DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/74

(2004/C 33 E/071)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0739/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(11. marts 2003)

Om: Øget spredning af aids i lande med lav levestandard som følge af fejl i forbindelse med indsprøjtninger og blodtransfusioner

1. Er Kommissionen bekendt med februar-udgaven (2003) af »International Journal of STD and AIDS«, et fagtidsskrift om seksuelt overførte sygdomme, hvori David Gisselquist, John Potterat og andre oplyser, at spredningen af aids i Afrika afviger stærkt fra spredningen af kønssygdomme, at aids også i vid udstrækning forekommer hos børn mellem 5 og 12 år, hvis moder ikke er smittet, og at aids forekommer påfaldende ofte i befolkningsgrupper, hvor uddannelsesniveauet og sundhedsplejen er bedst?

2. Er Kommissionen enig med de i spørgsmål 1 anførte personer i, at der er mulighed for, at fejl i forbindelse med indsprøjtninger og blodtransfusioner snarere end liberal seksuel adfærd nu bidrager til denne videre spredning af hiv/aids?

3. Råder Kommissionen over sammenligningsmateriale fra ansøgerlandene, hvor spredningen af hiv/aids som følge af en vis isolering oprindelig gik langsommere end i Vesteuropa, men hvor der er sket en stærk vækst, siden der er foretaget besparelser på de omkostninger, der er nødvendige for at sikre omhu i forbindelse med medicinsk behandling, eller siden adgangen til sundhedspleje for personer med en lavere indkomst er blevet begrænset, fordi et nationalt omkostning ssystem, der omfattede alle, er bortfaldet?

4. I hvilken udstrækning er EU i tredjelande involveret i programmer, der i forbindelse med bekæmpelse af hiv/aids indtil nu udelukkende har taget udgangspunkt i seksuelt overførte sygdomme og ikke i manglende omhu eller andre mangler i forbindelse med medicinsk behandling?

5. Hvorledes kan Kommissionen bidrage til, at de virkelige årsager til den hurtige udbredelse af hiv/aids i hele verden bliver bedre kendt, og til at eventuelle nødvendige ændringer i bekæmpelsen af denne sygdom kan gennemføres hurtigst muligt?

Kilde: Det nederlandske dagblad »De Volkskrant« af 25. februar 2003.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(16. april 2003)

Kommissionen er ikke enig i konklusionen i en række artikler i martsudgaven 2003 af International Journal of sexually transmitted diseases (STD) and acquired immunodeficiency syndrome (aids), hvoraf det fremgår, at sundhedspleje er årsag til flere hiv-tilfælde end den seksuelle adfærd (i Afrika). Kommissionen er tværtimod af enig i den konklusion, som WHO og UNAIDS når frem til i en ny undersøgelse, som påviser, at »sex uden beskyttelse stadig er hovedårsagen til, at hiv-smitten overføres« i Afrika (1).

Det er Kommissionens opfattelse, at påstanden om, at det store antal hiv-smittede børn i alderen 5-10, som blev fremhævet af Gisselquist med flere, var forkert, fordi den var baseret på testresultater, som fejlagtigt angav et stort antal hiv-smittede. Dette skyldtes, at prøverne syd for Sahara, som blev foretaget i midten af 80'erne, hverken var nøjagtige eller underbyggede. I de tilfælde hvor der er foretaget omhyggelige diagnostiske undersøgelser af børn, er der ikke fundet hiv-smitte, hvis moderen ikke er hiv-smittet — med mindre barnet ved blodtransfusion har fået smittet blod eller er blevet ammet af en hivpositiv amme. I artiklerne omtales statistikker om forholdet mellem hiv-smitte og høj socioøkonomisk status, men dette modviser ikke nødvendigvis, at smitten overføres seksuelt — hvilket forfatterne også selv anfører.

