ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1760/02

af Christos Folias (PPE-DE) til Kommissionen

(19. juni 2002)

Om: Tilladelse til import af kvæg

Udsigten til en eventuel ændring af metoderne for fordeling af tilladelserne til opdræt af fedekalve har vakt stor foruroligelse og bekymring blandt de græske kvægavlere.

Er der grund til at forvente en sådan ændring, og hvis ja, hvordan agter Kommissionen at sikre fremtiden for de små importører, der i de senere år har investeret i modernisering af deres bedrifter, og som vil blive udkonkurreret, eftersom de økonomiske betingelser, som der er planer om at indføre for import og opdræt af kvæg, kun vil være fordelagtige for de store kvægavlere i EU-landene?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. juli 2002)

Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1126/2002 af 27. juni 2002 om åbning og forvaltning af et toldkontingent for indførsel af ungtyre til opfedning (1. juli 2002 til 30. juni 2003)(1) fastsættes der nærmere regler for kontingentåret 2002/03 med hensyn til Verdenshandelsorganisationens (WTO's) importkontingent for levende ungtyre til opfedning.

Den grundlæggende metode for tildeling af immportrettigheder er ikke blevet ændret i forhold til den tilsvarende forordning for 2001(2). Det betyder, at græske importører stadig har garanteret adgang til en bestemt del af kontingentet med uændrede kriterier for deltagelse. Den bestemte del, der er reserveret til græske importører, er dog blevet nedsat en smule fra 11,5 % (=19 500 dyr) til 10,7 % (=18 100 dyr) i tråd med den seneste udvikling i importbehovet.

Forordningen indeholder skærpede regler for den faktiske anvendelse af importlicenser. Hovedformålet er at undgå spekulation og handel med licenser, hvilket vil være til fordel for alle ægte importører uanset omfanget af deres handel.

(1) EFT L 169 af 28.6.2002.

(2) EFT L 150 af 6.6.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0658/02

af Mario Mantovani (PPE-DE), Giacomo Santini (PPE-DE)og Amalia Sartori (PPE-DE) til Rådet

(8. marts 2002)

Om: Tilbagegivelse af ejendom til landflygtige borgere fra Istra og Dalmatia

Stabiliserings- og associeringsaftalen med Kroatien nævner ikke problemet vedrørende tilbagegivelse af ejendom, som blev konfiskeret i slutningen af Anden Verdenskrig, om end dette spørgsmål med henblik på den fremtidige udvidelse bør være højt prioriteret i forbindelse med tiltrædelse, når det drejer sig om sikring af mindretals rettigheder i Kroatien.

Parlamentet i Zagreb drøftede for nylig også dette problem og godkendte navnlig en særlig lov om fratagelse af statsborgerskab, som i virkeligheden slukkede istranske og dalmatiske landflygtiges sidste håb om at få deres ejendom tilbage.

Agter Rådet at træffe andre foranstaltninger end den bilaterale aftale om spørgsmålet vedrørende tilbagegivelse af ejendom til istranske og dalmatiske landflygtige i Kroatien, og mere generelt om opfyldelse af principperne om ikke-diskriminering og ligebehandling af etniske mindretal, således at sidstnævnte bliver en forudsætning for Kroatiens fremtidige tiltrædelse af Den Europæiske Union?

Svar

(30. september 2002)

Rådet skal meddele det ærede parlamentsmedlem, at det ikke har drøftet, hvorvidt love om tilbagegivelse af ejendom, der er blevet konfiskeret efter krigen, ville være forenelige med fællesskabsretten. Hvis spørgsmålet om åbning af tiltrædelsesforhandlinger med Kroatien skulle opstå i fremtiden, ville det blive behandlet under fuld overholdelse af EU-traktatens artikel 49, stk. 1.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0778/02

af Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) til Kommissionen

(19. marts 2002)

Om: Forfølgelse af kristne i Kina

Er Kommissionen bekendt med, at der på det seneste i Kina er sket forfølgelse af medlemmer af den sydkinesiske kirke, hvorunder mindst fem medlemmer af denne, Gong Shengliang, Hu Yong (Hu Ling-wei), Xu Fuming (Xu Tong-lao), Li Ying (Li En hui) og Gong Bankun er blevet dømt til døden og mindst 3 medlemmer, Sun Minghua, Xiao Yanli (Xia Tong Ran) og Yi Chan-fu, er blevet idømt lange fængselsstraffe?

