ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1276/01

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(2. maj 2001)

Om: Charter om beskyttelse af havet omkring Alborán

En ekspertgruppe har fremlagt et projekt om et charter for havet omkring Alborán for at beskytte dettes ressourcer, sikre en bedre udnyttelse og føre tilsyn med dets miljø.

Der er tale om et havområde, som gennemsejles af en tredjedel af verdens olietankere, hvad der fører til omfattende udledninger i et lukket hav, der er som en kæmpemæssig sø, og hvis miljøkvalitet det er meget vanskeligt at bevare.

Kan Kommissionen i betragtning af de meget vidtrækkende målsætninger, som foreslås i charteret for havet omkring Alborán, tilslutte sig charteret på en måde, som den finder hensigtsmæssig, så det kan udarbejdes, og der kan ydes økonomisk støtte til dets gennemførelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(6. juni 2001)

Kommissionen kender desværre intet til forslaget om det såkaldte charter om beskyttelse af havet omkring Alborán, som det ærede medlem omtaler, hvorfor det er forhastet at vurdere, om Fællesskabet bør medvirke heri.

Øen Alborán er fra spansk side foreslået udpeget som lokalitet af fællesskabsbetydning i henhold til habitatdirektivet(1). På længere sigt skulle denne lokalitet kunne blive et særligt bevaringsområde, som skal indgå i Natura 2000-nettet.

Kommissionen er udmærket klar over, at anvendelsen af fællesskabsbestemmelser, der tager sigte på aktiviteter, som har indflydelse på havmiljøet, frembyder gode muligheder for øget samarbejde med aktørerne på stedet og med andre interesserede parter.

Dette er så meget desto vigtigere, hvis man tager i betragtning, at der til en effektiv beskyttelse af havets biologiske mangfoldighed kræves en integreret strategi til afværgelse af de mange former for belastning, der truer den. Kommissionen har allerede understreget betydningen af, at der udvikles en sådan strategi på grundlag af et omfattende samarbejde med andre parter og med anvendelsen af passende videnskabelige midler(2).

(1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992, som ændret ved tiltrædelsesakten om Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse af EU (EFT L 1 af 1.1.1995).

(2) Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om det sjette miljøhandlingsprogram - forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om fastlæggelse af Fællesskabets miljøhandlingsprogram for tidsrummet 2001-2010, KOM(2001) 31 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0718/01

af Enrico Ferri (PPE-DE) til Kommissionen

(8. marts 2001)

Om: Brug af parabolantenner og fri bevægelighed i det indre marked

Kan Kommissionen oplyse, om den i nær fremtid agter at forelægge et dokument med det formål at klarlægge forholdet mellem princippet om fri bevægelighed for tjenesteydelser i det indre marked og reglerne for brug af parabolantenner?

Selv om et sådant dokument allerede figurerede i arbejdsprogrammet for 2000 i form af en fortolkende meddelelse, har det faktisk endnu ikke set dagens lys.

Parabolantenner er et middel til let tværnational modtagelse af teknologisk avancerede tjenester (radio, tv, internet osv.) og dermed til udveksling mellem de forskellige sprog og kulturer i Unionen. I betragtning af de forholdsvis overkommelige udgifter interesserer familier sig i stadig højere grad for disse antenner. Ikke desto mindre støder brugen af dem undertiden på urimelig store forhindringer som følge af administrative formaliteter, afgifter eller kollektive beslutninger, der gennemtvinges som led i forvaltningen af ejendomme med ejerlejligheder.

Vil Kommissionen oplyse, om og inden for hvilke eventuelle grænser den frie bevægelighed i det indre marked efter dens opfattelse konkret kan komme forbrugerne til gode i denne del af dagligdagen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(3. maj 2001)

Som det fremgår af svaret på det ærede medlems skriftlige forespørgsel E-2216/99(1), skal Kommissionen endnu en gang understrege, at den finder sagen vigtig.

