ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0039/02

af Luciano Caveri (ELDR) til Kommissionen

(23. januar 2002)

Om: Cannabis til terapeutisk brug

De forskellige lovbestemmelser i medlemsstaterne om cannabis til terapeutisk brug medfører uoverensstemmelser i farmakopéen, f.eks. inden for behandling af smerte. Hvilke oplysninger kan Kommissionen give på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Erkki Liikanen

(19. februar 2002)

Ingen af de lægemidler, Kommissionen hidtil har godkendt i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering(1), indeholder cannabis eller andre afledte stoffer.

Kommissionen råder ikke over detaljerede oplysninger om alle de lægemidler, der godkendes af medlemsstaterne, eller som er genstand for kliniske forsøg. Det kan derfor ikke fastslås, om der er cannabis i nogen nationalt godkendte lægemidler. Hvorom alting er, skal en sådan godkendelse dog være i overensstemmelse med kravene til kvalitet, sikkerhed og virkning som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler(2) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler(3).

Der er ingen fællesskabsbestemmelser, der som sådan forbyder brugen af cannabis som aktivt stof i forbindelse med lægemidler.

(1) EFT L 214 af 24.8.1993.

(2) EFT L 311 af 28.11.2001.

(3) EFT L 311 af 28.11.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0041/02

af Dana Scallon (PPE-DE) til Kommissionen

(23. januar 2002)

Om: Tilskud til pensionister, der er aktive inden for uddannelse, kultur og sport

Findes der inden for Europa mulighed for tilskud til pensionister, der aktivt beskæftiger sig med uddannelses-, kultur- og sportsaktiviteter?

Disse personer tager computerkurser, som de selv betaler for, og de skal også betale for transport. Deres eneste mulighed for økonomisk støtte er meget ofte pensionen, som er begrænset. Er der inden for Europa nogen mulighed for tilskud, som dækker deres behov?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(11. februar 2002)

Den Europæiske Socialfond (ESF) kan ikke finansiere den type aktiviteter, det ærede medlem henviser til. I artikel 2 i forordning (EF) nr. 1784/1999(1) hedder det, at fonden støtter og supplerer medlemsstaternes foranstaltninger til udvikling af arbejdsmarkedet og de menneskelige ressourcer (), Især i forbindelse med deres flerårige nationale handlingsplaner for beskæftigelsen. eSF-støtte skal således tage sigte på at forbedre beskæftigelsesmulighederne for arbejdstagere i det indre marked, dvs. at ESF grundlæggende er et arbejdsmarkedsredskab og derfor ikke kan anvendes til at støtte pensionister.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1784/1999 af 12. juli 1999 om Den Europæiske Socialfond, EFT L 213 af 13.8.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0679/02

af Marialiese Flemming (PPE-DE) til Kommissionen

(12. marts 2002)

Om: Ligtransporter

Transport af personer, der er døde i et andet land end deres oprindelsesland, reguleres af Bern-konventionen (1937) og Europarådets Strasbourg-konvention (1973). Disse tager imidlertid udgangspunkt i grænsekontroller og tager ikke hensyn til oprettelsen af Det Europæiske Økonomiske Område.

Manglende ensartede formaliteter og bestemte obligatoriske produkter (zinkforede kister) giver stadig høje omkostninger i forbindelse med ligtransporter.

Hvilke foranstaltninger kan der træffes, således at ligtransporter på tværs af grænserne ikke gøres vanskeligere end transport internt i en medlemsstat?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkesteinpå skriftlige forespørgsler E-0073/02, E-0087/02,E-0210/02, E-0344/02, E-0346/02, P-0407/02 og E-0679/02

(25. marts 2002)

Kommissionen er klar over, at grænseoverskridende hjemsendelse af døde er et følsomt og vanskeligt emne, der kan medføre betydelige lidelser for den afdødes familie.

Kommissionen er også bekendt med en række tilfælde, belyst af en række aktuelle skriftlige forespørgsler, hvor hjemsendelse af døde fra én medlemsstat til en anden har budt på vanskeligheder. Kommissionen råder imidlertid ikke over oplysninger eller statistikker, der kan give et overblik over dette problem og dets omfang.

