft. De såkaldte Benesch-dekreter vil derfor ikke spille nogen rolle under tiltrædelsesforhandlingerne. Desuden fastslås det i EF-traktatens artikel 295 (tidligere artikel 222), at de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne ikke berøres af denne traktat. Kommissionen er derfor ikke i stand til at gribe ind i spørgsmål vedrørende tilbagegivelse af ejendom i nuværende eller kommende medlemsstater.

Den Tjekkiske Republik har siden 1992 været kontraherende part i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Det er Europarådet, der er ansvarligt for gennemførelsen af denne konvention, og derfor bør spørgsmål om emner, der henhører under denne konvention, rettes til Europarådet.

Desuden kan Kommissionen henvise det ærede medlem til de relevante bestemmelser i den tjekkisk-tyske erklæring om de gensidige forbindelser, der blev vedtaget den 21. januar 1997.

Af de forskellige ovenfor anførte grunde anser Kommissionen det for vanskeligt at tage stilling i de særlige sager, som det ærede medlem har rejst.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1137/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. april 2000)

Om: Hvidbog om fødevaresikkerhed og en europæisk fødevaremyndighed

I januar 2000 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 endelig). Kapitel 4 vedrører oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kapitel 5 omhandler lovgivningen om fødevaresikkerhed.

Fødevaremyndigheden kan kommunikere direkte og i fuld åbenhed med forbrugerne. Den kan give alle involverede parter direkte oplysninger om sine resultater både med hensyn til fødevaresikkerhed og ernæring. Kommissionen er ansvarlig for formidlingen af afgørelser vedrørende risikostyring (pkt. 51).

1. Hvor ligger ifølge Kommissionen grænsen mellem oplysninger til offentligheden og kommunikation som et led i risikostyring?

2. Kan fødevaremyndigheden på eget initiativ oplyse befolkningen om risici ved bestemte produkter, herunder listeria? Hvem er i benægtende fald ansvarlig for sådanne oplysninger i betragtning af deres betydning for forbrugerne?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne på skriftlige forespørgsler E-1121/00, E-1124/00, E-1126/00, E-1129/00, E-1130/00, E-1131/00, E-1132/00, E-1135/00, E-1136/00, E-1137/00, E-1138/00 og E-1139/00

(8. juni 2000)

Kommissionen har i hvidbogen om fødevaresikkerhed(1) anført de generelle retningslinjer, den regner med at vedtage for den fremtidige oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed, og Kommissionen har opfordret alle involverede parter til at medvirke og bidrage til debatten i høringsfasen. Til mange af de punkter, det ærede parlamentsmedlem har omtalt, har Kommissionen endnu ikke endeligt udarbejdet forslag eller fastlagt enkelthederne for arbejdsmetoden, da den ikke har haft lejlighed til at gennemgå de synspunkter, der er kommet frem under høringen.

Med hensyn til spørgsmålet om beføjelser fastslås det derimod i hvidbogen, at evaluering af risici, indsamling af data og oplysninger til forbrugerne om de områder, der falder ind under myndighedens beføjelser, skal høre ind under den europæiske fødevaremyndigheds opgaver. Kommissionen mener, at man på nuværende tidspunkt af juridiske grunde og af hensyn til det demokratiske ansvar ikke kan forsvare en overførsel af lovgivningsbeføjelser til en uafhængig institution. Ikke desto mindre bør en fremtidig udvidelse af denne myndigheds beføjelser overvejes på baggrund af erfaringerne med denne myndigheds arbejde og den tillid, som denne myndighed kan have opnået, uden at man udelukker, at det eventuelt bliver nødvendigt at ændre traktaten.

(1) KOM(1999) 719 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0238/00

af Jillian Evans (Verts/ALE) til Kommissionen

(7. februar 2000)

Om: Strukturfondsadditionalitet

Ifølge den juridiske definition på additionalitet kræves det, at midler fra fonden ikke må erstatte offentlige eller tilsvarende strukturudgifter. I det Forenede Kongerige skal dette imidlertid kun påvises på nationalt plan.

Den europæiske bestanddel af strukturfondsbevillinger til Wales betales fra EU til den britiske statskasse. Den årlige budgettildeling til det walisiske parlament beregnes af finansministeriet under anvendelse af en mekanisme, som ikke er blevet tilpasset for at tage højde for de supplerende beløb, der fra januar 2000 vil stå til rådighed for West Wales og the Valleys under programmets mål 1. Dette betyder i praksis, at EU-projekter i Wales betales over det walisiske budget for uddannelse, sundhed, sociale ydelser osv.

