ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3806/98

af Umberto Bossi (NI) til Kommissionen

(4. december 1998)

Om: Den italienske regerings manglende oprettelse af en garantifond for SMV

Til uddybning af svaret paa forespoergsel E-2946/98(1), der ikke var udtoemmende, anmodes Kommissionen om at besvare foelgende spoergsmaal:

OEkofin-Raadet vedtog med afgoerelse 98/343/EF(2) at bevilge 420 mio ecu fordelt paa tre faciliteter til fordel for SMV. En af faciliteterne er en laanegarantifond. En afgoerende betingelse for, at SMV'er kan udnytte garantifonden, er, at medlemsstaterne bidrager finansielt - uafhaengigt af, hvilke formidlere EIF udvaelger.

Det italienske industriministerium har endnu ikke indledt den noedvendige lovgivningsprocedure forud for vedtagelsen af et dekret om oprettelse af en national garantifond som supplement til EU's fond. De italienske SMV'er vil derfor ikke kunne udnytte denne stoettemulighed fra EU.

Vil Kommissionen opfordre den italienske regering til at forberede et lovgivningsdekret om oprettelse af en national garantifond?

Kan Kommissionen oplyse, om de italienske SMV'er simpelt hen mister muligheden for at udnytte den laanegarantifond, som OEkofin vedtog den 19. maj 1998, saafremt den italienske regering ikke opretter en national garantifond som supplement til den europaeiske?

Agter Kommissionen at vedtage foranstaltninger til beskyttelse af SMV'er i lande, hvor der ikke vedtages en national lovgivning, der goer det muligt at udnytte den europaeiske stoette?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy

(29. januar 1999)

En af de tre faciliteter, der stilles til raadighed for smaa og mellemstore virksomheder (SMV) ifoelge Raadets afgoerelse 98/347/EF af 19. maj 1998 om finansielle stoetteforanstaltninger for innovative og jobskabende smaa og mellemstore virksomheder - Vaekst- og beskaeftigelsesinitiativet(3) er SMV-garantifaciliteten. Der foreligger ikke noget krav om en national garantiordning, for at en medlemsstat kan benytte sig af denne facilitet. Faciliteten er aaben for alle behoerige garantiordninger i medlemsstaterne i den offentlige eller private sektor, herunder gensidige garantiordninger. For at sikre passende samarbejde med medlemsstaterne vil Den Europaeiske Investeringsfond (EIF), som forvalter faciliteten, kontakte de nationale myndigheder, inden faciliteten gennemfoeres.

Med hensyn til Italien er saadanne kontakter allerede optaget. Da Italien ikke har nogen national ordning, agter EIF at foretage en national indkaldelse af interessetilkendegivelser for at udvaelge stoetteberettigede regionale garantiinstitutioner som mellemled.

(1) Se side 15.

(2) EFT L 155 af 29.5.1998.

(3) EFT L 155 af 29.5.1998.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3929/98

af Graham Mather (PPE) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Adfaerdskodeks for erhvervsbeskatning - kommissaer Monti's udtalelse til Europa-Parlamentet den 7. december 1998

Paa moedet med Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik i Europa-Parlamentet den 7. december 1998 udtalte kommissaer Monti, at adfaerdskodeksen for erhvervsbeskatning betoed, at visse medlemsstater udoevede "selvdisciplin", eftersom de havde vedtaget ikke at indfoere visse beskatningsforanstaltninger, som kunne have vaeret i modstrid med adfaerdskodeksens principper.

Kan Kommissionen naermere oplyse, hvilke beskatningsforanstaltninger og medlemsstater, han henviste til?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti

(24. februar 1999)

Kommissionen kan ikke udtale sig om bevaeggrundene for indfoerelse af skatter i de enkelte medlemsstater, men siden vedtagelsen af adfaerdskodeksen for erhvervsbeskatning har alle medlemsstater, efter de oplysninger som Kommissionen ligger inde med, afholdt sig fra at indfoere nye skatteforanstaltninger, der kan betragtes som potentielt skadelige i henhold til adfaerskodeksen.

