ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2404/99 af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen. Anvendelse af bevillingerne til fællesskabsinitiativet RETEX.



EF-Tidende nr. 170 E af 20/06/2000 s. 0154 - 0154



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2404/99 af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen (16. december 1999) Om: Anvendelse af bevillingerne til fællesskabsinitiativet RETEX Under sidste fællesskabsstøtteramme (1993-1999) modtog Portugal støtte fra fællesskabsinitiativet RETEX for områder, der er stærkt afhængige af tekstil- og beklædningssektoren. Kan Kommissionen oplyse: - Hvilke bevillinger er tildelt Portugal og de øvrige medlemsstater via RETEX, og hvilke beløb er konkret overført til medlemsstaterne i perioden 1993-1999? - Hvilke RETEX-projekter er finansieret i Portugal i samme periode? For hvilke beløb og af hvilken varighed? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier (20. december 1999) Kommissionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1888/99

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Beskyttelse af dyr under transport

Er Kommissionen opmærksom på de rapporter, hvoraf det fremgår, at RSPCA (Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals) har indberettet Frankrig for stadig ikke at have gennemført bestemmelserne i direktiv 95/0029/EF(1) om beskyttelse af dyr under transport?

Vil Kommissionen oplyse, hvilke resultater der er opnået med den række overtrædelsesprocedurer, som i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 169 er indledt mod Frankrig for ikke at have truffet de fornødne foranstaltninger til at gennemføre direktivet, og hvilke skridt vil der blive taget for at sikre nøje overholdelse af EU-lovgivningen?

(1) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(29. november 1999)

Den overtrædelsesprocedure, som Kommissionen har indledt mod Frankrig, drejer sig om ufuldstændig gennemførelse af Rådets direktiv 95/0029/EF af 29. juni 1995 om ændring af direktiv 90/0628/EØF om beskyttelse af dyr under transport.

Kommissionen indbragte sagen for Domstolen den 15. juni 1999.

De franske myndigheder har i mellemtiden oplyst Kommissionen om, at lovbestemmelserne om direktivets fuldstændige gennemførelse er under forberedelse.

Efter en inspektion foretaget af Kommissionen er der udstedt en særlig rapport, som er tilgængelig på websiden om generaldirektoratet for sundhed og forbrugerbeskyttelse(1). Heri rettes der en række henstillinger til Frankrig vedrørende de utilfredsstillende aspekter. Kommissionen har til hensigt at følge sagen op, hvis Frankrig ikke retter forsømmelserne.

(1) Internetadresse: http://europa.eu.int/comm/dg24/.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1887/99

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Væksthormonet rBST og dets indvirkning på dyresundheden

Vil Kommissionen forlange, at de relevante udvalg undersøger alt materiale om væksthormonet rBST og dets indvirkning på dyresundheden i det tilfælde, at producenten heraf anmoder om tilladelse til at sælge hormonet til anvendelse i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(15. november 1999)

Den Videnskabelige Komité for Dyrs Sundhed og Trivsel afgav udtalelse den 10. marts 1999 om vurdering af risici ved bovin somatotropi (BST). Konklusionerne i denne rapport er, at BST ikke bør gives til malkekøer, fordi dette kan forårsage alvorlige helbredsproblemer (f.eks. mastitis, klov- og benlidelser) samt skadelig indvirkning på reproduktionsevnen.

Medmindre en virksomhed eller videnskabelig forskning bringer nye elementer frem i lyset, der kan føre til nye overvejelser, anses vurderingen af risici ved BST i forbindelse med dyrevelfærdsaspekter som værende afsluttet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1631/99

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(15. september 1999)

Om: Sukkerkvoten for den autonome region Azorerne

I akten om Portugals tiltrædelse af Den Europæiske Union, afsnit XIV, litra c), bind II, s. 426, fastsættes der en kvote på 10 000 tons sukkerroer til den sukkerproducerende virksomhed i den autonome region Azorerne, hvortil kommer retten til indførsel af 20 000 tons råsukker mod betaling af nedsat afgift.

Med forordning (EØF) 3484/92 af 27. november(1) nedsattes denne mængde imidlertid til 10 000 tons svarende til den mængde, der omtales i forordning nr. 1600/92(2).

Senest har Kommissionen fortolket forordningen således, at der skal foretages en nedsættelse til 6.500 tons sukker, som kan raffineres på grundlag af importeret råsukker, men samtidig udelukker Kommissionen ikke, at den vil foreslå nye nedsættelse af de kvoter, som den autonome region Azorerne kan opnå.

