ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3397/02

af Werner Langen (PPE-DE) til Kommissionen

(22. november 2002)

Om: Reducering af det italienske vindyrkningsareal

I henhold til de seneste pressemeddelelser er det areal, som vinmarkerne i Italien dækker, næsten med ét blevet 20 % mindre. Ifølge statistikoplysninger fra Italien er vinmarkernes samlede areal nu kun på 675 000 hektar mod 862 400 hektar i 1990. Denne drastiske reducering af vinmarkernes areal i Italien giver anledning til mange spekulationer og formodninger.

Hvilke oplysninger har Europa-Kommissionen om den årlige reducering af vinmarkernes areal i Italien fra 1990 til 2000, hvor stor en nedgang har der rent faktisk været tale om, og i hvilke områder og med hensyn til hvilke vinsorter har man inden for dette tidsrum kunnet konstatere ændringer, hvad angår vinmarkernes areal?

Hvilke tilskud har den italienske vinindustri modtaget årligt fra 1990 til 2000, hvilke vinmarker har man kunnet få tilskud til, og hvilke konkrete oplysninger findes der om produktionen af italiensk vin inden for dette årti?

Er der efter Europa-Kommissionens opfattelse en sammenhæng mellem det øgede salg af italiensk vin og dyrkningen heraf på ikke-godkendte vinmarker, og hvilke foranstaltninger agter Europa-Kommissionen at iværksætte for at komme dette eventuelle misbrug til livs?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(12. december 2002)

Kommissionen har ikke kendskab til de oplysninger, som det ærede medlem henviser til.

I forbindelse med den fælles markedsordning for vin, der blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999(1) af 17. maj 1999, har medlemsstaterne pligt til at udarbejde en opgørelse over deres vinpotentiel.

For Italiens vedkommende viser dataene et vinareal på 792 440 ha i begyndelsen af produktionsåret 1999/2000, fordelt på 263 817 ha til fremstilling af kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder (k.v.b.d.) og 528 623 ha til fremstilling af bordvine.

De samme data for produktionsåret 1990/1991 viser et vinareal på 936 457 ha, fordelt på 228 525 ha til fremstilling af k.v.b.d. og 707 932 ha til fremstilling af bordvine.

Ifølge disse tal formindskedes Italiens vinareal med 16 % i de sidste ti produktionsår ( 26 % for bordvin)

Hvis de oplysninger, som det ærede medlem anfører, bekræftes, vil Kommissionen ikke undlade at forhøre sig hos den pågældende medlemsstat om de konstaterede afvigelser.

(1) EFT L 179 af 14.7.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3866/02

af Pasqualina Napoletano (PSE) til Kommissionen

(10. januar 2003)

Om: Udnævnelse til Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug

Det italienske Arbejds- og Socialministerium gav den 12. april 2002 Carlo Perucci, forhenværende medlem af det videnskabelige udvalg under Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, meddelelse om, at hans hverv ved centret var ophørt med virkning fra april 2002.

Frem til november 2002 modtog Carlo Perucci ikke desto mindre fortsat regelmæssigt indkaldelser til centrets videnskabelige udvalg.

I december samme år blev han betragtet som udgået af udvalget og erstattet syv måneder før udløbet af hans mandat.

Finder Kommissionen ikke, at den fremskyndede tilbagekaldelse af Carlo Peruccis udnævnelse er i strid med reglerne, da hvervet som medlem af dette videnskabelige udvalg ellers er treårigt med mulighed for forlængelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(10. februar 2003)

I henhold til artikel 10 i forordning 302/93 af 8. februar 1993 om oprettelse af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug består centrets videnskabelige udvalg af en repræsentant for hver medlemsstat, udnævnt for et tidsrum af tre år.

Da medlemmerne af det videnskabelige udvalg udnævnes af medlemsstaterne, kan disse også afskedige dem.

