ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0970/00

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. marts 2000)

Om: Opførelse af et forbrændingsanlæg i Meia Serra

Der er planer om at opføre et forbrændingsanlæg i Meia Serra, Camacha sogn, Santa Cruz kommune, den autonome region Madeira, som led i udvidelsen og omstruktureringen af anlægget til behandling af husholdningsaffald i Meia Serra.

Det planlagte sted ligger meget tæt på bebyggede områder, en række landbrug og adskillige kilder, og man kan derfor frygte for indvirkningen heraf på miljøet og folkesundheden.

Kommissionen bedes på baggrund af ovennævnte besvare følgende:

1. Er der allerede givet tilsagn om fællesskabsstøtte til opførelsen af forbrændingsanlægget i Meia Serra på Madeira?

2. Har Kommissionen sikret sig, at alle nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af miljøet og folkesundheden i området er blevet iværksat?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(16. maj 2000)

Kommissionen besluttede den 22. november 1999 at yde støtte under Samhørighedsfonden til 1. fase af projektet Unidade de Valorização de Resíduos Sólidos da Ilha da Madeira.

Dette projekt omfatter bl.a. opførelsen af et forbrændingsanlæg, der skal erstatte det forældede anlæg, der for øjeblikket findes i Meia Serra, og som ikke opfylder EF-lovgivningens krav på miljøområdet.

Beslutningen om at yde førnævnte støtte er sket på betingelse af, de miljønormer, der gælder for denne infrastrukturtype, overholdes mere stringent. Det pågældende projekt har desuden været genstand for en evaluering af miljøpåvirkningen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0809/00

af Harlem Désir (PSE) til Kommissionen

(10. marts 2000)

Om: WTO's Appelorgans fordømmelse af den skattemæssige behandling af de amerikanske udenrigshandelsselskaber (FSC)

Den 24. februar 2000 offentliggjorde WTO's Appelorgan sin rapport om den skattemæssige behandling af de amerikanske udenrigshandelsselskaber (Foreign Sales Corporations FSC) og bekræftede heri fordømmelsen af denne skatteordning, ifølge hvilken omkring 50 % af den amerikanske eksport kan nyde godt af en tilbagebetaling af skat, som repræsenterer en eksportstøtte på et samlet beløb af omkring 4 milliarder dollar årligt. Selv om det ikke udelukkende går ud over de europæiske virksomheder, er disse dog blandt de hårdest ramte.

Hvordan kan det være, at WTO efter denne fordømmelse ikke har fastsat noget erstatningsbeløb til EU, og at Kommissionen, som er garant for EU's handelsinteresser, ikke har gjort noget erstatningskrav gældende over for Amerika, selv om det fortsat praktiserer handelsgengældelse over for EU i banansagen og sagen vedrørende hormonbehandlet oksekød, mens den økonomiske skade, der påføres Europa, ifølge WTO selv er betydeligt større?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(30. marts 2000)

Ifølge WTO's afgørelse om de amerikanske udenrigshandelsselskaber Foreign Sales Corporations (FSC) har De Forenede Stater indtil den 1. oktober 2000 tid til at bringe sig i overensstemmelse med panelets og appelorganets konklusioner. Såfremt De Forenede Stater ikke inden denne dato har afskaffet FSC eller ændret deres struktur i overensstemmelse med WTO' s regler, kan Fællesskabet udøve sin ret i henhold til artikel 22 i forståelsen vedrørende reglerne og procedurerne for tvistbilæggelse for at opnå kompensation fra De Forenede Stater, eller suspendere tilsvarende indrømmelser, således som De Forenede Stater har gjort i forbindelse med hormoner og bananer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0208/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(4. februar 2000)

Om: Menneskerettighedskrænkelser i Den Demokratiske Republik Congo

Har Kommissionen kendskab til Amnesty Internationals nylige rapport om menneskerettighedskrænkelserne i Den Demokratiske Republik Congo? Rapporten indeholder vidnesbyrd om de ofte brutale overgreb på oppositionspolitikere, journalister og andre embedsmænd i regeringen. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe, og vil den presse på for, at FN's menneskerettighedsovervågning styrker sin indsats i De Store Søers område, herunder i Den Demokratiske Republik Congo?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(8. marts 2000)

Kommissionen følger meget nøje menneskerettighedssituationen i Den Demokratiske Republik Congo og er bekendt med Amnesty Internationals nylige rapport.

