ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1846/01

af Esko Seppänen (GUE/NGL) til Kommissionen

(26. juni 2001)

Om: Den finske ordning for beskatning af overskud

Det er tydeligt, at den finske ordning for skattefordele i forbindelse med overskud i urimelig grad begunstiger nationale aktionærer i forhold til udenlandske. Er Kommissionen opmærksom på dette uensartede system, og vil den gøre noget for at sikre en ensartet beskatning af både nationale og udenlandske aktionærer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(3. september 2001)

Spørgsmålet fra det ærede medlem vedrørende den finske ordning for skattefordele i forbindelse med overskud rejser det vanskelige spørgsmål om skattesystemernes forenelighed med fællesskabslovgivningen.

På baggrund af Domstolens seneste retspraksis kan det stærkt betvivles, om visse systemer er forenelige med fællesskabslovgivningen i det omfang, de medfører begrænsninger i etableringsretten og kapitalens frie bevægelighed. Dette ville være tilfældet, hvis en national aktionær opnår fuldstændig eller delvis skattefritagelse, f.eks. i form af en skattefordel for den skat, som er betalt af et selskab, mens en tilsvarende fritagelse ikke gives til en udenlandsk aktionær. Kommissionen planlægger at drøfte dette generelle problem med alle medlemsstaterne på et møde i efteråret 2001. Resultatet af disse drøftelser kommer senere til at afgøre, hvilke yderligere aktioner Kommissionen vil overveje, deriblandt, om nødvendigt, indledning af en procedure i henhold til artikel 226 (tidl. artikel 169) i EF-traktaten.

I denne forbindelse skal det også bemærkes, at spørgsmålet om beskatning af overskud er et af de spørgsmål, der skal tages op i en undersøgelse om selskabsbeskatning, som for øjeblikket gennemføres af Kommissionen efter anmodning fra Rådet, og som ifølge planerne skal offentliggøres i efteråret 2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2979/01

af Winfried Menrad (PPE-DE) til Kommissionen

(26. oktober 2001)

Om: Tærskelværdier for anvendelse af direktivet om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg

I beslutning af 4.9.2001 (A5-0282/2001) krævede Parlamentet under punkt 2, litra v, nedsættelse af tærskelværdien for virksomheder, der er omfattet af direktivets anvendelsesområde, fra 1000/150 til 500/100 arbejdstagere.

Jeg spørger derfor Kommissionen om følgende:

1. Hvor mange procent af virksomhederne eller koncernerne i EU og EØS er på nuværende tidspunkt omfattet af samarbejdsudvalgsdirektivet (1 000/150 arbejdstagere)?

2. Hvor mange procent af arbejdstagerne i EU og EØS er omfattet af de nuværende bestemmelser i samarbejdsudvalgsdirektivet (1 000/150 arbejdstagere)?

3. Hvor mange procent af virksomhederne eller koncernerne i EU og EØS ville være omfattet af samarbejdsudvalgesdirektivet, hvis tærskelværdien var 500/100?

4. Hvor mange procent af arbejdstagerne i EU og EØS ville være omfattet af samarbejdsudvalgsdirektivet, hvis tærskelværdien var 500/100?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(23. november 2001)

Det skønnes i øjeblikket, at omkring 1 850 virksomheder eller koncerner, der opererer over hele Fællesskabet med et samlet antal ansatte på omkring 16 mio., falder ind under anvendelsesområdet for den nuværende tærskel. Dette tal repræsenterer ca. 10 % af arbejdstagerne i Fællesskabet.

Der findes ingen statistisk kilde, fra hvilken antallet af virksomheder eller koncerner, der omfattes af direktivet, kan anslås på en hurtig måde. Det nuværende skøn på 1 850 er man nået frem til i tidens løb ved at identificere relevante virksomheder og koncerner hver for sig. Der findes heller ingen kilde, der giver mulighed for at foretage et skøn over virkningen af Parlamentets opfordring til at sænke tærsklen for direktivets anvendelse, så dets anvendelsesområde udvides. Kommissionen har derfor ingen mulighed for at give det ærede medlem de ønskede oplysninger. Det omtalte direktivs titel gives i fodnote 1(1).

(1) Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af Europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne. EFT L 254 af 30.9.1994.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3178/01

af Reimer Böge (PPE-DE) til Kommissionen

(20. november 2001)

Om: Nye regler for anvendelse af importkontingenter for frosset kød af hornkvæg

I forordning (EF) nr. 1080/2001(1) har Kommissionen åbnet adgang til det årlige toldkontingent for import af frosset kød af hornkvæg fra tredjelande for kontingentåret 2001/2002.

