DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/536

(2004/C 88 E/0548)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0806/04

af Antonio Di Pietro (ELDR) til Kommissionen

(15. marts 2004)

Om: Tremonti-lov — Mediaset

Med den italienske lov nr. 489 af 8. august 1994, den såkaldte Tremonti-lov, fik mediekoncernen Mediaset skattelettelser på mindst 243 mia. ITL. Som en direkte konsekvens af disse skattelettelser styrkede Mediaset sin dominerende stilling på markedet betydeligt, dækkede enorme underskud og blev optaget på børslisten. Indehaveren af mediekoncernen, der samtidig beklædte embedet som Italiens ministerpræsident, havde afgørende indflydelse på beslutningsprocedurerne i forbindelse med vedtagelsen af denne lov. Der var altså tale om en klar interessekonflikt. Rent faktisk er koncernen Mediaset — inden for dette specifikke område af tv-mediemarkedet — den eneste eller største virksomhed, der i praksis nyder godt af denne foranstaltning. Der er tale om et alvorligt tilfælde af unfair konkurrence, når den virksomhed, der nyder godt af en foranstaltning, deltager i vedtagelsen af loven eller foranstaltningen, især når dette sker — som det utvivlsomt er sket i dette tilfælde — på en sådan måde, at virksomheden har afgørende indflydelse på vedtagelsen, og når dens stilling på markedet berøres betydeligt af foranstaltningerne (jf. generaladvokat Jacobs afgørelse af 21. marts 1991 i sagen Extramet).

Det er også et groft tilfælde af unfair konkurrence, når en virksomhed handler på en sådan måde, at den via sine egne repræsentanter opnår, at der træffes særforanstaltninger, der skal styrke virksomhedens dominerende stilling eller udelukke tredjeparter fra markedet (jf. appeldomstol i Milano, kendelse af 9.-13. juli 1998 og dom af 22. marts-16. juni 2000), hvilket uden tvivl er hensigten i dette tilfælde. I øvrigt udgør interessekonflikter en alvorlig fordrejning af de strukturer inden for hvilke, de er konstateret.

Kan Kommissionen forklare, hvorfor den indtil nu har undladt at træffe konkurrencebeskyttende foranstaltninger på det analog mediemarked i Italien, der er udsat for grov konkurrenceforvridning på grund af disse åbenlyse tilfælde af unfair konkurrence — også i betragtning af, at Kommissionens manglende initiativ i de foreliggende tilfælde risikerer at skabe præcedens for lignende tilfælde af unfair konkurrence og forvolde skade af betydeligt omfang på markedet og fællesskabs- og statsfinanserne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(30. april 2004)

På grundlag af en klage har Kommissionen allerede overvejet spørgsmålet og konkluderet, at der ikke var tilstrækkelig grund til at forlænge undersøgelsen af den pågældende sag, da der ikke var tegn på nogen overtrædelse af konkurrencereglerne.

Med hensyn til påstanden om, at selskabets deltagelse i beslutningsprocessen i forbindelse med loven udgør en overtrædelse af konkurrencereglerne som følge af en interessekonflikt, kan Kommissionen bemærke følgende: EU's konkurrencelovgivning indeholder ikke nogen reference til interessekonflikter, og Kommissionen har derfor ikke retlig beføjelse til at beskæftige sig med en situation, hvor der er en interessekonflikt, uanset dennes virkning på markedet. Kommissionen kan derimod beskæftige sig med en situation med misbrug af en dominerende stilling eller statsstøtte.

Med hensyn til spørgsmålet om en dominerende stilling kan det forhold, at Mediaset opnåede skattelettelse i medfør af lov nr. 489 af 8. august 1994, som ikke kun er rettet mod Mediaset, eller kun mod radio- og tv-selskaber, ikke beskrives som misbrug af en dominerende stilling.

I det pågældende tilfælde formodes det endvidere, at interessekonflikten har ændret konkurrencen på grund af lovgivningen om skattelettelse. Konkurrenceforvridninger som følge af fordele, der indrømmes ved hjælp af statslige midler, vurderes i henhold til traktatens statsstøtteregler. Det er konsolideret retspraksis, at artikel 87 »ikke sondrer mellem foranstaltninger med statsintervention ved henvisning til deres årsager eller mål, men definerer dem i relation til deres virkninger«. Det, Kommissionen skal overveje, er, om en foranstaltning opfylder traktatens definition af statsstøtte. De elementer, der henvises til i den pågældende forespørgsel, viser ikke, at det er tilfældet, og muligheden for, at en interessekonflikt kan have spillet en rolle ved udformningen af en sådan foranstaltning, kan ikke ændre denne vurdering.