SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3238/02

af Christopher Huhne (ELDR) til Kommissionen

(15. november 2002)

Om: Identitetskort

1. Er der i nogen af EU's medlemsstater krav om, at jobansøgere skal vise identitetskort til arbejdsgivere for at kunne blive ansat?

2. Kræver nogle af EU's medlemsstater, at et sådant kort skal udstedes nationalt, således at en udenlandsk EU-borger skal ansøge om et nationalt identitetskort, før vedkommende kan benytte sig af bestemmelserne om fri bevægelighed?

3. Er en sådan procedure efter Kommissionens opfattelse i overensstemmelse med EU-reglerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(20. december 2002)

Det ærede medlem ønsker svar på to spørgsmål:

- dels om, hvorvidt nogen af medlemsstaterne kræver, at jobansøgere skal vise identitetskort for at kunne blive ansat,

- dels om, hvorvidt nogen af medlemsstaterne kræver, at EU-borgere ansøger om et nationalt identitetskort, før de kan benytte sig af deres ret til fri bevægelighed.

I henhold til EF-traktatens artikel 18 har enhver EU-borger ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes områder. Denne ret er dog underlagt de begrænsninger og betingelser, der er fastsat i EF-traktaten og gennemførelsesbestemmelserne hertil.

I henhold til artikel 2 i Rådets direktiv 68/360/EØF af 15. oktober 1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer(1) kan EU-borgere forlade en medlemsstats område for at tage lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat alene mod forevisning af et gyldigt identitetskort eller pas.

I henhold til den samme artikel udsteder medlemsstaterne i overensstemmelse med deres lovgivning til deres egne statsborgere et identitetskort (eller pas), der specielt angiver indehaverens nationalitet. Da identitetskort er bevis for statsborgerskab, kan medlemsstater kun udstede sådanne dokumenter til deres egne statsborgere.

I henhold til direktiv 68/360/EØF anerkender medlemsstaterne også ret til ophold for vandrende arbejdstagere, og der udstedes et opholdsbevis som dokumentation for denne ret (artikel 3 og 4). Medlemsstaterne udsteder en opholdstilladelse til vandrende arbejdstagere mod forevisning af den legitimation, der er brugt ved indrejse i medlemsstaten (identitetskort eller pas), og belæg for arbejde. I henhold til artikel 5 i direktiv 68/360/EØF gælder det særligt, at opfyldelsen af de formaliteter, der kræves for at opnå opholdstilladelse, ikke må opstilles som en hindring for påbegyndelse af arbejde.

Medlemsstaterne kan således anmode vandrende arbejdstagere om forevisning af identitetskort i forbindelse med erhvervelse af opholdstilladelse. Kommissionen skal minde om, at fællesskabsbestemmelserne om fri bevægelighed for arbejdstagere kun gælder for EU-borgere og deres familiemedlemmer. Identitetskort anvendes normalt som bevis for nationalitet, og under visse omstændigheder er det ikke urimeligt for arbejdsgivere eller nationale myndigheder i en medlemsstat at anmode om bevis for nationalitet. Så vidt Kommissionen ved, er det ikke almindelig praksis i nogen medlemsstater at forlange, at arbejdstagere skal forevise et identitetskort, inden de kan påbegynde deres arbejde. I tilfælde af en sådan praksis, ville fremgangsmåden skulle være rimelig og afpasset efter de enkelte tilfælde.

(1) EFT L 257 af 19.10.1968.