Adskillige nye skatteforanstaltninger er dog blevet forelagt adfaerdskodeksgruppen, hvor de vil blive taget op til droeftelse, men da gruppens arbejde er fortroligt, kan Kommissionen ikke angive, hvilke foranstaltninger det drejer sig om.

Det skal ogsaa naevnes, at regeringerne i visse medlemsstater har stillet forslag om at ophaeve eller nedtrappe foranstaltninger, som kunne falde ind under kodeksens anvendelsesomraade.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/918

(2004/C 84 E/1014)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0931/04

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(26. marts 2004)

Om: Standarder for bærbart udstyr til flydende oxygen

I sit svar af 15. februar 2002 på min forespørgsel E-3462/01 (1) har Kommissionen meddelt, at den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) var ved at udarbejde standarder for bærbart udstyr med flydende ilt, herunder for tilslutninger. Dette skete på baggrund af et mandat fra Kommissionen på grundlag af direktiv 93/42/EØF (2). Disse standarder forventedes vedtaget i anden halvdel af 2003.

1. Kan Kommissionen oplyse, om CEN har løst den tildelte opgave?

2. Hvis ja, hvornår er disse standarder da blevet indført?

3. Hvor er det muligt at finde dem?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(29. april 2004)

Standarden for bærbart udstyr med flydende ilt, herunder for tilslutninger (EN ISO 18777), blev sendt til offentlig høring af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN). Høringen blev afsluttet den 11. februar 2004, og CEN gennemgår nu de bidrag, man har modtaget. Standarden vil blive sendt til formel afstemning inden marts 2005.

(1) EUT C 134 E af 6.6.2002, s. 234.

(2) EUT L 169 af 12.7.1993, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/539

(2004/C 84 E/0616)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0129/04

af Lord Inglewood (PPE-DE) til Kommissionen

(26. januar 2004)

Om: Invasive fremmede arter

I henhold til Göteborgforpligtelserne skal Kommissionen udfærdige en politik om invasive fremmede arter. Fællesskabets sjette miljøhandlingsprogram fastslår, at invasive fremmede arter har høj prioritet. Hvornår påtænker Kommissionen at udfærdige en politik om dette?

Hvilke tiltag vil Kommissionen iværksætte i forbindelse med det grå egern, som af Den Internationale Naturværnsunion er blevet udnævnt til at være en af de 100 mest invasive arter, og nu er hyppig ikke blot i England, Wales, Skotland og Irland, men også i Italien, hvor den største bestand er ved at nå til foden af Alperne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(12. marts 2004)

Kommissionen erkender, at invasive fremmede arter udgør en trussel for biodiversiteten og anser behandlingen heraf som en af hovedprioriteterne for at opfylde Göteborg-forpligtelserne om at bremse tabet af biodiversiteten inden 2010. Kommissionen følger med bekymring det fortsatte tab af biodiversitet og mener der kræves en betydelig indsats for at nå målet for 2010. Kommissionen gennemfører for øjeblikket en omfattende konsultationsprocedure for at undersøge, hvilke fremskridt der er sket i forbindelse med gennemførelsen af Fællesskabets biodiversitetstrategi og dens handlingsplaner, med det dobbelte formål at fastsætte de prioriterede foranstaltninger og styrke indsatsen for at nå målet for 2010. Som led i denne procedure vil det irske formandskab afholde en konference om EU og biodiversitet i Malahide i Irland fra den 25.-27. maj 2004. På denne konference vil der blive udarbejdet en sammenfattende »resultatplan for 2010«, der omhandler prioriteter, mål, indikatorer og ledende aktører samt de nødvendige ressourcer. Uden at foregribe undersøgelsens resultat forventes det, at invasive fremmede arter bliver en prioritet i resultatplanen for 2010. Kommissionen erkender, at problemet med invasive fremmede arter er et vanskeligt spørgsmål, som berører mange økonomiske sektorer, og som kræver en omfattende politisk løsning. Desværre tillader de eksisterende ressourcer ikke en sådan løsning. Kommissionen håber, at de igangværende bestræbelser vil resultere i en tilstrækkelig ressourcetildeling med henblik på gennemførelse af alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at nå målet for 2010, herunder spørgsmålet om invasive fremmede arter. Kommissionen er samtidig klar over og ser positivt på det arbejde, der er udført af Europarådet for at udvikle en paneuropæisk strategi for invasive fremmede arter. Dette er et nyttigt udgangspunkt for udviklingen af en EU-politik.