At professionelle og private brugere uden problemer har mulighed for at modtage radio- og tv-tjenester eller forskellige informationssamfundstjenester til en overkommelig pris, er ikke kun vigtig ud fra et økonomisk synspunkt, men også for at styrke den kulturelle og sproglige udveksling hen over landegrænserne.

I betragtning af den store interesse for emnet og de mange forespørgsler, der er stillet som følge af visse lovgivningsmæssige og administrative barrierer på området, har Kommissionen i sit arbejdsprogram for 2001, som i øvrigt allerede er blevet forelagt for Parlamentet, bekræftet, at den har til hensigt at forelægge en fortolkningsmeddelelse om anvendelsen af princippet om frie varebevægelser og fri udveksling af tjenesteydelser på parabolantenner (foranstaltning 2000/378).

Kommissionen bekræfter hermed på ny, at den inden for nær fremtid agter at forelægge et sådant dokument, som henvender sig til de berørte parter, specielt forbrugerne. Sidstnævnte gruppe drager som modtagere af tjenesteydelser også fordel af den frie udveksling af tjenesteydelser. I medlemsstaternes nationale lovgivninger er dette en grundlæggende frihed, som finder direkte anvendelse.

Mere generelt skal der gøres opmærksom på, at Kommissionen for nylig har fastlagt en ny strategi for tjenester i det indre marked(2), hvis mål det er at afskaffe de formaliteter, der fortsat er til hinder for den frie udveksling af tjenesteydelser hen over landegrænserne. Dette mål skal bl.a. nås ved hjælp af foranstaltninger af ikke-lovgivningsmæssig karakter, f.eks. en meddelelse om parabolantenner.

(1) EFT C 26 E af 26.1.2001.

(2) KOM(2000) 888 endelig.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0777/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Uranforurening

Sagen vedrørende den forarmede uran, der blev brugt under krigen i Kosovo, har med rette opskræmt offentligheden, der frygter, at forureningen har forårsaget en stigning i uhelbredelige sygdomstilstande.

I de forskellige lande foretager lægerne helbredsundersøgelser af de soldater og civile, som arbejdede i de områder, der blev ramt af bomberne med forarmet uran, idet de dog finder det vanskeligt at afgøre, om de undersøgte mennesker er blevet forurenet eller ej.

Via presserapporter har man erfaret, at der i virksomheden Fabbricazioni nucleari Nuove tecnologie e servizi avanzati (nuklear produktion nye teknologier og avancerede tjenester), der er beliggende i Bosco Marengo (AL), findes to eksemplarer af et instrument, der betegnes Total body, som kan måle den mængde uran, der er til stede i en persons krop.

I betragtning heraf kan Kommissionen da oplyse:

- om den har kendskab til dette apparats eksistens?

- om den ikke mener, den bør gøre brug af dette instrument til at undersøge de soldater, der var involveret i Nato's aktion i Bosnien og Kosovo, eller som stadig er til stede i Balkanlandene, med det formål med sikkerhed at undersøge, om og i hvilket omfang der er tale om uranforurening?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(8. maj 2001)

De instrumenter, som det ærede medlem henviser til, er formodentligt kropstællere, som anvendes til at måle optagelsen af radioaktive stoffer i kroppen. Der er mange af disse instrumenter i brug i de forskellige medlemsstater, men Kommissionen har ingen særlige oplysninger om dem, der findes i Bosco Marengo.

I visse tilfælde kan en kropstæller ikke anvendes til at fastslå mængden af radionukleider i kroppen.

De soldater, der har været i Balkanlandene, menes kun at have optaget meget små mængder forarmet uran. Forarmet uran udsender alfastråling, som ikke kan spores, og de gammastråler med lav energi, der udsendes af henfaldsprodukter, svækkes af kropsvævet. Derudover eliminerer kroppen hurtigt det meste af det optagne uran. Som følge heraf lader det til, at optagelsen af forarmet uran af de pågældende soldater ikke kan spores ved hjælp af denne teknik, og derfor foretrækkes der måske andre metoder (bioassay).

