DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/10

(2004/C 88 E/0010)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0325/03

af Marco Pannella (NI) til Kommissionen

(5. februar 2003)

Om: Stadig alvorligere krænkelser af montagnardernes (befolkningen i Vietnams højland) menneskerettigheder

Den 18. december offentliggjorde Amnesty International rapporten »Socialist Republic of Viet Nam/Kingdom of Cambodia: No sanctuary: The plight of the Montagnard minority«, og den 23. januar 2003 offentliggjorde Human Rights Watch et »Briefing Paper« med titlen »New Assault on Rights in Vietnam's Central Highlands — Crackdown on Indigenous Montagnards intensifies«.

I løbet af de seneste uger er følgende personer blevet arresteret, uden at der er angivet nogen grund:

— den 21. december: Y-Cun Hdok, født i 1966, og H'Lem Nie, født i 1968, og den 23. december: Y-Dhiam Buon Krong og Y-Nol Adrong, fra landsbyen Buon Cue

— den 24. december: Y-Blon Hdok, født i 1964, og Buon Kla og Y-Trao Bion Ya, født i 1969, fra landsbyen Buon Buor

— den 11. januar Rac og Hom, fra landsbyen Plei Klan

— den 12. januar Hing a Plei Ko og Hnit, fra landsbyen Plei Mor

— Den 24. januar Y-Groh Adrong, født i 1960, og den 26. januar Y-Dham Buon Ya, født i 1960, fra landsbyen Buon Hdok.

Vietnam har ikke rettet sig efter opfordringerne fra FN's Menneskerettighedskommission af 27. juli 2002.

Kommissionen har i forbindelse med tidligere forespørgsler, hvor der blev klaget over specifikke sager, altid udtalt,

— at den på intet tidspunkt har været i stand til at indhente troværdige oplysninger, men at den bestræbte sig på at undersøge sagerne gennem alle til rådighed stående kanaler, ligesom den i svaret på forespørgsel E-2845/02 (1) har udtalt,

— at »overholdelsen af menneskerettighederne og de demokratiske principper« ligger til grund for den samarbejdsaftale mellem EU og Vietnam, som blev undertegnet i 1995.

Har Kommissionen på denne baggrund gennem alle de til rådighed stående kanaler, som den omtaler, anmodet om eller agter den at anmode om oplysninger vedrørende de specifikke tilfælde, der er klaget over til de ansvarlige vietnamesiske myndigheder, som den står i konstant forbindelse med i kraft af samarbejdsaftalen?

Da samarbejdsaftalen ikke er blevet opsagt, mener Kommissionen da, at Vietnam er et land, som overholder menneskerettighederne og de demokratiske rettigheder, eller hvilke bevæggrunde har den til ikke at opsige samarbejdsaftalen?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(26. februar 2003)

Henvisningen til respekten for menneskerettigheder og demokratiske principper i artikel 1 i samarbejdsaftalen mellem EU og Vietnam udgør rammerne for Kommissionens menneskerettighedsdialog med den vietnamesiske regering. Kommissionens politik over for Vietnam er at opmuntre og støtte fremskridt for menneskerettigheder og demokrati og gøre opmærksom på misbrug eller en tydelig forværring af situationen. Kommissionen har et nært samarbejde med medlemsstaterne på møderne i EU's gruppe om menneskerettigheder og deltager i trojkamøder med den vietnamesiske regering samt ad hoc-missioner og i fælles erklæringer fra EU.

Kommissionen og medlemsstaterne har gentagne gange opfordret Vietnams regering til at øge respekten for politiske og religiøse friheder samt de økonomiske og sociale friheder. Anmodningen er for nylig blevet fremsat i den fælles erklæring på mødet i den rådgivende gruppe i Hanoi i december 2002.

Den vietnamesiske forfatning garanterer tros- og religionsfrihed. Den vietnamesiske regering anerkender officielt seks religioner — en buddhistisk organisation, den centrale buddhistiske kirke i Vietnam, den katolske kirke, to protestantiske kirkeorganisationer, islam, Hoa Hao-buddhisme og Cao-daism. I artikel 70 i den vietnamesiske forfatning erklæres også, at det er forbudt at krænke tros- og religionsfriheden for at drage fordel heraf eller sætte sig op imod loven eller statens politik. Eftersom den vietnamesiske regering stadig betragter religiøse bevægelser som et potentielt middel til modstand og uenighed, anvendes denne bestemmelse ofte for at berettige de mange former for kontrol, begrænsninger, forbud og sanktioner, der begrænser friheden på dette område.

Der modtages regelmæssigt rapporter om systematisk chikane af kristne i Vietnam (særligt af Montagnard-protestanter og Hmong-kristne), og disse er forværret efter opstanden i det centrale højland i februar 2001. Flere rapporter fremhæver sikkerhedsstyrkernes gentagne praksis med at tvinge bjergbefolkningen til at give afkald på deres kristne tro og nævner dødsfald eller mishandlinger i fængslet, skønt myndighederne på det alvorligste nægter dette.

Adgangen til det centrale højland forbliver begrænset, og et systematisk førstehåndskendskab til rapporterne er umuligt. Ikke desto mindre blev der i 2002 gennemført to lokale trojkamissioner til det centrale højland med Kommissionens deltagelse, senest i november 2002. Efter den seneste trojkamission til det centrale højland har Kommissionen i nært samarbejde med medlemsstaterne tilbudt den vietnamesiske regering sin støtte, — inden for rammerne af sit samarbejdsprogram — til eventuelle aktiviteter, herunder bl.a. for de etniske minoriteter, for at begrænse fattigdommen i det centrale højland og således beskæftige sig med nogle af de grundlæggende årsager til problemerne i dette område. Ved udgangen af 2003 erklærede den vietnamesiske regering sig enig i, at en undersøgelsesdelegation fra Kommissionen burde besøge området i løbet af de kommende uger.

Kommissionen og medlemsstaterne vil fortsat nøje følge menneskerettighedssituationen i Vietnam. En afgørelse om egnede aktioner vil blive truffet inden længe.

(1) EUT C 192 E af 14.8.2003, s. 81.