SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-4012/98

af Gérard d'Aboville (UPE) til Kommissionen

(22. december 1998)

Om: Eksportrestitutionsordningen - AEndring af Kommissionens forordning (EOEF) 3665/87

Der paalaegges EU-eksportoerer stadig stigende krav med hensyn til opnaaelse af de restitutioner, som EU-lovgiveren har fastsat, og som muliggoer eksport uden for EU af vort landbrugs og vore levnedsmiddelindustriers produkter.

Denne forskriftsmaessige traeghed truer dynamikken inden for EU's vigtigste industrisektor: en omsaetning paa 500 mia ecu, 2,5 mio job, redskabet til nyttiggoerelse af over 70 % af vore landbrugsprodukter, en oekonomisk afsmitningsvirkning paa talrige sektorer og med hensyn til bebyggelse et industrielt net, som skaber social stabilitet. Talrige SMV'ers varige bestaaen staar paa spil, og internationale virksomheders flytning uden for EU er en anden fuldt ud lige saa alvor trussel.

Nedgangen i restitutionsbeloebet som foelge af GATT-aftalerne er blevet forvaerret af en styrkelse af de administrative demarcher gennem en institutionalisering af forudfastsaettelsesattester og oeget kontrol med operationerne. Dette er forstaaeligt med henblik paa at bekaempe svig og dermed bevare EU-budgettet, men ved at gaa saa langt som til systematisk at kraeve bevis for, at produktet er ankommet til bestemmelsesstedet, lader administrationen i overdreven grad bevisbyrden paahvile virksomhederne, samtidig med at den forenkler eksportbestemmelserne.

Vil Kommissionen oplyse, hvilke bestemmelser den agter at vedtage med henblik paa at:

- muliggoere tilstraekkelig beskyttelse af eksportoerer i god tro?

- kravet om bevis for, at produktet er ankommet til bestemmelsesstedet, ikke er automatisk, men baseret paa en analyse af risiciene for ikke at stille vore eksportoerer ringere paa et tidspunkt, hvor De forenede Stater og landene i Cairns-Gruppen bekraefter deres vilje til at oege deres eksport af foraedlede levnedler?

Vil Kommissionen navnlig oplyse, hvilket svar den agter at give paa den forespoergsel, som landbrugsminister Glavany rettede til Kommissionen paa EU-landbrugsministrenes moede den 23.-24. november 1998?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(26. januar 1999)

I forslaget til aendring af Kommissionens forordning (EOEF) 3665/87 af 27. november 1987 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(1) kraeves der ikke systematisk bevis for en vares ankomst til bestemmelsesstedet, for at eksportrestitutionen kan udbetales. Princippet er, at restitutionen betales mod fremlaeggelse af bevis for, at varen har forladt Faellesskabets toldomraade, naar der er fastsat en enkelt restitutionssats for alle tredjelande, og af bevis for indfoersel i et tredjeland, naar restitutionen for dette tredjeland er stoerre end den laveste restitution.

Kommissionen soeger at undgaa, at EF-midler udbetales for transaktioner, der ikke opfylder maalsaetningen for ordningen med eksportrestitutioner. Det er f.eks. blevet konstateret, at varer i loes vaegt blev udfoert fra Faellesskabet med en eksportrestitution, derefter fyldt paa saekke i et oversoeisk land eller territorium (OLT) og til sidst genindfoert med en praeferencetold paa nul. Saadanne transaktioner kan foretages med flere involverede personer i flere led, selv naar eksportoererne handler i god tro.

Som foelge af naevnte ministers og flere andre ministres indlaeg paa Raadets(landbrugsministrene)moede den 23. og 24. november 1998 blev spoergsmaalet om automatisk krav om bevis for indfoersel til et tredjeland, naar eksportrestitutionen er stoerre end ikke-praeferenceimporttolden, droeftet. Teksten blev lempet, og fremlaeggelse af dette bevis er ikke laengere automatisk. I aendringsforslaget gives der medlemsstaternes myndigheder en skoensmargen for vurdering af risikoen for omgaaelse af reglerne.

(1) EFT L 351 af 14.12.1987.