Kommissionen har for at undgå spekulationer med kontingenterne begrænset tildelingen til forhandlere, som importerer mindst 80 t kød eller eksporterer 160 t.

Selv om det må anses for positivt, at man forsøger at undgå spekulationer med kvoter, så medfører disse ændringer dog snarere ulemper for de mellemstore virksomheder.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe som et led i den planlagte ændring af forvaltningen af importkontingenter, således at alle virksomheder uafhængig af deres størrelse får mulighed for adgang hertil?

(1) EFT L 149 af 2.6.2001, s. 11.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. januar 2002)

Importkontingentet med løbenummer 09.4003 giver mulighed for indførsel af 53 000 t frosset oksekød pr. år med en betydelig toldnedsættelse. Kommissionen vedtager årlige gennemførelsesregler efter høring af medlemsstaterne i forvaltningskomitéen.

På grund af kontingentets høje kommercielle værdi har nogle erhvervsdrivende systematisk deltaget i fordelingen af det på en måde, der kan betegnes som spekulativ. For at undgå en sådan spekulation, der specielt er til ugunst for små og mellemstore virksomheder, må Kommissionen regelmæssigt ændre reglerne på passende vis, f.eks. ved begrænsning af adgangen til kontingentet, så der kun åbnes adgang for erhvervsdrivende, der mængdemæssigt har en omsætning, der tyder på en reel og uafhængig handel med oksekød. Det er grunden til, at der kræves en minimumsimportmængde eller -eksportmængde for at være berettiget til at få andel i kontingentet. Mængderne blev fastsat under hensyntagen til alle ovennævnte forhold.

Hvad angår eventuelle fremtidige regler for gennemførelsen af det pågældende kontingent, vil Kommissionen naturligvis fortsat tilstræbe en fair og korrekt fordeling af indførselsrettighederne mellem reelle oksekødsimportører.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2466/01

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(11. september 2001)

Om: Højhastighedstogforbindelse fra Galicien til centrum af Europa via Frankrig

Hvilke politiske og budgetmæssige planer findes der i EU inden for de transeuropæiske net om at forbinde den nordvestlige del af Den Iberiske Halvø og konkret Galicien med centrum af Europa via Frankrig ved hjælp af en højhastighedstogforbindelse?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palaciopå skriftlige forespørgsler E-2455/01 og E-2466/01

(7. november 2001)

Det ærede medlem henvises til de svar, som Kommissionen har afgivet på det ærede medlems skriftlige forespørgsler nr. E-2189/01(1) og E-2030/01(2). Den eneste videre udvikling siden da har været Kommissionens formelle vedtagelse den 2. oktober 2001 af forslaget til ændring af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1692/96/EF af 23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet(3), samt forslaget til ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2236/95 af 18. september 1995 om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net(4).

Disse forslag er nu tilgået Europa-Parlamentet og Rådet. Sigtet med det første forslag er at koncentrere Fællesskabets aktion omkring en række helt nye prioriterede opgaver og projekter af specifik art, omfattende de endnu ikke tilendebragte projekter, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd på møderne i Essen den 9. og 10. december 1994 og i Dublin den 13. og 14. december 1996, samt otte andre nye projekter. Sigtet med det andet forslag er at forøge Fællesskabets maksimale tilskud til visse kritiske projekter som led i det transeuropæiske transportnet til 20 % af investeringerne, herunder bl.a. de flaskehalse i jernbanenettet, der findes ved linjeføring gennem naturskabte barrierer.

Blandt de otte ovennævnte projekter sådan som Kommissionen i øvrigt allerede havde annonceret det i hvidbogen: Den europæiske transportpolitik frem til 2010 De svære valg(5) indgår interoperabiliteten mellem højhastighedstogforbindelserne inden for det iberiske net på grundlag af de nationale spanske og portugisiske planer. Som det ærede medlem allerede har fået oplyst, indgår højhastighedsforbindelserne i provinsen Galicia som led i dette projekt.

(1) Se side 36.

(2) EFT C 93 E af 18.4.2002, s. 49.

(3) EFT L 228 af 9.9.1996.

(4) EFT L 228 af 23.9.1995.