Hvad angår det grå egern, er medlemsstaterne forpligtet til at bevare levesteder og arter, som er af europæisk interesse; såfremt og hvor det grå egern udgør en sådan trussel, er medlemsstaterne forpligtet til at reagere. Det skal endvidere bemærkes, at der for øjeblikket gennemføres en undersøgelse inden for rammerne af LIFE-Nature-programmet om erfaringerne fra LIFE-Nature-projekter vedrørende invasive fremmede arter.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/354

(2004/C 84 E/0412)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0291/04

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2004)

Om: Trafikulykker i EU-landene

Den 12. januar 2004 meddelte den franske ministerpræsident, at der i Frankrig i 2003 var omkommet 5 732 personer i trafikulykker mod 7 242 i 2002, 8 437 i 1998, 10 289 i 1990 og 12 428 i 1981.I Italien er antallet af trafikdræbte også faldet takket være kørekortet med pointsystem. Kan Kommissionen i lyset af ovenstående oplyse, om den har indhentet eller har til hensigt at indhente oplysninger om antallet af trafikdræbte i hele EU? Hvad er årsagen til de eventuelle afvigelser? Er der overalt registeret et fald i antallet af omkomne? Som følge af hvilke offentlige eller private indgreb eller initiativer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(11. marts 2004)

I henhold til Rådets beslutning af 30. november 1993 (1) indsamler Kommissionen oplysninger om færdselsulykker og har siden juli 2002 offentliggjort detaljerede statistikker på Europa-internetstedet (2).

Der kan konstateres en stor forskel mellem de forskellige medlemsstater, idet de medlemsstater, der ligger bedst (Nederlandene, Sverige, Det Forenede Kongerige), årligt registrerer omkring 60 til 65 trafikdræbte pr. million indbyggere mod 160 til 180 trafikdræbte i de medlemsstater, der har opnået de dårligste resultater (Grækenland og Portugal). Gennemsnittet i EU (EU-15) er på omkring 105 trafikdræbte pr. million indbyggere.

Med hensyn til de faktorer der har været afgørende for denne forskel, henvises det ærede medlem til det seneste europæiske handlingsprogram for trafiksikkerheden, som blev vedtaget af Kommissionen i 2003 (3). Generelt ligger det største potentiale for forbedring i ændring af trafikanternes adfærd, men i flere medlemsstater kan vejinfrastrukturen forbedres væsentligt.

Der er sket betydelige forbedringer i Frankrig (antallet af trafikdræbte i 2003 er reduceret med 22 % i forhold til 2002), Irland (-10 %), Italien (-17 % (4)) og Portugal (-11 % (5)). Det skyldes hovedsagelig en forbedring af trafikanternes adfærd, hvad enten der er tale om en større bevidsthed eller en strengere håndhævelse af reglerne (øget kontrol eller hårdere straffe, der anvendes mere effektivt). Ifølge de foreløbige tal skulle antallet af trafikdræbte i EU-15 være på mindre end 35 500 i 2003 mod 38 500 i 2002 og næsten 40 000 i 2001.

(1) Rådets beslutning 93/704/EF af 30. november 1993 om oprettelse af en EF-databank vedrørende færdselsulykker, EFT L 329 af 30.12.1993.