Spørgsmålet om, hvorvidt de soldater, der gjorde tjeneste i Balkanlandene, skal undersøges eller ikke, er et anliggende for medlemsstaterne, ikke for Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2164/01

af Colette Flesch (ELDR) til Kommissionen

(19. juli 2001)

Om: Bruxelles: Europas hovedstad?

Ifølge pressemeddelelser har den belgiske premierminister og formanden for Kommissionen tilrettelagt et møde, hvor Bruxelles rolle som Europas hovedstad vil blive drøftet.

1. Er formandens initiativ resultatet af en afgørelse, som Kommissionen har truffet?

2. I bekræftende fald, mener Kommissionen, at det er dens opgave at tage initiativ i et spørgsmål om hjemsted, hvor den tager parti for Bruxelles, og kan den begrunde sin holdning?

3. I benægtende fald, skal dette skridt betragtes som et personligt initiativ fra formanden for Kommissionen?

4. Er formanden rede til på samme måde at tage initiativ til fordel for Luxembourg og Strasbourg?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(31. juli 2001)

Romano Prodi, Kommissionens formand, har ganske rigtigt deltaget i det initiativ, det ærede medlem omtaler. Initiativet lå i forlængelse af erklæring nr. 22, der er tilknyttet Nice-traktaten, vedrørende de steder, Det Europæiske Råd mødes. Kommissionen skal minde om, at det i erklæringen anføres, at fra 2002 holder Det Europæiske Råd ét møde i Bruxelles under hvert formandskab. Når Unionen får atten medlemmer, skal alle Det Europæiske Råds møder holdes i Bruxelles.

Overvejelserne i forbindelse med dette initiativ, som Verhofstadt og Prodi stod bag, var af rent intellektuel art og tog sigte på at understrege Bruxelles' image og rolle i lyset af Det Europæiske Råds erklæring; hensigten var ikke at rokke ved de i EF-traktaten fastlagte hjemsteder for institutionerne.

Det sidste spørgsmål er derfor meningsløst.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0597/01

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(1. marts 2001)

Om: Betydningen af EU's fiskerisektor i den globaliserede økonomi

Fiskeriet er en af de sektorer i EU's økonomi, som er mest tilgængelig for globalisering, for det må ikke glemmes, at fiskerisektoren som følge af den generelle udvidelse til 200 sømil af zonerne for eksklusiv udnyttelse af fastlandssoklen, der fandt sted i 1970'erne, blev kastet ud i en intens aktivitet med at erhverve ressourcer i tredjelandes farvande, eftersom den egentlige EU-produktion end ikke dækker 50 % af forbruget af fiskeriprodukter. Både i den europæiske økonomi og verdensøkonomien spiller fiskeriet en rolle, som ikke udelukkende er økonomisk. Fiskeriet har mange funktioner, som bør bevares på grund af indvirkningerne på livsform, befolkningsmønstre, beskæftigelse og overlevelse af industrier, der bidrager til at garantere vores forsyningssikkerhed på fødevareområdet.

Kan Kommissionen give konkrete opdaterede oplysninger om:

- hvilken betydning EU's fiskerisektor i egentlig forstand (den ekstraktive sektor) i øjeblikket har for EU's PNB?

- hvilken betydning EU's fiskerisektor i bred forstand (ekstraktiv sektor, forarbejdningsindustri, markedsføring, hjælpeindustrier og specialiseret skibsbygningsindustri) i øjeblikket har for EU's PNB?

- hvilken betydning EU's fiskerisektor i egentlig forstand (den ekstraktive sektor) i øjeblikket har for verdensøkonomien i forhold til fiskerisektoren hos andre verdensmagter som f.eks. USA og Japan?

- hvilken betydning EU's fiskerisektor i bred forstand (ekstraktiv sektor, forarbejdningsindustri, markedsføring, hjælpeindustrier og specialiseret skibsbygningsindustri) i øjeblikket har for verdensøkonomien i forhold til fiskerisektoren hos andre verdensmagter som f.eks. USA og Japan?

