ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2252/00

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: Badevandsdirektivet og naturvandlande

1. Hvornår regner Kommissionen med at revidere badevandsdirektivet?

2. Er Kommissionen enig i, at der fremover bør lægges større vægt på naturvandlande, som ikke blot lever op til direktivets værdier, men også drives mere økologisk og med lavere omkostninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(12. september 2000)

Kommissionen har siden 1998 arbejdet ihærdigt på en revision af Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand(1). Der udføres forsøg med strandundersøgelser i de fleste medlemsstater og en ekspertgruppe arbejder med overvågningsaspekter herunder parametre og analysemetoder. Kommissionen vil søge at sikre, at man i størst muligt omfang følger WHO's foreslåede normer.

Kommissionen forventer at fremlægge en meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet inden årets udgang, hvori den redegør for principperne for direktivets revision. Meddelelsen er udgangspunktet for en bred konsultationsproces med alle berørte parter. Kommissionen forventer at fremlægge et forslag til revision i 2001.

Badevandsdirektivet kombinerer beskyttelse af offentlighedens sundhed og miljøbeskyttelse og der er en klar og veldefineret tilknytning til vandrammedirektivet. Mens vandrammedirektivet søger at sikre en god (miljø) status for alle vandområder som grundregel, er det muligt, at der for nogle vandområder vil kræves komplementære kvalitetsstandarder og eventuelt andre tiltag. Alt badevand (ferskvand og kystområder), som hører under badevandsdirektivet og fremtidige revisioner heraf, er identificeret som områder i et vandområdedistrikt, der kræver særlig beskyttelse (vandrammedirektivets artikel 6 og bilag IV). En god status under vandrammedirektivet har fysisk-kemiske og miljømæssige aspekter, som begge støtter og yderligere forbedrer badevandets kvalitet.

(1) EFT L 31 af 5.2.1976.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2566/00

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(1. august 2000)

Om: Ansvar i bedragerisager

Brugere af kreditkort og hævekort i Den Europæiske Union er generelt beskyttede mod bedrageri med deres kort med en vis selvrisiko.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke medlemsstater der i øjeblikket har de samme regler om selvrisiko for brugere, som bliver udsat for hacking eller andre former for bedrageri i forbindelse med deres on-line e-banking-konti?

Overvejer Kommissionen at fremsætte forslag om at beskytte forbrugerne mod ubegrænset risiko i forbindelse med bedrageri over for deres Internet-konti nu, hvor der sandsynligvis vil ske en vækst i indlånsforretninger på tværs af grænserne takket være euroen og Internettet?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(6. november 2000)

Den beskyttelse, det ærede medlem henviser til, findes først og fremmest i henstilling 97/489/EF af 30. juli 1997 om transaktioner med elektroniske betalingsmidler, især forholdet mellem udsteder og indehaver(1). Iværksættelsen og overholdelsen af denne henstilling er i øjeblikket genstand for en undersøgelse; de endelige resultater af denne vil først foreligge i foråret 2001.

Henstillingen finder anvendelse på alle elektroniske betalingsinstrumenter og dermed også på elektronisk styring af bankkonti. Det følger heraf, at de maksimumsbeløb, der er fastsat i henstillingens artikel 6, også finder anvendelse på elektroniske konti. Ovennævnte undersøgelse vil uden tvivl tilvejebringe de ønskede statistiske oplysninger og dermed grundlaget for en eventuel beslutning om ændring af maksimumsbeløbene.

Der henvises endvidere til svaret på forespørgsel E-2833/00 fra van Velzen(2).

(1) EFT L 208 af 28.8.1997.

(2) Se side 103.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2557/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Rådet

(31. juli 2000)

Om: Ruslands genindførelse af undtagelsestilstand i Tjetjenien

De russiske myndigheders genindførelse af undtagelsestilstand i Tjetjenien er et bevis på, at denne forfærdelige krig ikke er slut. Hvad agter Den Europæiske Union at foretage sig for at genindføre det tjetjenske folks demokratiske rettigheder, som Rusland har berøvet det?