Kan Kommissionen oplyse, om denne gradvise og systematiske reduktion af kvoterne for raffinering af sukker fra den autonome region Azorerne er i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 299, stk. 2?

(1) EFT L 353 af 3.12.1992, s. 8.

(2) EFT L 173 af 27.6.1992, s. 1.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(18. oktober 1999)

Før Poseima-programmet havde Azorernes sukkerindustri faktisk tilladelse til at raffinere indtil 20 000 tons råsukker minus sukkerproduktionen på grundlag af lokale sukkerroer. Med indførelsen af den særlige forsyningsordning under Poseima, der gør det muligt at importere råsukker fra sukkerroer til verdensmarkedsprisen (eller fastsætter en tilsvarende støtte ved anvendelse af kvoteråsukker fra Fællesskabet), er denne tilladelse blevet begrænset til maksimalt 10 000 tons sukker til dækning af Azorernes sukkerbehov på disse præferencevilkår.

Inden for disse grænser opstiller Kommissionen årligt overslag over Azorernes behov og fastsætter, hvilke mængder der kan importeres under hensyntagen til bl.a. den lokale produktion på basis af sukkerroer. Med fastsættelsen af 6 500 tons for produktionsåret 1999/2000 (det samme som i 1998/1999) nedsættes maksimumskvoten for produktion af sukker ikke. Maksimumskvoten kan stadig anvendes for den lokale roesukkerproduktion. Det, der begrænses, er kun importen af råsukker under den særlige forsyningsordning.

Det er således ikke rigtigt at tale om en gradvis og systematisk reduktion af kvoterne for raffinering af sukker fra den autonome region Azorerne, og Kommissionen mener følgelig, at Poseima-programmet ikke tilsidesætter EF-traktatens artikel 299 (tidligere artikel 227), stk. 2.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2051/99

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(3. november 1999)

Om: Skibsbygning på skibsværftet Astano i Galicien

I sit svar på min forespørgsel (E-1432/99(1)) om følgerne af den eventuelle privatisering af skibsværftet Astano, som den spanske regering udtrykkeligt har ønsket, for forbuddet mod skibsbygning, erklærede Kommissionen, at en hvilken som helst ændring af Astanos ejerforhold ikke (vil) få nogen virkning for begrænsningerne for dets virksomhed.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse, hvilke juridiske og politiske årsager, der kan lægges til grund for denne erklæring, i betragtning af, at forbuddet bunder i tildelingen af statsstøtte til den spanske stats offentlige skibsværfter?

(1) EFT C 27 E af 29.1.2000, s. 66.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(30. november 1999)

Kommissionen har i sit svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-1432/99(1), som det ærede medlem henviser til, redegjort for de betingelser, der knytter sig til omstruktureringsstøtte til de statsejede skibsværfter i Spanien. Det kan dog være nyttigt, hvis Kommissionen forsøger yderligere at præcisere grundlaget for de nuværende restriktioner på Astanos aktiviteter.

I præamblen til Rådets forordning (EF) 1013/97 af 2. juni 1997 om støtte til bestemte skibsværfter, der er under omstrukturering(2), hvorved der blev givet dispensation fra statsstøttereglerne i Rådets direktiv 90/0684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygningsindustrien(3) for at fremme en yderligere og endelig omstrukturering af de statsejede værfter i Spanien, fastslås det klart, at de foreslåede kapacitetsnedskæringer under omstruktureringsplanen vil blive suppleret med, at værftet i Astano ikke bliver genåbnet for nybygninger. Eftersom forordningen ikke indeholder bestemmelser om det modsatte, står det klart, at denne restriktion ikke er tidsbegrænset og gælder for værftet som sådant uanset dets ejerforhold. Dette understreges af, at samme afsnit i præamblen til forordningen til gengæld fastslår, at der ikke vil blive foretaget ombygning af skibe på skibsværftet i Astander, så længe det er statsejet. Disse betingelser og de øvrige betingelser i forordningen var forudsætningen for, at Rådet indvilligede i at give dispensation.

Betingelserne blev gentaget i Kommissionens endelige beslutning(4) om godkendelse af omstruktureringsstøttepakken, som i afsnit 29 og 35 omtaler Astanos situation.

Som det forklares i Kommissionens svar på det ærede medlems tidligere forespørgsel, var indskrænkningerne i værfternes skibsbygningskapacitet et nødvendigt modstykke til det betydelige støttebeløb, hvis man skal begrænse de mulige fordrejninger af konkurrencen inden for Fællesskabet mest muligt.