Kommissionen deltager i initiativer til direkte støtte for menneskerettighederne i Den Demokratiske Republik Congo. Det er i den forbindelse hensigten at udarbejde et program, der skal forbedre retssystemet og bidrage til at gøre landet til en retsstat. En ekspert, der aflønnes af Kommissionen, har nu arbejdet et år i Kinshasa i tæt kontakt med Kommissionens delegation, menneskerettigheds- og justitsministerierne, FN's højkommissær for menneskerettigheder samt repræsentanter for det lokale civilsamfund og andre donorer.

Det program, man påtænker at finansiere, skal omfatte emner såsom støtte til lokale menneskerettighedsorganisationer, genopbygning af retssystemet og støtte til offentliggørelsen af et nationalt register.

Kommissionen er også parat til at undersøge og om nødvendigt støtte relevante initiativer, der tager sigte på at fremme respekten for menneskerettighederne i området.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0219/00

af Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(4. februar 2000)

Om: EU-støtte til Frankrig til Route Forestière du Port des Moines i Morvan (Bourgogne)

Den 18. november 1998 stillede tidligere EP-medlem Maartje van Putten skriftlig forespørgsel E-3743/98(1) til Kommissionen, som i sit svar af 2. februar 1999 anførte, at der var brug for flere oplysninger til besvarelse af spørgsmålet. Kommissionens relevante direktorat har i mellemtiden modtaget disse supplerende oplysninger, men Kommissionen har til dato ikke besvaret spørgsmålet.

Den skriftlige forespørgsel (inkl. de af Kommissionen ønskede supplerende oplysninger) har følgende ordlyd:

1. Er Kommissionen bekendt med den skovrydning, der foregår i forskellige dele af den regionale naturpark Route Forestière du Port des Moines, og navnlig i foret domanial de Saint Prix, beliggende i kommunen Saint Prix, som udgør en del af den regionale naturpark i Morvan, og at eventuel genbeplantning sker med træarter (nåletræ), som påvirker vandressourcerne i uheldig retning med det resultat, at områdets naturlige værdier forringes, og der opstår tørkefænomener?

2. Hvad er Kommissionens holdning til forringelsen af de naturlige værdier i den regionale naturpark i lyset af EU's økonomiske støtte over strukturfondene til det pågældende område i perioden 1994-1999 (SPD Bourgogne, mål 5b-områder, EUGFL-midler)?

(1) EFT C 207 af 21.7.1999, s. 121.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. marts 2000)

De supplerende oplysninger til svaret på skriftlig forespørgsel E-3743/98 fra Maartje Van Putten blev tilstillet hende den 9. juni 1999, efter at hun havde afgivet en række præciseringer pr. telefon til Kommissionen.

Kommissionen anførte i sit brev, at den havde henvendt sig til de franske myndigheder vedrørende den omtalte skovrydning. Disse svarede, at forêt domaniale de Saint-Prix, hvor skovvejen route forestière du Port des Moines er beliggende, var en del at statens private område, der blev forvaltet af den nationale skovstyrelse efter en plan, der var godkendt af landbrugsministeriet, hvilket sikrede en bæredygtig forvaltning af denne skov. Beplantningerne på begge sider af skovvejen består af grantræer (epicea), der er ved at nå deres maksimale levealder, og som nu er ved at regenerere på naturlig vis. Der er således hverken tale om skovrydning eller om genbeplantning med grantræer. Desuden er der tale om et højdedrag i Bourgogne (903 m), hvor der årligt falder mindst mellem 1 000 og 1 200 mm vand, hvilket udelukker enhver fare for tørke.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0332/00

af Jan Mulder (ELDR) til Kommissionen

(11. februar 2000)

Om: Finansieringen af dyresygdommes bekæmpelse i EU

I de nye finansielle overslag er landbrugsudgifterne i højere grad end hidtil underlagt begrænsninger. EU har i de seneste år været ramt af omfattende udbrud af sygdomme hos dyr (BSE, svinepest), som har medført store udgifter på EU-budgettet.

I forskellige medlemsstater afholdes omkostningerne til bekæmpelse af dyresygdomme over statsbudgettet gennem oprettelse af særlige fonde for således at være bedre rustet til eventuelle udbrud eller gennem udformning af særlige forsikringssystemer.

Kan Kommissionen:

1. give en kort oversigt over, hvordan de forskellige medlemsstater finansierer bekæmpelsen af udbrud af dyresygdomme, som ifølge forordninger eller direktiver skal bekæmpes?