(5) KOM(2001) 370 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3056/01

af Isidoro Sánchez García (ELDR) til Kommissionen

(5. november 2001)

Om: Garanti for flyforbindelser til øer og regioner i den yderste periferi under den aktuelle internationale krise for flytrafik

Terrorangrebene i New York og Washington den 11. september medførte et voldsomt slag mod den civile flytrafik. Visse luftfartsselskaber, heriblandt det spanske IBERIA, udnytter den aktuelle krise til at aflyse flyruter, skære ned på personalet og hæve priserne. Hvordan vil Kommissionen sikre flyforbindelserne til øer og regioner i EUs yderste periferi, under hensyntagen til den økonomiske og sociale samhørighed og disse områders særlige sociale og geografiske forhold og afhængighedssituation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(18. december 2001)

Det er medlemsstaternes ansvar at sikre, at beboerne i Den Europæiske Unions yderste periferi tilbydes en tilstrækkelig beflyvning, hvad angår f.eks. kvalitet og/eller pris og/eller hyppighed.

I henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet(1) kan medlemsstaterne under bestemte forhold pålægge forpligtelse til offentlig tjeneste på bestemte flyforbindelser. Hvis ruten ikke kan beflyves i henhold til forpligtelserne til offentlig tjeneste på grundlag af markedskræfternes frie spil, kan medlemsstaternes myndigheder efter en udbudsprocedure begrænse adgangen til en rute til et enkelt luftfartsselskab, som skal opfylde forpligtelsen til offentlig tjeneste og myndighederne kan, om nødvendigt, give dette luftfartsselskab økonomisk kompensation.

(1) EFT L 240 af 24.8.1992.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2797/01

af Carmen Fraga Estevez (PPE-DE) til Kommissionen

(9. oktober 2001)

Om: Anvendelse af ferrettara

Det fremgår af Kommissionens rapport om gennemførelsen i 2002 af fællesskabsbestemmelserne om anvendelse af drivgarn, at en del af den italienske flåde, der fanger sværdfisk, er blevet omstillet, så den kan anvende ferrettara. I henhold til Kommissionens rapport er maskestørrelsen på dette fangstredskab endnu mindre end på de garn, der tidligere blev benyttet (180 mm mod 350 mm), og desuden vil størrelsen i medfør af italiensk lovgivning blive nedsat yderligere fra 1. januar 2002, nemlig til 100 mm. Det indebærer, at i henhold til rapporten fra 2002 kan et ikke nærmere fastsat antal fartøjer fiske med drivgarn af 2 kilometers længde med en maskestørrelse på 100 mm inden for tremilezonen.

Kan Kommissionen oplyse, hvorvidt den italienske lovgivning er i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne? Kan Kommissionen orientere om, hvilke indvirkning det vil få på ressourcerne, at en flåde, som fisker med en maskestørrelse på 100 mm på op til 2 kilometers længde i kystzonerne, og hvorvidt dette kan forenes med en bæredygtig udvikling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(30. oktober 2001)

Godkendelse af ferrettara kan gives efter Rådets forordning (EF) nr. 894/97 af 29. april 1997 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne(1), ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 af 8. juni 1998(2), indtil den 31. december 2001. I Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 er der ikke fastsat et totalforbud fra 1. januar 2002 af alle typer drivgarn, men kun drivgarn til fiskeri efter nogle arter, heriblandt tun, tunlignende arter, sværdfisk, alle blæksprutter og nogle pelagiske hajer.

Ferrettara er i princippet bestemt til fangst af små pelagiske og halvpelagiske arter, der lever i kystområder. Dets tekniske karakteristika og fangstmetoden kan dog ikke garantere, at der ikke fanges andre arter i bilag VIII til forordning (EF) nr. 894/97, herunder navnlig små tunlignende arter såsom Sarda sarda, Euthynnus spp., Auxis spp., Coryphaena spp. og ungfisk af Thunnus thynnus. Disse fangster betragtes dog som utilsigtede.

Kommissionen kan ikke vurdere virkningen af ferrettara på målarterne, da der ikke foretages regelmæssige evalueringer af bestandenes størrelse for de fleste af disse arters vedkommende, når man ser bort fra ansjos, hvor fangsten med drivgarn dog er meget begrænset og fiskeri med drivgarn meget sjældent forekommer.