- hvor meget EU's fiskerisektor i egentligt forstand (den ekstraktive sektor), fordelt på medlemsstater, bidrager til beskæftigelsen i EU?

- hvor meget EU's fiskerisektor i bred forstand (ekstraktiv sektor, forarbejdningsindustri, markedsføring, hjælpeindustrier og specialiseret skibsbygningsindustri), fordelt på medlemsstater, bidrager til beskæftigelsen i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. maj 2001)

EU-fiskerflådens landinger i 1998 havde en værdi på 7,3 mia. svarende til ca. 0,1 % af EU's bruttonationalprodukt (BNP).

Den samlede produktion i EU's fiskerisektor (fiskeri, akvakultur, forarbejdning og afsætning) i 1998 havde en værdi på 20 mia. svarende til 0,28 % af EU's BNP.

EU-fiskerflådens landinger i samme år lå værdimæssigt mellem Japans landinger (9,6 mia.) og USA's landinger (2,9 mia.). Værdien af EU's akvakulturproduktion var 1,4 mia., mens den for Japans vedkommende var 4,3 mia. og for USA 837 mio..

Kommissionen har desværre ingen oplysninger om omsætningen i forarbejdnings- og afsætningsleddet i Japan og USA.

Nedenstående skema indeholder oplysninger for de enkelte medlemsstater om beskæftigelsen i fiskerisektoren og dennes andel af den samlede beskæftigelse.

>TABELPOSITION>
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1011/01

af Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) til Kommissionen

(30. marts 2001)

Om: Regulering med henblik på afsættelsen af en minimumsgrænse for antallet af disponible sengepladser i turisthoteller i landdistrikterne

De ansvarlige i regionalregeringen i Andalucia i Spanien har stillet forslag om en regulering af antallet af disponible sengepladser i turisthotellerne i landdistrikterne med fastsættelse af en minimumsgrænse, således at disse turisthoteller, hvis de ikke opfylder kvoten, ikke ville kunne blive klassificeret som sådanne og udøve hotelvirksomhed.

Forslaget har vagt forbløffelse inden for den pågældende sektor, da oplysningerne om de pågældende hotellers faciliteter er ekstremt heterogene og derfor ikke kan indordnes efter på forhånd fastlagte kategorier af hoteller.

Kan Kommissionen oplyse, om landdistrikternes turisthoteller i de forskellige medlemsstater skal opfylde kravet om et minimumsantal af disponible sengepladser for at kunne udøve hotelvirksomhed i overensstemmelse med de traditionelle kriterier for en sådan virksomhed i landdistrikterne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. maj 2001)

EU medfinansierer programmer for regional udvikling i Andalusia, hvoraf en stor del er bestemt til udvikling af landdistrikter.

Til de foranstaltninger, som EUGFL, Udviklingssektionen, kan medfinansiere, hører fremme af turistaktiviteter. Fremme af sådanne foranstaltninger udmøntes i projekter, der skal forelægges på betingelser, som er fastsat i det operationelle program eller i det såkaldte Programmeringstillæg eller i de obligatoriske bestemmelser, der udfærdiges af de myndigheder, som er ansvarlige for den administrative forvaltning af turistfaciliteter.

Kommissionen har undersøgt det operationelle program og programmeringstillægget, og den har ikke fundet nogen særlige betingelser for de turistfaciliteter, der skal finansieres af EUGFL. De af det ærede medlem oplyste forskrifter må være administrative regler, som medlemsstaten alene er ansvarlig for.

På det ærede medlems specifikke spørgsmål kan der gives følgende svar: Kommissionen har ingen kompetence på dette område, og den råder derfor ikke over oplysninger om det mindste antal værelser, som hoteller/herberger i landdistrikter skal råde over for at kunne drive deres virksomhed. Sådanne oplysninger må kunne indhentes direkte hos enten medlemsstaten eller den pågældende region.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0730/01

af Claude Moraes (PSE) til Kommissionen

(7. marts 2001)

Om: Tvangsarbejde i Indien

Har Kommissionen til hensigt at undersøge de forhold, der gør sig gældende for flere tusinde tvangsarbejdere i Tamil Nadu State i Indien, idet tvangsarbejdet formelt blev konstateret i april 1997, men arbejderne endnu ikke var blevet sat fri i. august 2000?