2. undersøge mulighederne for, at omkostningerne ved eventuelle fremtidige udbrud af disse smitsomme dyresygdomme kan finansieres gennem oprettelse af særlige fonde eller gennem udformning af særlige forsikringssystemer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(27. marts 2000)

Omkostningerne som følge af smitsomme dyresygdomme i medlemsstaterne kan generelt inddeles i to hovedområder: erstatning til opdrætterne for de dyr, der slås ned, og driftsomkostninger forbundet med bekæmpelsesaktiviteterne.

Beregningsmetoderne og måden, disse udgifter fordeles på, er fastlagt i landenes nationale lovgivning. Hvad erstatningen til opdrætterne angår, har medlemsstaterne generelt valgt et af følgende systemer: enten afholdes omkostningerne til smitsomme dyresygdomme direkte over et særligt budget vedrørende dyresundhed; eller der anvendes en offentlig fond vedrørende smitsomme dyresygdomme. Fonden forsynes med midler via obligatoriske bidrag fra opdrætterne og suppleres almindeligvis med udligningstilskud fra staten. Opdrætternes bidrag samt størrelsen af den erstatning, de kan få udbetalt, er i nogle tilfælde afhængig af bedriftens størrelse.

Kommissionen er på nuværende tidspunkt ikke bekendt med eksistensen af private forsikringer på markedet, der dækker opdrætternes risici forbundet med udbrud af smitsomme dyresygdomme. Derimod stiller Kommissionen, som den også har gjort opmærksom på, bl.a i sin Rapport om situationen i svinekødssektoren i Den Europæiske Union med henblik på eventuelle ændringer af strukturstøtteforanstaltningerne(1), sig positiv over for oprettelsen af en forsikringsordning med henblik på nødsituationer, hvortil producenterne kan bidrage.

På den anden side bør en finansiel støtte fra staten være betinget af, at der gives øjeblikkelig underretning om sygdommen, og af en effektiv gennemførelse af fællesskabslovgivningens bestemmelser om udryddelse af sygdomme, herunder bestemmelserne i Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om udgifter på veterinærområdet(2).

(1) KOM(98) 434 endel.

(2) EFT L 224 af 18.8.1990.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0543/00

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Rådet

(2. marts 2000)

Om: Udkast til nye fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse

Kommissionens tjenestegrene drøfter for øjeblikket efter aftale med medlemsstaterne et vigtigt dokument: Fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse, som skal træde i kraft i juli 2000. Bestemmelserne er vigtige for forvaltningen af statsstøtten på miljøområdet, eksempelvis medlemsstaternes støtte til vedvarende energi.

1. Efter hvilke hovedkriterier bedømmer Rådet statsstøtte til miljøbeskyttelse?

2. Hvilket synspunkt ligger til grund for de bestemmelser, efter hvilke der ydes støtte til vedvarende energi?

3. Hvordan vil Rådet forholde sig for at sikre den transperans og det samarbejde med Europa-Parlamentet, som Kommissionens formand, Romano Prodi, har givet tilsagn om?

Svar

(18. maj 2000)

Rådet har ved mange lejligheder understreget betydningen af at fremme vedvarende energikilder som et middel til at opfylde målene for både energipolitikken og miljøpolitikken. I denne forbindelse vil Kommissionen meget snart forelægge et forslag til direktiv om tilførslen af elektricitet fra vedvarende energikilder til det indre marked for elektricitet.

Med hensyn til statsstøtte, minder Rådet om sin resolution om vedvarende energikilder(1) af 8. juni 1998, hvori det bemærkede, at medlemsstaterne vælger de mest hensigtsmæssige midler til at fremme udnyttelsen af vedvarende energikilder mldr som passer bedst til de nationale forhold, og som er i overensstemmelse med forpligtelserne i henhold til traktaten og Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte. Endvidere hilste Rådet det velkomment, at Kommissionen vil overveje passende ændringer til fordel for vedvarende energikilder i forbindelse med revisionen af retningslinjerne for Fællesskabets statsstøtte.

(1) EFT C 198 af 8.6.1998, s. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0479/00

af Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) til Kommissionen

(24. februar 2000)

Om: Mål 2 for Balearerne

Consell kommune (på Mallorca, Balearerne) har forelagt regionalregeringen for Balearerne et projekt til udvidelse af den offentlige skole i Consell for at fremme voksenundervisningen og den erhvervsfaglige uddannelse med henblik på at lade dette projekt indgå under mål 2.

Hr. Rechach, afdelingsleder i den autonome region Balearernes økonomiministerium, har oplyst til borgmesteren, at Kommissionen har afvist projektet, fordi det vedrører den pågældende offentlige skole.

Findes der nogen anmodning fra Consell om at komme i betragtning til mål 2 i forbindelse med det pågældende projekt?

