ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/666

(2004/C 88 E/0684)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4019/03

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(9. januar 2004)

Om: Burma-forum

Den 15. december 2003 fandt der et møde sted i Bangkok, som den thailandske regering havde organiseret, om køreplanen for Burma. EU (og kritisk indstillede lande som Nederlandene, Det Forenede Kongerige og de skandinaviske lande) blev ikke indbudt til at deltage i dette møde. Kun nogle af EU's medlemsstater blev indbudt, fordi de i praksis altid har forhindret strengere straffeforanstaltninger over for Burmas styre (Tyskland, Frankrig, Italien og Østrig).

Det er af allerstørste betydning, at EU's fælles standpunkt over for Burma håndhæves som retningslinje af de tilstedeværende EU-lande. EU må også anmode om at blive inddraget i opfølgningen heraf. Endelig er det af allerstørste betydning, at det gøres klart for alle asiatiske lande, at der ingen løsning findes på problemerne i Burma, hvis ikke både den demokratiske opposition (NLD) og de etniske mindretal deltager aktivt. EU må ikke lade sig splitte ved, at nogle lande spilles ud mod andre.

1. Hvilke foranstaltninger træffer Kommissionen for at fremme ovennævnte strategi?

2. Kan Kommissionen forelægge oplysninger om resultatet af den seneste genbehandling af EU's fælles standpunkt over for Burma i betragtning af følgerne af de nuværende sanktioner?

3. Kan Kommissionen tilskynde til, at EU's delegationer, især i Kina og Indien, fremmer drøftelser mellem begge regeringer og de pågældende demokratiske og etniske oppositionsgrupper i Burma, ligegyldigt på hvilken måde (i givet fald med lav profil)? På indeværende tidspunkt har disse regeringer især kontakt til juntaen. Vil EU udnytte sine kontakter til disse lande på en bedre måde ved konkret at anmode dem om henholdsvis at lægge pres på styret og gøre brug af deres gode kontakter?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(11. februar 2004)

Kommissionen og alle medlemsstaterne vil fortsat anmode regeringen i Burma/Myanmar om at indlede en konstruktiv dialog med Aung San Suu Kyi, Nationalforbundet for demokrati og etniske minoritetsgrupper. Dette er også i overensstemmelse med opfattelsen i de medlemsstater, der deltog i mødet i Bangkok den 15. december 2003.

Den fælles holdning er genstand for ny behandling inden den 29. april 2004. Eftersom drøftelserne for øjeblikket foregår i Rådets relevante arbejdsgrupper, vil det ærede medlem forstå, at Kommissionen ikke for øjeblikket kan kommentere eller forudsige resultatet af disse drøftelser.

EU har ved flere lejligheder udtrykt bekymring for situationen i Burma/Myanmar over for de asiatiske nabolande, herunder Indien og Kina, og opfordret dem til at benytte deres indflydelse til at tilskynde det burmesiske styre til at tage klare skridt til national forsoning og tilbagevenden til demokrati.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/669

(2004/C 78 E/0711)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3893/03

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(10. december 2003)

Om: Sundhedsadvarsler på cigaretpakker

Kommissionen er i færd med at opbygge et arkiv over illustrationer og grafiske advarsler, som skal bruges til supplering af skriftlige sundhedsadvarsler på cigaretpakker under samtidig overholdelse af det indre markeds krav.

Hvornår forventer Kommissionen dette arbejde afsluttet, og fra hvilken dato kan de medlemsstater, der måtte ønske det, stille krav til tobaksproducenterne om at påtrykke cigaretpakkerne sådanne visuelle advarsler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(19. januar 2004)