Kommissionen har ingen juridisk mulighed for at intervenere i sammensætningen af det videnskabelige udvalg og ej heller i udnævnelsen af medlemsstaternes repræsentanter.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3261/02

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(19. november 2002)

Om: Den nederlandske retsstats kapacitet

1. Er Kommissionen bekendt med, at der i Nederlandene er foretaget 1,3 mio. anmeldelser af lovovertrædelser, hvoraf kun 14,6 % er opklaret, og at to tredjedele af anmeldelserne overhovedet ikke er blevet efterforsket?

2. Mener Kommissionen, at Nederlandene hermed bringer retsbevidstheden og dermed også retsstatens kvalitet i fare?

3. Ville Nederlandene, hvis landet skulle overholde de Københavns-kriterier, der gælder for de tiltrædende lande, ikke få alvorlige problemer på grund af ovenanførte forhold?

4. Ville det ikke hvis der fandtes en juridisk europæisk stabilitetspagt være på sin plads med en gult kort som advarsel og med en drøftelse mellem Kommissionen og den nederlandske regering om dette bekymrende forhold? Og burde den dømmende magts kapacitet derfor ikke udvides voldsomt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(23. december 2002)

1. Kommissionen har ikke til opgave at ligge inde med præcise statistikker over antallet af lovovertrædelser og opklarede forbrydelser i medlemsstaterne eller det nationale politis beslutninger om ikke at efterforske anmeldte lovovertrædelser. Det fremgår af artikel 33 (tidligere artikel K.5) i traktaten om Den Europæiske Union, hvori det hedder: Dette traktatafsnit er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan udøve deres beføjelser med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed.

2. I overensstemmelse med ovennævnte artikel 33 er det udelukkende et internt nederlandsk anliggende, selv om disse statistikker er korrekte.

3. I henhold til EU-traktaten skal medlemsstaterne respektere de grundlæggende rettigheder (artikel 6), og der fastsættes sanktioner, hvis det fastslås, at en medlemsstat har overtrådt denne forpligtelse (artikel 7). Der er ikke anmodet om en undersøgelse vedrørende Nederlandene, hvilket betyder, at Nederlandene tilsyneladende ikke har overtrådt forpligtelsen til at respektere de grundlæggende rettigheder.

4. Denne del af spørgsmålet beror på skøn, da der ikke eksisterer nogen europæisk juridisk stabilitetspagt. Kommissionen opfordres til at kritisere retssystemet i en medlemsstat, hvilket ikke er passende. Kommissionen har ikke til opgave at blande sig i sådanne sager. Det ærede medlem opfordres til at forelægge spørgsmålet direkte for de kompetente myndigheder i Nederlandene.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3271/02 af Salvador Jové Peres (GUE/NGL) til Kommissionen. Støtte fra EUGFL's Garantisektion til forarbejdede tomater.



EU-Tidende nr. 222 E af 18/09/2003 s. 0056 - 0056



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3271/02 af Salvador Jové Peres (GUE/NGL) til Kommissionen (12. november 2002) Om: Støtte fra EUGFL's Garantisektion til forarbejdede tomater Hvor meget er der udbetalt i producentstøtte fra EUGFL's Garantisektion til produkter forarbejdet på basis af tomater (konto B1-1511) til hver enkelt medlemsstat i de seneste fem produktionsår (ikke regnskabsår)? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Fischler (3. december 2002) Et skema med de ønskede oplysninger sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2209/02

af Ian Hudghton (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. juli 2002)

Om: Moms af sikkerhedshjelme eller ridehjelme i Det Forenede Kongerige

Under henvisning til bilag H til det sjette direktiv om goder og tjenesteydelser, som kan belægges med reducerede momssatser, og til Kommissionens publikation VAT Rates Applied in the Member States of the European Community (momssatser, der anvendes i EF-medlemsstaterne), hvori den britiske regerings 0-momssats for motorcykel- og cykelhjelme er opført, vil Kommissionen da venligst klarlægge, med henvisning til hvilken kategori i bilag H den britiske regering plejer at begrunde anvendelsen af 0-momssatsen for disse artikler?

