ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2085/99

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(12. november 1999)

Om: Krænkelse af ejendomsrettighederne i Nationalparken Abruzzo

Parkmyndighederne for Nationalparken Abruzzo har for nylig fået støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling til Abruzzo-området, foranstaltning 3.1. aktion b, byplanlægningssektoren, miljøaktiver, nationalparker og naturreservater.

I Civitella Alfadena kommune er der imidlertid i beskyttelsesforanstaltningerne i forbindelse med denne støtte overhovedet ikke taget højde for de ejendomsrettigheder, som en række borgere tidligere har erhvervet; de har nu måtte opleve, at tilkørselsveje til deres boliger er blevet lukket, selv om de var fuldt lovlige.

Vil Kommissionen på baggrund heraf oplyse:

1. Mener Kommissionen ikke, at dette er en overtrædelse af borgernes ejendomsret?

2. Mener Kommissionen ikke, at denne krænkelse af ejendomsretten er i modstrid med ånden i støtteordningen under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling?

3. Bør Kommissionen ikke indhente oplysninger om ovennævnte forhold hos Civitella Alfadena kommune?

4. Hvad mener Kommissionen generelt om spørgsmålet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(21. december 1999)

Kommissionen er bekendt med problemerne i forbindelse med iværksættelsen af et projekt i Civitelle Alfadena kommune og har anmodet myndighederne i regionen Abruzzerne, som har ansvaret for gennemførelse af interventioner under det operationelle flerfondsprogam for perioden 1994-96 under mål 1, om at se nærmere på dette spørgsmål.

I tilfælde af uregelmæssigheder vil Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger under anvendelse af de gældende regler, bl.a. artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/93 af 20. juli 1993 om ændring af forordning (EØF) nr. 2052/88 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter(1), hvad angår nedskæring, suspension eller ophævelse af støtten.

(1) EFT L 193 af 31.7.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1921/99

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(4. november 1999)

Om: Kemiske stoffer, der forårsager endokrine forstyrrelser

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen til hensigt at træffe som svar på de henstillinger, Parlamentet fremsatte i oktober 1998 i betænkning A4-0281/98(1)?

(1) EFT C 341 af 9.11.1998, s. 37.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. december 1999)

Kommissionen er ved at lægge sidste hånd på en EF-strategi vedrørende hormonsystemforstyrrende stoffer, som man oprindelig havde regnet med at vedtage i marts 1999, men som blev forsinket på grund af Kommissionens tilbagetrædelse. Formålet med strategien er at identificere problemet omkring hormonsystemforstyrrende stoffer, årsagerne og konsekvenserne, og at identificere en hensigtsmæssig politisk indsats på grundlag af forsigtighedsprincippet for at kunne reagere hurtigt og effektivt på problemet.

Strategien fokuserer på menneskeskabte kemikalier og behandler nøglekravene, dvs. yderligere forskning, internationalt samarbejde, kommunikation med befolkningen og hensigtsmæssig politisk indsats, hvilke alle indgår i den beslutning, der blev vedtaget af Parlamentet i oktober 1998. Der fremsættes med henblik på dette henstillinger om indsats på kort, mellemlang og lang sigt.

Foranstaltninger på kort sigt vedrører en periode på et til to år og omfatter opstilling af en liste over stoffer, som yderligere skal vurderes, hvad angår deres påvirkning af hormonsystemet, anvendelse af eksisterende retsinstrumenter, oprettelse af overvågningsprogrammer, identificering af specifikke forbrugertilfælde, hvor der er behov for en særlig indsats, informationsudveksling og internationalt samarbejde, kommunikation med befolkningen og høring af de involverede parter.

Foranstaltninger på mellemlang sigt vedrører en periode på to til fire år, og omfatter udvikling af godkendte testmetoder (hovedsagelig inden for rammerne af organisationen for økonomisk samarbejde og udvikling OECD) indsamling af forskningsresultater fra den igangværende forskning, iværksættelse af yderligere forskning som behandler nye forskningsbehov og identificering af erstatninger og frivillige initiativer.