Kommissionen forventer, at arbejdet med arkivet af farvefotos og andre illustrationer, som skal bruges til supplering af skriftlige advarsler på cigaretpakker, vil være afsluttet inden den 30. september 2004. Arkivet vil stå til medlemsstaternes rådighed efter denne dato.
I henhold til Adfærdskodeks for Kommissærer og Tjenestegrene, der blev vedtaget kort tid efter, at denne Kommission tiltrådte, har generaldirektørerne et klart ansvar over for deres kommissær for den korrekte gennemførelse af de politiske retningslinjer, som Kommissionen og kommissæren har fastlagt. De er ansvarlige for, at deres generaldirektorat arbejder effektivt i overensstemmelse med den kompetencefordeling, der er fastlagt i personalevedtægten, finansforordningen (1), Kommissionens forretningsorden og bestemmelserne i SEM 2000 og MAP 2000. De er således forpligtet til at give kommissæren oplysninger og rapporter om vigtige begivenheder i afdelingerne, i medlemsstaterne eller i internationale organisationer, som kan få en indvirkning på forvaltningen af kommissærens portefølje eller på dennes stilling inden for Kommissionen.

Som kommissionsformand Romano Prodi meddelte den 18. november 2003, har Kommissionen besluttet at ændre adfærdskodeksen som følge af Eurostat-sagen for at forbedre informationsstrømmen mellem tjenestegrenenes chefer og deres respektive kommissærer. Formålet med denne ændring er at indføre mere effektive systemer, der skal sikre, at tjenestegrenenes chefer informerer kommissionsmedlemmerne, således at de er bedre i stand til at udøve deres politiske ansvar ikke kun med hensyn til deres egne handlinger, men også de handlinger, der udføres af deres tjenestegrene.

Den ændrede adfærdskodeks fastlægger, at så snart kommissæren påtager sig hvervet og derefter med regelmæssige mellemrum, skal den pågældendes tjenestegrene sikre, at alle relevante oplysninger er til rådighed, således at kommissærerne bedre kan føre tilsyn med arbejdet i tjenestegrenene og udstede generelle instrukser.

Derudover vil den ændrede adfærdskodeks fastlægge en særlig procedure for, hvordan man henviser sager til kommissæren med mulighed for, at generaldirektøren selv omgående og direkte kan henlede kommissærens opmærksomhed på enhver omstændighed eller udvikling, der kan tænkes at involvere dennes politiske ansvar eller Kommissionens ansvar som helhed.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/148

(2004/C 78 E/0153)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2663/03

af Ian Hudghton (Verts/ALE) til Kommissionen

(10. september 2003)

Om: Ulovlig handel med ozonnedbrydende stoffer

Miljøundersøgelsesagenturet EIA har givet udtryk for sin bekymring over forsinkelsen med hensyn til ratificeringen af ændringen af Montreal-protokollen, især fordi ændringen omhandler ulovlig handel med ozonnedbrydende stoffer. I oktober 2002 annoncerede EIA, at kun 84 af de 183 medunderskrivere af protokollen havde ratificeret ændringen, der forpligter signatarlandene til at indføre et licenssystem for handel med ozonnedbrydende stoffer. Kan Kommissionen oplyse, hvilke EU-medlemsstater der har ratificeret den pågældende ændring?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(16. oktober 2003)

Tyskland, Frankrig, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige ratificerede med virkning fra den 28. juli 2003 Montreal-ændringen til Montreal-protokollen. Fællesskabet ratificerede Montreal-ændringen den 17. november 2000. Ifølge denne ændring, som blev vedtaget i 1997 på det niende møde mellem parterne, skal de indføre en ordning med import- og eksporttilladelser. En sådan ordning er vigtig som et bidrag til at hindre ulovlig handel med ozonnedbrydende stoffer. Kommissionen har på Fællesskabets og dets medlemsstaters vegne til gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2037/2000 af 29. juni 2000 om stoffer, der nedbryder ozonlaget (1), indført en ordning med import- og eksporttilladelser for alle kontrollerede stoffer.