I forbindelse med dette emne opstår der en række spørgsmål, nogle af disse i relation til forskellige fællesskabspolitikker som f.eks. transport, sundhed, fri bevægelse osv. der synes imidlertid ikke at være en klar fællesskabskompetence for alle disse aspekter. Hertil kommer, at bestemmelserne omkring grænseoverskridende transport af døde findes i den internationale aftale fra Berlin (1937, nr. 4391 i Folkeforbundets samling af traktater) samt ved Europarådets aftale om overførsel af døde fra september 1973. Under alle omstændigheder må man erindre sig, at medlemsstaterne i forbindelse med udarbejdelsen af bestemmelser vedrørende transport af døde i henhold til Domstolens retspraksis skal sørge for at håndhævelsen af disse sker på en ikke-diskriminerende basis. Undtagelser med begrundelse i hensynet til den offentlige sundhed skal også ske i overensstemmelse med Domstolens retspraksis.

Med baggrund i ovennævnte forhold agter Kommissionen fortsat at følge disse emner nøje, men den vil ikke umiddelbart indlede nogen specifik foranstaltning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0339/02

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(12. februar 2002)

Om: Arbejdstidsdirektivet

Det nuværende arbejdstidsdirektiv giver mulighed for at se bort fra bestemmelsen om, at en arbejdsuge ikke må overstige 48 timer. Hvis denne mulighed fjernes, vil mange virksomheder, navnlig sæsonvirksomheder, blive tvunget til at ansætte mere personale og dermed øge deres samlede omkostninger.

Har Kommissionen foretaget en fuldstændig undersøgelse af følgerne af, at man fjerner denne mulighed?

Har Kommissionen seriøst overvejet følgerne for sæsonarbejdere som for eksempel dem, der arbejder på Formel 1-biler?

Vil Kommissionen fremlægge detaljerede oplysninger om undersøgelsen og dens resultater?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(20. marts 2002)

I artikel 18, stk. 1, litra b), første led, i arbejdstidsdirektivet(1) er det fastlagt, at en medlemsstat skal have mulighed for ikke at lade artikel 6 (maksimal ugentlig arbejdstid på 48 timer) finde anvendelse, forudsat at arbejdstageren har samtykket i at udføre et sådant arbejde.

Det Forenede Kongerige er den eneste medlemsstat, der har gjort brug af denne mulighed for ikke at anvende artikel 6.

I artikel 18, stk. 1, litra b), første led, er det også fastlagt, at dette første led tages op til fornyet behandling i 2003. Der står følgende:

Inden udløbet af en periode på syv år regnet fra den i litra a) fastsatte dato [23. november 1996] tager Rådet, på grundlag af et forslag fra Kommissionen ledsaget af en evalueringsrapport, bestemmelserne i dette nr. i) op til fornyet behandling og beslutter, hvad der videre skal foretages.

En opfordring til at afgive tilbud på en undersøgelse af virkningerne af dette punkt er for nylig blevet sendt til uafhængige nationale eksperter. Undersøgelsen skal give et overblik over, hvorledes artikel 18, stk. 1, litra b), første led, er blevet anvendt i Det Forenede Kongerige. I undersøgelsen skal der lægges stor vægt på arbejdsmarkedsparternes mening, og der skal udarbejdes en analyse af retspraksis i de institutioner, der er ansvarlige for håndhævelsen af de nationale bestemmelser vedrørende arbejdstid.

Kommissionen vil til sin tid udarbejde en evalueringsrapport om dette spørgsmål på grundlag af undersøgelsens konklusioner og Kommissionens egne resultater.

(1) Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, EFT L 307 af 13.12.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0437/02

af Ozan Ceyhun (PSE) til Kommissionen

(12. februar 2002)

Om: Transit for Forbundsrepublikken Tysklands borgere gennem Republikken Bulgarien

På grundlag af mit spørgsmål H-0793/01 og Kommissionens svar af 13. november har Kommissionen bedt mig om at forelægge yderligere oplysninger og enkeltheder for at kunne foretage en bedre vurdering af situationen.

Med særskilt post tilsender jeg nu Kommissionen specifikke oplysninger og vidneudsagn. Hertil knytter jeg følgende spørgsmål: Hvorledes agter Kommissionen at reagere på denne nye situation med hensyn til overholdelse af Københavnskriterierne over for Republikken Bulgarien?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(5. marts 2002)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0327/02

af Gabriele Stauner (PPE-DE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: Equal-affæren

Frankfurter Allgemeine Zeitung beretter i sin udgave af 24. januar 2002, at en række dokumenter, der vedrører sagen om tildeling af EU-beskæftigelsesprogrammet Equal, er forsvundet i det tyske arbejdsministerium. Således findes den samlede korrespondance mellem Kommissionen og ministeriet åbenbart ikke længere i akterne.

