SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3327/01

af Vitaliano Gemelli (PPE-DE) til Kommissionen

(30. november 2001)

Om: Anvendelse af afgiftsfritagelse for fritidsfartøjer

Et EU-fritidsfartøj, som afgår fra en fællesskabshavn, påfylder under en rejse brændstof såvel i havne uden for Fællesskabet som fra tankskibe på åbent hav, og vender dernæst tilbage til en fællesskabshavn. Sker der også i dette tilfælde anvendelse af den afgiftsfritagelse, der nævnes i artikel 1 i direktiv 83/182/EØF(1) af 28. marts 1983?

(1) EFT L 105 af 23.4.1983, s. 59.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. januar 2002)

Rådets direktiv 83/182/EØF(1) vedrører kun selve transportmidlet. Det indeholder ingen bestemmelser om betingelserne for at fritage brændstof i transportmidlers tanke. For så vidt angår moms har dette direktiv været overflødigt siden den 1. januar 1993. Kun bestemmelserne om eventuelle indregistrerings- eller vægtafgifter er stadig bevaret.

Direktiv 83/182/EØF indeholder ikke bestemmelser om beskatning af mineralolier, der er omfattet af Rådets direktiv 92/12/EØF(2), 92/81/EØF(3) og 92/82/EØF(4). Disse direktiver giver ingen fritagelse for mineralolier, der leveres til brug som brændstof for private lystfartøjer, og disse mineralolier beskattes derfor som regel med den normale punktafgiftssats, der anvendes af den pågældende medlemsstat.

For så vidt angår brændstof, der tages om bord på fritidsfartøjer uden for Fællesskabets område (i en havn uden for Fællesskabet eller fra et tankskib uden for Fællesskabets territorialfarvand), findes der ingen harmoniserede bestemmelser om afgiftsfritagelse for dette brændstof ved fartøjets indrejse i Fællesskabet. I princippet vil mineralolier være genstand for normal punktafgift ved indførsel på Fællesskabets område (artikel 5 i direktiv 92/12/EØF) på grundlag af de relevante gældende nationale bestemmelser. Ifølge artikel 23, stk. 5, i samme direktiv kan medlemsstaterne opretholde deres nationale bestemmelser om forsyning af skibe og fly, indtil Rådet har vedtaget fællesskabsbestemmelser herom. Medlemsstaterne er derfor berettigede til at lægge punktafgifter på brændstof, som importeres i fritidsfartøjers tanke.

For så vidt angår told fremgår det klart af artikel 139 i Rådets forordning (EØF) nr. 918/83(5), at forsyninger til brug om bord på skibe ikke er omfattet af Fællesskabets fritagelsesordning. Det er derfor op til de enkelte medlemsstater at afgøre, om en sådan fritagelse skal indrømmes, og at fastsætte betingelserne for anvendelsen heraf.

(1) Rådets direktiv 83/182/EØF af 28. marts 1983 om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler (EFT L 105 af 23.4.1983, s. 59-63).

(2) Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76 af 23.3.1992, s. 1).

(3) Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier (EFT L 316 af 31.10.1992, s. 12).

(4) Rådets direktiv 92/82/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier (EFT L 316 af 31.10.1992, s. 19).

(5) Rådets forordning (EØF) nr. 918/83 af 13. marts 1983 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for import- og eksportafgifter (EFT L 105 af 23.4.1983, s. 1).