(1) EFT C 27 E af 29.1.2000, s. 66.

(2) EFT L 148 af 6.6.1997.

(3) EFT L 380 af 31.12.1990.

(4) EFT C 354 af 21.11.1997.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1826/99

af Robert Evans (PSE) til Kommissionen

(11. oktober 1999)

Om: Internationale bortførelser af børn

I forslag til Rådets forordning om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over fælles børn (KOM(1999) 220) fastsættes det i artikel 4 Internationale børnebortførelser, at den i artikel 3 Forældremyndighed, omhandlede kompetence skal udøves inden for rammerne af Haag-konventionen af 25. oktober 99 om de civile aspekter af internationale barnebortførelser.

Underretter medlemsstaterne løbende deres borgere om konsekvenserne og beføjelserne i henhold til denne Haag-konvention f.eks. i pas eller litteratur vedrørende ophold i udlandet? Vil denne situation ændre sig med indførelsen af forslaget til Rådets forordning?

Er Kommissionen klar over, om medlemsstaterne altid overholder konventionens betingelser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(5. november 1999)

Artikel 4 i forslag til Rådets forordning om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over fælles børn(1) fastslår, at den deri fastsatte internationale kompetence skal udøves inden for rammerne af Haag-konventionen af 99 om internationale barnebortførelser, særlig artikel 3 og 16. Med andre ord kan en medlemsstats myndighed eller ret, der a priori har kompetence i kraft af, at et af ægtefællernes fælles børn har sædvanligt opholdssted i denne medlemsstat (artikel 3 i forslaget til forordning) ikke træffe foranstaltninger vedrørende forældremyndigheden, før der er truffet en eventuel afgørelse i henhold til Haag-konventionen om det pågældende barns eventuelle tilbagevenden, hvis dette sædvanlige opholdssted er en følge af en ulovlig fjernelse eller tilbageholdelse.

Kommissionen råder ikke over oplysninger om, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne træffer for at underrette deres borgere om konsekvenserne og beføjelserne i henhold til Haag-konventionen. Vedtagelsen af forordningen medfører ingen informationspligt for medlemsstaterne; de informationsforanstaltninger, det ærede medlem omtaler, vil fortsat henhøre under medlemsstaternes kompetence. Kommissionen kan dog oplyse, at Haag-konferencen fra tid til anden afholder møder for alle de centrale myndigheder, der er udpeget til at følge konventionens gennemførelse, samt seminarer med det formål at sætte medlemsstaternes dommere ind i, hvordan denne konvention fungerer.

Kommissionen har ikke kendskab til tilfælde, hvor den pågældende konvention ikke skulle være overholdt. Den kan tilføje, at de nationale myndigheder, der får forelagt anmodninger om et ulovligt fjernet eller tilbageholdt barns tilbagevenden, i henhold til denne konvention har en vis skønsmargen. Dette gælder specielt, når barnet er integreret i sine nye omgivelser (artikel 12), eller hvis barnets tilbagevenden udsætter det for en fysisk eller psykisk fare eller bringer det i en utålelig situation (artikel 13).

(1) KOM(1999) 220 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2861/99

af Michel Hansenne (PPE-DE) til Kommissionen

(7. januar 2000)

Om: Det fælles merværdiafgiftssystem 8. direktiv

I skriftlig forespørgsel 2083/90(1) stillede Fernand Herman Kommissionen følgende spørgsmål: I Det Forenede Kongerige kan kongehuset, lokale myndigheder og lignende organer få refunderet momsen på indkøbte leverancer af varer og tjenesteydelser samt på importerede varer på betingelse af, at disse leverancer eller denne import ikke anvendes til formål, der er underkastet momslovgivningen (ikke-forretningsmæssige formål), eller som til en vis grad er undtaget fra moms. Denne procedure, den såkaldte refund scheme (refusionsordning), gælder uanset, om det pågældende organ er skattepligtig eller ej. Er denne procedure i overensstemmelse med det sjette momsdirektiv?.

Hvorfor har Kommissionen blot givet et midlertidigt og utilstrækkeligt svar uden nogensinde at svare definitivt?

Mener Kommissionen i forlængelse af min forgængers spørgsmål, at offentlige organer i andre medlemsstater ligeledes kan nyde godt af denne procedure og kan anmode HM Customs & Excise om refusion af moms på grundlag af det 8. direktiv for varer og tjenesteydelser, der købes i Det Forenede Kongerige, og som eventuelt er underkastet den lokale moms?