Er Kommissionen bekendt med, at arrestationer og forhør af medlemmer af den sydkinesiske kirke er blevet ledsaget af voldshandlinger og tortur?

På hvilken måde vil Kommissionen tage disse krænkelser af menneskerettighederne op over for den kinesiske regering?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Chris Patten

(24. april 2002)

Kommissionen deler det ærede medlems bekymring over kristnes situation i Kina, også hvad angår pastor Gong Shengliangs tilfælde, som er blevet rejst over for Kina inden for rammerne af Unionens dialog om menneskerettighederne.

Unionen har engageret sig i en styrkelse af menneskerettighederne overalt i verden. De er et centralt anliggende i Unionens forbindelser med tredjelande. Kommissionen følger omhyggeligt menneskerettighedssituationen i Kina. Trosfrihed er et vigtigt element i Unionens generelle interesse for menneskerettighederne i Kina.

Der blev i 1996 etableret en bilateral dialog mellem Unionen og Kina om menneskerettigheder. Unionen har haft åbenhjertige drøftelser med Kina inden for disse rammer, og trosfrihed har været et centralt emne. Blandt andre problemer foruden trosfrihed kan nævnes ytringsfrihed, forsamlingsfrihed, undertrykkelse af politiske afvigere, dødsstraf, ratifikation og implementering af FN-konventioner (herunder en om politiske og civile rettigheder), samarbejde med De Forenede Nationer (et aftalememorandum undertegnet med De Forenede Nationer, som nu skal gennemføres), etniske mindretal og vilkårlige tilbageholdelsesvilkår.

Menneskerettighedssituationen bringes op på alle planer, også på topmøder og ministermøder. Kommissæren for de eksterne forbindelser drøftede den med kinesiske ministre under sit besøg for nylig.

Kommissionen vil fortsat nøje følge forholdene med hensyn til trosfrihed i Kina, også enkeltpersoners som pastor Gongs stilling, og drøfte dem med Kina.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1303/02

af Robert Evans (PSE) til Rådet

(7. maj 2002)

Om: Forholdene for tilbageholdte asylansøgere i Fuerteventura og på Lanzarote

Kan det spanske formandskab redegøre for, hvorfor nogle af menneskerettighederne ifølge rapporter fra Human Rights Watch og vidneudsagn fra det spanske Røde Kors krænkes over for de asylansøgere, der holdes tilbage i nedlagte lufthavnslokaler på Fuerteventura?

Kan det spanske formandskab bekræfte, at de tilbageholdte i nedlagte lufthavnslokaler:

- har fået nægtet kontakt med advokater;

- har fået nægtet ret til at telefonere;

- lever 200-400 mennesker på et areal på 20 m2;

- må klare sig, uden at staten har sørget for lægehjælp eller behandling, og er afhængig af NGO'ernes frivillige indsats med hensyn til basale fornødenheder;

- har måtte leve uden et ventilationssystem; og

- er 500 om fire toiletter og tre brusere i mandesektionen?

Kan det spanske formandskab ligeledes oplyse, hvad der vil blive gjort for at forbedre disse forhold, medens der byges nye asylcentre, og hvad der gøres for at sikre, at alle tilbageholdte kan nyde godt at de rettigheder, de har krav på?

Svar

(30. september 2002)

Med forbehold af gennemgangen af Europa-Parlamentets udtalelse og ophævelse af to parlamentariske undersøgelsesforbehold nåede Rådet på samlingen den 25. og 26. april 2002 til enighed om en generel indstilling vedrørende et forslag til direktiv om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne. Direktivet vil blive formelt vedtaget Rådet på en af dets kommende samlinger.