I betragtning af Kommissionen erklærede hensigt om at sikre strukturfondene en mere effektiv og koncentreret indsats mellem 2000 og 2006 vil Kommissionen da overveje at indføre en mekanisme til påvisning af, i hvilket omfang additionalitetsprincippet er anvendt på regionalt basis inden for medlemsstaterne og dermed også, i hvilket omfang midlerne er anvendt til størst mulig fordel i målområderne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(31. marts 2000)

Bestemmelserne kræver ikke, at medlemsstaterne skal anvende additionalitetsprincippet på regionalt plan.

Bestemmelserne findes i den generelle strukturfondsforordning(1), som Rådet vedtog i juni sidste år, og hvori Kommissionens og medlemsstaternes beføjelser for gennemførelse af programmerne i perioden indtil slutningen af 2006 er fastlagt.

Bortset fra bestemmelserne om additionalitet skal medlemsstaterne ifølge forordningerne for det første sikre, at fællesskabsmidlerne kun anvendes i de tilskudsberettigede regioner, de er bevilget til, og for det andet at disse EU-bevillinger ledsages af nationale bevillinger under overholdelse af de fastlagte grænser. Det programmeringsdokument, Kommissionen har vedtaget, indeholder den nødvendige bekræftelse af begge disse aspekter.

(1) Forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21.6.1999 EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0621/00

af William Newton Dunn (PPE-DE) til Kommissionen

(3. marts 2000)

Om: Kontrolstempling af sølv

Vil Kommissionen i fortsættelse af svaret på mit tidligere spørgsmål (H-0729/99(1)) om kontrolstempling af sølv oplyse, om den vil gøre sit yderste for at fremme en indgående

drøftelse i Rådets arbejdsgruppe om Rådets forslag til en sondring mellem E og e for så vidt angår fabrikants- og tredjepartsstemplede sølvartikler og dermed gøre det muligt at nå til enighed om et direktiv, hvormed der endelig vil blive indført et indre marked for sølvartikler?

(1) Europa-Parlamentets forhandlinger (december 1999).

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(12. april 2000)

Kommissionen støtter det ærede medlems forslag om, at der bør sondres mellem stemplet E og e. Den vil søge at fremme en indgående drøftelse på næste møde i Rådets arbejdsgruppe og derved gøre det muligt at nå til enighed om direktivet om kontrolstempling.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0289/00

af Arie Oostlander (PPE-DE) til Rådet

(14. februar 2000)

Om: Kosovo-albanske fanger i Serbien

I en erklæring fra Delegationen for Forbindelserne med Sydøsteuropa, hvori der blev henvist til en beslutning fra Europa-Parlamentet af 16. september 1999 (B5-0100/1999), blev det indtrængende henstillet til den serbiske regering at løslade de ca. 1.900 Kosovo-albanske fanger, som stadig væk tilbageholdes under de mest kummerlige forhold i serbiske fængsler.

Er Rådet klar over, at små to tusind Kosovo-albanere stadig væk sidder fængslet i Serbien, som det har været tilfældet siden afslutningen på Kosovo-krisen?

Er Rådet villig til at tage effektive skridt, således at disse personer så hurtigt som muligt kan vende hjem til deres familier?

Svar

(16./17. maj 2000)

Rådet deler fuldt ud det ærede parlamentsmedlems bekymringer over de Kosovo-fangers skæbne, der stadig tilbageholdes i Serbien. På samlingen i Rådet (almindelige anliggender) den 19. juli 1999 opfordrede ministrene Forbundsrepublikken Jugoslavien til at sikre ICRC fri adgang til disse fanger. Rådet opfordrede desuden til øjeblikkelig frigivelse af fanger, der tilbageholdes uden sigtelser, og til, at fangerne behandles i overensstemmelse med gældende internationale standarder. Efter samlingen i Rådet (almindelige anliggender) den 19. juli har myndighederne i Beograd givet ICRC adgang til serbiske fængsler. Organisationen har identificeret næsten 2000 kosovoalbanske fanger under sine besøg i fængslerne. ICRC har siden juni hjulpet omkring 326 personer

med at vende hjem i sikkerhed efter deres løsladelse i Serbien.

På samlingen den 13. september 1999 gav Rådet udtryk for sin store bekymring over, at spørgsmålet om de flere tusinde personer, især kosovoalbanere, der er forsvundet, fortsat står åbent.

Rådet forsikrer det ærede parlamentsmedlem om, at det forsat vil gøre, hvad der ligger inden for dets muligheder, og at det navnlig vil betragte fremskridt med hensyn til de demokratiske frihedsrettigheder og respekten for mindretallenes rettigheder som et af de centrale elementer i forbindelse med en eventuel ophævelse af de sanktioner, som er iværksat over for styret i Beograd.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1232/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(27. april 2000)

Om: Repræsentation af regioner som f.eks. Galicia i Rådet (fiskeri)

Den spanske landbrugs- og fiskeriminister, Jesus Posada, gav i Santiago de Compostela udtryk for sin tvivl om, hvorvidt autonome regioner, som f.eks. Galicia, der har samme beføjelser og repræsenterer en meget vigtig fiskerisektor, vil kunne deltage i Rådet som repræsentant for Spanien.

