ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3751/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(4. december 2000)

Om: Indførelse af moms på rekombinerede blodprodukter

Vil Kommissionen undersøge muligheden for at indføre moms på rekombinerede blodprodukter i hver enkelt medlemsstat? Er Kommissionen klar over, at dette er et spørgsmål af stor betydning for personer, der lider af blødersygdommen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(8. februar 2001)

Ifølge de nuværende regler i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag(1) vil momstilsvaret for rekombinerede blodprodukter variere alt efter arten af det, der leveres.

Der er en fritagelse (jf. artikel 13, punkt A, stk. 1, litra d)), som gælder for blod fra mennesker, men det omfatter ikke forsyning af produkter fremstillet på basis af blod fra mennesker. Imidlertid kan blodprodukter, der er behandlet som lægemidler i henhold til definitionerne i Rådets direktiv 89/381/EØF af 14. juni 1989 om udvidelse af anvendelsesområdet for direktiv 65/65/EØF og 75/319/EØF om tilnærmelse af lovgivning om farmaceutiske specialiteter, og om fastsættelse af særlige bestemmelser for lægemidler fremstillet på basis af blod eller plasma fra mennesker(2), pålægges en lavere momssats i medfør af artikel 12, stk. 3, litra a), og kategori 3 i bilag H i direktiv 77/388/EØF. Den lavere momssats finder også anvendelse på rekombinerede blodprodukter, der er udviklet ved hjælp af bioteknologiske processer, og som indgår i del A i bilaget til Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering(3). Andre blodprodukter end de ovenfor nævnte skal pålægges standardsatsen.

Kommissionen er klar over, at der er en mangel på konsekvens i denne sag, og vil tage spørgsmålet op i nærmeste fremtid i forbindelse med den nye momsstrategi til forbedring af momssystemet i det indre marked(4).

(1) EFT L 145 af 13.6.1977.

(2) EFT L 181 af 28.6.1989, som følge af dette direktiv anses produkter, der fremstilles industrielt af offentlige eller private virksomheder på basis af blodbestanddele, som lægemidler fremstillet på basis af blod eller plasma fra mennesker. Disse lægemidler omfatter især albumin, koagulationsfaktorer og immunoglobuliner af menneskelig oprindelse.

(3) EFT L 214 af 24.8.1993.

(4) KOM(2000) 348 endelig kan konsulteres på Kommissionens hjemmeside på følgende adresse http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/publications/official_doc/com/com.htm.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3659/00 af Andrew Duff (ELDR) til Rådet. Charter om grundlæggende rettigheder.



EF-Tidende nr. 163 E af 06/06/2001 s. 0187 - 0187



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3659/00 af Andrew Duff (ELDR) til Rådet (28. november 2000) Om: Charter om grundlæggende rettigheder Hvorfor er Rådet egentlig imod at gøre Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder retlig bindende? Hvilke grunde har Rådet helt nøjagtig for ikke at indføje chartret i Nice-traktaten? Kan Rådet redegøre for, hvilken retlig stilling chartret har som højtidelig erklæring? Svar (26. februar 2001) Rådet erindrer det ærede parlamentsmedlem om, at det i henhold til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Köln ikke tilkommer Rådet at besvare de spørgsmål, der er stillet her, og at Rådet i konsekvens heraf heller ikke på noget tidspunkt har udtalt sig om sagen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3921/00

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(13. december 2000)

Om: Dolomitterne som europæisk kulturarv

Ville Kommissionen ikke anse det for passende officielt at erklære Dolomitterne for europæisk kulturarv?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(8. februar 2001)

Artikel 151 (den tidligere artikel 128) i EF-traktaten giver kun Fællesskabet begrænsede beføjelser inden for kulturområdet. Fællesskabet skal ved sin indsats fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt støtte og udbygge medlemsstaternes indsats på en række områder, herunder beskyttelse, bevaring og forbedring af kendskabet til kulturarven. Dette mål forfølges af Kultur 2000-programmet, der er et nyt rammeprogram for kulturelt samarbejde i Europa.