(2) http://europa.eu.int/comm/transport/road/index_en.htm, se under road safety/CARE

(3) »Halvering af antallet af trafikofre i Den Europæiske Union inden 2010: en fælles opgave«, meddelelse fra Kommissionen, KOM(2003) 311 endelig udg.

(4) januar-september 2003/januar-september 2002.

(5) januar-august 2003/januar-august 2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/912

(2004/C 84 E/1008)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0912/04

af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen

(24. marts 2004)

Om: Direktiv 2001/93/EF og braille-krav

Har Kommissionen lavet en fuldstændig evaluering af følgevirkningerne og omkostningerne vedrørende kravet om, at al medicinemballage skal omfatte braille som anført i direktiv 2001/83/EF (1)?

Har Kommissionen overvejet andre muligheder som f.eks.

— udlevering i butikken af klare selvklæbende braille-etiketter,

— udlevering i butikken af brochurer trykt i braille, som kan opbevares hjemme med det pågældende produkt,

— udlevering efter opfordring af genbrugelig emballage trykt i braille, hvori produktet kan opbevares?

Vil Kommissionen overveje at indkalde et møde mellem de berørte parter for at sikre, at dette krav opfyldes på den mest hensigtsmæssige måde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(29. april 2004)

Kravet om at give oplysninger om lægemidler i braille-skrift er medtaget i revisionen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler som fastlagt af Europa-Parlamentet og Rådet (december 2003-marts 2004).

Under drøftelserne af revisionen af ovennævnte direktiv understregede Europa-Parlamentets medlemmer behovet for også at give grundlæggende oplysninger om lægemidler i braille-skrift. Følgelig overtog Rådet argumenterne om, at svagtseende eller blinde patienter skulle være i stand til at genkende et lægemiddel.

I de nye bestemmelser (artikel 56, litra a) i direktiv 2001/83/EF) specificeres det ikke, hvorledes denne oplysning skal gives, om oplysningerne skal være på selve emballagen eller f.eks. gives som en »selvklæbende braille-etiket«. Man kan forestille sig forskellige muligheder.

Man kunne også overveje forskellige muligheder, især med hensyn til en brochure i braille-skrift på salgsstedet eller efter anmodning til distributøren.

Kommissionen vil i forbindelse med lægemiddeludvalget drøfte med medlemsstaterne, hvorledes dette krav gennemføres mest hensigtsmæssigt. Aktørerne vil blive rådspurgt

(1) EUT L 311 af 28.11.2001, s. 67.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/584

(2004/C 84 E/0661)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0420/04

af Brian Simpson (PSE) til Kommissionen

(17. februar 2004)

Om: Fluortilsætning i drikkevandet

Kan Kommissionen oplyse, hvorfor det nye drikkevandsdirektiv (98/83/EF (1)) fortsat tillader tilsættelse til den offentlige vandforsyning af et »prioriteret farligt stof«, der er forbudt i henhold til direktivet om en vandpolitisk ramme (2000/60/EF (2)), nemlig hexafluorosilicisk syre, der er opført i EF-direktivet om farlige stoffer, et persistent bioakkumulativt forurenende stof og giftigt kemisk stof, hvilket er en klar overtrædelse af EU's egne direktiver, bl.a. artikel 4, stk. 2, som forbyder medlemsstaterne at træffe foranstaltninger, der fører til en øget forurening af vand, der anvendes til fremstilling af drikkevand?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(23. marts 2004)

På området farlige stoffer har Europa-Parlamentet og Rådet vedtaget en liste over 33 stoffer eller grupper af stoffer, af hvilke 11 er klassificeret som »prioriteret farlig«, 14 som »prioriteret«, der er under observation, og otte som ikke »prioriteret farlig«. Fluskiselsyre er for øjeblikket ikke omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2455/2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste over prioriterede stoffer inden for vandpolitik og om ændring af direktiv 2000/60/EF (3).