(1) EFT L 244 af 29.9.2000.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/416

(2004/C 78 E/0437)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2672/03

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(2. september 2003)

Om: Tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter (slots) i lufthavne

Hvornår agter Kommissionen at afslutte sine konsultationer om den foreslåede revision af forordningen fra 1993 om tildeling af slots i Fællesskabets lufthavne, hvornår forventer den at offentliggøre sine forslag, og har den til hensigt at tage fat på det vigtige spørgsmål om de store selskabers hævdvundne rettigheder til skade for udviklingen i regionale lufthavne og fri konkurrence mellem luftfartsselskaber?

Ifølge artikel 9 i den eksisterende forordning har medlemsstaterne mulighed for at reservere slots til regionale ruter. Hvad er den højeste og laveste procentsats for slots, der er reserveret til regionale ruter i EU-lufthavne, og hvornår kan Kommissionen gribe ind for at forhindre eller kræve en sådan fordeling af slots?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(26. september 2003)

Kommissionen har vedtaget et forslag om ændring af de nugældende regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter (slots) i lufthavne den 20. juni 2001 (1). Efter Parlamentets udtalelse under førstebehandlingen (2) ændrede Kommissionen sit oprindelige forslag den 7. november 2002 (3). Rådet skal nu vedtage en fælles holdning om dette forslag. Afslutningen af konsultationerne om den foreslåede revision afhænger af vedtagelsen af den fælles holdning.

Kommissionen har ligeledes, som bebudet i begrundelsen til sit oprindelige forslag, iværksat en undersøgelse med henblik på at vurdere virkningerne af forskellige slot-tildelingssystemer. Denne undersøgelse er nu i sin afsluttende fase. På grundlag af undersøgelsen og yderligere konsultationer med luftfartsindustrien og medlemsstaterne vil Kommissionen se på, hvilke muligheder der er for en yderligere ændring af det nuværende slot-tildelingssystem, som er baseret på princippet om hævdvundne rettigheder.

For så vidt angår anvendelsen af artikel 9 i den nuværende forordning (4), eksisterer der ingen højeste eller laveste sats for de slots, som medlemsstaterne kan reservere i fuldt koordinerede lufthavne til regionale ruter. Medlemsstaterne skal imidlertid underrette Kommissionen om de ruter, hvortil der er reserveret slots. Dette skulle sikre, at reserverede slots faktisk svarer til ruter til perifert beliggende udviklingsområder og/eller til ruter med forpligtelse til offentlig tjeneste.

(1) EFT C 270 E af 25.9.2001.

(2) A5-0186/2002, betænkning fra Stockmann af 10. juni 2002.

(3) KOM(2002) 623 endelig udg.

(4) Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 af 18. januar 1993 om fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets lufthavne, EFT L 14 af 22.1.1993.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/527

(2004/C 78 E/0548)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3345/03

af John Bowis (PPE-DE) til Kommissionen

(13. november 2003)

Om: Andrea Palladios villaer

I 1994 blev Andrea Palladios villaer optaget på listen over verdens kulturarv. Nu foreslås det, at der bygges en 54 km lang motorvej igennem Veneto-området med syv udkørsler og betalingsstationer — Valdasticso-sydmotorvejen.

Vil Kommissionen i erkendelse af, at den italienske regering har ret til at anlægge sådanne veje, hvis den finder det nødvendigt, indlede et samarbejde med de italienske myndigheder for at sikre, at disse planer ikke kommer til at skade Andrea Palladios villaer eller det omkringliggende landskab, og at forslagene underkastes en omfattende og udvidet miljøvurdering?

Vil Kommissionen også drøfte med de italienske myndigheder, om der er behov for Valdastico-sydmotorvejen, i betragtning af, at den eksisterende motorvej A22 og hovedvej SS247 fungerer tilfredsstillende, og at Valdastico-nordmotorvejen benyttes meget lidt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(7. januar 2004)

Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (VVM-direktivet), ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 (1), foreskriver, at medlemsstaterne skal sørge for, at projekter, der bl.a. på grund af deres art, dimensioner eller placering kan få væsentlig indvirkning på miljøet, skal undergives en vurdering af denne indvirkning, inden der gives tilladelse hertil. Sådanne projekter er defineret i artikel 4, der henviser til bilag I og II til direktivet. Anlæggelsen af motorveje falder ind under bilag I, pkt. 7 (b), og for sådanne projekter skal der obligatorisk foretages en miljøindvirkningsvurdering (VVM).