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-2557/00 og E-2634/00

(16. november 2000)

Efter Det Europæiske Råds møde i juni 2000 i Feira påtog Den Europæiske Union sig at undersøge den generelle situation i Rusland. Derefter blev der truffet afgørelser om, at Unionen skal bistå med at fremme demokrati, retsstatsprincippet og en markedsorienteret økonomi. Dette udgør grundlaget for et stærkt, frugtbart og langsigtet forhold til Rusland. Unionen gentog, at forudsætningen for udviklingen af et sådant forhold til hele Rusland, herunder Tjetjenien, er fælles værdier, navnlig respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.

Lige siden begyndelsen af krisen i Republikken Tjetjenien i Den Russiske Føderation har Rådet hævdet, at kun en politisk løsning kan sætte en varig stopper for krisen. Med henblik herpå har Unionen uden ophør gjort sig til talsmand for, at menneskerettighederne respekteres for alle Tjetjeniens indbyggeres vedkommende. Samtidig lægger Rådet stor vægt på princippet om Den Russiske Føderations territoriale integritet. I overensstemmelse med det konstruktive engagement, som har været dens strategi i lang tid, har Unionen konsekvent lagt pres på Rusland for at få det til at opfylde sine forpligtelser.

Unionen opfordrer Rusland til at opfylde det internationale samfunds krav vedrørende Tjetjenien. Disse går navnlig ud på, at man undlader at anvende unødig magt og derved undgår en eventuel udvidelse af konflikten, at man iværksætter en politisk proces med deltagelse af valgte tjetjenske repræsentanter, at der foretages effektive uafhængige undersøgelser af krænkelser af menneskerettighederne, samarbejde med Europarådet, støtte til OSCE's assistancegruppe i forbindelse med gennemførelsen af dens mandat som helhed og at man sørger for, at ngo'ernes humanitære bistand når frem.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3099/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(4. oktober 2000)

Om: Europæisk beretning om skoleundervisningens kvalitet

I svarene på forespørgsel E-2357/00 og E-2358/00(1) giver Kommissionen oplysning om den metodologi (dvs. manglende opdeling af data på det flamske og det franske sprogsamfund), som den har anvendt i beretningen European Report on Quality of School Education for Belgien. Om det vigtigste spørgsmål (dvs. et fortegnet og dermed ukorrekt billede af undervisningssituationen i Belgien) udtaler den sig imidlertid ikke.

1. Erkender Kommissionen, at dens metodologi giver et fortegnet og dermed ukorrekt billede af undervisningssituationen i Belgien? Hvorledes vil den i benægtende fald forsvare sit valg af metode, da undervisning i Belgien entydigt henhører under sprogsamfundenes kompetence?

2. Vil Kommissionen i betragtning af kompetencefordelingen i Belgien fremover gøre brug af en opdeling efter flamsk og fransk sprogsamfund? I benægtende fald, hvorfor nægter Kommissionen at tage hensyn til kompetencefordelingen i Belgien og at opdele sine undervisningsdata?

(1) EFT C 89 E af 20.3.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(17. november 2000)

Kommissionen har i sine tidligere svar på det ærede medlems skriftlige forespørgsler E-2357/00 og E-2358/00(1) beskrevet den metodologi, der blev anvendt under udarbejdelsen af den nævnte rapport om skoleundervisningens kvalitet.

Kommissionen respekterer naturligvis den forfatningsmæssige situation i de lande, der er omhandlet i dens undersøgelser og rapporter. Kommissionen er fuldt ud bekendt med, at de regionale myndigheder i visse lande har ansvaret for uddannelse.