(1) EFT C 164 af 24.6.1991, s. 10.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(1. februar 2000)

Det fælles merværdiafgiftssystem indeholder bestemmelse om, at medlemsstater, regioner, amter, kommuner og andre offentlige instanser generelt ikke er skattepligtige i forbindelse med aktiviteter, som de udfører i egenskab af offentlige organer. Der skal altså ikke betales merværdiafgift i forbindelse med sådanne aktiviteter.

Derimod er levering af varer og tjenesteydelser og vareimport, der foretages af skattepligtige personer til medlemsstater, regioner, amter, kommuner og andre offentlige instanser skattepligtig.

Da medlemsstater, lokale myndigheder og andre myndigheder ikke er momspligtige i forbindelse med aktiviteter, de udfører i deres egenskab af offentlige instanser, har de ingen fradragsret for moms betalt i forbindelse med erhvervelse af varer og tjenesteydelser. Denne status som ikke-skattepligtig udelukker dem også fra godtgørelse af moms betalt i en anden medlemsstat ifølge godtgørelsesproceduren i det 8. direktiv(1).

Bl.a. med henblik på at undgå at momspligten skal få indflydelse på, om offentlige myndigheder vælger selv at stå for visse aktiviteter eller overlade disse til private virksomheder, har flere medlemsstater, heriblandt Det Forenede Kongerige, gennemført en ordning om hel eller delvis godtgørelse af den af offentlige instanser erlagte merværdiafgift i forbindelse med erhvervelse af varer og tjenesteydelser. Det skal understreges, at der i sådanne tilfælde er tale om en finansiel transaktion mellem forskellige offentlige instanser i den berørte medlemsstat, og at det henhører under medlemsstaternes kompetence at fastlægge reglerne for finansiering af deres offentlige myndigheder.

En sådan ordning er defor ikke en overtrædelse af det sjette momsdirektiv(2).

(1) EFT L 331 af 27.12.1979.

(2) EFT L 145 af 13.6.1977.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2526/99

af Olivier Dupuis (TDI) til Kommissionen

(16. december 1999)

Om: Albansk medlemskab af WTO

Det fremgår af forskellige oplysninger, at EU som sådan finder, at Albanien opfylder kravene for WTO-medlemskab og derfor har besluttet at støtte albansk medlemskab af denne organisation. Imidlertid forlyder det fra pålidelige kilder, at en WTO-medlemsstat, nemlig Frankrig, skulle modsætte sig medlemskabet.

Kan Kommissionen bekræfte disse oplysninger? Kan den fremlægge de nødvendige oplysninger om dette, som må betragtes med den største alvor?

Hvis ovenstående kan bekræftes, hvordan vil Kommissionen da få den pågældende medlemsstat til at indtage en holdning, som er i overensstemmelse med den afgørelse, EU har truffet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(7. januar 2000)

Albaniens tiltrædelse af Verdenshandelsorganisationen (WTO) er på det afsluttende stadium og vil snart kunne fuldføres. Tiltrædelsen er i årets løb skredet meget hurtigt fremad takket være de bestræbelser, der er udfoldet af de albanske myndigheder og Fællesskabet.

Albanien har udvist stor beslutsomhed med hensyn til at anvende WTO-forenelige regler i sin lovgivning. Drøftelserne med de berørte parter videreføres med henblik på at afslutte forhandlingerne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2090/99

af Reinhold Messner (Verts/ALE) til Kommissionen

(8. november 1999)

Om: Udnævnelse af en særlig EU-repræsentant for Tibet

Kommissionen har utvivlsomt kendskab til Europa-Parlamentets beslutninger af 13. juli 1995(1), 15. januar 1998(2) og 14. maj 1998(3) om situationen i Tibet.

Ud over en fordømmelse af Folkerepublikken Kinas ulovlige invasion og besættelse af Tibet indeholder nævnte beslutninger en udtrykkelig anmodning til Rådet og Kommissionen om at udnævne en særlig EU-repræsentant for Tibet, der skal have til opgave at tage alle initiativer, der kan sikre, at EU's anmodninger angående situationen for de borgerlige og politiske rettigheder i Tibet bliver fulgt op.

Europa-Parlamentet, Kommissionen og et stort antal premierministre har forsikret Dalai Lama om, at de vil forsøge at gøre noget for så vidt angår situationen vedrørende menneskerettigheder og borgerlige rettigheder i Tibet og at få reelle forhandlinger i gang mellem Dalai Lama og de kinesiske myndigheder uden forhåndsbetingelser fra nogen af parternes side.