Findes der nogen afgørelse fra Kommissionen, som afviser dette projekt?

Hvilke årsager har hr. Rechach i bekræftende fald angivet?

Har der været noget møde med regeringen i den autonome region Balearerne?

Hvilke oplysninger har regionalregeringen for Balearerne i bekræftende fald fået om mål 2?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(7. april 2000)

På de tekniske møder forud for mødet i overvågningsudvalget den 10. december 1999 om det operationelle program for Balearerne under mål 2 for programmeringsperioden 1997-1999 fremlagde repræsentanterne fra regionalregeringen en foreløbig liste for Kommissionen over de projekter, som eventuelt vil kunne samfinansieres under programmets foranstaltning 5.2 Centre for uddannelse og faglig videreuddannelse. På denne liste var der rent faktisk opført et projekt for Consell kommune.

Under de tekniske møder blev alle de foreslåede projekter, herunder projektet for Consell kommune, nøje undersøgt med hensyn til alle aspekter (målsætninger, forventede omkostninger og overvågningsindikatorer, indhold og udgifternes støtteberettigelse, økonomiske og fysiske karakteristika for projekter, der ikke hører direkte ind under kommunalforvaltningerne, gennemførelse af de nationale forpligtelser inden den 31. december 1999, overholdelse af udbudsprocedurerne). Den endelige liste over projekter, som regionalregeringen skal fremlægge, bør senest være tilgængelig på dagen for mødet i overvågningsudvalget.

På mødet i overvågningsudvalget den 10. december fremlagde regionalregeringen en liste over 11 projekter, som blev godkendt af nævnte udvalg. Listen omfatter interventioner i kommunerne Alaró, Binissalem, Búger, Campanet (2), Inca (3), Lloseta, Santa Maria og Selva. De samlede omkostninger beløber sig til EUR 6,24 mio. med en samfinansieringssats fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling på 50 %.

Inden for partnerskabets rammer vil Kommissionen gerne fremhæve den klare fremgangsmåde og den åbenhed, som regionalregeringen har lagt for dagen ved udarbejdelsen af dette program.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0993/00

af Ioannis Souladakis (PSE) til Rådet

(30. marts 2000)

Om: Proceduren for gennemførelsen af stabiliserings- og associeringsaftalen med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM)

Europa-Parlamentets afstemning for nylig om betænkning af Swoboda(1) om bemyndigelse til at føre forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien giver de nødvendige rammer for at garantere landets sikkerhed og udvikling, således at FYROM gradvis kan tilnærme sig den europæiske familie.

Kan Rådet oplyse, hvilke skridt det vil tage for snarest at virkeliggøre alle Swoboda-betænkningens forsikringer og løfter vedrørende FYROM?

(1) Fuldstændigt forhandlingsreferat fra den 17. februar 2000, s. 81.

Svar

(26. juni 2000)

Stabiliserings- og associeringsprocessen er hjørnestenen i Den Europæiske Unions politik på Balkan. Det er unionens overordnede mål, at landene i regionen integreres mest muligt i Europas generelle politiske og økonomiske udvikling.

Stabiliserings- og associeringsaftalen er en ny type bilateral aftale, som Den Europæiske Union tilbyder landene i området til gengæld for opfyldelse af visse politiske og økonomiske betingelser.

Den 24. januar 2000 vedtog Rådet et forhandlingsdirektiv for en stabiliserings- og associeringsaftale med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Dette var det første forhandlingsdirektiv for en aftale af denne type i området, og det er et betydeligt skridt fremad i udviklingen af EU's stabiliserings- og associeringsproces.

Der blev indledt forhandlinger under ledelse af Kommissionen i marts, og de to parter har udtrykt ønske om at sigte mod en afslutning af forhandlingerne inden udgangen af året. Rådet er overbevist om, at Kommissionen fuldt ud er klar over henstillingerne i Swoboda-rapporten. Når forhandlingerne er tilendebragt, vil undertegnelse og indgåelse af aftalen finde sted i henhold procedurerne i de relevante bestemmelser i traktaterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0503/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Rådet

(25. februar 2000)

Om: Omplacering af Rådets personale

Hvilke procedurer har Rådet til disposition og hvor ofte er de blevet anvendt med henblik på omplacering af personale fra et generaldirektorat, som har behov for færre ansatte, til et andet generaldirektorat, som måtte have behov for flere ansatte, og hvor effektive har disse foranstaltninger været udtrykt i antal stillinger overført pr. år mellem generaldirektoraterne og som en procentdel af det samlede antal stillinger? Kan Rådet forelægge andre oplysninger vedrørende omplacering af Rådets personale?