Fællesskabet er således ikke i stand til at erklære et naturområde som Dolomitterne for europæisk kulturarv. Kommissionen ønsker dog at henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at det at erklære et sted som værende del af kulturarven ikke nødvendigvis er ensbetydende med beskyttelse, for i henhold til subsidiaritetsprincippet henhører beskyttelsesordningerne fuldt og helt under medlemsstaternes kompetenceområde.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3742/00

af Pat Gallagher (UEN) til Kommissionen

(28. november 2000)

Om: Forsikringsselskabers brug af gentester til konstatering af nedarvede sygdomme

Som Kommissionen utvivlsomt ved, næres der frygt for, at forsikringsselskaber i EU og uden for EU vil søge at få tilladelse til at få adgang til og til at bruge gentester for i sidste instans at nægte risikodækning eller forhøje præmier. Det, der frygtes mest, er, at nogle kan få afslag på anmodning om livsforsikring og prioritetslån på grundlag af resultater af gentester.

Vil Kommissionen oplyse, hvorvidt den har overvejet dette spørgsmål, og vil den garantere, at den ikke vil støtte eller foreslå nogen lovgivning, der tilsigter at give forsikringsselskaber adgang til eller ret til at kende resultater af gentester?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(5. januar 2001)

Kommissionen er klar over frygten for, at resultaterne af gentests vil få generel anvendelse i forsikringssammenhæng i alle medlemsstaterne.

Hvad det indre markeds regler om forsikring og databeskyttelse angår, indeholder disse ikke nogen specifik bestemmelse om anvendelsen af genetiske data til forsikringsformål. I henhold til Fællesskabets lovgivning og ifølge nærhedsprincippet tilfalder det medlemsstaterne at afgøre, om de vil tillade anvendelse af genetiske data, under skyldig hensyntagen til almenvellet. Ifølge Kommissionens oplysninger er forsikringsselskaberne i de fleste medlemsstater underlagt restriktioner af en eller anden art. Der er enten tale om lovfæstede restriktioner (som i Belgien, Danmark, Frankrig, Nederlandene og Østrig), eller også skal forsikringsselskaberne henholde sig til frivillige aftaler (de tyske, irske og italienske sammenslutninger af forsikringsselskaber har vedtaget ikke at kræve resultater af gentests udleveret. De britiske forsikringsselskaber vil kunne kræve resultater af gentests, når forsikringssummen overskrider et vist beløb). Det skal nævnes, at Europa-Parlamentet i en beslutning om supplerende sygesikring(1) for nylig anmodede Kommissionen om at undersøge muligheden for at forbyde anvendelsen af medicinske persondata, såsom genetisk profil.

I henhold til artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger(2) kræves der samtykke til behandling af helbredsrelevante genetiske data, medmindre en særlig undtagelse gør sig gældende.

(1) A5-0266/2000 af 16.11.2000.

(2) EFT L 281 af 23.11.1995.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3596/00

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(22. november 2000)

Om: Reformen af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN)

EONN har i begyndelsen af 2000 været genstand for en ekstern evaluering. På grundlag af denne har EONN forpligtet sig til og vedtaget en dybtgående reform af sine mål og arbejdsmetoder, som for nylig er blevet forelagt for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, der har taget positivt imod dem.

Kan Kommissionen oplyse, hvilke initiativer den agter at træffe, særlig på baggrund af EU's narkotikahandlingsplan, der tillægger EONN øgede opgaver og større betydning, for på det institutionelle og ressourcemæssige plan at støtte gennemførelsen af reformen af EONN, samt oplyse, hvordan den agter at strukturere sit samarbejde med centret i de kommende år og undgå overlapninger ved at anvende relevante programmer og fællesskabsinstrumenter og ved maksimalt at udnytte EONN's arbejdskapacitet og resultater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(16. januar 2001)

Det fremgår klart af rapporten om den eksterne evaluering af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN), at det bør koncentrere sin indsats om de prioriterede opgaver og lægge større vægt på kvalitet end på kvantitet.