Kan Kommissionen fremsende kopier af denne korrespondance?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(12. marts 2002)

Det ærede medlems forespørgsel er en anmodning om adgang til dokumenter og vil derfor blive behandlet af Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Arbejdsmarkedsforhold i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter(1).

(1) EFT L 145 af 31.5.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0046/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(24. januar 2002)

Om: Midler fra EU

Ifølge udtalelser fra fagforbundet Sindicato Operário da Corticeiros do Norte (korkskrællernes arbejdstagersammenslutning) lægger arbejdsgiverforeningen Corticeira Amorim SGPS, SA, den største korkkoncern i Portugal, som er hjemmehørende i Santa Maria da Feira, pres på arbejdstagerne i alle aldersgrupper for at få dem til at acceptere en ophævelse af ansættelseskontrakterne, selv om gruppen har modtaget betydelig økonomisk støtte fra EU.

Da jeg er bekymret over den forværrede beskæftigelsessituation i Portugal, beder jeg Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. Hvilken form for økonomisk støtte har den portugisiske korkkoncern Corticeira Amorim, SGPS, SA, modtaget, og hvad er formålet med støtten?

2. Hvad agter Kommissionen at gøre for at opretholde beskæftigelsen i koncernens virksomheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(25. marts 2002)

I henhold til artikel 8, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene(1) for programmeringsperioden 2000-2006 og i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet er det medlemsstaternes ansvar at iværksætte interventionerne.

Derfor er Kommissionen ikke i stand til at oplyse det ærede medlem om, hvilken form for fællesskabsstøtte en bestemt virksomhed har modtaget og på hvilke betingelser, men opfordrer det ærede medlem til at kontakte de ansvarlige portugisiske myndigheder på følgende adresse for at indhente nærmere oplysninger: Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu Rua Castilho no 5, 7o/8o 1250-066 Lisboa.

Kommissionen kan ikke tage initiativ til direkte at støtte virksomheder i en bestemt koncern med henblik på at bevare arbejdspladser. De må acceptere de udvælgelsesprocedurer i forbindelse med projekter, der samfinansieres under strukturfondene, som er blevet fastlagt af de nationale myndigheder.

(1) EFT L 161 af 26.6.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0360/02

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(14. februar 2002)

Om: Lærervikarer og direktiv 1999/70/EF

Der er hvert år ledige lærerstillinger i de græske skoler på grundskole- og gymnasietrinnet. Disse ledige stillinger besættes hvert år med vikarer eller timelærere for at undgå, at der opstår problemer på skolerne på grund af lærermangel. Dette medfører, at de samme lærere ofte arbejder i den samme skole på en kontrakt, der er begrænset til et skoleår, hvorefter de afskediges og genansættes.

Efter 10. juli 2002 skulle de lovgivningsmæssige og administrative bestemmelser med henblik på samtlige medlemsstaters tilpasning til direktiv 1999/70/EF(1) om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse være trådt i kraft. Vil bestemmelserne i dette direktiv også kunne finde anvendelse for lærervikarer ansat på tidsbegrænsede kontrakter, således at deres kontrakter gøres tidsubestemte?

(1) EFT L 175 af 10.7.1999, s. 43.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(19. marts 2002)

I henhold til paragraf 2 i rammeaftalen, der er vedlagt som bilag til direktivet(1) finder denne aftale anvendelse på personer med tidsbegrænset ansættelse, som har en ansættelseskontrakt eller et ansættelsesforhold, som defineret ved lov, kollektive aftaler eller praksis i hver medlemsstat.

Det er imidlertid op til medlemsstaterne efter høring af arbejdsmarkedets parter at afgøre, under hvilke betingelser tidsbegrænsede ansættelseskontrakter og ansættelsesforhold er at anse som på hinanden følgende og som tidsubegrænsede kontrakter eller ansættelsesforhold.

(1) Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEFT L 175 af 10.7.1999.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/343

(2004/C 78 E/0362)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3711/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(16. januar 2002)

Om: Ny handelsaftale med USA

I foråret 1998 blev planerne om en ny handelsaftale mellem Unionen og USA lagt på is, blandt andet på grund af protester fra Frankrigs side.