Deres undersøgelse, som er baseret på gamle data og utidssvarende metoder hænger ganske enkelt ikke sammen med det moderne epidemiologiske billede af hiv-smitten i Afrika, som viser, at antallet af smittede blandt mindre børn er meget lavt, mens det stiger voldsomt hos børn i pubertetsalderen. Kommissionen er bange for, at den omtale, disse artikler har fået, måske skaber unødig frygt og får forældrene til at tøve med at få foretaget rutinemæssige vaccinationer af deres børn og anden sundhedspleje. Endvidere er der risiko for, at den indsats, der gøres for at forebygge hiv-smitte ved at opfordre til sikker sex, undermineres.

Det er WHO's vurdering, at smitte som følge af indsprøjtninger kun er skyld i 2,5 % af tilfældene af hiv-smittede i Afrika. Kommissionen mener, at dette er den bedst mulige vurdering, men er enig i, at hiv/aidsepidemi skal overvåges, og at der skal gøres en større indsats for at forbedre sikkerheden i sundhedsplejen. Udover den støtte, EU yder støtte til nationale programmer for korrekt behandling af blod i en række afrikanske lande (heriblandt Malawi, Niger, Uganda, Zambia og Zimbabwe), arbejder vi samtidig sammen med regeringerne for at forbedre deres sundhedspleje og sikre det rette sterile lægeudstyr.

Kommissionens politik og prioriterede opgaver i bekæmpelsen af hiv/aids i udviklingslandene findes i handlingsprogrammet mod hiv/aids, malaria og tuberkulose inden for rammerne af fattigdomslempelse, som blev vedtaget den 20. februar 2001 (2). Det blev opdateret i Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet den 26. februar2003 (3).

Ifølge de tilrådighedværende oplysninger stiger antallet af hiv-smittede voldsomt i Østeuropa. I Kaukasus og Centralasien er der stor fare for, at udbredelsen snart bliver uoverskuelig. Det fremgår af de vejledende Tacis-programmer for 2002-2003 og 2004-2006, hvilke foranstaltninger Kommissionen agter at træffe for at hjælpe staterne i dette område med at forebygge og bekæmpe hiv/aids. Forebyggelse og kontrol med hiv/aids har især høj prioritet i samarbejdet med Ukraine og Rusland, herunder også Kaliningrad. I disse områder er EU's indsats især rettet mod problemet ved hiv-smitte på grund af intravenøs narkotikaindtagelse og smitteoverførsel mellem mor og barn. I Rusland f.eks. vil et nyt projekt til forebyggelse og bekæmpelse af hiv/aids blive finansieret under det nationale Tacis-program 2002. Det omfatter en vidtspændende oplysningskampagne rettet til den brede befolkning, hvor der fokuseres specielt på den såkaldte »kontaktpopulation«, som medvirker til at sprede hiv/aids fra risikogrupper til den almindelige befolkning. I det pågældende tilfælde er den største risikogruppe stofmisbrugere, som måske også er prostituerede, og »kontaktpopulationen« er deres seksuelle partnere.

Hiv-udbredelsen er fortsat lav i de tiltrædende lande. Der indsamles oplysninger om hiv/aids i kandidatlandene ved hjælp af Eurohiv-projektet, som finansieres af Kommissionen. Oplysninger herom fås på følgende netadresse: http://www.eurohiv.org/sida.htm. Et af hovedformålene med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/98/EF af 27. januar 2003 om fastsættelse af standarder for kvaliteten og sikkerheden ved tapning, testning, behandling, opbevaring og distribution af humant blod og blodkomponenter og om ændring af direktiv 2001/83/EF (4) er at reducere risikoen for hiv-smitte ved blodtransfusion i EU, og direktivet vil i fremtiden blive anvendt i de tiltrædende lande. I direktivet fastsættes kriterier for, hvornår donorer skal udelukkes, og krav om, at blod fra samtlige donorer skal hivtestes.

(1) http://www.who.int/mediacentre/statements/2003/statement5/en/.

(2) KOM(2001)96 endelig udg.

(3) KOM(2003)93 endelig udg.

(4) EFT L 33 af 8.2.2003.