Direktivet fastlægger minimumsstandarder for, hvilke modtagelsesforhold for asylansøgere i Den Europæiske Union der anses for at være tilstrækkelige til at sikre dem en værdig levestandard. Det indeholder særlige bestemmelser om opholdssted og retten til at færdes frit, familiens enhed, skolegang og undervisning for mindreårige, beskæftigelse og adgang til erhvervsuddannelse. Det fastlægger desuden betingelserne for undtagelser, indskrænkning og fornyet prøvelse.

Direktivet omfatter alle tredjelandsstatsborgere og statsløse, der indgiver en asylansøgning ved en medlemsstats grænse eller på dennes område, og som har tilladelse til at opholde sig på dette område, samt visse familiemedlemmer.

Medlemsstaterne kan indføre eller bibeholde gunstigere bestemmelser om modtagelsesforhold, i det omfang disse bestemmelser er forenelige med direktivet.

For så vidt angår gældende praksis i medlemsstaterne anmodes det ærede parlamentsmedlem om at rette henvendelse direkte til de pågældende nationale myndigheder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1746/02

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(19. juni 2002)

Om: Følgerne af, at den overgangsperiode, hvor der er begrænset adgang for spanske og portugisiske fiskerfartøjer til EF-havet, udløber den 31. december 2002

Hvilke følger vil udløbet af denne overgangsperiode få for den samlede tilladte fangstmængde, som tildeles de spanske og portugisiske fartøjer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(17. juli 2002)

I overensstemmelse med Tiltrædelsesakten fra 1985 vil de to medlemsstaters flåder få adgang til alle EU-farvande på et ikke-diskriminatorisk grundlag, dog med forbehold af de almindelige adgangsbegrænsninger, som gælder i visse områder som f.eks. Shetland-kassen. Fra den 1. januar 2003 vil adgangen til fiskebestandene udover tolvmilezonen blive baseret på Rådets afgørelser i overensstemmelse med målsætningerne for den fælles fiskeripolitik.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1705/02

af Gary Titley (PSE) til Kommissionen

(7. juni 2002)

Om: Euromed-toget

En borger fra min valgkreds rejste for nylig med Euromed-toget i Spanien. Han konstaterede, at det intetsteds var angivet, at Den Europæiske Union havde givet projektet økonomisk støtte. Han bemærkede tillige, at toget er vanskeligt tilgængeligt for handicappede, da afstanden mellem togets gulv og perronen er næsten en meter. Borgeren fra min valgkreds ønsker at få at vide, hvorfor der er givet EU-bevillinger til dette projekt uden samtidig at stille krav om, at det skal være lettere tilgængeligt for handicappede.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(11. juli 2002)

For så vidt angår tilgængelighed for handicappede til infrastrukturer, der er åbne for offentligheden, understreger Kommissionen, at der ikke findes en EU-retsramme for adgang til infrastrukturer, der er åbne for offentligheden, og at det derfor påhviler de myndigheder, der har ansvar for disse infrastrukturer, at sikre, at de nationale bestemmelser på området overholdes.

Med hensyn til det konkrete tilfælde, som det ærede medlem nævner, er jernbaneforbindelsen mellem Alicante og Barcelona blevet samfinansieret med midler fra strukturfondene og Samhørighedsfonden, dels til tilpasning af banelegemet, elektrificering og forbedring af sikkerheden, dels til forvaltning af visse stationer. For at få mere nøjagtige oplysninger om den del af projektet, som vedrører det ærede medlems spørgsmål og anvendelsen af den gældende nationale lovgivning, opfordrer Kommissionen det ærede medlem til at henvende sig til den kompetente spanske myndighed: Ministerio de Hacienda, Secretaría de Estado de Presupuestos y Gastos, Dirección General de Fondos Comunitarios y Financiación Territorial, Paseo de la Castellana 162, 28071 Madrid.