Ved fremlæggelse af statistiske data om uddannelse har Kommissionen overordnet set til hensigt at illustrere situationen i de enkelte lande og at foretage sammenligninger mellem landene. I rapporten viser alle tabeller klart og tydeligt, om dataene vedrører situation i Belgien som helhed eller de enkelte sprogsamfund. Derfor er det Kommissionens opfattelse, at dataene i rapporten ikke giver et fortegnet og dermed ukorrekt billede af situationen i Belgien.

(1) EFT C 89 E af 20.3.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3672/00

af Bart Staes (Verts/ALE) til Kommissionen

(27. november 2000)

Om: Indførelse af et vidvinkelspejl

I Belgien har man i år allerede måttet beklage femten trafikofre, fordi lastbilchaufførerne ikke havde bemærket dem i den såkaldte døde vinkel af deres sidespejl. Ifølge det belgiske institut for trafiksikkerhed sker det gennemsnitligt fem gange om dagen, at en lastbilchauffør i sidespejlet ikke ser en vejtrafikant til højre for sit køretøj.

Der findes imidlertid en enkel løsning på problemet, nemlig vidvinkelspejlet. Dette er et lille konveks spejl, der også anvendes i farlige hårnålesving. Obligatorisk anbringelse af et vidvinkelspejl på (last)biler kræver imidlertid en ændring af direktiv 71/127/EØF(1) (senest ændret ved direktiv 88/321/EØF(2) af 16. maj l988).

Kan Kommissionen støtte et kommissionsforslag om ændring af direktiv 71/127/EØF (senest ændret ved direktiv 88/321/EØF af l6. maj l988), hvorved det såkaldte vidvinkelspejl bliver obligatorisk for (last)biler? I benægtende fald, hvorfor anser Kommissionen indførelsen af vidvinkelspejlet for unødvendig i kampen mod trafikofre som følge af den døde vinkel? Hvilke andre foranstaltninger mener Kommissionen er bedre egnet til at løse problemet med hensyn til den såkaldt døde vinkel hos lastbilchauffører og øvrige bilister?

(1) EFT L 68 af 22.3.1971, s. 1.

(2) EFT L 147 af 14.6.1988, s. 77.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(16. januar 2001)

Kommissionen er også foruroliget over antallet af ulykker forårsaget af førere, der ikke er vidende om, at andre trafikanter befinder sig meget tæt på deres køretøj eller endda umiddelbart ved siden af dette. Sådanne ulykker finder ofte sted i vejkryds eller vejforgreninger, hvor føreren under svingning ikke opdager trafikanter, der befinder sig i højre sidespejls døde vinkel. Når større køretøjer som lastbiler og busser er involveret, medfører den slags ulykker ofte alvorlige kvæstelser eller endog dødsfald hos sårbare trafikanter som f.eks. cyklister.

Kommissionen vil undersøge situationen nøje og i løbet af de næste måneder diskutere med medlemsstaterne, erhvervslivet og andre interesserede parter, hvordan risikoen i sådanne situationer kan nedsættes ved i Rådets direktiv 71/127/EØF af 1. marts 1971 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerspejle til motordrevne køretøjer, senest ændret ved Kommissionens direktiv 88/321/EØF af 16. maj, at indføre særlige bestemmelser om sidespejle, der dækker de døde vinkler.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2996/00

af John Cushnahan (PPE-DE) til Rådet

(25. september 2000)

Om: Den Demokratiske Republik Congo

Er Rådet bekendt med den vanskelige situation, som medierne i Den Demokratiske Republik Congo har befundet sig i siden Kabilas magtovertagelse i 1997? Siden hans magtovertagelse er mere end 130 journalister og mediearbejdere blevet chikaneret, slået, vilkårligt fængslet eller tvunget i eksil.

Hvad har Rådet til hensigt at foretage sig bl.a. i forbindelse med de to journalister fra Kinshasa, som tilbageholdes under anklage for højforræderi mod staten?