I et sådant tilfælde skal de italienske myndigheder tage skridt til at sikre, at der foretages en miljøindvirkningsvurdering, som omfatter

a) en beskrivelse af de miljøaspekter, der kan blive væsentligt påvirket af det foreslåede projekt, herunder den arkitektoniske kulturarv, landskab, befolkning osv. (jf. artikel 5 og bilag),

b) høringer af offentligheden og af instanser, der har ansvar for miljøet, og

c) offentliggørelse af den trufne afgørelse sammen med de betingelser, der er knyttet til tilladelsen, de vigtigste begrundelser og betragtninger, der ligger til grund for afgørelsen, samt om nødvendigt en beskrivelse af de vigtigste foranstaltninger, der tager sigte på at undgå, begrænse og om muligt afbøde væsentlige negative virkninger.

I forbindelse med tilladelsesproceduren skal der tages hensyn til de i henhold til artikel 5 og 6 foretagne høringer og indhendtede oplysninger.

Kommissionen har allerede set på den omtalte sag, men har ikke fundet nogen tegn på, at der i det foreliggende tilfælde skulle være tale om en overtrædelse af direktivet. Endelig indeholder VVM-direktivet ingen retlige forpligtelser til at bestride et projekts hensigtsmæssighed eller selve tilladelsen til at gennemføre det.

(1) EFT L 73 af 14.3.1997.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/515

(2004/C 84 E/0592)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3976/03

af Paulo Casaca (PSE) til Kommissionen

(5. januar 2004)

Om: Kompliceret forenkling af fællesskabsretten

Kommissionen orienterede i sine to meddelelser (1) institutionerne om forenklingen af fællesskabsretten, et emne som i hvidbogen om nye styreformer i EU blev fastsat som et vigtigt mål.

Højdepunktet af denne forenkling vil, som det fremgår af en tidsplan på side 7 i KOM(2003)71 af 11. februar, være vedtagelsen af »metodologi og procedurer« på et tidspunkt efter udgangen af 2004.

I henhold til KOM(2003) 623 fra den 24. oktober betegnes midtvejsrevisionen af den fælles landbrugspolitik og den tilhørende lovgivning som et af de fremskridt, der er gjort i forbindelse med forenklingen, hvad der er ganske usædvanligt.

Mener Kommissionen ikke, at det er vigtigt at begynde med at forenkle den proces, som den selv kalder en forenkling, ved at gøre denne forståelig, klar og koncis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(24. marts 2004)

I den del af Kommissionens meddelelse om »Ajourføring og forenkling af fællesskabsretten« (2), der vedrører metodologi og kommunikationsprocedurer, foreslog Kommissionen, at der indføres indikatorer med henblik på at fastslå prioriteringen af forenklingsarbejdet. Rådet og Europa-Parlamentet blevet opfordret til at udtale sig om disse indikatorer. For indeværende har disse institutioner endnu ikke svaret på Kommissionens opfordring.

I sin første midlertidige rapport om gennemførelsen af handlingsplanen for »Ajourføring og forenkling af fællesskabsretten« (3) har Kommissionen gjort status over gennemførelsen af forskellige foranstaltninger, der er foreslået i meddelelsen fra februar 2003 (2). Af denne rapport fremgår det, at Kommissionen har vedtaget 14 forenklingsforslag under den første gennemførelsesfase (februar-september 2003) samt fire nye forenklingsforslag, som ikke indgik i meddelelsen fra februar 2003. Disse nye forslag skal føjes til de 18 forenklingsforslag, der behandles af lovgiveren. Kommissionen ønsker, at lovgiveren hurtigt skal kunne undersøge de forenklingsforslag, der er til behandling.