Foranstaltninger på lang sigt kræver en tidsramme på over fire år og indebærer ændring af eksisterende og foreslået lovgivning så der kan tages specifikt hensyn til hormonsystemforstyrrende stoffer.

Denne strategi er blevet udarbejdet med en vidtgående høringsproces.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2274/99

af José Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE) til Kommissionen

(13. december 1999)

Om: Jean Monnet-lærestolen

Har Kommissionen kendskab til afgørelsen om at nedlægge Jean Monnet-professoratet i europæisk kultur, som Universidad Complutense de Madrid traf den 30. september 1999?

Hvordan vurderer Kommissionen på baggrund af målsætningerne for Jean Monnet-programmet det arbejde, der er udført under denne lærestol og nærmere bestemt af den person, der besætter professoratet?

Er der eksempler på, at andre universiteter i EU-medlemsstaterne viderefører disse professorater ud over den oprindelige syvårsperiode?

Hvad mener Kommissionen om afgørelsen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(20. januar 2000)

Kommissionen er bekendt med, at Universidad Complutense de Madrid har besluttet ikke at bibeholde Jean Monnet-lærestolen i europæisk kultur ud over kontraktperioden på syv år. Kommissionen har udtryk beklagelse over for universitetets rektor, idet det drejer sig om et professorat inden for et nyt område, der kun er blevet forsket lidt i, og emnet er efter Kommissionens opfattelse af særlig betydning, da det drejer sig om EU's kulturgrundlag.

De årlige aktivitetsrapporter fra den pågældende Jean Monnet-professor i europæisk kultur har vist denne Jean Monnet-lærestols særlige værdi.

På universiteterne videreføres over 95 % af Jean Monnet-lærestolene ud over den oprindelige syvårsperiode (lærestole 1990: 44 bevaret ud af 46; lærestole 1991: 43 bevaret ud af 44). Blandt dem, der er nedlagt er der to tilfælde, hvor kurserne er blevet videreført, dog ikke af én professor, men fordelt mellem flere. En anden nedlæggelse skyldtes, at Universitetsrådet ikke kunne godkende den afløser, som universitetet foreslog.

Kommissionen griber ikke ind over for interne afgørelser på universiteterne, men respekterer fuldt ud deres autoritet og autonomi på det akademiske felt. Til orientering fremsendes en kopi af Kommissionens brev til rektor for Universidad Complutense direkte til det ærede medlem og til Parlamentets generalsekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1924/99 af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen. Habitat-direktivet.



EF-Tidende nr. 219 E af 01/08/2000 s. 0047 - 0047



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1924/99 af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen (4. november 1999) Om: Habitat-direktivet Hvordan vil Kommissionen sikre en fuldstændig gennemførelse af bestemmelserne i habitat-direktivet (92/43/EØF)(1) i samtlige medlemsstater? (1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7. Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström (25. november 1999) Det første skridt med henblik på den praktiske gennemførelse af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af natur-typer samt vilde dyr og planter går ud på, at medlemsstaterne skal vedtage og tilstille Kommissionen deres gennemførelseslovgivning herom. Kommissionen har truffet de retlige foranstaltninger mod de medlemsstater, der endnu ikke har fremsendt denne lovgivning. Et yderligere væsentligt trin i direktivets gennemførelse indebærer forslag til en række nationale lister over lokaliteter fra medlemsstaternes side. Selv om det nu er over fire år siden, fristen for indgivelse af disse lister som fastsat i direktivet er udløbet, har de fleste af medlemsstaterne stadig ikke fået indsendt udtømmende lister. Kommissionen vil fortsat opfølge de retlige skridt, den allerede har taget som følge af dette svigt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1886/99

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Problemer i forbindelse med industrifiskeri

Overfiskeri og behovet for at bevare svindende fiskebestande er spørgsmål, der giver anledning til stor bekymring i Den Europæiske Union.