I forbindelse med gennemførelsen af Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog(1) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/16/EF af 19. marts 2001 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for konventionelle tog(2) vil der i alle nye investeringer og indretningsarbejder blive taget hensyn til spørgsmålet om tilgængelighed til togene fra perronen for handicappede.

Desuden har Kommissionen i sin hvidbog om transportpolitikkens fremtid(3) og sin meddelelse Mod et integreret europæisk jernbanesystem(4) anført, at den har til hensigt at stille et forslag til forordning om rettigheder og pligter for rejsende med internationale tog. Forslaget kommer til at indeholde bestemmelser, der skal gøre togene og stationerne mere tilgængelige for handicappede og forbedre oplysningerne om denne tilgængelighed. Kommissionen opfordrer desuden jernbanesektoren til at udvikle lignende initiativer med respekt for de relevante kompetencer.

(1) EFT L 235 af 17.9.1996.

(2) EFT L 110 af 20.4.2001.

(3) Den europæiske transportpolitik frem til 2010 De svære valg KOM(2001) 370 endelig udg.

(4) KOM(2002) 18 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1227/02

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(29. april 2002)

Om: Sproglige mindretal i Den Europæiske Union

Beskyttelse af sproglige og nationale mindretal er et af de politiske kriterier, som Den Europæiske Union har indført under forhandlingerne med kandidatlandene med henblik på EU's udvidelse (Københavnskriterierne). En bedømmelse af sådanne kriteriers opfyldelse har aldrig været aktuel for de nuværende medlemsstater, og der er intet, der tyder på, at der nogensinde har været tale om kontrol på dette område. Hvilke oplysninger foreligger der om dette spørgsmål, og er beskyttelse af sproglige mindretal en underforstået del af gældende fællesskabsret, selv når der ikke findes officielle bestemmelser herom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(19. juni 2002)

Efter Kommissionens mening hører rettighederne for personer, der tilhører mindretal, til de principper, som medlemsstaterne har til fælles, og som er nævnt i artikel 6, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union. Disse principper, der er knæsat i forskellige internationale konventioner(1), bekræftes højtideligt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Ifølge artikel 21, stk. 1, er enhver forskelsbehandling på grundlag af bl.a. etnisk oprindelse, sprog, religion eller tilhørsforhold til et nationalt mindretal forbudt, og ifølge artikel 22 skal den kulturelle, religiøse og sproglige mangfoldighed respekteres. Som det præciseres i forklaringerne til charteret er disse to bestemmelser baseret på henholdsvis EF-traktatens artikel 12 og artikel 14 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og de grundlæggende frihedsrettigheder samt EF-traktatens artikel 151.

Hvad angår medlemsstaterne sikres overholdelsen af disse principper af den overtrædelsesprocedure, der er omhandlet i EF-traktatens artikel 226, og af den politiske procedure, der er omhandlet i EU-traktatens artikel 7. Den første procedure indebærer, at Kommissionen kan indbringe en sag for Domstolen, hvis den pågældende handling falder inden for fællesskabsrettens anvendelsesområde. Den anden procedure indebærer, at Kommissionen eller en tredjedel af medlemsstaterne kan indbringe en sag for Rådet i dets sammensætning af stats- og regeringscheferne, hvis der er sket en grov eller vedvarende tilsidesættelse af de principper, der er nævnt i artikel 6.

(1) For eksempel er FN's internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder, hvis artikel 27 beskytter kulturlivet og sproget for personer, der tilhører mindretal, blevet ratificeret af alle medlemsstaterne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2099/02

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(16. juli 2002)

Om: Overdragelse til udviklingslande af langlinefartøjer bestemt til ophugning

EU tilskynder til afståelse af fiskerfartøjer ved at betale ophugningspræmier. Disse både vil kunne udnyttes i de mindst udviklede lande til fremme af den lokale levnedsmiddelproduktion og beskæftigelse. Modtagerlandene vil kunne udvælges således, at der ikke opstå problemer for EU's fælles fiskeripolitik og EU's markeder.