EONN's bestyrelse har godkendt hovedlinjerne i reformen af centret. Disse er imidlertid ikke blevet udmøntet i praksis, da direktøren for EONN endnu ikke har fremsat forslag vedrørende reformens gennemførelse.

EONN's budget er vokset betydeligt siden oprettelsen i 1995, nemlig med over 60 % fra 5,35 mio. til 8,75 mio. i 2001. Reformen ventes ikke at ville kræve flere budgetmidler, men skal gøre det lettere for EONN at udføre sine opgaver, bl.a. ifølge handlingsplanen 2000-2004, mere effektivt og måde med hovedvægten lagt på de prioriterede opgaver.

Hvad angår Kommissionens støtte til EONN på det institutionelle plan, vil Kommissionen forelægge Rådet de fornødne forslag herom. Ifølge et forslag fra Kommissionen(1) er grundforordningen for EONN således blevet ændret, så centret nu kan yde teknisk bistand til kandidatlandene og indgå kontrakt med PHARE-rogrammet om et bistandsprojekt på 2 mio..

Kommissionen opretholder meget snævre kontakter med EONN og bestræber sig til stadighed på at fremme synergien mellem EONN's arbejde og Fællesskabets narkotikabekæmpelsesprogrammer.

(1) EFT C 342 E af 30.11.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3827/00

af Peter Skinner (PSE) til Kommissionen

(30. november 2000)

Om: Seafrance restriktioner på salg af endagsbilletter til kanaloverfarter

Under henvisning til Deres svar af 26. september 2000 (P-2824/00)(1) fremsendes hermed en folder, der siden april 2000 er blevet uddelt til endagsrejsende på Seafrance-færger.

Deler Kommissionen den opfattelse, at de restriktioner, der gælder for bilpassagerer og andre passagerer, udgør en krænkelse af deres ret til at rejse frit, og at de medfører forskelsbehandling mellem endagsrejsende og andre rejsende?

(1) EFT C 103 E af 3.4.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(10. januar 2001)

Den folder, som det ærede medlem har tilstillet Kommissionen, viser, at det pågældende færgeselskab tilbyder billetter til endagsture til en speciel pris på betingelse af, at såvel ud- som hjemrejsen finder sted samme dag. Endagsbilletterne gælder ikke som enkeltbilletter, eller såfremt returrejsen først finder sted den følgende dag.

Det er normal praksis inden for rejsebranchen, at man tiltrækker marginale kunder via særtilbud (som f.eks. endagsbilletter), som er genstand for visse betingelser med hensyn til rejsetidspunkt. De betingelser, det ærede medlem henviser til, synes at være udformet med henblik på at undgå, at kunder, som normalt ville have købt en standardreturbillet, i stedet køber to fortløbende endagsbilletter og kun udnytter udrejsemuligheden på billetten. Uden sådanne betingelser kunne man risikere, at færgeselskabet slet ikke finder det umagen værd at tilbyde billige endagsbilletter. Kommissionen mener ikke, at de nævnte betingelser udgør nogen form for overtrædelse af fællesskabsbestemmelserne om fri bevægelighed for personer. Kommissionen er heller ikke enig i, at betingelserne udgør nogen forskelsbehandling mellem endagsrejsende og andre rejsende.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4001/00

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(21. december 2000)

Om: Chartret om grundlæggende rettigheder (ret til aktindsigt)