Svar

(2. maj 2000)

Generalsekretariatet for Rådet har siden begyndelsen af 1980'erne haft en intern mobilitetspolitik på grundlag af den bestemmelse i personalevedtægten, der giver den enkelte tjenestemand mulighed for at ansøge om at blive forflyttet inden for den institution, han tilhører (artikel 7, stk. 1). Denne politik bygger på princippet om, at det ikke blot er i den enkelte tjenestemands, men også i institutionens interesse, at den, der ønsker at arbejde i en anden stilling, rent faktisk tilbydes mobilitetsmuligheder.

Som svar på det ærede parlamentsmedlems forespørgsel kan det imidlertid oplyses, at generalsekretariatet til dato ikke har udarbejdet særlige interne procedurer eller bestemmelser med hensyn til omplacering eller omfordeling af personalet inden for sine tjenester og generaldirektorater. I løbet af de sidste år har der imidlertid i praksis ved flere lejligheder fundet en punktuel omfordeling af stillinger sted for at styrke eksisterende enheder eller oprette nye under hensyn til visse sagers hastende karakter og betydning. Disse omfordelinger har fundet sted i henhold til mobilitetsproceduren. Der har navnlig været tale om at flytte tjenestemænd til Enheden for Politisk Planlægning og Hurtig Varsling og til enheden vedrørende lovgivningsmæssige procedurer med fælles beslutningstagning.

Generalsekretæren har desuden oprettet en task force, en midlertidig backupenhed bestående af tjenestemænd, der midlertidigt er udlånt fra deres sædvanlige afdeling, som har til formål at opfylde punktuelle behov i institutionen, der ligger ud over det sædvanlige, f.eks. i forbindelse med regeringskonferencer eller forhandlinger om nye tiltrædelser.

Generalsekretariatet for Rådet lægger vægt på en vis fleksibilitet med hensyn til omfordeling, så der alt efter behov bliver mulighed for at behandle nye hastende sager.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0179/00

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(27. januar 2000)

Om: Prøveboringer i De Biesbosch

Den nederlandske økonomiminister, Jorritsma har givet NAM (Nederlandske Aardolie Maatschappij) tilladelse til at gennemføre prøveboringer i De Biesbosch. NAM forventer at finde forekomster af gas.

De Biesbosch er en nationalpark, der er omfattet af EF's fugledirektiv. Desuden er de Biersbosch af den nederlandske regering foreslået som europæisk beskyttet naturområde (Special Protection Area); det nederlandske parlament træffer afgørelse sagen medio februar.

1. Er Kommissionen ikke enig i, at et naturområde, der er omfattet af EF's fugledirektiv, ikke skal udsættes for sådanne industrielle aktiviteter?

2. Er Kommissionen ikke enig i, at de økologiske interesser i denne sag må gå forud for de (kortsigtede) økonomiske interesser?

3. Har Kommissionen til hensigt at anmode den nederlandske regering og økonomiminister Jorritsma om at afstå fra at lade disse prøveboringer gennemføre?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(17. februar 2000)

Kommissionen er ikke klar over det problem, som det ærede medlem har nævnt.

De Biesbosch er et af de vigtigste områder, der er udpeget under den nationale nederlandske miljølovgivning (Natuurbeschermingswet).

De Biesbosch fortjener også at blive udpeget som særligt beskyttet område (SPA) ifølge Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle(1). De nederlandske myndigheder har til hensigt at udpege området, men har endnu ikke gjort det.

Ifølge Domstolens retspraksis skal et område, der skal udpeges som SPA, beskyttes i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3 og 4, og artikel 7 i direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(2).

Ifølge artikel 6, stk. 3, kræves der en vurdering, såfremt en plan eller et projekt kan påvirke et særligt beskyttet område væsentligt. Myndighederne må ført give deres tilslutning til planen eller projektet, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de hvis det anses for nødvendigt har hørt offentligheden. Såfremt planen eller projektet på trods af en negativ vurdering af virkningerne i mangel af alternative løsninger alligevel gennemføres, skal medlemsstaten opfylde alle de særlige krav, der er nævnt i artikel 6, stk. 4, i direktiv 92/43/EØF.

Kommissionen træffer de nødvendige skridt til at sikre sig, at Fællesskabets bestemmelser overholdes fuldt ud i dette tilfælde.

(1) EFT L 103 af 25.4.1979.

(2) EFT L 206 af 22.7.1992.