Udfører Kommissionen i dag nogen form for sonderingsarbejde med henblik på at få en ny aftale i stand, eller er forhandlingerne om en ny handelsaftale gået helt i stå?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(5. marts 2002)

Man går ud fra at det ærede medlems forespørgsel vedrører muligheden for en frihandelsaftale mellem Fællesskabet og USA. I så fald kan det meddeles at dette er en idé der med mellemrum dukker op, men at man aldrig har bedt om noget mandat for iværksættelse af sådanne forhandlinger med De Forenede Stater, og at der følgelig aldrig har været forhandlinger herom. Kommissionen har ingen planer om at søge et sådant mandat. Det bør dog bemærkes at Fællesskabet og De Forenede Stater i 1998 iværksatte et tværatlantisk økonomisk partnerskab ud fra ønsket om yderligere at fremme deres indbyrdes samhandel og investeringer. Siden da er det bilaterale samarbejde vokset således at det nu omfatter så godt som alle områder inden for samhandel og investeringer og dermed bidrager til at styrke verdens største bilaterale samhandel.

Parterne har gjort store fremskridt bl.a. med hensyn til retningslinjer for samarbejdet vedrørende lovgivning. Fællesskabet og De Forenede Stater er så godt som færdige med en aftale om gensidig anerkendelse af søfartsudstyr. Denne fremgang har imidlertid ikke altid været politisk iøjnefaldende. Det kan nu overvejes hvad mere man kan gøre: hvorledes Den Europæiske Union og De Forenede Stater på en konstruktiv måde kan bringe deres standpunkter i indbyrdes overensstemmelse og udvikle samarbejdet, forudsat at dette er foreneligt med forhandlingerne i Doha om udvikling og parternes øvrige handelsrelationer, i første række med udviklingslandene.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3673/01

af Hedwig Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE) til Kommissionen

(16. januar 2002)

Om: Animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum alternative metoder til anvendelse af kød- og benmel

I et udkast til en forordning(1) om animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum, har Kommissionen fremlagt et regelsæt for, hvordan man tager BSE-inficerede dyr samt kød- og benmelsprodukter ud af fødevarekæden. Forslaget fastlægger forskellige metoder til, hvordan man bortskaffer forskellige animalske biprodukter.

Produkter af kategori 1, der har den højeste risikofaktor, må kun bortskaffes ved forbrænding, affaldsforbrænding eller deponering. Efter en høring af den ansvarlige Videnskabelige Styringskomite, er det muligt for Kommissionen at opstille metoder til bortskaffelse af de nævnte produkter. Det lader dog til, at denne proces er blevet forsinket på grund af administration og komitologiprocedurer.

1. Bortskaffelsen af kød- og benmel er meget dyr. Kan Kommissionen ikke se fordelen i, at man finder pålidelige alternative metoder til, hvordan kød- og benmel kan anvendes på en mere fornuftig og besparende måde?

2. Er Kommissionen bekendt med den videnskabelige udvikling på dette område, specielt hvad angår forarbejdning af rester?

3. Hvis det er tilfældet, hvordan har Kommissionen da tænkt sig at sætte gang i anvendelsen af alternative forarbejdningsmetoder, såsom videreforarbejdning i et biogasanlæg, kompostanlæg eller gæringsanlæg med henblik på energiudvinding?

(1) KOM(2000) 574 EFT C 96 E af 27.3.2001, s. 40.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(18. februar 2002)

På linje med den nyeste videnskabelige rådgivning fastlægges det i artikel 4 i forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum, at produkter i kategori 1, der har den højeste risikofaktor, skal bortskaffes ved forbrænding, affaldsforbrænding eller deponering efter sterilisering. I samme artikel gives der dog tilladelse til, at dette materiale kan bortskaffes med andre midler, som er godkendt af Kommissionen, efter at den ansvarlige videnskabelig komité er blevet hørt.

På baggrund af ovenstående er Kommissionen villig til at gennemføre en evaluering af enhver anmodning, der sigter på at tillade andre former for bortskaffelse af produkter i kategori 1, som det forslag, det ærede medlem har fremsat. Evalueringen vil ske på grundlag af den ramme for evaluering af risikoen ved forskellige fremgangsmåder til en sikker bortskaffelse og anvendelse af kød- og benmel og andre produkter, der kan være kontaminerede med TSE og andre stoffer, som Den Videnskabelige Styringskomité vedtog den 28.-29. juni 2001, og som ligger på Internettet.