Er Kommissionen af den opfattelse, at selv om chartret om grundlæggende rettigheder blev integreret i De Europæiske Fællesskabers traktater, ville artikel 42 i chartret (hvori det hedder, at enhver unionsborger samt enhver fysisk eller juridisk person med bopæl eller hjemsted i en medlemsstat har ret til aktindsigt i dokumenter fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen) ikke have nogen indvirkning på indsigt i akter, da artikel 52, stk. 1, giver mulighed for begrænsninger i udøvelsen af de rettigheder og friheder, der anerkendes ved dette charter, såfremt disse er nødvendige og faktisk svarer til mål af almen interesse, der er anerkendt af Unionen, eller et behov for beskyttelse af andres rettigheder og friheder, mens det i artikel 52, stk. 2, hedder, at de rettigheder, der anerkendes i dette charter, og som er baseret på fællesskabstraktaterne eller traktaten om Den Europæiske Union, udøves på de betingelser og med de begrænsninger, der er fastlagt i disse traktater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(23. januar 2001)

Artikel 42 og 52, stk. 2, i charteret om Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder vedrørende ret til aktindsigt afspejler artikel 255 (tidligere artikel 191a) i EF-traktaten, som ændret ved Amsterdam-traktaten.

I denne artikel er det således fastsat, at alle unionsborgere og alle fysiske og juridiske personer, der har bopæl eller hjemsted i en medlemsstat, har ret til aktindsigt i dokumenter fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.

Det fastsættes videre i denne artikel, at generelle principper for og begrænsninger i denne aktindsigt af hensyn til offentlige eller private interesser, fastsættes af Rådet og Parlamentet efter den fælles beslutningsprocedure.

Kommissionen vedtog den 26. januar 2000 et forslag til forordning til gennemførelse af denne artikel 255(1), og dette forslag behandles i øjeblikket i de to andre institutioner.

(1) EFT C 177 E af 27.6.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3609/00

af Paul Lannoye (Verts/ALE) til Kommissionen

(15. november 2000)

Om: Klage over tre selskaber inden for lufthavnssektoren

Den 6. september 2000 modtog Kommissionen en klage (nr. 37957) fra fire EP-medlemmer, herunder undertegnede, over tre selskaber inden for lufthavssektoren: Société de développement et de promotion de l'Aéroport de Bierset (SAB), selskabet TNT Express Worldwide og Société GD Express Worldwide. Klagen er endvidere rettet mod den belgiske stat. I det foreliggende tilfælde klages der over, at en aftale, der blev indgået mellem de tre nævnte selskaber og regionen Vallonien den 26. februar 1996, er i strid med nogle traktatbestemmelser, herunder på konkurrenceområdet. I betragtning af, at regionen Valloniens

lufthavnspolitik i vid udstrækning er underlagt denne aftale, navnlig hvad angår afgifter og eventuel graduering heraf under hensyntagen til princippet om, at forureneren betaler, er det presserende, at Kommissionen tager stilling til klagen. Kan Kommissionen oplyse, hvilke skridt den har taget til at undersøge sagen, og hvornår den regner med at have færdigbehandlet den?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(18. januar 2001)

Med hensyn til konkurrence er grundlaget for den klage, som det ærede medlem har indgivet, i første række EF-traktatens artikel 81 (tidligere artikel 85) i sammenhæng med artikel 86 (tidligere artikel 90) og siden artikel 87 og 88 (tidligere artikel 92 og 93).

Hvad angår aspekterne vedrørende EF-traktatens artikel 81 og 86, har Kommissionen indledt behandlingen af klagen og sendte i den forbindelse klagerne et brev den 14. december 2000 med det ærede medlem som en af modtagerne.

Hvad angår aspektet statsstøtte (EF-traktatens artikel 87), har Kommissionen anmodet de belgiske myndigheder om oplysninger. Ud fra elementerne i svaret vil Kommissionen skulle være i stand til at foretage en første undersøgelse af klagen. På det nuværende stadium har den ikke mulighed for at foregribe udfaldet af den pågældende undersøgelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3562/00

af Toine Manders (ELDR) til Kommissionen

(10. november 2000)

Om: Transferregler for professionelle fodboldspillere

Er Kommissionen rede til at inddrage Europa-Parlamentet i de beslutninger, der skal der tages vedrørende transferreglerne for professionelle fodboldspillere?

