SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2225/97 af Patricia McKenna (V) til Kommissionen (19. juni 1997)

Om: Radioaktiv bestraaling af hummere fra atomanlaegget Sellafield

Paa grundlag af rutineundersoegelser, som British Nuclear Fuels Ltd, der driver Sellafield, har foretaget, blev der i oktober 1996 paavist et Technetium-99-niveau paa 36.000 Bq/kg (Beckerel pr. kilogram) i hummere ud for den vestcumbriske kyst.

Dette niveau er dobbelt saa hoejt som det bestraalingsniveau (17.000 Bq/kg), det britiske Landbrugs-, Fiskeri- og Levnedsmiddelministerium paaviste, og som vil blive offentliggjort i den aarlige tilsynsrapport for 1996. Ifoelge forskningsresultater er Technetium-99-niveauet i hummere ud for den vestcumbriske kyst blevet mere end fordoblet hvert aar siden 1992.

Ifoelge EU-normerne maa levnedsmidler med en koncentration paa over 1.250 Bq/kg ikke saelges til forbrugerne. Hvad har Kommissionen nu til hensigt at foretage paa grundlag af de seneste afsloeringer af den radioaktive forurening fra Sellafield?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (31. juli 1997)

Raadets forordning 3954/87/Euratom ((EFT L 371 af 30.12.1987, s. 11. )) fastsaetter de maksimalt tilladte niveauer for radioaktiv forurening af levnedsmidler og foder for en raekke radionuklider efter en nuklear ulykke eller andre tilfaelde af straalingsfare. Kommissionen har bemyndigelse til at saette disse niveauer i kraft som en forebyggende forholdsregel, hvor det skoennes noedvendigt og i afventning af en yderligere undersoegelse af situationen. Ved denne undersoegelse tages der hensyn til de enkelte radionuklider og omfanget af forureningen af levnedsmidlerne som led i en vurdering af den potentielle sytraalingsfare for befolkningen. De nuvaerende udledninger af technetium-99 fra Sellafield udgoer ingen akut straalingsfare, og forordningen finder saaledes ikke anvendelse.

Som angivet i svaret paa skriftlig forespoergsel nr. E-443/97 fra Anita Pollack ((EFT C 217 af 17.7.1997, s. 190. )) var den aarlige dosis af technetium-99 i 1995 ifoelge oplysninger fra de britiske myndigheder, forsaa vidt angaar den mest udsatte befolkningsgruppe (d.v.s. dem, der har indtaget de stoerste maengder af de paagaeldende levnedsmidler, herunder hummere,) mindre end 0,02 millisievert, hvilket kun svarer til en beskeden broekdel af den maksimale aarlige dosis. Der er endnu ikke blevet offentliggjort tal for 1996. Det maa imidlertid fastslaas, at udledningerne af technetium fra Sellafield oegedes betydeligt fra 1992 til 1995, hvilket skoensmaessigt medfoerte en tilsvarende foroegelse af befolkningens udsaettelse for bestraaling, og var allerede i 1995 taet paa den tilladte maksimale vaerdi.

Ved beregning af udsaettelsen for bestraaling paa aarsbasis er det noedvendigt at tage hensyn til de gennemsnitlige koncentrationer i levnedsmidlerne hele aaret igennem, da niveauerne kan variere ganske betydeligt fra én stikproeve til en anden, afhaengigt af f.eks., hvornaar en stikproeve er udtaget set i forhold til de periodiske udledninger. Dette gaelder navnlig for lokaliteten omkring udledningsstedet. De vaerdier paa hhv. 36 000 og 17 000 becquerel pr. kilogram i hummere, der er resultatet af driftsherrens og myndighedernes proeveudtagninger, repraesenterer individuelle proeveudtagningsniveauer og er som saadanne i sig selv ikke retningsgivende for den aarlige udsaettelse for bestraaling. Dette fremgaar klart af det resultat, driftsherren naaede til med en stikproeve, der blev taget paa samme sted mindre end en maaned senere, og som viste en vaerdi paa 4 400 becquerel pr. kilogram. Saaledes skulle den aarlige gennemsnitlige radioaktive forurening (og dermed befolkningens udsaettelse herfor) i 1996 ikke vaere naevnevaerdigt hoejere end i 1995.

Kommissionen tillaegger levnedsmiddelsikkerhed og forbrugerbeskyttelse overmaade stor betydning. Selvom Kommissionen ikke foreslaar nogen foranstaltning i den nuvaerende situation, vil den dog fortsat foelge sagen paa naermeste hold og opretholde loebende kontakt med de britiske myndigheder ikke blot for at sikre, at Faellesskabets befolknings udsaettelse for bestraaling forbliver inden for de fastsatte graenser, men ogsaa, at den i overensstemmelse med Faellesskabets lovgivning holdes paa saa lavt et niveau inden for disse graenser, som det med rimelighed er muligt.