Vil Kommissionen endvidere tilkendegive sin holdning til spørgsmålet om, hvorvidt ridehjelme kunne dækkes af de definitioner, den britiske regering anvender til at give motorcykel- og cykelhjelme ret til at være omfattet af 0-momssatsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(13. september 2002)

I Fællesskabets lovgivning om merværdiafgift (moms) fastsætter artikel 12, stk. 3, litra a), i sjette momsdirektiv (77/388/EØF(1)), at medlemsstaterne kan anvende en nedsat momssats på ikke under 5 % på levering af varer og tjenesteydelser, der er omhandlet i bilag H til direktivet. Da bilag H ikke omfatter beskyttelseshjælme, skal standardmomssatsen anvendes.

Under forhandlingerne eller som en del af deres tiltrædelsesforhandlinger beholdt visse medlemsstater desuden særskilte regler på specifikke områder, f.eks. Det Forenede Kongeriges nulsatser. Ifølge disse regler kan medlemsstater, der anvendte ekstraordinære satser den 1. januar 1991, fortsætte med at anvende disse satser i en yderligere overgangsperiode på de betingelser, der er fastlagt i artikel 28 i sjette momsdirektiv. Reglerne er overgangsregler, som gælder, indtil Rådet med enstemmighed vedtager et endeligt momssystem, i hvilket der kræves en meget større harmonisering. Rådet har til dato været tilbageholdende med at vedtage sådanne ændringer.

Som en undtagelse fra de normale regler, efter hvilke standardmomssatsen skal anvendes på alle afgiftspligtige transaktioner som en forbrugsafgift, skal bestemmelserne vedrørende nedsatte satser fortolkes så restriktivt som muligt for at undgå konkurrencefordrejning. For nulsatsernes vedkommende gælder dette så meget mere, som de er en specifik undtagelse, der er indrømmet nogle medlemsstater.

Kommissionen mener ikke, at de nugældende britiske nulsatser kan udvides til ridehjelme.

(1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145 af 13.6.1977, direktivet er senest ændret ved 2002/38/EF, EFT L 128 af 15.5.2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3282/02

af Wilhelm Piecyk (PSE) til Rådet

(19. november 2002)

Om: Fond for erstatning for olieforurening eller forurening som følge af farlige og skadelige stoffer i europæiske farvande

Den 12. december 1999 sank olietankbåden Erika ud for Frankrigs kyst. Som følge heraf blev store områder i Bretagne forurenet af olieudslip.

Som reaktion herpå har Kommissionen ved udgangen af 2000 i den såkaldte ERIKA II-pakke bl.a. forelagt et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af en fond for erstatning for olieforurening i europæiske farvande og dertil knyttede foranstaltninger(1).

Europa-Parlamentet stemte den 14. juni 2001 under førstebehandlingen om Esclopés betænkning(2).

1. Har Rådet allerede behandlet Kommissionens forslag, og i bekræftende fald på hvilket plan?

2. Hvornår agter Rådet at vedtage en fælles holdning til dette spørgsmål?

3. Hvilke vanskeligheder er der tale om i Rådet i forbindelse med vedtagelsen af en fælles holdning?

(1) (KOM(2000) 802) EFT C 120 E af 24.4.2001, s. 79.

(2) EFT C 53 E af 28.2.2002, s. 317.

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-3282/02, E-3403/02 og E-3438/02

(13. maj 2003)

Rådet minder de ærede parlamentsmedlemmer om, at det allerede på plenarmødet i december 2002 i Strasbourg samt under spørgetiden i januar 2003 har haft lejlighed til fuldt ud at gøre rede for sin holdning og hensigter med hensyn til transport af farlige stoffer ad søvejen.