Kan Kommissionen oplyse, hvorfor ordningen med, at der på forhånd skal nedfældes et tilbagekøbsbeløb i kontrakten, der kommer til udbetaling, hvis denne ikke bliver overholdt, således som det i øjeblikket er almindelig skik og brug inden for professionel fodbold, er i modstrid med det europæiske regelværk?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(14. december 2000)

Inden for konkurrencepolitik har Kommissionen altid forsøgt at konsultere Europa-Parlamentet og at indhente og tage hensyn til dets rådgivning. Denne konsultation er imidlertid begrænset til lovforslag og andre akter af retlig, politisk eller på anden måde generel art. For de enkelte konkurrencesager har der altid været en forståelse mellem Kommissionen og Parlamentet om, at Kommissionen ikke ville drøfte de nærmere detaljer vedrørende verserende sager i Parlamentet eller konsultere den i disse tilfælde. Det skyldes især, at Kommissionen har eneansvaret for at træffe afgørelse i konkurrencesager, og at mange af detaljerne i disse sager er fortrolige. I alle tilfælde møder den kommissær, der har ansvaret for konkurrencepolitik, regelmæssigt op i det ansvarlige udvalg i Parlamentet for at drøfte aktuelle konkurrencepolitiske spørgsmål.

Hvad angår transferreglerne for fodboldspillere, er Kommissionen af den opfattelse, at det ikke er i modstrid med EF-traktatens artikel 81 (tidligere artikel 85) på forhånd at fastsætte et erstatningsbeløb mellem en spiller og en klub, som skal betales i tilfælde af kontraktbrud, når princippet i en sådan klausul og beløbet er resultatet af frie forhandlinger mellem spilleren og klubben. En kontraktklausul af denne type udgør nemlig ikke en aftale eller en vedtagelse mellem virksomheder i nævnte artikels betydning. Denne bestemmelse, som forbyder konkurrencebegrænsende aftaler eller vedtagelser, gælder kun for aftaler eller vedtagelser mellem virksomheder, det vil sige foretagender, der har en økonomisk aktivitet. Systemet skal også vurderes i forhold til EF-traktatens artikel 39 (tidligere artikel 48).
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4025/00

af Jeffrey Titford (EDD) til Kommissionen

(21. december 2000)

Om: Afslag på støtte til den internationale ungdomsfestival i Wertheim i Tyskland

Jeg har modtaget skrivelser fra kommunalbestyrelsen i Huntingdon i England, hvori man oplyser mig om, at den Europæiske Union tidligere har finansieret internationale ungdomsfestivaler, hvis formål det var at fremme kendskabet til den Europæiske Union.

Jeg har modtaget lignende skrivelser fra Huntingdons venskabsbyer, Wertheim am Main, Szentendre og Salon de Provence.

I år har den Europæiske Union besluttet ikke at finansiere den internationale ungdomsfestival i Wertheim am Main. Kommunalbestyrelsen i Huntingdon har meddelt mig, at dette har givet anledning til bestyrtelse og stor foruroligelse.

Hvorfor er finansieringen blevet indstillet?

Vil Europa-Kommissionen tage sin beslutning om at tilbagekalde finansieringen op til fornyet overvejelse?

Hvor store er de samlede bevillinger, Europa-Kommissionen har tildelt internationale ungdomsfestivaler i de enkelte medlemsstater, og mere præcist i Huntingdon, Szentendre og Salon de Provence, siden 1. januar 1986?

Hvor stort er Europa-Kommissionens årlige budget for internationale ungdomsfestivaler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(19. februar 2001)

Ansøgningen om finansiering af ungdomsfestivalen i Wertheim blev indsendt inden for rammerne af den støtte, Kommissionen yder til foranstaltninger til fordel for venskabsbyforindelser.

