SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3776/02

af Christoph Konrad (PPE-DE) til Kommissionen

(23. december 2002)

Om: Adfærd i strid med konkurrencereglerne inden for tysk affaldshåndtering

1. For nylig oprettede byerne Herne, Wuppertal, Remscheid, og Bochum samt Ennepe-Ruhr-Kreis og Kreis Recklinghausen samt Kommunalverband

Ruhrgebiet (KVR) affaldshåndteringssammenslutningen EKO-City (som ordreindehaver) og EKO-City GmbH (som 100 % ordremodtager). EKO-City GmbH skal være ansvarligt for hele den termiske behandling, for den mekaniske behandling, for den indledende behandling og for bortskaffelse af by- og industriaffald i hele sammenslutningens område.

Har Kommissionen kendskab til oprettelsen af denne affaldshåndteringssammenslutning og dette GmbH?

2. Hvordan vurderer Kommissionen den kendsgerning, at 100 % af affaldsbortskaffelsen permanent og uden udbud skal tildeles af EKO-City uden nogen som helst form for konkurrence, da man på forhånd udelukker privat konkurrence i forbindelse med bortskaffelsesydelserne?

3. Hvordan forholder Kommissionen sig til den kendsgerning, at man med ovennævnte konstruktion (sammenslutning og GmbH) omgår den foreskrevne normale udbudspligt i forbindelse med bortskaffelsesydelser?

4. Kan Kommissionen udelukke, at ovennævnte kommuners adfærd er i strid med europæisk konkurrenceret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(28. februar 2003)

Kommissionen har ikke kendskab til den omtalte affaldshåndteringssammenslutning.

En aftale om affaldsbortskaffelsesydelser til en værdi på over 200 000 EUR skal normalt være genstand for offentligt udbud i overensstemmelse med reglerne i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler(1). Der kræves dog ikke offentligt udbud, hvis aftalen tildeles en enhed, som den ordregivende myndighed kontrollerer på samme måde som den kontrollerer sine egne afdelinger, og hvis den pågældende enhed samtidig udfører hovedparten af sine aktiviteter sammen med den ordregivende myndighed(2).

Spørgsmålet om, hvorvidt overdragelsen af affaldsbortskaffelsespligten til affaldshåndteringssammenslutningen EKO-City opfylder betingelserne for en sådan fritagelse for udbudspligten, kræver en grundig undersøgelse af forholdet mellem den oprindelige indehaver af denne forpligtelse og affaldshåndteringssammenslutningen. Tildelingen af affaldsbortskaffelseskontrakten til EKO-City GmbH kræver endvidere en undersøgelse af forholdet mellem affaldshåndteringssammenslutningen og EKO-City GmbH. Kommissionen vil indlede en undersøgelse af sagen og tage kontakt til de tyske myndigheder om dette spørgsmål.

Med hensyn til anvendelsen af EU's konkurrenceregler holder Kommissionen sig neutral i spørgsmålet om affaldsbortskaffelsesselskabernes offentlige eller private status, og medlemsstaterne kan indrømme eksklusive rettigheder til sådanne selskaber. Offentlige selskaber eller selskaber med eksklusive rettigheder skal imidlertid overholde konkurrencereglerne på samme måde som private selskaber.

Ved en vurdering af, om en medlemsstat overtræder EF-traktatens artikel 86, stk. 1, i forbindelse med artikel 81 og/eller 82 i en given sag er det nødvendigt at fastslå, om et selskabs privilegerede status resulterer i konkurrencebegrænsende aftaler eller misbrug af en dominerende stilling. For at fastslå, om der foreligger en dominerende stilling er det nødvendigt at definere det relevante marked og fastslå, at i det mindste en væsentlig del af fællesmarkedet berøres. Hvis der foreligger en dominerende stilling er det nødvendigt at vurdere spørgsmålet om mulig misbrug. I dommen i København-sagen bekræftede EF-Domstolen, at tildelingen af en eksklusiv rettighed på en del af det nationale område af miljøhensyn ikke i sig selv udgør misbrug af en dominerende stilling(3).

Det skal endvidere understreges, at EU's konkurrenceregler kun finder anvendelse, når den pågældende adfærd forventes at berøre samhandelen mellem medlemsstaterne. Med hensyn til antitrustreglerne, EF-traktatens

artikel 81 og 82, har Kommissionen bemærket, at aktiviteter, der kun påvirker markedet i ubetydelig grad og det kan vel være tilfældet med en række tjenester af lokal karakter normalt ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og derfor ikke er underlagt EU's regler(4). Medlemsstaterne har endvidere ret til at anvende principperne om nærhed og tilstrækkelig egenkapacitet i forbindelse med bortskaffelse af affald, således at spørgsmålet kan løses på lokalt plan. En række affaldshåndteringsydelser i Fællesskabet kan imidlertid have grænseoverskridende virkninger(5).

I henhold til EF-traktatens artikel 86, stk. 2, kan nogle af medlemsstaternes begrænsende foranstaltninger være berettigede, hvis de er nødvendige for at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, og hvis de står i et rimeligt forhold. Domstolen bekræftede i København-dommen(6), at håndtering af bestemte former for affald kan være genstand for en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, navnlig når formålet med tjenesteydelsen er at løse et miljøproblem(7). Det afgørende spørgsmål om proportionalitet kunne først bedømmes efter en grundig undersøgelse af sagen.

(1) EFT L 209 af 24.7.1992.

(2) Sag C-107/98, Teckal, præmis 50.

(3) Sag C-209/98, FFAD mod Københavns Kommune, Sml. 2000, s. I-3743, nr. 68.

(4) Kommissionens meddelelse af 2001 Forsyningspligtydelser i Europa, EFT C 17 af 19.1.2001, s. 32.

(5) Se især forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, EFT L 30 af 6.2.1993.

(6) Sag C-209/98, FFAD mod Københavns Kommune, Sml. 2000, s. I.3743.

(7) Præmis 75 i EF-Domstolens dom.