Rådet skal derfor henlede parlamentsmedlemmernes opmærksomhed på de konklusioner, der blev vedtaget på samlingerne den 6. og 9. december 2002 samt konklusionerne fra Det Europæiske Råd i København den 12. og 13. december 2002.

Rådet har siden påbegyndt behandlingen af et forslag til forordning fra Kommissionen om fremrykning af tidsplanen for udfasningen af enkeltskrogede olietankskibe og forbud mod transport af svære olier i tankskibe med enkeltskrog i EU's havne.

Det erindrer desuden om, at Det Europæiske Råd har givet udtryk for sin tilfredshed med, at Kommissionen har iværksat en aktion for at imødegå de økonomiske, sociale og miljømæssige konsekvenser af Prestiges forlis inden for rammerne af de nuværende finansielle overslag, og at den har til hensigt at undersøge behovet for nye specifikke foranstaltninger. I forbindelse hermed vil spørgsmålene om ansvar og sanktioner også blive taget op. Rådet agter at behandle disse spørgsmål på samlingen i marts 2003 på baggrund af en rapport fra Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3631/02

af Bill Newton Dunn (ELDR) til Kommissionen

(17. december 2002)

Om: De Europæiske Fællesskabers Domstols idømmelse af bøder og betaling heraf

Den franske regering er efter sigende blevet idømt en bøde på 100 000 GBP for hver dag, den har nægtet at indføre upåklageligt britisk oksekød.

Agter Kommissionen uanset størrelsen af det skyldige beløb at lægge pres på den franske regering for at få den til at betale bøden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(8. januar 2003)

Frankrig vedtog en lovgivning om ophævelse af forbuddet mod indførsel og markedsføring af oksekød fra UK, der er i overensstemmelse med den datobaserede eksportordning, inden retssagen, som Kommissionen havde indbragt for Domstolen i henhold til artikel 228 i EF-traktaten, nåede til domsafsigelse.

Da Kommissionen efter at have gennemgået den franske lovgivning og overvejet forskellige aspekter af den praktiske gennemførelse heraf indtog det synspunkt, at Frankrig opfyldte sine forpligtelser over for EU-lovgivningen, blev sagen for Domstolen trukket tilbage. Kommissionen fastholdt dog et krav om betaling af sagens omkostninger.

Den 5. december 2002 anmodede præsidenten for Domstolen om, at sag C-274/02 blev slettet af registeret i Domstolen. I overensstemmelse med Kommissionens anmodning blev Frankrig pålagt at betale retssagens omkostninger.

Det ærede medlem henvises også til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-2871/02(1) i forbindelse hermed.

(1) Se side 25.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3770/02

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. december 2002)

Om: Omlægning af våbenindustrien

Forud for reformen af strukturfondene fandtes der Konver-programmet. Med dette program fik våbenindustrien om nødvendigt adgang til finansielle midler, således at fabrikanterne kunne omstille deres produktion til civil produktion. Disse omstillingsforanstaltninger til fordel for våbenindustrien indgår nu i strukturfondenes normale budget.

Kan Kommissionen oplyse, hvor mange penge der i de forløbne 15 år er brugt til omstilling af våbenindustrien, og kan den desuden for hver enkelt medlemsstats vedkommende anføre, hvorledes disse midler er anvendt?

Kan den specielt for Belgiens vedkommende anføre, hvilke virksomheder eller myndigheder der har gjort brug af denne støtte?

Er der allerede foretaget en evaluering af den generelle støtte til omlægning af våbenindustrien, og kan Kommissionen desuden anføre, hvor mange af de oprindelige arbejdspladser i våbenindustrien der er overgået til den civile sektor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(16. januar 2003)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3774/02

af Margrietus van den Berg (PSE) til Rådet

(16. december 2002)

Om: Udsættelse af gennemførelsen af certificeringsordningen for handlen med diamanter

Er det rigtigt, at de certifikater, der behøves i forbindelse med handlen med diamanter, endnu ikke er trykt?