I øjeblikket har Kommissionen endnu ikke modtaget en sådan anmodning.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3671/01

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(14. januar 2002)

Om: Aktiviteter til gene for lastvognstrafikken ved grænsen mellem Finland og Rusland

Finland har en fælles grænse med Den Russiske Føderation på omkring 1 300 kilometer. Ved grænsen findes adskillige internationale overgangssteder, og den internationale handel har på glædelig vis været livlig på den hidtil eneste fælles grænse mellem EU og Rusland.

Finske lastbilchauffører bliver desværre stadig ofte ofre for en mystisk form for pengeopkrævning, afpresning og røverier i Rusland. I år har man også været vidne til en mere raffineret form for pengeopkrævning det russiske toldvæsen har oprettet egne virksomheder, der tilbyder at eskortere chaufførerne. I nogle tilfælde er brugen af disse ydelser obligatorisk, såfremt chaufføren har ønsket at fortsætte sin rejse, med andre ord at fortsætte med at udføre sit arbejde.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at få denne ulovlige aktivitet ved EU's ydre grænse under kontrol, og for at finske transportfirmaer kan udføre deres arbejde i fred uden at blive udsat for kriminelle aktiviteter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(10. april 2002)

Kommissionen er klar over de mange toldrelaterede problemer, der er tale om ved den finsk-russiske grænse, herunder det problem, det ærede medlem har fremført vedrørende eskortering af lastvogne. Det er foruroligende at måtte konstatere, at lastvognschaufførerne udsættes for pengeafpresning. Hvad angår påstanden om, at Den Russiske Føderations toldvæsen er involveret, skal det bemærkes, at det ikke i sig selv er et problem, at toldvæsenet tilbyder at eskortere chaufførerne, hvis dette er hensigtsmæssigt. Prisen herfor må imidlertid ikke være urimelig høj, og brugen af sådanne ydelser bør begrænses mest muligt, hvilket ifølge Deres oplysninger ikke ser ud til at være tilfældet her.

Problemerne ved den finsk-russiske grænse vil blive drøftet med de russiske myndigheder under de regelmæssige møder inden for rammerne af partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem EU og Den Russiske Føderation. Underudvalget vedrørende told- og grænseoverskridende samarbejde mødtes i Moskva den 28. februar 2002, og det problem, De har fremført, blev drøftet. Kommissionen overvejer i øjeblikket, om der bør træffes yderligere foranstaltninger, men den sætter fortsat sin lid til, at medlemsstaterne og det ærede medlem vil holde den underrettet om udviklingen på dette område.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3670/01

af Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) til Kommissionen

(14. januar 2002)

Om: Situationen for den nordlige dimension i EU's budget for 2002

Den nordlige dimension er et betydeligt politisk initiativ.

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at oprette en særlig budgetpost for den nordlige dimension i EU's budget for 2002?

Hvordan vil Kommissionen tage hensyn til den nordlige dimension i forbindelse med udarbejdelsen af 2003-budgettet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(26. februar 2002)

Kommissionen går stærkt ind for initiativet vedrørende den nordlige dimension. Den ønsker at forstærke samarbejdet mellem Unionen og landene i Europas nordligste region, bl.a. ved forbedring af koordinationen af EU-programmerne i området. Det har lige fra starten stået klart, at initiativet vedrørende den nordlige dimension ikke indebærer oprettelse af nye specifikke EU-finansieringskilder.

Efter Kommissionens opfattelse kan der vindes mere ved en forbedret koordination af de eksisterende programmer end ved tilføjelse af yderligere en lille budgetpost, og Kommissionen har derfor ikke nogen planer om at foreslå en særskilt budgetpost for den nordlige dimension. Kommissionen er som hovedregel modstander af, at der oprettes små tematiske eller specielle budgetposter, der gør det vanskeligere at forvalte EU-budgettet effektivt.

Aktiviteterne i den nordlige dimensions regi nyder til stadighed godt af de eksisterende budgetposter vedrørende Tacis-programmet for aktioner i Rusland, Phare- og ISPA-programmerne for kandidatlandene og Interreg for de berørte medlemsstater. Eksempelvis anvendes budgetposten (B7-521) for grænseoverskridende samarbejde overvejende i det område, der er dækket af den nordlige dimension; dens underbudgetpost for Østersøområdet (B7-5211) anvendes naturligvis fuldt ud i det område, der er dækket af den nordlige dimension. Dette gælder også Phares grænseoverskridende samarbejdsprogram i regionen (B7-0311). Desuden har Kommissionen planer om at blive en vigtig bidragyder til Støttefonden for Miljøpartnerskabet under Den Nordlige Dimension, når denne fond er oprettet.