Anser Kommissionen det for muligt at overdrage de langlinefartøjer, der tages ud af brug i medlemsstaterne, til udviklingslande, hvor de kan indgå i positive projekter med henblik på at fremme den lokale levnedsmiddelproduktion og beskæftigelse? Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe i denne forbindelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. august 2002)

Det ærede medlems forslag om at anvende langlinefartøjer, som ellers er bestemt til ophugning, til projekter i udviklinglande ser umiddelbart attraktivt ud.

Ifølge den foreslåede reform af den fælles fiskeripolitik vil der imidlertid ikke længere kunne ydes støtte til eksport af fiskefartøjer eller etablering af fælles virksomheder sammen med tredjelande. Sigtet med denne ændring er at sætte en stopper for eksporten af EU-fiskeflådens overkapacitet til andre lande, specielt til udviklingslandene. Manglende kontrol- og håndhævelsesforanstaltninger, som er væsentlige for at kunne beskytte de lokale fiskeressourcer i disse lande, kunne udsætte dem for risikoen for overudnyttelse på kortere sigt.

Indførelse af højeffektive fiskefartøjer til en beskeden pris eller helt gratis kunne også få en negativ indvirkning på udviklingen af de lokale industrier og hermed på skabelsen af arbejdspladser. Rent faktisk kunne en sådan foranstaltning i et udviklingsland få præcist den modsatte effekt af, hvad der forventedes.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2086/02

af Enrique Barón Crespo (PSE) til Kommissionen

(12. juli 2002)

Om: Overordnet strategi for behandling af diabetes

Diabetes er på Europa Parlamentets initiativ blevet medtaget i det sjette rammeprogram for forskning som et af de udviklingssyndromer, der kræver behandling. Eftersom det skønnes, at 19 millioner EU-borgere har fået konstateret diabetes og at yderligere 6 millioner sandsynligvis har sygdommen uden at vide det hvad mener Kommissionen da om behovet for en specifik og prioriteret overordnet strategi, der harmoniserer de forskellige nationale bestemmelser om denne sygdom, som i Europa er årsag til et dødsfald hvert sjette minut?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(25. september 2002)

Selv om diabetes er et af de største folkesundhedsproblemer i Europa, har Fællesskabet begrænset kompetence på dette område, da det i artikel 152 i EF-traktaten fastsættes, at Fællesskabets indsats på folkesundhedsområdet fuldt ud skal respektere medlemsstaternes ansvar for organisation

og levering af sundhedstjenesteydelser og medicinsk behandling. Hvad angår diabetes har Kommissionen derfor koncentreret sit arbejde om formulering af en politik og foranstaltninger vedrørende determinanterne for type II diabetes, nemlig ernæring, fedme og fysisk aktivitet. Det kommende fællesskabsprogram for folkesundhed bliver politikorienteret og vil sigte mod at fremme politik og aktiviteter vedrørende sundhedsdeterminanter, der får indflydelse på store udfordringer som f.eks. type II diabetes.

Kommissionen må respektere medlemsstaternes ansvar på dette område og har således ikke til hensigt at lægge en specifik og prioriteret strategi vedrørende diabetes. Diabetes er dog som nævnt af det ærede medlem blevet medtaget i det sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, nærmere betegnet i afsnit 1 Integration af europæisk forskning i programmet Biovidenskab: genomforskning og bioteknologi i sundhedens tjeneste og i afsnit 3 Styrkelse af grundlaget for det europæiske forskningsrum.

Desuden skal fødevarer, der præsenteres som værende beregnet til at dække diabetikeres særlige ernæringsmæssige behov, opfylde kravene i Rådets direktiv 89/398/EØF af 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om levnedsmidler bestemt til særlig ernæring(1). Kommissionen agter imidlertid at forelægge Parlamentet og Rådet en rapport om, hvorvidt det er ønskeligt at fastsætte særlige bestemmelser om fødevarer for diabetikere.

(1) EFT L 186 af 30.6.1989.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1620/02 af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen. Den engelske finansminister Gordon Brown's gyldne regel.