Skyldes det Belgiens og Det Forenede Kongeriges modstand mod Kommissionens forslag?

Passer det, at gennemførelsen af certificeringsordningen herved blive forsinket?

Kan Rådet nu med sikkerhed bekræfte, at ordningen vil træde i kraft den 1. februar 2003, da det ikke ser ud til, at det vil kunne opfylde sit tidligere løfte, nemlig den 1. januar 2003?

Svar

(13. maj 2003)

Rådet har fået oplyst, at trykningen af de i artikel 2 i Rådets forordning 2368/2002 af 20. december 2002 om gennemførelse af Kimberley-processens certificeringsordning for international handel med uslebne diamanter omhandlede certifikater blev afsluttet den 20. januar 2003.

Med hensyn til ordningens gennemførelse i overensstemmelse med Rådets retningslinjer skal det henvise det ærede parlamentsmedlem til Rådets forordning (EF) nr. 254/2003 af 11. februar 2003 om ændring af forordning (EF) nr. 2368/2002 om gennemførelse af Kimberley-processens certificeringsordning for international handel med uslebne diamanter, samt til Kommissionens forordning (EF) nr. 257/2003 af 11. februar 2003 om ændring af samme forordning (EF) nr. 2368/2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2953/02

af Gabriele Stauner (PPE-DE) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: Størrelsen af indbetalinger til og udbetalinger fra Kommissionens bankkonti

Som svar på min skriftlige forespørgsel E-1851/02(1) har Kommissionen fremsendt mig en oversigt over de banker, hvor den har konti for at kunne afvikle betalinger til og fra EU's budget.

Kommissionen har imidlertid ikke villet angive størrelsen af hver enkelt banks betalinger i 2001 og 2000.

For at beskytte den tjenstlige tavshedspligt og forretningsforbindelserne samt de pågældende virksomheders forretningsinteresser bør man ifølge Kommissionen ikke offentliggøre disse oplysninger.

Kan Kommissionen redegøre for, på hvilken måde offentliggørelsen af sådanne oplysninger kunne påvirke de pågældende virksomheders forretningsinteresser?

Når man tager kritikken af Kommissionens bogholderisystem i betragtning, ville Kommissionen så ikke netop nu have en interesse i at offentliggøre disse tal for at dokumentere, at de pengebeløb, der er blevet indbetalt på og udbetalt fra dens konti, også svarer til de beløb, der er anført i regnskabet?

Hvorfor anmoder Kommissionen ikke blot de pågældende banker om tilladelse til at offentliggøre disse tal?

Hvis det rent faktisk forholder sig sådan, at visse oplysninger absolut ikke må offentliggøres, hvorfor fremsender Kommissionen mig så ikke blot disse oplysninger i særskilt skrivelse i henhold til EF-traktatens artikel 287, som Kommissionen jo også gjorde det i forbindelse med svaret på min skriftlige forespørgsel E-2235/02(2) (om kontrakter tildelt af Kommissionens Juridiske Tjeneste)?

(1) EFT C 192 E af 14.8.2003, s. 24.

(2) EFT C 137 E af 12.6.2003, s. 57.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(29. januar 2003)

Kommissionen har undersøgt sagen og konkluderet, at den godt må angive størrelsen af de betalinger, som er blevet foretaget i 2000 og 2001 af de banker, som er anført i svaret på del 1 i skriftlig forespørgsel E-1851/02(1).

Kommissionen sender de ønskede oplysninger direkte til det ærede medlem og Parlamentets Generalsekretariat.

(1) EFT C 192 E af 14.8.2003, s. 24.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1956/02 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen. KEDO (Korea-halvøens Energiudviklingsorganisation).



