SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2054/97 af John Iversen (PSE) til Kommissionen (16. juni 1997)

Om: Sproejtegifte

En stor dansk virksomhed, Cheminova, som producerer sproejtegifte, er de sidste par uger blevet anklaget for at saelge sproejtegifte, som de ikke har faaet godkendt i EU, til lande uden for EU. Stofferne anvendes bl.a. i Mellemamerika, hvor en dansk dokumentarudsendelse viser, at landarbejderne i Mellemamerika bliver syge og doer af stoffet.

Er Kommissionen af den opfattelse, at det skal vaere forbudt at eksportere sproejtegifte uden for EU's graenser, naar de ikke er godkendte i EU?

Mener Kommissionen, at der boer indfoeres producentansvar, saa producenten kan stilles til ansvar for de virkninger, disse stoffer kan have paa miljoe og mennesker?

Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard paa skriftlige forespoergsler E-2013/97 og E-2054/97 (7. august 1997)

Kommissionen har ikke planer om at forbyde eksport til tredjelande af sproejtegifte eller andre farlige kemikalier, som ikke er tilladt i EU.

En raekke internationale organer (UNEP, FAO, OECD) har i mange aar droeftet spoergsmaalet med eksport af farlige kemikalier, som det af sundheds- eller miljoemaessige aarsager er forbudt at saelge eller bruge i hjemlandet. Droeftelserne har affoedt to rekommandationer (London-retningslinjerne for udveksling af oplysninger om kemikalier i den internationale samhandel (UNEP) og en international adfaerdskodeks for distribution og brug af pesticider (FAO)), som begge senere er blevet udvidet med den internationale procedure for forudgaaende informeret samtykke (»prior informed consent« - PIC) (UNEP 1989; FAO 1990).

Sigtet med disse rekommandationer er, at importlandene skal informeres om risikoen ved kemikalier, som af sundheds- eller miljoemaessige aarsager er underkastet forbud eller strenge restriktioner i oprindelseslandet. Formaalet med denne information er at skaerpe risikobevidstheden i importlandene og dermed hjaelpe dem til at kontrollere importen af uoenskede kemikalier. I henhold til den internationale PIC-procedure skal regeringerne traeffe beslutning om eventuel fremtidig import af visse farlige stoffer paa grundlag af forudgaaende information om de paagaeldende stoffer. FAO og UNEP udarbejder og rundsender vejledninger vedroerende PIC-kemikalier til stoette for myndighederne, naar de skal vurdere risikoen ved haandtering og brug af et givet kemikalie, og naar de skal traeffe beslutning om eventuel fremtidig import og brug under hensyntagen til de lokale forhold. Paa dette grundlag skulle de enkelte lande vaere i stand til at afgoere, om de oensker at forbyde import af de paagaeldende stoffer eller begraense brugen heraf.

EU har implementeret de internationale rekommandationer gennem Raadets forordning (EOEF) nr. 2455/92 om udfoersel og indfoersel af visse farlige kemikalier ((EFT L 251 af 29.8.1992. )), hvorefter udveksling af oplysninger og PIC-proceduren er obligatorisk i EU. Endvidere skal eksportoerer af farlige stoffer og praeparater emballere og maerke deres produkter paa samme maade som ved markedsfoering i EU.

Der er for tiden forhandlinger i gang i UNEP og FAO om forberedelse af en international juridisk bindende konvention om anvendelsen af PIC-proceduren. Det tredje forhandlingsmoede blev afholdt i Geneve den 26.-30. maj 1997.

Udarbejdelse af en generel informationsprocedure indgaar endvidere i arbejdsprogrammer for Komitéen for Handel og Miljoe under Verdenshandelsorganisationen (WTO). Over for denne komité har Kommissionen til stadighed fremfoert det synspunkt, at WTO burde traeffe yderligere foranstaltninger paa dette omraade ved at skabe et notifikationssystem, som vil kunne fungere som et sikkerhedsnet. For at undgaa overlapninger og uklarhed paa regelomraadet skulle dette system kun gaelde for produkter, der er forbudt i hjemlandet, og som ikke er omfattet af gaeldende

internationale aftaler, og for eksport fra WTO-medlemmer, som ikke er parter i saadanne aftaler. Systemet skulle udformes paa en saadan maade, at WTO-medlemmerne ikke afskraekkes fra at deltage i relevante nuvaerende og fremtidige miljoeaftaler.

Spoergsmaalet om forbud mod eller nedtrapning af eksporten af kemikalier, der er forbudt i hjemlandet, er blevet droeftet paa en konference om international handel med farlige kemikalier, som Kommissionen afholdt paa Parlamentets initiativ (Bruxelles, 5.-7. juli 1995). Det aerede medlem og Parlamentets sekretariat har faaet tilsendt en kopi af slutrapporten fra denne konference. En af konklusionerne heri er, at de nuvaerende forholdsregler respekterer importlandenes suveraenitet til selv at bestemme, hvilke saerlige behov de har for import af plantebeskyttelsesmidler og andre farlige stoffer.

Kommissionen mener, at det for at fremme sikker haandtering af kemikalier i udviklingslande eller lande, der befinder sig i en overgangsoekonomi, er vigtigt at forbedre forvaltningen af kemikalier i de paagaeldende lande. Kommissionen finansierer derfor en raekke projekter under FNs Institut for Forskning og Uddannelse, der tager sigte paa udvikling af integreret plantebeskyttelse.

Med hensyn til producenternes ansvar for sundheds- eller miljoemaessige virkninger af stoffer, som det er forbudt at bruge i EU, er det muligt, at producenten eller den virksomhed eller person, som bruger stoffet, allerede i henhold til den nationale lovgivning kan goeres ansvarlig for de negative virkninger af brugen i EU, fordi det udgoer en overtraedelse af gaeldende lovgivning.

Kommissionen oensker, at saadanne skader ogsaa skal daekkes af strenge regler om ansvar under EUs kommende lov om miljoeansvar. En hvidbog om dette spoergsmaal er under udarbejdelse. EU-regler har imidlertid normalt ikke lovkraft uden for EUs omraade, saa skader, der foraarsages uden for EU, vil ikke vaere omfattet af disse regler. Saadanne skader kan kun daekkes gennem en international aftale. Dette er grunden til, at Kommissionen stiller store forventninger til den kommende PIC-konvention, som ventes at foreligge ved udgangen af 1997. En saadan konvention vil vaere et effektivt redskab i den internationale samhandel til at fremme bedre forvaltning af kemikalier og sikker haandtering og brug af kemikalier i udviklingslandene.