Deler Rådet denne opfattelse? Er der andre medlemsstater, hvis delstater eller andre interne politiske enheder allerede er repræsenteret i Rådet (fiskeri)?

Svar

(10. juli 2000)

I overensstemmelse med EF-traktatens artikel 203 består Råde af en repræsentant for hver medlemsstat på ministerplan, som skal være beføjet til at forpligte denne medlemsstats regering.

Det tilkommer derfor hver medlemsstat at afgøre, hvorledes og af hvem den er repræsenteret på samlingerne i Rådet (fiskeri).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2264/00

af Vincenzo Lavarra (PSE) til Kommissionen

(29. juni 2000)

Om: Ret til markedsføring af spisedruer, der er opført med dyrkningstilladelse i den italienske sortsliste i overensstemmelse med EU-bestemmelserne

Producenter af kerneløse druer i Syditalien og navnlig producenterne af sorten Sugraone (der er opført med dyrkningstilladelse i den italienske sortsliste) er bekymrede over, at visse EU-importører som betingelse for at aftage druerne stiller krav til dem om at have betalt et produktionsvederlag til et amerikansk selskab, der påstår at have eneret på Sugraone-druen (som selskabet imidlertid kalder ved et andet navn), også i forbindelse med markedsføringen.

Kan Kommissionen med henblik på at undgå urimelige krav og markedsfordrejninger på det indre marked oplyse om følgende:

1. Kan producenterne lovligt og frit markedsføre Sugraone-druen uden at skulle opfylde krav fra aftagerne om at have betalt rettighedsvederlag for produktionen af denne sort?

2. Gælder kravet om betaling af rettighedsvederlag udelukkende produktion og markedsføring (og købernes kontrol af, at dette krav er opfyldt) af spisedruer, som der er eneret på,

og som er navne- og varemærkeregistrerede, eller gælder det også for spisedruer af sorter som Sugraone-druen, der er opført med produktionstilladelse i den italienske sortsliste i overensstemmelse med EU-bestemmelserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(13. juli 2000)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0227/00

af José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) og Gerardo Galeote Quecedo (PPE-DE) til Kommissionen

(4. februar 2000)

Om: Anholdelse af moderate cubanske dissidenter

De moderate dissidenter Osvaldo Payá Sardinas og Héctor Palacios blev for nylig anholdt på Cuba og ført til et ukendt sted. Ifølge den cubanske kommission for menneskerettigheder og national forsoning er der siden november 1999 foretaget henved 300 anholdelser af dissidenter og menneskerettighedsaktivister.

Er Kommissionen bekendt med disse begivenheder?

Hvad mener Kommissionen om disse anholdelser?

Agter Kommissionen at træffe nogen form for foranstaltninger i denne situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(8. marts 2000)

Kommissionen følger nøje menneskerettighedssituationen i Cuba navnlig spørgsmålet om politiske dissidenter ved den overvågning, der foretages af arbejdsgruppen for menneskerettigheder, der består af repræsentanter for medlemsstaternes ambassader og for Kommissionen i Havana. Ved udtalelser og initiativer på lokalt plan har EU regelmæssigt over for de cubanske myndigheder taget afstand fra landets behandling af politiske dissidenter og aktivister.

Kommissionen er bekendt med de omtalte tilbageholdelser af dissidenter inden for de sidste måneder. Så vidt Kommissionen ved, drejer det sig i de fleste tilfælde om tilbageholdelser af kortere varighed, (ifølge cubanske menneskerettighedsgrupper vil ca. 11 ud af 262 tilbageholdte blive stillet for en domstol), men Kommissionen mener fortsat, at betydningen heraf ikke må undervurderes.

Kommissionen var også underrettet om tilbageholdelsen af Osvaldo Payá og Hector Palacios den 25. januar 2000. Den har fået oplyst, at de begge blev løsladt efter at være blevet afhørt af sikkerhedsofficerer. EU har derfor vedtaget ikke at tage nogen officielle skridt i denne sag på nuværende tidspunkt. Kommissionen vil dog forsat arbejde mod det fælles mål at fremme menneskerettighederne i Cuba og vil benytte enhver given lejlighed til at tage dette spørgsmål op med de cubanske myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0762/00

af Sebastiano Musumeci (UEN) til Kommissionen

(13. marts 2000)

Om: Humanitær støtte til befolkningen i Eritrea

Konflikten mellem Eritrea og Etiopien, som startede i maj 1998, har kostet mange menneskeliv på begge sider, ligesom mange tusinde civilpersoner er blevet deporteret. Den Europæiske Union bør i samarbejde med FN intervenere på en mere mærkbar måde i regionen, dels ved at overbevise Etiopien om fuldt ud at acceptere den rammeaftale for fred, der er fastlagt af OAU, og dels ved at sende større humanitær støtte til de befolkninger, der er ofre for konflikten. Den Europæiske Union kun har sikret 40 % af den humanitære støtte, som myndighederne i Eritrea har anmodet om, og denne støtte når frem til modtagerne med alvorlige forsinkelser.