EU-Tidende nr. 028 E af 06/02/2003 s. 0125 - 0125



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1620/02 af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen (6. juni 2002) Om: Den engelske finansminister Gordon Brown's gyldne regel Kan Kommissionen tilslutte sig, at den engelske finansminister Gordon Brown's såkaldte gyldne regel, ifølge hvilken nationale investeringsudgifter (uanset hvor velkomne de end måtte være) ikke bør betragtes som udgifter for så vidt angår stabilitets- og vækstpagten, er et eksempel på skattemæssig retskaffenhed i overensstemmelse med pagtens bestemmelser eller snarere noget i retning af voodoo-økonomi, der skader Det Forenede Kongeriges chancer for at skabe balance på budgettet via de økonomiske konjunkturer? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira (27. juni 2002) Den gyldne regel er en af den britiske regerings to fiskale regler, som skal sikre sunde offentlige finanser. Den britiske regering har også accepteret stabilitets- og vækstpagtens vilkår. Deri kræves, at de offentlige finanser på mellemlangt sigt er i balance eller giver overskud. I praksis har de britiske offentlige finanser været tæt på at være i balance eller givet overskud i de seneste år og dermed opfyldt pagtens krav, samtidig med at den britiske regerings egne fiskale mål er blevet opfyldt. Det lader derfor til, at der hidtil ikke har været noget modsætningsforhold mellem pagtens vilkår og regeringens fiskale regler. Det bør bemærkes, at det op til den britiske regering at omsætte de to britiske fiskale regler. Det er overholdelsen af stabilitets- og vækstpagten, som Kommissionen beskæftiger sig med i forbindelse med overvågningen og vurderingen af Det Forenede Kongeriges offentlige finanser.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0690/02

af Elspeth Attwooll (ELDR) til Kommissionen

(5. marts 2002)

Om: Træfyret pyrolyse

Skønt EU må fortsætte med at støtte og udvikle vedvarende energikilder, må dette ikke ske til almen skade for miljøet. Midler fra EU og Det Forenede Kongerige anvendes for tiden til yderligere forskning inden for teknologier, der anvendes til at udnytte biomasse-energikilder.

Hvilke skridt har Kommissionen, i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet, taget for at vurdere de risici for det lokale miljø, der opstår ved, at anlæg producerer flydende biobrændsel gennem pyrolyseprocesser generelt og træfyret pyrolyse, med diesel som supplerende brændsel, i særdeleshed? Af hvilken art er disse risici, og hvor alvorlige er de for sundhed og sikkerhed, både for dem, der arbejder med dem, og for den brede offentlighed og for miljøet generelt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(3. april 2002)

Adskillige virksomheder er i øjeblikket ved at blive udvikle flash-pyrolyseteknikker, der producerer bio-olie fra biomasse, og der er i forbindelse med Kommissionens programmer givet støtte til adskillige projekter.

Anvendelse af bio-olie, der er et vedvarende flydende brændstof, til energiproduktion resulterer i en betydelig reduktion af emissioner til miljøet sammenlignet med alle fossile brændstoffer og særlig kul.

Baseret på subsidiaritet er alle demonstrationsanlæg forpligtet til, uafhængig af typen af biomasseomdannelsesteknik, at overholde alle lokale miljøkrav og emissionsgrænser. Maskinproducenterne er desuden klare over, at medmindre de udvikler maskiner, der kan brænde effektivt og med minimale emissioner, vil deres produkt, bio-olien, aldrig slå igennem på markedet.

Virkningerne på sundhed og sikkerhed undersøges begge nøje på europæisk og internationalt plan. Dem, der udvikler teknologi, har erkendt, at disse aspekter nøje skal tages i betragtning, og der er forskellige undersøgelser i gang. Disse spørgsmål er blandt andre emnerne for et temanetværk, der støttes under det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (FP5), og der er blevet udvalgt et nyt forslag med henblik på støtte i forbindelse med den evaluering af forslag, der blev fremsat i indkaldelsen af forslag den 14. december 2001.