Der udtrykkes dog stort set ingen bekymring om fangede fisks velfærd og især ikke om, hvordan de aflives. Videnskabelige undersøgelser i både Nederlandene og Det Forenede Kongerige har vist, at fisk besidder de fysiologiske, anatomiske og biokemiske strukturer, som i pattedyr er ensbetydende med evnen til at føle smerte.

Hvilke skridt har Kommissionen i betragtning af disse videnskabeligt dokumenterede oplysninger taget for at få overblik over de aflivningsmetoder, der anvendes inden for industrifiskeri, og hvornår agter den at fremsætte forslag om størst mulig begrænsning af de lidelser, som der unægteligt er tale om?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(23. november 1999)

De metoder, der anvendes i fiskeriet, er ret forskellige fra dem, der anvendes ved opdræt af husdyr til konsum. Medens der i sidstnævnte tilfælde er behov for særlige slagtemetoder, som nøje er reguleret i lovgivningen, indebærer fiskeriet normalt direkte drab af fiskene uden anvendelse af særlige slagtemetoder.

Det er derfor almindeligt accepteret, at der er meget små muligheder for at udsætte fiskene for dyrplageri under fiskeriet.

Kommissionen er ikke bekendt med nogen adfærd hos fiskere, som påfører fiskene unødige lidelser, og har derfor ikke taget nogen initiativer på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1902/99

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(29. oktober 1999)

Om: Telematik-programmet (1994-1998)

Kan Kommissionen oplyse, hvilke organer (offentlige eller private), institutioner, selskaber, andelsvirksomheder og personer der er blevet tildelt hvilke beløb eller bidrag (herunder udbetalinger, hvad enten de allerede er foretaget eller ej), for så vidt angår Telematik-programmet (1994-1998), der indgår i det fjerde rammeprogram for forskning (budget 898 mio. ecu svarende til 1.740 mia. lire).

Står det klart, hvad beløbene rent faktisk er blevet brugt til, og om initiativerne har været en succes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(20. december 1999)

Det finansielle nettobidrag på 850 mio. EUR til de forskellige typer organisationer, der blev finansieret over budgettet for Telematik-programmet (TAP) fra 1994 til 1998, kan opdeles således: store virksomheder 247 mio. EUR, små og mellemstore virksomheder 130 mio. EUR, universiteter og højere læreanstalter 180 mio. EUR, forskningsorganisationer 120 mio. EUR, internationale organisationer 7 mio. EUR og andre 166 mio. EUR. De samlede udbetalinger pr. 1. oktober 1999 var på 605 mio. EUR.

I alt finansierede TAP ca. 800 projekter med omkring 8 000 projektdeltagere. Kommissionen kan ikke komme ind på de nærmere detaljer vedrørende alle disse projekter i et svar på et parlamentsspørgsmål, men Kommissionen (Generaldirektoratet for Informationssamfundet) giver gerne det ærede medlem nærmere oplysninger om et bestemt område eller projekt.

Hvad angår den løbende evaluering af projekterne og programmet, følges gennemførelsen af projekterne af projektansvarlige. Desuden foretages der en årlig løbende ekstern teknisk kontrol af TAP-projekterne. TAP-programmet selv har siden 1995 været genstand for en årlig kontrol. 1999-kontrolrapporten skulle foreligge i april 2000, og den vil også dække hele det nye brugervenlige FTU-program for informationssamfundet. En vurdering af Fællesskabets telematikforskning i femårsperioden 1991-1995 blev foretaget i 1996 af et uafhængigt panel. En lignende vurdering af den seneste femårsperiode (1995-1999) er i gang for øjeblikket, og rapporten herom forventes offentliggjort i juli 2000. Desuden foreligger der oplysninger om programaktiviteter og heldigt gennemførte projekter på Internetadressen www.echo.lu/telematics.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1455/99

af David Bowe (PSE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Funktionelle levnedsmidler

