SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1452/03

af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen

(28. april 2003)

Om: Acrylamid

Man har mistanke om, at indholdet af acrylamid i visse kartoffelprodukter, herunder i pommes frites, skyldes tilsætning af silikoneolie i bestemte stegeolier.

Kan Kommissionen fremlægge oplysninger om en sådan mulig sammenhæng? Har de videnskabelige udvalg gennemført undersøgelser eller fremsat udtalelser om dette spørgsmål? Agter Kommissionen at iværksætte undersøgelser til afklaring heraf?

Hvor stor en mængde silikoneolie er det i EU tilladt at tilsætte fødevarer?

Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen iværksætte for at forbyde brug af silikone i stegeolier?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(6. juni 2003)

Vore nuværende erfaringer viser, at acrylamid kan dannes i fødevarer med et højt stivelsesindhold, når disse tilberedes ved en høj temperatur f.eks. ved stegning, grilning, bagning, ristning osv. Mekanismerne ved dannelsen af acrylamid i levnedsmidler er komplicerede, og Kommissionen er i gang med at indsamle oplysninger. Samspillet mellem visse aminosyrer og sukkerarter synes at være en vigtig faktor ved dannelse af acrylamid, selv om andre faktorer også indgår. På grundlag af vor nuværende viden er det ikke klart, om valget af olier til stegning af levnedsmidler udgør en vigtig faktor, hvis man vil forebygge, at der opstår et højt acrylamidniveau.

Med hensyn til anvendelse af silikoneolier i stegeolier svarer dette stof til E 900 dimethyl-polysiloxan, der er tilladt som tilsætningsstof i levnedsmidler. Med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/2/EF af 20. februar 1995 om andre tilsætningsstoffer til levnedsmidler end farvestoffer og sødestoffer(1) tillades anvendelsen af dimethylpolysiloxan i fedtstoffer og olier til stegning op til en grænse på 10 milligram pr. kg (mg/kg). Denne grænseværdi er blevet fastlagt i overensstemmelse med udtalelsen fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler. I udtalelsen står, at toksikologiske oplysninger ikke har givet anledning til bekymring for sikkerheden på et sådant niveau, og der blev fastsat en daglig tilladt dosis (ADI) på 1,5 mg/kg kropsvægt for dette stof.

Dimethylpolysiloxan anvendes som et skumdæmpende middel og som sådan påvirker det udslippet af fugt under stegningen. Kommissionen er klar over, at en undersøgelse har vist en eventuel forbindelse mellem fugt og acrylamidniveauet. Denne sammenhæng fremkom dog under anvendelse af et uacceptabelt højt niveau af dimethylpolysiloxan, som ikke ville have været tilladt i kommerciel sammenhæng.

Der udføres forskning for bedre at kunne forstå, hvorledes acrylamid dannes i levnedsmidler. Kommissionen har etableret en database for at samle de forskellige forskningsaktiviteter, og der er adgang hertil på webstedet(2). Med vor nuværende erfaringer om dannelse af acrylamid i levnedsmidler har Kommissionen ikke kendskab til oplysninger om, at dimethylpolysiloxan på det tilladte niveau skulle kunne bidrage væsentligt hertil. Dette er imidlertid et område, som må undersøges yderligere, når der foreligger flere data om mekanismerne ved dannelsen af acrylamid i levnedsmidler.

(1) EFT L 61 af 18.3.1995.

(2) http://europa.eu.int/comm/food/fs/sfp/fcr/acrylamide/acryl_index_en.html.