Kommissionen bedes besvare følgende spørgsmål:

1. Anser den det ikke for nødvendigt at øge den humanitære støtte til konfliktens ofre?

2. Hvilke aktioner har den iværksat eller agter at iværksætte for at fremskynde leverancen af den pågældende støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(4. april 2000)

Siden fjendtlighederne og den militære konfrontation brød ud mellem Etiopien og Eritrea har Kommissionen været meget aktivt engageret i at tilvejebringe bistand til de krigsramte befolkningsgrupper i Eritrea navnlig gennem Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand (ECHO). Kommissionen støtter en række humanitære aktiviteter inden for områder som vand og sanitet, supplerende fødevarer, indlogering, uddeling af fødevarer og andre varer. Denne bistand er især afgørende for de ca. 200 000 hjemstedsfordrevne og deporterede mennesker, der er samlet i lejre.

I 1999 beløb Kommissionens humanitære bistand sig til 9,8 mio. EUR til fordel for udsatte befolkningsgrupper, der er ramt af krigen mellem Etiopien og Eritrea. Af det beløb blev 3,5 mio. EUR afsat til Etiopien og 6,3 mio. EUR til Eritrea. Fællesskabet er således blandt de vigtigste donorer af humanitær bistand til hjemstedsfordrevne og deporterede befolkningsgrupper i Eritrea. Kommissionen er opmærksom på, at der bør anvendes en ensartet fremgangsmåde over for begge lande. Ikke desto mindre nødvendiggør de humanitære behov og omstændigheder i Eritrea en mere omfattende støtte.

Kommissionen vil fortsat overvåge den humanitære situation i Eritrea. Hvis den forværres, vil man undersøge, om der er behov for at tilpasse Kommissionens bistandsprogram.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0828/00

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(10. marts 2000)

Om: Sikkerhedsstandarder for fjernsynsapparater

Er Kommissionen klar over, at det af en nylig rapport fra det nationale svenske Afprøvnings- og Forskningsinstitut tilsyneladende tilsyneladende fremgår, at fjernsynsapparater, der sælges i Europa er mere brandfarlige end apparater, der sælges i De Forenede Stater som følge af den lempelse af brandsikringskravene for fjernsynsapparater, der har fundet sted i 1990erne?

Angiveligt konstateres det i rapporten, at der er fjernsynsapparater på det europæiske marked, som synes at være lettere antændelige, og som brænder kraftigt i tilfælde af brand, hvilket giver folk væsentlig mindre tid til at undslippe. Dette berører husholdninger i hele Europa, navnlig hospitaler og plejehjem, hvor der på grund af problemerne med at evakuere patienter i tilfælde af brand anvendes brandkoder, som angiver indholdets brændbarhed og dermed risikoen.

Vil Kommissionen foretage en hastevurdering af sikkerhedsstandarderne for fjernsynsapparater, der er solgt i Europa, for at sikre, at samfundets mest sårbare gruppe beskyttes mod brand i samme eller højere grad som i De Forenede Stater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(18. april 2000)

Kommissionen prioriterer sager vedrørende brandsikkerhed meget højt.

Kommissionen har taget kontakt til de pågældende svenske myndigheder for at få yderligere oplysninger om rapporten fra det nationale svenske afprøvnings- og forskningsinstitut, som det ærede parlamentsmedlem omtalte.

Sikkerheden i forbindelse med fjernsynsapparater reguleres af lavspændingsdirektivet (direktiv 73/23/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser)(1). Aspekter vedrørende brandsikkerheden er behandlet mere indgående i harmoniseret standard EN 60065:1998, Audio, video and similar electronic apparatus Safety requirements vedtaget af den europæiske standardiseringsorganisation CENELEC.

Kommissionen har hidtil ikke modtaget oplysninger fra nationale myndigheder om mangler i ovennævnte standarder vedrørende brandsikkerhed. Men som svar på spørgsmålet fra det ærede parlamentsmedlem vil Kommissionen nu rejse spørgsmålet over for de nationale myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af lavspændingsdirektivet, på deres næste møde, som efter planen skal afholdes den 26. og 27. april 2000.

Der vil således på grundlag af de oplysninger, der modtages fra medlemsstaterne, blive taget stilling til, om der er behov for yderligere foranstaltninger, herunder en gennemgang af de relevante sikkerhedsstandarder for fjernsynsapparater.

(1) EFT L 77 af 26.3.1973.