EU-Tidende nr. 192 E af 14/08/2003 s. 0036 - 0036



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1956/02 af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen (3. juli 2002) Om: KEDO (Korea-halvøens Energiudviklingsorganisation) Har Kommissionen som partner i KEDO-projektet anmodet Det Internationale Atomenergiagentur (IAEA) om en uafhængig vurdering af prognosen om, at det vil tage tre til fire år at påvise, at kravene fra rammeaftalen 1994 bliver overholdt. Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten (1. august 2002) Det Internationale Atomenergiorganisation (IAEA) er en uafhængig mellemstatslig FN-organisation, hvis personale omfatter mange atomenergieksperter. Dens opgave er i henhold til ikke-spredningstraktaten at foretage uafhængige undersøgelser og anden form for kontrol af nukleart materiale i sine medlemsstater, hvilket den har gjort til det internationale samfunds tilfredsstillelse. I betragtning af IAEA's status og anseelse finder Kommissionen det ikke nødvendigt at anmode om den uafhængige vurdering, der omtales i forespørgslen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2968/02

af Jens-Peter Bonde (EDD) til Kommissionen

(22. oktober 2002)

Om: Almindelig udvælgelsesprøve KOM/A/6/01 Fuldmægtige (A7/A6) inden for områderne Forbindelser udadtil og Forvaltning af bistand til tredjelande

Kommissionen bedes besvare nedenstående spørgsmål i forbindelse med udvælgelsesprøve KOM/A/6/01 og navnlig oplyse følgende:

- Hvor mange ansøgere blev i sidste ende opført på reservelisten?

- Hvor mange borgere fra hver enkelt medlemsstat blev i sidste ende opført på reservelisten?

- Hvor mange ansøgere, som har eller har haft en kontrakt med Kommissionen eller en anden EU-institution, mødte op til samtale (mundtlig prøve f)?

- Hvor mange ansøgere, som har eller har haft en kontrakt med Kommissionen eller en anden EU-institution, blev i sidste ende opført på reservelisten? (antallet bedes angivet for hver enkelt medlemsstat)?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(11. februar 2003)

Efter Kommissionens foreløbige svar til det ærede medlem den 6. december 2002 følger svaret på de sidste to punkter i hans spørgsmål:

- Område 1 (Forbindelser udadtil)

- Der blev indkaldt 122 kandidater til den mundtlige prøve (f). Af disse var der 16, der enten havde eller havde haft en kontrakt med Kommissionen.

- De fordeler sig som følger på de enkelte medlemsstater: Østrig: 2, Italien: 1, Tyskland: 8, Frankrig: 1, Spanien: 1, Det Forenede Kongerige: 1, Irland: 1 og Belgien: 1

- Af de 80 kandidater, der bestod prøven, var der 12, som enten havde eller havde haft en kontrakt med Kommissionen.

- De fordeler sig som følger på de enkelte medlemsstater: Østrig: 2, Italien: 1, Tyskland: 7, Frankrig: 1 og Spanien: 1.

- Område 02 (Forvaltning af bistand til tredjelande)

- Der blev indkaldt 357 kandidater til den mundtlige prøve (f). Af disse var der 86, der enten havde eller havde haft en kontrakt med Kommissionen.

- De fordeler sig som følger på de enkelte medlemsstater: Italien: 16, Frankrig: 8, Belgien: 12, Tyskland: 7, Spanien: 14, Det Forenede Kongerige: 8, Finland: 4, Grækenland: 5, Nederlandene: 5, Sverige: 1, Østrig: 4 og Irland: 2.

- Af de 250 ansøgere, der bestod prøven, var der 59, som enten havde eller havde haft en kontrakt med Kommissionen.

- De fordeler sig som følger på de enkelte medlemsstater: Italien: 10, Grækenland: 3, Spanien: 12, Det Forenede Kongerige: 7, Østrig: 4, Belgien: 6, Frankrig: 4, Irland: 2, Nederlandene: 4, Tyskland: 5, Sverige: 1 og Finland: 1.