Har Kommissionen i sinde at foreslå nye forordninger om mærkningen af de såkaldte funktionelle levnedsmidler som f.eks. den nye kolesterolsænkende margarine, som Unilever i øjeblikket forsøger at introducere på markedet?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen på skriftlige forespørgsler E-1455/99, E-1456/99, E-1457/99 og E-1458/99

(15. oktober 1999)

Kommissionen har ikke til hensigt at foreslå nye fællesskabsbestemmelser for mærkning af såkaldte funktionelle levnedsmidler. Denne kategori levnedsmidler eksisterer for øjeblikket ikke i fællesskabsloven, og de pågældende produkter falder derfor ind under de generelle bestemmelser i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978(1) om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler.

Unilever ansøgte i 1997 i Nederlandene om tilladelse til på fællesskabsmarkedet at markedsføre noget gult smørefedt med tilsat phytosterol-estere, i henhold til Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser(2). Unilever må have været af den opfattelse, at dets produkt ikke i væsentlig grad lignede det produkt, der fremstilles i Finland af Raisio, da det ikke påberåbte sig artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 258/97 som fastlægger en forenklet procedurer for produkter, som i alt væsentligt svarer til eksisterende levnedsmidler eller eksisterende levnedsmiddelingredienser.

Kommissionen formulerede ikke selv indsigelser mod de tyske myndigheders indledende vurdering af Unilevers produkt. Mange medlemsstater forelagde dog begrundede indsigelser; tilladelse kan derfor kun gives

i henhold til proceduren i artikel 13 i forordning (EF) nr. 258/97. Da de indsigelser, medlemsstaterne fremlagde er forbundet med den offentlige sundhed, hørte Kommissionen Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 258/97. Man afventer for øjeblikket det videnskabelige udvalgs udtalelse.

Hvad angår Raisios produkt, opfordres det ærede medlem til at se på Kommissionens svar til hr. Mulders skriftlige spørgsmål nr. P-1506/99(3).

(1) EFT L 33 af 8.2.1979.

(2) EFT L 43 af 14.2.1997.

(3) EFT C 203 E af 18.7.2000, s. 4.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2215/99

af Enrico Ferri (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 1999)

Om: Kryptering af RAI's programmer og fri udveksling af tjenesteydelser

RAI benytter den efterhånden grundfæstede praksis at kode visse film, sportsbegivenheder og andre fjernsynsprogrammer, som sendes til udlandet, og som ellers følges med interesse.

1. Kan Kommissionen oplyse, om:

a) det ikke ud fra principperne for det indre marked er forkasteligt, at programmer krypteres, så de ikke kan ses i andre lande i fuldstændig strid med princippet om fri udveksling af tjenesteydelser, som er fastslået i artikel 49 (tidligere artikel 59) i EF-traktaten?

b) denne forskelsbehandling af personer med bopæl i udlandet og andre borgere i EU ikke er så meget desto mere kritisabel i betragtning af, at de pågældende, som allerede lider under at bo i et andet land, ikke på markedet kan anskaffe sig en dekoder, selv om de ønsker det?

c) denne fremgangsmåde ikke er i åbenlys strid med ånd og bogstav i artikel 3a i direktivet om fjernsyn uden grænser, ifølge hvilken de enkelte medlemsstater kan pålægge udsendelse af ikke-krypterede programmer af særlig interesse. Der er netop tale om de begivenheder, Italien betegner som universelle i henhold til artikel 3a (f.eks. divisionskampe, Europa Cup og grand prix i Formel 1), som i Italien krypteres, så det ikke kan ses i andre lande?

d) denne adfærd desuden ikke er uforenelig med den nævnte virksomheds opgave som udbyder af offentlige tjenester og i denne egenskab modtager en statsstøtte (licens), som for øjeblikket undersøges af Kommissionen?