Svar

(20./21. december 2000)

Rådet er fuldt ud bekendt med den vanskelige situation, som medierne i Den Demokratiske Republik Congo længe har befundet sig i, en situation, der desværre ikke er blevet bedre af, at præsident Kabila er kommet til magten. Rådet har ikke specifikt fået forelagt de konkrete tilfælde, der nævnes af det ærede parlamentsmedlem, men det har ved flere lejligheder reageret på begivenhederne i dette land, og det fører en nøje fastlagt politik i forbindelse med krisen i De Store Søers Område. Rådet gav under sine drøftelser den 22. maj 2000 om konflikterne i Afrika udtryk for sin store bekymring, navnlig over de fortsatte krænkelser, som begås af både statslige og ikke-statslige parter i De Store Søers Område. EU har senest i en erklæring af 22. september 2000 ligeledes understreget, at genskabelse af fred i Den Demokratiske Republik Congo er betinget af overholdelse af folkeretten, beskyttelse af befolkningen og menneskerettighederne samt genoprettelse af demokratiet.

EU har også inden for rammerne af De Forenede Nationer, i 3. Udvalg og i Menneskerettighedskommissionen, taget initiativ til at foreslå tekster om vedtagelse af resolutioner vedrørende menneskerettighedssituationen i dette land.

Rådet kan forsikre det ærede parlamentsmedlem om, at det fortsat vil sikre respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende rettigheder under alle forhold, herunder også respekt for pressefriheden, og at det nøje vil følge situationen for de journalister, der med urette retsforfølges. Rådet opretholder desuden et fortsat diplomatisk pres, navnlig gennem den indsats, der ydes af Rådets særlige udsending for De Store Søers Område, med henblik på at støtte iværksættelsen af Lusaka-aftalen, som er det eneste instrument, der kan bane vejen for en forhandlingsløsning på konflikten og for genskabelse af fred, stabilitet og demokrati i Den Demokratiske Republik Congo.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2282/00

af Elizabeth Lynne (ELDR) til Kommissionen

(29. juni 2000)

Om: Europaskoler

I øjeblikket findes der 15 Europaskoler, som har til opgave at uddanne EU-tjenestemændenes børn i dyre domme for skatteborgernes regning. Hvert år bliver mange af disse børn sendt på ferie rundt omkring i Europa igen for skatteborgernes regning. Kan alle børn i Europa mon få en årlig ferie i udlandet betalt fuldstændig via EU-budgettet? Kan Kommissionen forklare, hvorfor netop disse børn får tilbudt en gratis ferie? Kan Kommissionen retfærdiggøre de samlede og ofte meget høje udgifter til disse skoler?

Svar afgivet på Kommissionen vegne af Neil Kinnock

(27. juli 2000)

Europaskolerne blev oprettet for at sikre undervisning af børn af ansatte ved de europæiske institutioner fra alle medlemsstaterne og dermed lette institutionernes drift. Andre børn kan dog også gå på skolerne. I overensstemmelse med konventionen af 12. april 1957 ledes skolerne, der ligger i seks medlemsstater, og hvoraf der nu er 10 og ikke 15, af en bestyrelse, som er et mellemstatsligt organ bestående af de ministre i medlemsstaterne, der er ansvarlige for uddannelse og/eller udenlandske kulturforhold. Der sidder desuden en repræsentant for Kommissionen i bestyrelsen.

Eleverne på Europaskolerne sendes ikke på ferie på de europæiske skatteborgeres regning. Som det er tilfældet med de nationale undervisningssystemer, afholder skolerne rejser for at gøre det muligt for eleverne at erhverve ny viden og udvide deres erfaringer. Sådanne rejser er imidlertid skoleaktiviteter med klare, uddannelsesmæssige mål. De er forberedt med henblik på og bruges som grundlag for undervisningsaktiviteter i skoletimerne. De arrangeres for en bestemt klasse eller omkring et bestemt emne og ikke som en årlig ferie. Bestyrelsen godkendte retningslinjerne for skolerejserne på sit møde den 27.-28. april 1999.

