SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1005/97 af Werner Langen (PPE) til Kommissionen (19. marts 1997)

Om: Konkurrenceforvridning inden for tyske forstvirksomheder

I henhold til oplysninger fra Forbundsministeriet for Levnedsmidler, Landbrug og Forstvaesen fremstaar forstvirksomhedernes driftsresultater for 1995 som foelger:

- statsskove 386 DM investeringsafkast/ha skovareal

- offentlige skove 215 DM

- private skove 38 DM.

Tab, der opstaar i forbindelse med statsskove og offentlige skove, daekkes over statsbudgettet og er saaledes at betragte som statsstoette i henhold til EU-traktaten og konkurrencelovgivningen. Denne stoette paa naesten 350 DM pr. ha skovareal, der ydes til statsskove men ikke til private, repraesenterer en eklatant konkurrenceforvridning til ulempe for de privatretlige forstvirksomheder.

Kommissionen bedes atter besvare foelgende spoergsmaal:

1. Mener Kommissionen, at en massiv subventionering af denne art er i overensstemmelse med princippet om lige konkurrencebetingelser i EU?

2. Vil Kommissionen tage dette spoergsmaal op, jf. EU-traktatens artikel 92, og gribe ind over for den tyske regering?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (7. maj 1997)

Ifoelge de oplysninger, Kommissionen raader over, opnaaede forstvirksomheder i Tyskland foelgende driftsresultater i 1995:

- statsskove:- i de gamle delstater: * 132 DM/ha- i de nye delstater: * 386 DM/ha- offentlige skove: * 52 DM/ha- private skove: + 67 DM/ha.

Der er to vigtige grunde til statsskovenes ret store tab. Den foerste er, at de generelt ligger i omraader med lav produktivitet (f.eks. bjergomraader), men hvor det er afgoerende, at driften af dem fortsaetter. Den anden grund er, at forvaltningen af statsskovene med de gaeldende regler skal vaere eksemplarisk (vorbildlich) og skal tage hensyn til en lang raekke skovbrugsfunktioner og offentlighedens interesser (Gemeinwohl). Derudover har statens forstvirksomheder en raekke administrative og offentlige opgaver. Det er klart vanskeligere for statsskovene at skabe oekonomisk ligevaegt end for de private skove.

For saa vidt statens drift af skovene fremmer »visse virksomheder eller produktionen af visse varer« kunne den underskudskompensation, som offentlige forstvirksomheder modtager, udgoere statsstoette i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 1.

Kommissionen har anmodet de tyske myndigheder om at afklare spoergsmaalet, og den har understreget medlemsstaternes forpligtelse til ifoelge EF-traktatens artikel 93, stk. 3, at meddele planer om at yde eller aendre stoette. De tyske myndigheder svarede, at der ikke var blevet ydet underskudskompensation for den paagaeldende periode, og at der ikke er planer om at yde en saadan kompensation i fremtiden. Da der ikke foreligger mere konkrete oplysninger om den paastaaede statsstoette, er Kommissionen ikke i stand til at undersoege spoergsmaalet naermere.

Det boer bemaerkes, at Kommissionen ofte ser positivt paa statsstoette til skovbruget, men at den vurderer hver sag for sig. Dens politik er til dels baseret paa Raadets forordning (EOEF) nr. 2080/92, ifoelge hvilken EF kan yde tilskud til skovrejsning (investering, pleje og kompensation for indkomsttab) paa landbrugsbedrifter. Efter forordningens artikel 8, stk. 2, kan medlemsstaterne yde tillaegsstoette til foranstaltninger, hvis betingelser for stoetteydelse er forskellige fra forordningens betingelser, eller hvis beloebene overstiger de i forordningen fastsatte graenser, saafremt foranstaltningerne opfylder artikel 92, 93 og 94 i EF-traktaten. Hvad skovdriften angaar, er Kommissionens statsstoettepolitik baseret paa Raadets forordning (EOEF) nr. 867/90, hvorefter EF kan yde tilskud til udvikling og rationalisering af forarbejdningen og afsaetningen af trae. Det er ofte Kommissionens praksis i henhold til artikel 92, stk. 3, litra c), at betragte forholdsvis hoeje stoetterater i skovbrugssektoren som forenelige med det faelles marked.