2. Kan Kommissionen desuden oplyse, om den ikke anser det for formålstjenligt og rimeligt at iværksætte særlige foranstaltninger på EU-niveau for at hindre, at fjernsynsprogrammer og mere generelt tjenester henvendt til udlandet krypteres uden at forbrugeren har adgang til regelmæssigt og ubesværet at få adgang til dem for at gøre en ende på en klar forskelsbehandling, som i alvorlig grad svækker gennemførelsen af det indre marked og borgernes opfattelse af, at der reelt findes et område uden grænser?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(19. januar 2000)

Kommissionen erkender, at det forhold, det ærede medlem omtaler, er et reelt problem i forhold til det indre markeds funktion, og at det bl.a. også i lyset af de talrige protestbreve, den har modtaget om dette anliggende er af betydning for borgernes opfattelse af, at der reelt findes et område uden grænser.

Kommissionen råder dog endnu ikke over alle de oplysninger, der er nødvendige for at kunne svare tilfredsstillende på de spørgsmål, det ærede medlem har stillet.

Kommissionen vil snarest rette henvendelse til de italienske myndigheder med anmodning om oplysninger.

På baggrund af de indhentede oplysninger vil Kommissionen bedre kunne vurdere, om der er behov for initiativer på det pågældende område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1661/99

af Emilia Müller (PPE-DE) til Kommissionen

(22. september 1999)

Om: Mælkekvotesituationen

1. Gælder der principielt ensartede bestemmelser for mælkekvoterne i alle medlemsstaterne?

2. Sikres det i forbindelse med mælkekvoterne, at princippet om ligebehandling af medlemsstaterne og de berørte landbrugere overholdes?

3. Er der i mange lande tale om uregelmæssigheder i forbindelse med forvaltningen af kvoterne?

4. Skal den pågældende producent selv betale superafgiften ved en overskridelse af kvoterne?

5. Er Kommissionen i besiddelse af oplysninger om, at Italien over sit statsbudget har udbetalt 3.631 milliarder lire til superafgifter?

6. Hvis der er truffet foranstaltninger (traktatovertrædelsesprocedurer), på hvilket stade befinder tingene sig så?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. oktober 1999)

1. EF-bestemmelserne for mælkekvoter gælder i alle medlemsstaterne. Disse bestemmelser giver på flere punkter medlemsstaterne mulighed for at vælge de konkrete gennemførelsesbestemmelser, så der kan tages hensyn til de specifikke produktionsvilkår på deres område.

2. Ja.

3. Ja, men ikke i et omfang, der skader den måde, ordningen fungerer på.

4. Ja, men hvad leveringerne angår, opkræves afgifterne af det mejeri, hvortil producenten leverer mælken.

5. Kommissionen har opkrævet de skyldige beløb fra Italien i forbindelse med overskridelse af kvoterne. Efter behandling i en commissione di garanzia quote latte (mælkekvotegarantikommission), som har foretaget en individuel undersøgelse af referencemængderne fra alle producenterne og efterfølgende sendt disse resultater i februar 1999, har den italienske administration i juli 1999 taget skridt til at opkræve disse beløb hos skyldnerne. Kommissionen afventer nærmere oplysninger om denne opkrævning, men skal gøre opmærksom på, at afgørelsen af enkeltsager imidlertid henhører under de italienske domstoles kompetence.