Fremgangsmåden i Rådets direktiv 98/83/EF af 3. november 1998 om kvaliteten af drikkevand går ud på at fastsætte overgrænser for en række stoffer, bl.a. fluorid; de maksimalt tilladte niveauer er fastsat på grundlag af den disponible videnskabelige viden med henblik på at beskytte menneskers sundhed. Det er overladt til medlemsstaterne at vælge, hvordan drikkevandskvaliteten bringes i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen.

Listen over parametre i direktivet er begrænset til de mest betydende i henseende til drikkevandskvaliteten i Fællesskabet. Stofferne på denne liste er ikke de eneste stoffer, som kunne medføre en risiko for eller blot en potentiel trussel mod menneskers sundhed, hvis de var til stede i drikkevand. Hvis alle potentielle forurenende stoffer skulle optages på listen uden hensyntagen til, hvor sandsynlig eller usandsynlig deres tilstedeværelse måtte være, ville dette imidlertid være resulteret i et ubrugeligt direktiv. Dette ville indebære overvågningsforpligtelser, som ikke står i forhold til den opnåede beskedne forøgelse af sikkerheden.

(1) EFT L 330 af 5.12.1998, s. 32.

(2) EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1.

(3) EFT L 331 af 15.12.2001.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/189

(2004/C 84 E/0229)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0262/04

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(3. februar 2004)

Om: Rensningsanlæg

Inden for rensningsanlægssektoren skal de virksomheder, der ønsker at sælge materiel til Irland, have deres produkter godkendt af den irske typegodkendelsesstyrelse. Er Kommissionen enig i, at udgifterne til opnåelse af en sådan godkendelse udgør en handelshindring?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(9. marts 2004)

Det ærede medlem har ikke oplyst, hvilken form for udstyr til rensningsanlæg der skal godkendes af den irske typegodkendelsesstyrelse. Det er derfor vanskeligt at afgøre, om udstyret er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/37/EF af 22. juni 1998 om maskiner (1) eller et andet fællesskabsdirektiv, der sikrer de frie varebevægelser for det pågældende udstyr. Det er også vanskeligt at afgøre, om udstyret er omfattet af artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om byggevarer (2). I så fald bør godkendelsesordningen undersøges ud fra det relevante direktiv. Det er ikke tilladt at kræve, at den irske typegodkendelsesstyrelse skal godkende varer, for så vidt angår relevante krav, der allerede er reguleret på EU-plan.

Hvis udstyret ikke er omfattet af det eller de pågældende direktiver, eller hvis de relevante krav ikke er reguleret i det eller de pågældende direktiver, bør kravet om, at varerne skal forelægges til godkendelse for den irske typegodkendelsesstyrelse, dog vurderes ud fra EF-traktatens artikel 28-30. Ifølge EF-traktatens artikel 28 er foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner forbudt, og artiklen gælder for enhver af medlemsstaternes bestemmelser for handelen, som direkte eller indirekte, øjeblikkeligt eller potentielt, kan hindre samhandelen i Fællesskabet. Handelsrestriktionerne kunne dog være begrundet i EF-traktatens artikel 30 eller i et af de tvingende almene hensyn, Domstolen har anerkendt, hvis begrænsningerne står i rimeligt forhold til det tilstræbte mål og ikke rækker ud over, hvad der er nødvendigt for at tilgodese det almene hensyn, der er fastsat i artikel 30 eller anerkendt af Domstolen.

(1) EFT L 207 af 23.7.1998.

(2) EFT L 40 af 11.2.1989.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/840

(2004/C 84 E/0933)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0683/04

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2004)

Om: Lægeattester

Kan Kommissionen bekræfte, at lægeattester, som udstedes af Det Forenede Kongeriges arbejds- og pensionsministerium, kan fremlægges som beviser i retssager i alle medlemsstater?

Mener Kommissionen, at medlemsstaterne ville overtræde EU-lovgivningen, hvis de nægtede at acceptere disse dokumenter? I bekræftende fald, hvilke EU-love finder anvendelse herpå?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(22. april 2004)

Kommissionen er ikke i besiddelse af alle de nødvendige oplysninger og kan derfor ikke give et mere nøjagtigt svar på det ærede medlems forespørgsel. Det fremgår ikke af forespørgslen, til hvilke formål lægeattester fra de britiske myndigheder fremlægges i andre medlemsstaters domstole.

