SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1228/01

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(26. april 2001)

Om: Strandede forhandlinger om fiskeriaftalen mellem EU og Marokko. Samarbejde med Marokko

I sit svar på en forespørgsel fra Fernando Fernández Martín (E-2594/00)(1) bekræftede kommissær Christopher Patten, at den støtte til Marokko, som er bevilget udelukkende som led i MEDA-programmet, beløb sig til 630,29 mio. EUR i perioden 1996-1999, hvilket vil sige, at der i løbet af denne fireårige periode gennemsnitligt blev ydet 157,5 mio. EUR om året. De nuværende tal for den finansielle støtte til Marokko som led i Fællesskabets samarbejdsprogrammer, kendes ikke, men det antages, at de ikke er lavere end de ovennævnte beløb.

Ifølge den portugisiske presse var det en difference på 5 mia. escudos (24,9 mio. euro), som den marokkanske regering havde krævet i kompensation men fået afslag på fra Kommissionen, der var den udslagsgivende årsag til, at forhandlingerne om fiskeriaftalen mellem EU og Marokko brød sammen. Denne forskel på 24,9 mio. EUR ligger langt under den støtte, der hvert år bevilges Marokko af EU.

Det er forståeligt, at et land som i dette tilfælde Marokko beslutter sig for at sætte prisen for udnyttelsen af dets ressourcer op, hvilket fuldt ud henhører under dets suverænitetsrettigheder. Et land, der indgår internationale aftaler af en sådan art, reducerer imidlertid i tilsvarende grad sin afhængighed af og sit behov for udenlandsk støtte. Ifølge dette ræsonnement ville imødekommelsen af de marokkanske krav klart kunne kompenseres gennem en kraftig nedskæring i det mindste en tilsvarende nedskæring af fællesskabsstøtten som led i samarbejdsprogrammerne. Man kunne ligefrem vælge at følge en strategi, der siger: Mere uafhængighed gennem valorisering af egne ressourcer og mindre afhængighed af ekstern støtte.

På den anden side er det velkendt, at sammenbruddet i forhandlingerne om en fiskeriaftale har fået alvorlige økonomiske og sociale konsekvenser for fiskerne og Portugals og Spaniens økonomi.

Fællesskabets samarbejdsprogrammer svarer navnlig til en international solidaritetspolitik, som utvivlsomt er formålstjenlig, først og fremmest for det marokkanske folk og Kongeriget Marokko, som der oppebæres venskabelige forbindelser med. Ikke desto mindre er Kommissionen og fællesskabsinstitutionerne først og fremmest forpligtede over for EU-borgerne, som i dette tilfælde lider alvorlige tab.

Kommissionen bedes på denne baggrund besvare følgende: Har Kommissionen, som forsvarer EU's og i dette tilfælde navnlig de portugisiske og spanske fiskeres interesser, indtaget en solid forhandlingsposition over for Kongeriget Marokko og i den forbindelse lagt såvel Marokkos krav om kompensation som led i fiskeriaftalen mod den fællesskabsstøtte, som ydes gennem de pågældende samarbejdsprogrammer, på vægtskålen? Hvis Kommissionen ikke har gjort dette, hvad er så grunden hertil?

(1) EFT C 113 E af 18.4.2001, s. 128.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(13. juni 2001)

Fællesskabet og Kongeriget Marokko har undertegnet en associeringsaftale, som trådte i kraft den 1. marts 2000. I henhold til denne aftale skal der på sigt oprettes en frihandelszone mellem de to parter.

Den fjernelse af toldmure, der er knyttet sammen med gennemførelsen af aftalen, indebærer en gradvis åbning af det marokkanske marked, som Fællesskabets erhvervsdrivende vil kunne drage fordel af, men den vil også kræve en kraftanstrengelse af den marokkanske produktionssektor for at kunne klare konkurrencen fra Europa. MEDA-programmet er udformet på en måde, så det skal hjælpe Marokko med at få økonomien uskadt på en måde, så det skal hjælpe Marokko med at få økonomien uskadt gennem overgangsfasen inden indførelsen af frihandel.

Det er dog nyttigt at notere sig, at nedbrydningen af toldmure lige siden associeringsaftalens ikrafttræden indebærer en mindskelse på kort sigt af det marokkanske årsbudget, som næppe helt opvejes af MEDA-programmet, i betragtning af de begrænsede fællesskabsmidler, der er til rådighed til samarbejdet med tredjelande.

Forbindelserne mellem Fællesskabet og Marokko vidner imidlertid om en gensidig vilje til at indlede en økonomisk integrering, som er til begge parters fordel. Samarbejdet på fiskeriområdet udgør et vigtigt aspekt af de meget omfattende samlede forbindelser. Under forhandlingerne om en fiskeriaftale har Kommissionen taget hensyn til de samlede europæiske interesser i forholdet til Marokko.