Kommissionen kunne ikke imødekomme denne ansøgning, fordi de budgetmidler, der var til rådighed, viste sig at være utilstrækkelige. Støtte til foranstaltninger til fordel for venskabsbyforbindelser var blevet en sådan succes, at ansøgningerne fra programmets lokale deltagere oversteg mulighederne for finansiel støtte fra Fællesskabet. For at kunne behandle støtteansøgningerne inden for det budget, der var til rådighed, så Kommissionen sig nødsaget til at lukke for modtagelse af ansøgninger for år 2000 pr. 15. september(1).

Kommissionen har som led i et forsøg på at forbedre sine tjenesteydelsers kvalitet revideret proceduren for indsendelse af ansøgninger for 2001(2).

De byer, der afholder den internationale ungdomsfestival i Wertheim, kan indsende deres ansøgning for 2001 efter denne nye procedure. Kommissionen vil i en senere fase kontrollere, om denne ansøgning er støtteberettiget.

Kommissionen ligger inde med særlige statistikker om finansiering af internationale festivaler.

Den afsætter heller ikke en særlig del af budgettet til denne type aktiviteter, der sædvanligvis falder ind under forskellige programmer.

(1) Meddelelse om programmet for støtte til venskabsbyforbindelser, EFT C 238 af 22.8.2000.

(2) Indkaldelse af forslag GD EAC nr. 75/00, EFT C 320 af 9.11.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3825/00

af Avril Doyle (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder

Under arbejdet i Forsamlingen til Udarbejdelse af Udkastet til Den Europæiske Unions Charter om Grundlæggende Rettigheder påpegede mange iagttagere, at hverken EU-institutionerne eller de nationale parlamentet har foretaget en vurdering af chartrets budgetmæssige følger, udgiftsfordelingen mellem EU, medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter i forbindelse med chartrets gennemførelse samt de overordnede konsekvenser for det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne.

Har Kommissionen ikke en traktatfæstet forpligtelse til at foretage en kvalitativ og kvantitativ konsekvensanalyse af de sociale og økonomiske bestemmelser i chartret om grundlæggende rettigheder (jf. Amsterdam-traktatens protokol om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet)?

Er Kommissionen enig i, at det er påkrævet at foretage en konsekvensanalyse af omkostningsbyrden på baggrund af Lissabon-topmødets konklusioner?

Vil Kommissionen give tilsagn om at foretage og offentliggøre en sådan analyse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(1. februar 2001)

Kommissionen skal bemærke, at de forpligtelser, der påhviler den ifølge protokol nr. 7 om anvendelse af nærheds- og rimelighedsprincippet, særlig stk. 4 og 9, som det ærede medlem henviser til, kun gælder for de forslag til retsakter, som den forelægger. Chartret om Grundlæggende Rettigheder, der er udarbejdet på begæring af Det Europæiske Råd ifølge en særlig procedure, og som det er meningen før eller siden skal indgå i Unionens primære ret, hører ikke til i denne kategori.

Med hensyn til indholdet er Kommissionen overbevist om, at den synliggørelse af de grundlæggende rettigheder, som er chartrets opgave, langt fra vil være til hinder for Unionens økonomiske udvikling, men tværtimod udgøre et helt igennem positivt element, som falder i tråd med konklusionerne af Det Europæiske Råd i Lissabon, som det ærede medlem henviser til.

Denne overbevisning er netop blevet bekræftet af Det Europæiske Råd i Nice, der har godkendt den europæiske sociale og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden for de kommende fem år. Ifølge konklusionerne af Det Europæiske Råd i Nice udgør dagsordenen en vigtig etape i styrkelsen og moderniseringen af den europæiske sociale og arbejdsmarkedspolitiske model, der præges af den ubrødelige sammenhæng mellem økonomiske resultater og social fremgang.

På baggrund heraf synes det ikke nødvendigt, at Kommissionen, som foreslået af det ærede medlem, foretager en undersøgelse af udgifterne i forbindelse med efterkommelsen af de foreslåede bestemmelser.