Med henblik på at kunne fastslå, hvilke nye dele af politik og retsakter der kan forenkles, har Kommissionen også i sin meddelelse fra februar 2003 udtrykt ønske om at modtage bemærkninger fra Rådet og Parlamentet. Disse institutioner har indtil videre ikke meddelt deres synspunkter til Kommissionen.

Desuden vil Kommissionen gerne understrege, at den tog initiativ til den interinstitutionelle aftale, som de tre institutioner underskrev den 16. december 2003 om »bedre lovgivning«, hvori der fastlægges rammer for lovgivningsarbejdet med henblik på forenkling, herunder brug af såkaldt alternative instrumenter. Kommissionen ønsker, at denne aftale gennemføres hurtigst muligt med kortlægning af operationelle procedurer med henblik på at kunne undersøge de forenklingsforslag, for hvilke Parlamentet og Rådet har givet sig selv en frist på seks måneder.

(1) KOM(2003) 71 og KOM(2003) 623.

(2) KOM(2003) 71 endelig udg.

(3) KOM(2003) 623 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/474

(2004/C 84 E/0548)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1696/03

af Danielle Darras (PSE) til Kommissionen

(15. maj 2003)

Om: Europæiske midler og underentreprise

Jeg er blevet opmærksom på en del korrespondance om den omstrukturering, der er planlagt inden for Arcelor-gruppen.

Om end Kommissionen ikke kan tage hensyn til de sociale følger af denne omstrukturering — en omstrukturering, hvis formål er at lukke to fabrikker i Frankrig (Isbergues og Ardoise) og åbne en ny fabrik i Carlam i Belgien, hvilket medfører en nedgang i antallet af ansatte inden for Arcelor — til at modsætte sig dette, vil jeg derimod gerne vide, om Kommissionen kan modsætte sig dette, hvis enten Arcelor eller de virksomheder, som Arcelor har en underentrepriseaftale med, har modtaget europæiske midler?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(6. juni 2003)

Det fremgår af det relevante dossier, at fabrikken i Sollac Florange (der formentlig berøres af et investeringsophør fra Arcelors side) ikke har modtaget fællesskabsbidrag fra strukturfondene i forbindelse med programmerne for 1994-1999 og 2000-2006.

Som følge af nærhedsprincippet henhører såvel udvælgelsen af operationer som forvaltningen af de programmer, der samfinansieres af strukturfondene, under medlemsstaternes kompetence.

Strukturfondene deltager i finansieringen af operationer, der falder ind under anvendelsesområdet og kan klassificeres som støtteberettigede aktiviteter i henhold til forordningerne om de forskellige fonde. Disse operationer skal tilhøre en af de prioriterede grupper og være en af de foranstaltninger, der er udset til at modtage støtte fra de fonde, der dækker den pågældende region. For at modtage finansielle midler fra en af fondene skal operationen også opfylde de udvælgelseskriterier, der er godkendt af et overvågningsudvalg, som sørger for, at støtten anvendes på en god og effektiv måde.

For den nuværende programperiode (2000-2006) kan fondene ifølge artikel 30 i forordningen om strukturfondene (1) kun deltage finansielt i en operation, hvis operationen ikke inden for et tidsrum på fem år fra tidspunktet for afgørelsen om ydelse af støtte undergår en væsentlig ændring, der påvirker arten af operationen eller betingelserne for dens iværksættelse, eller som skyldes ophør eller ændring af lokalisering for en produktionsvirksomhed. I så tilfælde underretter medlemsstaten Kommissionen og foretager de nødvendige finansielle korrektioner, der består i hel eller delvis annullering af Fællesskabets medfinansiering.

For de foregående programperioder var der ikke i lovgivningen fastsat bestemmelser om geninddrivelse af støtte, som var ydet gennem strukturfondene, for så vidt operationerne blev gennemført og afsluttet på grundlag af gældende lovgivning.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene, EFT L 161 af 26.6.1999.
1.

