SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1544/03

af Carlos Westendorp y Cabeza (PSE) til Rådet

(7. maj 2003)

Om: Ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner

Hvis det foreslåede direktiv om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner træder i kraft, vil det kunne få meget alvorlige konsekvenser for visse sektorer, fordi det ikke tager hensyn til følgende vigtige aspekter:

1. eksistensen af selskaber med produktionsenheder i flere europæiske lande, som kan indføre forskellige og endog indbyrdes modstridende bestemmelser

2. indirekte emissioner, som forekommer uden for en virksomheds anlæg, men hidrører fra energikilder, der anvendes i anlægget (f.eks. gasser fra højovne)

3. den konkurrenceforvridning, som kan opstå mellem sektorer og lande

4. overførslen af rettigheder svarende til overførslen af kapacitet som resultat af lukningen af anlæg inden for samme koncern.

Især inden for jern- og stålsektoren vil dette medføre en meget alvorlig begrænsning af virksomhedernes muligheder for at tilpasse sig til direktivet på grund af specifikke omstændigheder såsom deres manglende mulighed for at overføre omkostningsforøgelser (meget begrænset antal aftagere og leverandører af råmaterialer), det forhold, at stål kun kan produceres på to måder (med højovne eller elektriske ovne, som begge er direkte berørt af direktivet) og genvindingen af gasser fra højovne (hvilket nedbringer CO2-emissionerne ved energiproduktion, selv om de hermed forbundne kvoter paradoksalt nok ikke tildeles industrien selv, men energiselskaberne).

Vil Rådet tage hensyn til ovenstående betragtninger og dermed undgå, at omstillingen af denne sektor, som endelig var begyndt at konsolidere sig på EU-plan, bringes i alvorlig fare?

Svar

(2. oktober 2003)

Rådet vedtog den 18. marts 2003 sin fælles holdning vedrørende forslaget til direktiv om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF. Forslagets bestemmelser skaber balance mellem fordelene ved en EF-ordning og nærheds- og proportionalitetsprincipperne, samtidig med at de opfylder Fællesskabets og medlemsstaternes forpligtelser i henhold til Kyoto-protokollen på en omkostningseffektiv måde.

Et af de centrale mål i den fælles holdning er at sikre, at det indre marked fungerer korrekt, og at undgå konkurrenceforvridninger. Den fælles holdning indeholder de bestemmelser på EF-plan om kvotetildeling, der er nødvendige for at nå disse mål. Det er således medlemsstaterne der fastsætter de samlede kvoter, der skal tildeles, i overensstemmelse med deres respektive forpligtelser til at reducere drivhusgasemissioner, på grundlag af et sæt af fælles kriterier, der tager sigte på at sikre ens vilkår for alle ordningens deltagere.

Ligesom Kyoto-protokollen handler den fælles holdning om direkte emissioner.

Hvad angår kvoteoverførsel giver den fælles holdning mulighed for overførsler mellem driftsledere inden for en medlemsstat eller mellem medlemsstater indbyrdes uden andre restriktioner end dem, der er fastsat i Kyoto-protokollen og afgørelser i forbindelse hermed; desuden tildeles kvoterne i første omgang driftsledere frem for anlæg.

Indførelse af et EU-marked for emissionskvoter bør således ikke betragtes som en hindring for en omstrukturering af stålsektoren.