Spørgsmålet om, hvorvidt alle børn i Europa kan få en gratis, årlig ferie i udlandet, er en sag for medlemsstaterne, ikke Kommissionen, da det er medlemsstaternes regeringer, som har ansvar for uddannelsen af børn i deres land.

De almindelige udgifter til Europaskolerne er opført på skolernes budget, som godkendes årligt af bestyrelsen. Bestyrelsens repræsentant sender hvert år Parlamentets formand en kopi af budgettet, så snart det er vedtaget af bestyrelsen. Rådet og Parlamentet fastsætter Kommissionens bidrag til Europaskolerne årligt, når de vedtager Fællesskabets budget.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3291/00

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(25. oktober 2000)

Om: Reklame for EU's arbejde

Den Europæiske Union gør en indsats over en bred front på mange områder af samfundslivet og de økonomiske aktiviteter på vort kontinent, og det er velkendt, at EU-initiativerne støttes af det store flertal af borgerne i de fleste medlemsstater. Det fremgår i hvert fald af de meningsmålinger, som Eurostat med jævne mellemrum gennemfører i de 15 lande, der udgør Unionen.

Kan Kommissionen oplyse, hvilken fællesskabslovgivning der findes om mediefremstød i medlemsstaterne med henblik på at gøre reklame for EU-institutionernes arbejde? Henhører det udelukkende under medlemsstaternes kompetence at gøre reklame for EU-institutionernes arbejde, eller træffer Kommissionens tjenestegrene supplerende initiativer, og i bekræftende fald hvilke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(8. december 2000)

Fællesskabets institutioner informerer i samarbejde med medlemsstaterne om Fællesskabets politik, dets initiativer og beslutninger samt faserne i den europæiske integration bl.a. med henblik på at gøre Fællesskabet mere nærværende for borgerne.

Fællesskabets budget indeholder et specifikt afsnit (B-3) for informations- og kommunikationstiltag. Bevillingerne herunder beløb sig i år 2000 til 93,5 mio. EUR.

En interinstitutionel arbejdsgruppe, der består af repræsentanter for Parlamentet og Kommissionen, finder frem til emner af fælles interesse og koordinerer informationsaktiviteterne.

Disse aktiviteter gennemføres af Kommissionen og Parlamentet, ofte i samarbejde med medlemsstaterne. Der findes tre former for tiltag, nemlig: dem, der gennemføres af repræsentationerne i medlemsstaterne (direkte kommunikation med borgerne, informationsformidling), dem, der forvaltes fra Kommissionens hovedsæde (opinionsanalyser, udgivelse af publikationer, der henvender sig til offentligheden, og som vedrører Fællesskabets politik på forskellige områder) og endelig dem, der gennemføres i samarbejde med medlemsstaterne inden for rammerne af aftalerne om informationstiltag om unionsborgerskabet (euroen, regeringskonferencen).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2272/00

af Vincenzo Lavarra (PSE), Giovanni Procacci (ELDR) og Giovanni Pittella (PSE) til Kommissionen

(7. juli 2000)

Om: Beskyttelse af produktionsmetoden og kvaliteten af mozzarella

1. Er Kommissionen bekendt med, at det i Italien kun er tilladt at anvende frisk mælk til mozzarella-produktionen, bortset fra afledede produkter, særligt mælkepulver?

2. Med det formål at beskytte omtalte produkters ægthed, ville det ikke være passende at Kommissionen udarbejdede et forslag til forordning, der kontrollerer de produktionsregler, som alle producenterne i EU er underlagt, og som på den måde også vil beskytte produkternes kvalitet og deres karakter, hvilket jo er i forbrugernes interesse?

3. Kan Kommissionen afgive udtalelse om sagen inden for den korte frist, med henblik på at skabe vished over for sektorens producenter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. september 2000)

1. Ja, Kommissionen er klar over, at det i Italien kun er tilladt at producere mozzarella af flydene mælk rtset fra mælkepulver.