På det nuværende banenet varetages sikkerheden af signalsystemer, hvoraf nogle er installeret for meget nylig. Disse systemer kan naturligvis ikke skiftes ud fra den ene dag til den anden. Dertil kommer, at det ikke er nødvendigt at installere ETCS-systemet (European Train Control System) på hele nettet eller på en hel korridorstrækning for at sikre, at togene kan køre der uden afbrydelser. ETCS-systemet er nemlig udformet med såkaldte intelligente grænseflader, der gør, at det kan fungere sideløbende med andre systemer. ETCS-teknikken foreligger klar til brug og er ved at blive installeret flere steder.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/254

(2004/C 84 E/0301)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3856/03

af Raffaele Costa (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 2003)

Om: Kontrakter inden for rammerne af den 8. EUF

Kan Kommissionen oplyse antallet af entreprisekontrakter, som er blevet tildelt AVS-landene, og antallet af forelagte projekter, der ikke er blevet valgt, inden for rammerne af den 8. EUF, og kontrakternes beløbsstørrelse?

Kan Kommissionen endvidere oplyse, hvor mange af disse kontrakter er blevet afsluttet i henhold til de fastsatte kontraktbestemmelser, eventuelle forsinkelser og eventuelle afholdte udgifter som følge af voldgiftsbehandling, tvister eller regulering af priserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(20. februar 2004)

Inden for rammerne af den 8. EUF er der blevet tildelt et samlet antal på 6 199 kontrakter (og heraf er 1 851 allerede afsluttet) til et beløb af 8,925 mia.EUR. Kommissionen fører hverken regnskab med, hvilke tilbudsgivere der ikke blev valgt eller hvorfor en kontrakt blev afsluttet. Kontrakterne indeholder normalt bestemmelser, som giver parterne mulighed for at nå kontraktens mål, også selv om gennemførelses-betingelserne ændrer sig; det skulle således være rimeligt at konkludere, at de allerfleste kontrakters mål bliver nået på kontraktbetingelserne.

Hvad angår tildelingen af kontrakter, overholdes de regler, der er fastlagt i Lomé-aftalerne, og de almindelige bestemmelser og betingelser for kontrakter (AVS-EU-Ministerrådets afgørelse nr. 3/90 af 29. marts 1990 (1)). I henhold til Lomé-konventionen er det den nationale anvisningsberettigede, der står for udbudsproceduren og tildelingen af kontrakter, og som er ansvarlig for fristerne.

Hvad angår spørgsmålet om tvister, er der registreret tre tilfælde for 8. EUF, som stadig ikke var afgjort pr. 30. november 2003. EUF's nationale anvisningsberettigede har ikke desto mindre ret til at forhandle direkte med kontrahenten uden indblanding fra Kommissionens side. Der føres ikke noget specielt regnskab over ændringer i kontraktomkostningerne som følge af forhandlingerne og pristilpasninger inden for rammerne af de gældende kontrakter.

(1) EFT L 382 af 31.12.1990.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/199

(2004/C 78 E/0204)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2965/03

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(8. oktober 2003)

Om: Forskningsresultater om endometriose

Hvor meget har EU ydet i støtte til endometrioseforskning i de seneste tre år?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(10. november 2003)

Kommissionen har ikke finansieret forslag, der specifikt vedrører endometrioseforskning i de sidste tre år.

Under det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling: »Biovidenskaber« (nøgleaktion miljø og sundhed) om »Sammenligning af forskellige veje til eksponering/virkninger med henblik på at forbedre vurderingen af sundhedsfarerne ved komplekse blandinger af organiske halogenforbindelser i miljøet« behandles denne sygdom delvis; der undersøges mulige forbindelser mellem miljømæssig udsættelse og endometriose. Da endometriose ikke er hovedtemaet for projektet, er det ikke muligt at anslå den specifikke støtte til endometriose heri.