SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3490/97 af Giacomo Santini (UPE) til Kommissionen (3. november 1997)

Om: Forhoejelse af momssatserne i Italien

Den italienske regering har for nylig forhoejet momssatserne, hvilket er i klar modstrid med EU-retningslinjerne om at harmonisere beskatningssatserne. Saerlig inden for den italienske vinsektor bemaerkes der en forskelsbehandling af engroshandelsoperatoererne i forhold til andre personer, der nyder godt af lavere momssatser i henhold til artikel 34 i lovdekret 633/72.

Kan Kommissionen oplyse foelgende:

1. Hvilken holdning agter den at indtage og hvilke skridt vil den eventuelt tage over for den italienske regering?

2. Kan den undersoege mulighederne for at harmonisere de kompensationer, der indroemmes gennem ovennaevnte lovdekret, med det nuvaerende niveau ogsaa for andre beroerte?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (30. januar 1998)

Ifoelge de foreliggende oplysninger er de nye italienske foranstaltninger paa momsomraadet fuldstaendig i overensstemmelse med direktiv 77/388/EOEF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag ((EFT L 145 af 13.6.1977. )) (sjette momsdirektiv) og isaer med artikel 12, stk. 3, litra a), artikel 28, stk. 2, foerste afsnit, og bilag H. Kommissionen udtrykker tilfredshed med ophaevelsen af den saakaldte »parking rate« som et skridt paa vejen mod et mere forenklet og harmoniseret momssystem, som er i overensstemmelse med dens planer om et nyt faelles momssystem.

Artikel 34 i det italienske lovdekret 633/72 bygger paa artikel 25 i det sjette momsdirektiv. Den saerlige standardsatsordning for landbrugere i artikel 25, der blev indfoert for mindre landbrugere som alternativ til den normale momsordning eller den saerlige momsordning for mindre virksomheder i artikel 24 i det sjette momsdirektiv, skulle hovedsagelig gaelde for mindre landbrugere, der havde problemer med at opfylde forpligtelserne i de to andre ordninger. Det skal understreges, at ordningen ikke skal betragtes som et middel til at yde finansiel stoette til mindre landbrugere. Princippet for beregningen af standardsatsen for godtgoerelse er derfor baseret paa praemissen om, at standardsats-landbrugerne ikke modtager godtgoerelser der overstiger den moms, der rent faktisk opkraeves af deres input. Aktiviteter, der ikke kan betragtes som typiske landbrugsaktiviteter, selv om de udfoeres af en landbruger, skal endvidere normalt ikke vaere omfattet af standardsatsordningen. Hvis landbrugere konkurrerer med handlende, producenter og servicevirksomheder, skal landbrugerne vaere underlagt den normale ordning eller den saerlige ordning, der gaelder for mindre virksomheder i henhold til artikel 24 og kun vaere underlagt standardsatsordningen med hensyn til deres landbrugsaktiviteter. Da den saerlige momsordning i artikel 25 er en undtagelse fra den normale momsmekanisme, boer den fortolkes meget stringent. Paa baggrund af det ovenfor anfoerte forekommer det efter Kommissionens opfattelse ikke hensigtsmaessigt at anvende den saerlige ordning for mindre landbrugere paa eksempelvis grossister inden for vinindustrien.