Desuden har Europa-Parlamentet gentagne gange anmodet om oplysninger vedrørende verdens yngste politiske fange, Gedhun Choeky Nyima, den 10-årige tibetanske dreng, der i en alder af seks år blev kidnappet af de kinesiske myndigheder efter at være blevet anerkendt af Dalai Lama som den sidste reinkarnation af Tibets vigtigste andet spirituelle overhoved, Panchen Lama.

1. Agter Kommissionen at foretage sig noget konkret for at udnævne en særlig EU-repræsentant for Tibet?

2. Agter Den Europæiske Union at opfylde sine løfter til Dalai Lama vedrørende menneskerettighedssituationen i Tibet og vedrørende indledningen af reelle forhandlinger mellem Dalai Lama og de kinesiske myndigheder?

3. Vil Kommissionen lægge pres på de kinesiske myndigheder for at få sat de politiske fanger Gedhun Choeky Nyima, Nawang Chophel og Nawang Sandrol på fri fod?

(1) EFT C 249 af 25.9.1995, s. 162.

(2) EFT C 34 af 2.2.1998, s. 169.

(3) EFT C 167 af 1.6.1998, s. 223.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(17. november 1999)

Kommissionen har gjort spørgsmålet om Tibet til et af de væsentligste temaer i den politiske dialog og i dialogen om menneskerettigheder med Kina. EU har anlagt en konstruktiv og konsekvent holdning til dette spørgsmål, som blandt andet kommer til udtryk ved, at EU i sin dialog med Kina systematisk henleder opmærksomheden på spørgsmålet om menneskerettighederne og respekten for de tibetanske folks

kulturelle, sproglige og religiøse identitet. EU opfordrer desuden regelmæssigt til, at den direkte dialog mellem Dalai Lama og de kinesiske myndigheder genoptages. Kommissionen vil på sin side fortsat målbevidst støtte udviklingsprojekter i Tibet, der yder direkte hjælp til den tibetanske befolkning. Spørgsmålet om de politiske fanger har ligeledes været genstand for adskillige henvendelser fra EU's side, blandt andet i forbindelse med den seneste dialog i rækken mellem EU og Kina om menneskerettighedsspørgsmålet den 19. oktober 1999 i Beijing.

Det er Kommissionens opfattelse, at denne strategi i øjeblikket er den mest hensigtsmæssige i spørgsmålet om Tibet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2364/99

af Hans Kronberger (NI) til Kommissionen

(1. december 1999)

Om: Atomkraftværket Bohunice sikkerhedsmangler

Ifølge de østrigske medier afslører en undersøgelse, som den østrigske forbundsregering har givet i kommission til universitetsinstituttet for risikoforskning om sikkerhedsrisici i det slovakiske atomkraftværk Bohunice, at Slovakiet tilsyneladende ikke kun har givet Østrig forkerte oplysninger men også Kommissionen. Af undersøgelsen fremgår det endvidere, at Slovakiet kun delvis eller i ufuldstændig grad har gennemført de bebudede moderniseringsforanstaltninger, hvormed de begrundede udskydelsen af nedlukningsdatoen til 2006/2008. Blandt andet skulle der i de to reaktorkerneområder i begge anlæg være blevet konstateret mangler, som medfører risici for offentligheden. Kommissionen bedes besvare følgende spørgsmål.

1. Har den østrigske forbundsregering givet Kommissionen meddelelse om denne undersøgelse?

2. I bekræftende fald hvornår blev Kommissionen informeret herom og i hvilken udstrækning?

3. I benægtende fald hvad agter Kommissionen at gøre i betragtning af disse kendsgerninger og med henblik på Slovakiets forestående tiltrædelsesforhandlinger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(16. december 1999)

Den østrigske regering har for nylig fremsendt en kopi af undersøgelsen til Kommissionen.

En første gennemgang bekræfter ikke den opfattelse, at de slovakiske myndigheder skulle have givet Kommissionen forkerte oplysninger. Kommissionen er blandt andet blevet underrettet om, at programmet for ombygningen af Bohunice V1 først vil være fuldført i 2000.

Kommissionen vil gennemgå denne undersøgelse yderligere og vil indgående drøfte alle oplysninger, der ikke har været tilgængelige før, med de behørige slovakiske myndigheder.

Forud for og under tiltrædelsesforhandlingerne vil Kommissionen fortsat nøje følge udviklingen inden for nuklear sikkerhed i Slovakiet og specielt tilse at landet opfylder sin forpligtelse om hurtig nedlukning af Bohunice V1 i 2006/2008.