Har Kommissionen til hensigt at undersøge, hvor mange personer der er blevet anklaget og retsforfulgt i henhold til loven om ophævelse af tvangsarbejde fra 1976 (1976 Bonded Labour System Act), samt hvilken straf de er blevet idømt?

Har Kommissionen til hensigt at undersøge, om Indiens regering er villig til sammen med et uafhængigt organ at foretage en omfattende national kortlægning af det samlede antal tvangsarbejdere i Indien i overensstemmelse med henstillingerne fra Den Internationale Arbejdsorganisations ekspertkomite?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(15. maj 2001)

I april 1997 blev der officielt konstateret 25 008 tilfælde af tvangsarbejde i Tamil Nadu. Ifølge den indiske regering er alle tvangsarbejderne frigivet, og rehabiliteringsprocessen er undervejs. Ved udgangen af marts 2000 blev der frigivet midler til rehabilitering af 18 198 personer, og midlerne til de resterende tidligere tvangsarbejdere er nu også blevet frigivet.

Oplysningerne fra det indiske arbejdsministerium er ikke tilstrækkelige til at give et fyldestgørende billede hvad angår håndhævelsen i Punjab af loven om ophævelse af tvangsarbejde fra 1976. Kommissionens delegation i New Delhi vil foretage yderligere undersøgelser af denne specifikke sag, og resultatet af disse undersøgelser vil blive meddelt det ærede medlem.

Der har fundet 4 661 retssager sted i Indien med udgangspunkt i loven om ophævelse af tvangsarbejde fra 1976. Statistikkerne for staten Uttar Pradesh viser, at de tiltalte i 1 031 tilfælde blev frikendt, medens 84 blev dømt.

Sidste år blev der indført en national ordning med henblik på at fastslå det samlede antal tvangsarbejdere. Der frigives midler til delstatsregeringerne på anmodning. Den enkelte stat skal indgive en anmodning for at få tildelt midler. Der var i midten af april 2001 udbetalt i alt 5 mio. INP (116 099 EUR) til 4 stater (heraf 1 mio. INP (23 219,8 EUR) til Punjab).

Det ærede medlem henvises ligeledes til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-4104/00 fra Graham Watson og E-4114/00 fra Glenys Kinnock(1).

(1) EFT C 187 E af 3.7.2001, s. 134.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0572/01

af Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) til Kommissionen

(27. februar 2001)

Om: Problemer i forbindelse med e-korrespondance

Udsendelse af elektronisk korrespondance (e-mail), som er komplet ubrugelig og uønsket (junk mails) for modtagerne, og som mange gange indeholder vira, udgør et alvorligt internationalt problem.

1. Har Kommissionen oplysninger om antallet af junk mails, som dagligt formidles via det elektroniske postnetværk?

2. Har Kommissionen beregnet omkostningerne forbundet med bekæmpelse af brugernes udsendelse af junk mails?

3. Hvilke ideer har Kommissionen til, hvordan man kan bekæmpe problemet med junk mails?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(23. april 2001)

Kommissionen er enig i, at uanmodet e-post medfører store problemer for både brugerne og internetudbyderne.

Kommissionen har bestilt en undersøgelse om emnet uanmodet kommerciel kommunikation og databeskyttelse. Denne undersøgelse blev færdig i januar 2001 og indeholder nyttige oplysninger om de aspekter, der rejses i spørgsmålet(1). Undersøgelsen nævner bl.a., at specialiserede selskaber sandsynligvis har kapacitet til at sende i alt 20 mia. kommercielle e-mails pr. dag. Det fremgår også, at omkostningerne for

brugerne verden over beløber sig til ca. 10 mia. EUR om året. Endvidere bemærkes det i undersøgelsen, at der er sket et tydeligt skift fra uanmodet e-post (spam) til markedsføringsmetoder baseret på modtagernes forudgående samtykke (tilladelsesbaseret markedsføring).