6. En overtrædelsesprocedure vedrørende Italiens forsømmelse, hvad angår den endelige opkrævning af superafgifterne hos de producenter, der har oversteget kvoterne, er stadig verserende. På baggrund af den udvikling, som er beskrevet i ovenstående punkt, og som er indtruffet efter fremsættelsen af en begrundet udtalelse, har Kommissionen ikke fundet det nødvendigt at indbringe sagen for Domstolen på nuværende tidspunkt. Kommissionen forbeholder sig naturligvis retten til på et senere tidspunkt at indstævne Italien for Domstolen, hvis der ikke drages en hurtig og tilfredsstillende konklusion i sagen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1588/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Grækenlands manglende meddelelse om dets programmer om håndtering af affaldet

Europa-Kommissionen har besluttet at indbringe Grækenland for Domstolen for manglende gennemførelse af de programmer om håndtering af affald, der er omhandlet i direktiv 75/442/EØF(1), 91/689/EØF(2) og 94/62/EF(3). Grækenland har dog fremsendt oplysninger om håndteringen af affald på dets territorium.

Kan Kommissionen give følgende oplysninger:

1. Er den bekendt med årsagerne til, at Grækenland endnu ikke har givet meddelelse om dets programmer?

2. Hvorledes vurderer den de oplysninger, den har modtaget fra græsk side?

3. Overholder Grækenland bestemmelserne i ovennævnte direktiver, og hvilke afvigelser er der i benægtende fald tale om?

(1) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.

(2) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 20.

(3) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(25. oktober 1999)

Da Grækenland ikke har givet meddelelse om sine programmer for håndtering af affald, hvilket er en overtrædelse af Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt affald og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om emballager, har Kommissionen indledt en overtrædelsesprocedure mod dette land. Som led i denne procedure fremsendte de græske myndigheder i december 1998 til Kommissionen et udkast til plan. På et tosidigt møde i maj 1999 gav Kommissionen de græske myndigheder sine kommentarer med hensyn til manglerne ved udkastet til affaldshåndteringsplan. Da der ikke kom nogen reaktion herpå fra græsk side, besluttede Kommissionen den 1. juli 1999 at indbringe sagen for Domstolen.

Den 31. august 1999 indgav de græske myndigheder deres bemærkninger til Kommissionens kommentarer vedrørende planudkastet uden dog at foretage ændringer heri.

Kommissionen er ikke underrettet om de særlige grunde, der måtte være til forsinkelsen i udarbejdelsen af affaldshåndteringsplanerne i Grækenland. Kommissionen vil dog gerne understrege, at tilsvarende overtrædelsesprocedurer er i gang mod tolv andre medlemsstater som følge af forsinket meddelelse af deres planer.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1815/99

af Robert Sturdy (PPE-DE) til Kommissionen

(12. oktober 1999)

Om: Kommissionens ansættelsespolitik for tjenestemænd

Er det korrekt, at Kommissionen anvender alder som et af ansættelseskriterierne for kommende tjenestemænd, og at aldersgrænsen normalt er 45 år?

Hvad er begrundelsen for denne politik?

Agter Kommissionen at holde fast ved denne politik i betragtning af, at det i EF-traktatens artikel 13 som ændret ved Amsterdam-traktaten, der trådte i kraft i maj 1999, nu udtrykkeligt fastsættes, at Fællesskabet... kan... træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til at bekæmpe forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering?

Svar afgivet af Neil Kinnock på Kommissionens vegne

(25. november 1999)

Den 21. januar 1998 traf Kommissionen beslutning om gradvis at afskaffe aldersgrænser ved ansættelse af personale.

Som et første skridt fastsatte Kommissionen en aldersgrænse på 45 år for alle udvælgelsesprøver for de laveste lønklasser. Dette var i overensstemmelse med den beslutning, Parlamentets præsidium havde truffet den 20. oktober 1997. Den høring, der fandt sted af de øvrige EU-institutioner om den rapport, som reflektionsgruppen vedrørende personalepolitik havde udarbejdet, resulterede i, at de øvrige institutioner erklærede sig villige til at hæve aldersgrænsen til 45 år.

Det skal imidlertid bemærkes, at Parlamentet og Rådet ikke har forpligtet sig til at vedtage samme principbeslutning som Kommissionen om helt at afskaffe aldersgrænser ved ansættelse af personale.