2. For at landbrugsprodukter til konsum kan bevare deres traditionelle karakter, er der indført en EF-beskyttelsesordning for produkter og levnedsmidler, hvor der er en sammenhæng mellem produktets egenskaber og dets geografiske oprindelse, og en særlig ordning for traditionelle specialiteter. Siden 1992 har der eksisteret to forordninger på området.

På grundlag af førstnævnte, Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(1) er der registreret en beskyttet oprindelsesbetegnelse for Mozzarella di Bufala Campana, der fremstilles af bøffelmælk, i de 15 medlemsstater, jf. Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 af 12. juni 1996 om registrering af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92(2). På grundlag af den anden, Rådets forordning (EØF) nr. 2082/92 af 14. juli 1992 om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler(4) er Mozzarella fremstillet af komælk også blevet profileret på EF-plan i henhold til artikel 13, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2082/92 med betegnelsen garanteret traditionel specialitet, som er registreret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2527/98 af 25. november 1998 om supplering af bilaget til forordning (EF) nr. 2301/97 om optagelse af visse betegnelser i Registret over specificitetsattesteringer, der er omhandlet i Rådets forordning (EØF) nr. 2082/92 om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler(3).

3. Med hensyn til fremtiden er Kommissionen af den opfattelse, at de nugældende regler og den kvalitetspolitik, der føres i kraft af de to nævnte forordninger, udgør en god beskyttelse for mozzarella, der fremstilles efter traditionelle metoder.

(1) EFT L 208 af 24.7.1992.

(2) EFT L 148 af 21.6.1996.

(3) EFT L 317 af 26.11.1998.

(4) EFT L 208 af 24.7.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0112/00

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(27. januar 2000)

Om: Omlægning af en højspændingsledning ved Merza (Galicia)

En 400 kW-højspændingsledning mellem Meson do Vento i Galicia og Lindoso ved grænsen til Portugal, som indgår i Galicias operationelle program for perioden 1990-1993 og vil få tildelt EFRU-støtte, er blevet omlagt på foranledning af det offentligretlige selskab Rede Eléctrica de Espanha, S.A. og efter afgørelse fra den galiciske regering, fra den af Kommissionen godkendte strækning, så at den i modstrid med det godkendte projekt går igennem Merza, der har 800 indbyggere. Den galiciske regerings afgørelse, der blev truffet i 1996, repræsenterer endvidere en overtrædelse af EU-bestemmelserne om bekæmpelse af skadelige virkninger som følge af ikke-ioniserende stråling, i henhold til hvilke der skal etableres korridorer uden nogen form for varig aktivitet eller bebyggelse og gennemføres forudgående undersøgelser af de miljømæssige virkninger og under alle omstændigheder sikres indførelse af erstatnings- og ekspropriationsordninger. Hertil kommer, at der er et Leader-projekt i gang ved Merza, som den ureglementerede højspændingsledning vil få alvorlige konsekvenser for. Til trods for utallige henstillinger har hverken de galiciske eller de spanske myndigheder truffet de nødvendige foranstaltninger til at rette op på denne situation. Hvilke skridt vil Kommissionen på den baggrund tage for at afbøde virkningerne af alle de overtrædelser af EU-bestemmelserne, der er sket i Merza, og give beboerne behørig oprejsning?

Supplerende svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(3. juli 2000)

Ifølge de spanske myndigheders oplysninger er der intet, der tyder på, at fællesskabsbestemmelserne er blevet overtrådt i forbindelse med det projekt, det ærede medlem nævner. Det ser ud til, at ændringen af føringen af den pågældende højspændingsledning er sket i overensstemmelse med de daværende regler.

Hvis det ærede medlem har oplysninger, der viser noget andet, vil Kommissionen gerne undersøge sagen nærmere med de spanske myndigheder.