SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2312/01

af Pere Esteve (ELDR) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Øområder, der ikke ligger i den yderste periferi

I EU findes der over 26 øområder, hvor der bor over 14 millioner mennesker. Disse regioner udgør i alt 3,5 % af EU's areal og repræsenterer 3,5 % af EU's befolkning. Disse øområder lider under konsekvenserne af ikke at høre til det kontinentale Europa, og disse ulemper kan sammenfattes i tre punkter:

1. transportomkostninger, der medfører prisforhøjelse og tab af konkurrencedygtighed hos virksomheder på øerne

2. anvendelse af den fælles landbrugspolitik, som i øområderne fører til, at landbrugssektoren forsvinder, fordi strukturen i ejendomsforholdene og den manglende mulighed for at fremme store intensive dyrkningsområder gør landbrugs- og kvægbrugssektoren urentabel,

3. mangel på naturlige ressourcer såsom jord, vand, energi osv.

Kommissionen og Parlamentet, som er opmærksom på disse handicaps, har for nyligt vedtaget nye foranstaltninger som undertegnede allerede har kendskab til for regionerne og øerne i den yderste periferi(1) i den hensigt at afhjælpe disse områders særlige ulemper.

De øvrige øområder uden for den yderste periferi som f.eks. Balearerne, der hører under mål 2, og som Kommissionen allerede har erkendt ikke nyder godt af nogen særlige foranstaltninger som kompensation for deres økarakter. Imidlertid modtager Balearerne ligesom andre europæiske regioner på kontinentet støtte fra de almindelige europæiske fonde såsom EFRU, ESF, EUGFL, Leader+ osv.

Er Kommissionen opmærksom på, at de europæiske øområder, der ikke ligger i den yderste periferi, også lider under ovennævnte handicaps som følge af deres økarakter? Overvejer Kommissionen muligheden af at træffe foranstaltninger til at afhjælpe denne situation for øområder uden for den yderste periferi?

Hvilken procedure skal der i modsat fald følges for at tage hensyn til de særlige ulemper for øområder uden for den yderste periferi i de regler, der gælder for strukturfondene? Hvem påhviler det at træffe denne politiske afgørelse, eller hvem har kompetence hertil?

(1) (KOM(2000) 774 EFT C 96 E af 27.3.2001.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(18. oktober 2001)

Kommissionen er bekendt med de problemer, der er knyttet til øområderne, og vil gerne fremhæve, at 95 % af deres befolkning er støtteberettiget under enten strukturfondsmål 1 eller 2. Endvidere har Kommissionen som nævnt i svaret på skriftlig forespørgsel E-2303/01(1) indledt en undersøgelse af situationen for øerne i EU. Som led i denne undersøgelse vil der blive oprettet en database over øregionerne og foretaget en vurdering af problemerne i tilknytning til økarakteren og af øernes særlige behov. Der vil ligeledes blive foretaget en analyse af de foranstaltninger og politikker, som medlemsstaterne og EU har iværksat for at kompensere for eventuelle udviklingsmæssige forsinkelser, som skyldes økarakteren.

De første resultater af denne undersøgelse forventes at foreligge i første halvdel af 2002. Undersøgelsen skal vare et år. Kommissionen ønsker en debat, så snart resultaterne er blevet offentliggjort.

Kommissionen er optaget af øspørgsmålet, men den ønsker at anskue det i en bredere sammenhæng, hvori indgår områder med naturlige og geografiske ulemper, som også omfatter bjergområder og tyndtbefolkede områder. Disse områder med særlige ulemper udgør én af de seks territoriale prioriteter i fremtidens samhørighedspolitik, som er indeholdt i konklusionerne i den anden rapport om den økonomiske og sociale samhørighed.

I den anledning agter Kommissionen at tilrettelægge seminarer i første halvdel af 2002 for hver af de prioriteter, der er indeholdt i den anden rapport, herunder områder med ulemper. Dette seminar vil være en lejlighed til at fastslå, hvilke aktioner der har en høj værditilvækst for disse områder, og hvilket kompetenceniveau (EU, nationalt eller regionalt plan) der er bedst egnet til gennemførelsen af disse aktioner.

Denne debat samt resultaterne af ovennævnte undersøgelse vil være nyttig og nødvendig for udarbejdelsen af den tredje rapport om den økonomiske og sociale samhørighed, der forventes at foreligge i begyndelsen af 2004.

(1) EFT C 81 E af 4.4.2002, s. 148.