DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/75

(2004/C 78 E/0074)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2084/03

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(24. juni 2003)

Om: Unesco-konventionen fra 1970

Mener Kommissionen, at medlemsstaterne har truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på at overholde Unesco-konventionen fra 1970 om bekæmpelse af ulovlig handel med kulturgenstande?

Vil Kommissionen i benægtende fald gøre de genstridige medlemsstater opmærksom herpå?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. september 2003)

Med hensyn til forholdet mellem medlemsstater og tredjelande er Unesco-konventionen fra 1970 stadig det vigtigste retsinstrument på globalt plan til bekæmpelse af ulovlig handel med kulturgenstande. Ni medlemsstater og otte tiltrædelsesstater har underskrevet konventionen, og en række andre medlemsstater er i færd med at ratificere den. De tre nye medlemsstaters tiltrædelse i 2003 viser er en stigende bevidsthed om vigtigheden af at bekæmpe ulovlig handel med kulturgenstande og godkendelse af konventionen, som 100 stater på indeværende tidspunkt har tiltrådt.

For så vidt angår dialogen mellem EU og Afrika, har »Tilbagegivelse af stjålne eller ulovligt indførte kulturgoder« stået højt på dagsordenen siden Cairo-handlingsplanen. I november 2002 vedtog EU's og Afrikas ministre i Ouagadougou en række vejledende principper og konkrete henstillinger til handling på dette område. I Kommissionens nylige meddelelse om dialogen mellem EU og Afrika (1) beskrev den en bred vifte af foranstaltninger til støtte for dialogen om kulturgenstande, bl.a. at alle lande i EU og Afrika skal tilslutte sig de relevante internationale konventioner, især Unesco-konventionen fra 1970, og støtte Unescos aktiviteter under denne konvention.

Ud over at indføre en diplomatisk mekanisme for tilbagegivelse af stjålne kulturgoder indeholder 1970-konventionen en række forpligtelser til, at parterne skal indføre foranstaltninger til beskyttelse og kapacitetsopbygning på deres område, f.eks. i form af udvikling af museumsstrukturer og lister over kulturgenstande eller gennemførelse af uddannelsesprogrammer. Kommissionen har allerede gennemført kapacitetsopbygningsaktiviteter vedrørende kulturgoder i sine programmer for bistandsprogrammer og er i færd med at undersøge muligheden af at støtte et konkret projekt i forbindelse med dialogen mellem EU og Afrika.

EU har fundet det nødvendigt at vedtage foranstaltninger på EU-plan i tilfælde, hvor denne beskyttelse ikke kunne sikres tilstrækkeligt med ratificeringen af Unesco-konventionen fra 1970; det drejer sig om foranstaltninger om forbud mod ulovlig import, eksport og overførsel af ejendomsret til kulturgoder. På grund af ophævelsen af kontrollen med EU's indre grænser efter 1. januar 1993 har det vist sig nødvendigt i forbindelse med gennemførelsen af det indre marked at indføre ledsageforanstaltninger for at få yderligere midler til at sikre tilstrækkelig beskyttelse af kulturgoder.

I forbindelse med det indre markeds funktion skal forordning (EØF) nr. 3911/92 (2) og direktiv 93/7/EØF (3) skabe forbindelse mellem det grundlæggende princip med den frie bevægelighed for kulturgoder og beskyttelse af nationale skatte.

Med forordningen indføres en forebyggende, ensartet kontrol med eksport af kulturgoder ved Fællesskabets ydre grænser, som gør det muligt for de kompetente myndigheder i de medlemsstater (kultur og told), hvorfra kulturgoderne eksporteres til et tredjeland, at tage hensyn til andre medlemsstaters interesser. Uden denne kontrol ville ophævelsen af kontrollen ved EU's indre grænser betyde, at en nationalskat, som udføres ulovligt fra én medlemsstat, kan fremlægges for en anden medlemsstats toldmyndigheder og efterfølgende uden problemer eksporteres til et tredjeland.

Direktiv 93/7/EF er et supplement til forordning (EØF) nr. 3911/92, idet den indfører mekanismer for det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne med hensyn til deres nationalskatte i det indre marked og også en procedure for tilbagegivelse af nationalskatte, når disse er udført ulovligt fra en medlemsstats område. Forordningen har til formål at forhindre, at nationalskatte kan forlade EU's område uden kontrol, og direktivet fastlægger vilkårene for, hvordan de skal tilbagegives til oprindelsesstaten, når de er udført ulovligt fra dennes område.

Kommissionen overvåger medlemsstaternes gennemførelse af ovennævnte EU-instrumenter og udarbejder en rapport hvert tredje år. Den seneste rapport blev udgivet den 25. maj 2000 (4).

(1) KOM(2003) 316 endelig udg.

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 af 9. december 1992 om eksport af kulturgoder, EFT L 395 af 31.12.1992.

(3) Rådets direktiv 93/7/EØF af 15. marts 1993 om tilbagegivelse af kulturgoder, som ikke befinder sig på en medlemsstats område, EFT L 74 af 27.3.1993.

(4) KOM(2000) 325 endelig udg.