Hvad angår Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (1), og Rådets gennemførelsesforordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 (2), er spørgsmålet om gyldigheden af lægeattester, der er udstedt i en anden medlemsstat, blevet forelagt Domstolen ved flere lejligheder: sag C-22/86 Rindone (afgørelse af 12. marts 1987), sag C-45/90 Paletta I (afgørelse af 3. juni 1992), sag C206/94 Paletta II (afgørelse af 2. maj 1996). Heraf fremgår det, at den kompetente institution med hensyn til kontant- eller naturalieydelser (artikel 18 i forordning (EØF) nr. 574/72) reelt og retligt er bundet af de lægelige konklusioner, der træffes på bopæls- eller opholdsstedet vedrørende sygdommens begyndelse og varighed, hvis den involverede ikke undersøges af en læge efter eget valg, hvilket er hjemlet i samme artikels stk. 5 (Paletta). Dette medfører imidlertid ikke forbud mod, at en arbejdsgiver kan fremlægge beviser, som i givet fald gør det muligt for en national domstol at fastslå, at der er tale om misbrug eller svigagtig adfærd, idet arbejdstageren ikke har været syg, selv om vedkommende har hævdet at være uarbejdsdygtig i henhold til den nævnte artikel 18. Der skal også mindes om, at læger i andre medlemsstater betragtes som givende samme grad af forsikring som læger inden for hjemlandets territorium (sag C-156/96 Kohll, dom af 28. april 1998).

Kommissionen har brug for yderligere detaljer, hvis den skal kunne svare mere præcist på det ærede medlems forespørgsel.

(1) EFT L 149 af 5.7.1971.

(2) EFT L 74 af 27.3.1972.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/926

(2004/C 78 E/0980)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0069/04

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(20. januar 2004)

Om: Støtte til oprensning af søer i Cantanhede kommune

Mellem Cantanhede og Figueira da Foz, Portugal, findes der forskellige søer, bl.a. Lagoa da Vela, Lagoa da Salgueira og Lagoa da Mata, som med deres respektive afskærende dræn kræver oprensning og afforurening, beskæring af vegetation samt fjernelse af slam og dynd, som kan dumpes og spredes ud over de tilstødende skovarealer som gødning.

Hvilken EF-støtte kan der ydes til disse presserende foranstaltninger med henblik på bevaring af søernes økosystem og eventuel indførelse af opdræt af højkvalitetsfisk for fiskerne som en historisk ret for den lokale befolkning og med indførelse af en normal periode med fangstforbud?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margit Wallström

(26. februar 2004)

De nævnte søer ligger inden for et område af fællesskabsbetydning, som Portugal har foreslået udpeget under direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1), og som benævnes »Dunas de Mira, Gandara e Gafanhas«. Projekter vedrørende bevaring af naturtyper og arter af fællesskabsinteresse i området eller vedrørende forbedring af disses bevaringsstatus kan således få støtte under LIFE-programmet (LIFE-Natur). Information om dette program kan findes på internet på adressen http://www.europa.eu.int/comm/environment/life/home.htm.

De foranstaltninger, det ærede medlem omtaler, kan ikke i sig selv betragtes som faldende ind under LIFE-Natur. De kunne imidlertid integreres i et mere generalt projekt for forbedring af de pågældende naturtypers og arters bevaringsstatus.

Hvad strukturfondene angår, kunne de nævnte foranstaltninger finansieres via det nationale miljøprogram som led i foranstaltningerne til bevarelse af søernes økosystemer eller via det operationelle program for Centro-regionen, hvori der indgår en særlig miljøforanstaltning. I begge tilfælde skal initiativtagerne sende deres ansøgning til de portugisiske myndigheder.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.