Kommissionens strategi er at gribe problemet an gennem forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor(2), der ændrer og erstatter det eksisterende direktiv 97/66/EF af 15. december 1997(3) under hensyntagen til den teknologiske udvikling.

Ifølge artikel 13 i direktivforslaget må der kun sendes e-post efter forudgående samtykke fra abonnenten. Med denne såkaldte tilvalgsordning kommer e-post ind under samme ordning som faxmaskiner og automatiske opkaldsmaskiner. Forslaget vil desuden medføre en harmonisering af de gældende regler i EU, hvor nogle medlemsstater allerede har indført tilvalgssystemet, mens andre følger fravalgsprincippet.

(1) Rapporten findes på følgende internetadresse: http://www.europa.eu.int/comm/internal_market/en/media/dataprot/studies/spam.htm.

(2) EFT C 365 E af 19.12.2000.

(3) EFT L 24 af 30.1.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0717/01

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(8. marts 2001)

Om: Arbejdet med godkendelse af AIEM (afgift på import og levering af varer til De Kanariske Øer)

Industrisektoren på De Kanariske Øer har udtrykt bekymring over den forsinkelse, der er ved at opstå i Kommissionen i forbindelse med godkendelse af tolden på import og levering af varer til De Kanariske Øer (Arbitrio a la Importación y Entrega de Mercancías en Canarias - AIEM). I forrige uge gav repræsentanter for de erhvervsdrivende endog over for EU's skatteligningsteknikere udtryk for bekymring over forsinkelsen i forbindelse med indførelse af AIEM og i forbindelse med godkendelse af reglerne om toldfritagelse ved import af visse industri- og fiskeriprodukter, for hvis disse toldfritagelser ikke gennemføres i år, kan det føre til lukning af størstedelen af de industrielle aktiviteter i Det Kanariske Øhav.

Kan Kommissionen oplyse, hvor langt arbejdet med godkendelse af AIEM er nået og angive en dato for, hvornår den vil træde i kraft?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. april 2001)

Spanien har ved skrivelse af 25. juli 2000 sendt Kommissionen en række socioøkonomiske oplysninger om forholdene på De Kanariske Øer samt beskrivelsen af en ny afgift kaldet Arbitrio sobre los Importaciones y Entregas de Mercancias en las islas Canarias (AIEM). Denne afgift skulle sikre gennemførelsen på det skattepolitiske område af EF-traktatens artikel 299, stk. 2 (tidl. artikel 227).

Da denne anmeldelse var ufuldstændig, supplerede Spanien den 25. oktober 2000 de fremsendte data med oplysning om de satser, der ville blive anvendt for den nye afgift. Kommissionen kunne derefter begynde at behandle og evaluere de fremsendte data. Da APIM-afgiftsordningen imidlertid ophørte den 31. december 2000, og det var nødvendigt at sikre overgangen til den ny skatteordning, anmodede de spanske myndigheder ved skrivelse af 31. oktober 2000 om en forlængelse af den overgangsperiode, der var fastsat i artikel 5 i Rådets forordning EØF nr. 1911/91 af 26. juni 1991 om anvendelse af fællesskabsretten på De Kanariske Øer(1). Kommissionen har vedtaget en forordning(2) med henblik herpå, som i øjeblikket er til behandling i Rådet og Parlamentet.

Samtidig hermed har Kommissionen i samråd med de spanske myndigheder fortsat behandlingen af AIEM-afgiften. Kommissionen har meddelt Spanien en række bemærkninger og indsigelser om det ændrede forslag men afventer svar på sine kommentarer for at kunne færdiggøre sin evaluering og udarbejde et forslag i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 299 stk. 2.

(1) EFT L 171 af 29.6.1991.

(2) KOM(2001) 76 endelig udg.