Hvad angår dette fangstredskabs forenelighed med bæredygtig udvikling, er det endnu ikke fastslået, om det har en indvirkning på beskyttede arter; Kommissionen har dog til hensigt at indføre et særligt kontrolprogram som en prioriteret opgave for alle drivgarn, som det stadig er tilladt at anvende i 2002, og herved vil virkningerne af dette fangstredskab bedre kunne evalueres.

(1) EFT L 132 af 23.5.1997.

(2) EFT L 171 af 17.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2260/01

af Piia-Noora Kauppi (PPE-DE) til Kommissionen

(31. juli 2001)

Om: Manglende høring af kommuner beliggende ved Unionens ydre grænser i forbindelse med Kommissionens udarbejdelse af en meddelelse

I konklusionerne fra topmødet i Nice blev det forudsat, at Kommissionen skulle udarbejde et program for sikring af konkurrenceevnen for områder beliggende ved EU's ydre grænser. Kommissionen har i overensstemmelse med dette udarbejdet en meddelelse, som indeholder en behandling af virkningerne af udvidelsen for disse områder og Kommissionens forslag. Meddelelsen forventes offentliggjort i juli måned. Den vil indeholde følgende elementer, nemlig situationen for grænseområder og udvidelsens virkninger for visse sektorer, vurdering af eksisterende fællesskabsinstrumenter, forslag til fællesskabsforanstaltninger i grænseområder (infrastrukturinvesteringer inden for rammerne af TEN), EIB-lån, støtte til små og mellemstore virksomheder og navnlig grænseoverskridende samarbejde, forbedring af koordineringen af Phare/cbc og Interreg, forbedret underretning og bedre udnyttelse af uddannelsesprogrammer og oprettelse i Kommissionen af en task force for grænseområder. Forslagene vil først blive behandlet i Rådet, når reaktionerne fra de pågældende medlemsstater er modtaget.

Det drejer sig om et vigtigt program, som navnlig vedrører de kommuner, som er beliggende ved Unionens ydre grænser. Til trods for dette er disse kommuner ikke blevet hørt i forbindelse med udarbejdelsen af programmet.

Hvorfor har Kommissionen i forbindelse med sin udarbejdelse tilsidesat høringen af aktørerne på det lokale plan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(28. september 2001)

Den 25. juli 2001 vedtog Kommissionen en meddelelse om følgerne af EU's udvidelse for de regioner, der grænser op til ansøgerlandene, herunder om en fællesskabsforanstaltning for grænseregionerne(1).

Meddelelsen er baseret på en grundig analyse af grænseregionerne, der omfatter tre hovedområder:

- de sociale og økonomiske forhold i grænseregionerne og de sandsynlige følger af udvidelsen

- eksisterende EU-tiltag til støtte for grænseregionerne

- mulige foranstaltninger til styrkelse af grænseregionernes konkurrenceevne.

Inden for rammerne af det finansielle overslag indtil år 2006, som der blev opnået enighed om på Det Europæiske Råds møde i Berlin (24.-25. marts 1999), fokuseres der i Kommissionens meddelelse på en forbedring og en styrkelse af de bestående fællesskabspolitikker.

I forbindelse med udarbejdelsen af fællesskabsforanstaltningen til fordel for grænseregionerne har Kommissionen taget tilbørligt hensyn til en række detaljerede oplysninger om grænseregionernes behov. Disse oplysninger blev givet af de relevante regioners handelskamre samt af de enkelte berørte medlemsstater. Derudover har Kommissionen også taget hensyn til de lokale og regionale myndigheders synspunkter, som de er nedfældet i forskellige dokumenter, og således som de er kommet til udtryk under en række bilaterale drøftelser med repræsentanter for grænseregionerne.

(1) KOM(2001) 437 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2350/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(3. august 2001)

Om: Det Fælles Forskningscenter i Ispra

I 1999 fik OLAF forelagt dokumenter, der var udarbejdet af Augusto Fichtner, en tidligere ansat ved Det Fælles Forskningscenter i Ispra, og som påpegede alvorlige uregelmæssigheder ved centret forud for 1997.

Kan Kommissionen give en detaljeret redegørelse for, hvilke foranstaltninger der er truffet for at undersøge denne sag? Har den nuværende eller den foregående Kommission foretaget sine egne undersøgelser af påstandene om korruption og dårlig forvaltning?

Kan Kommissionen bekræfte, at en ledende tjenestemand ved Det Fælles Forskningscenter også var administrerende direktør for forskellige virksomheder i det nordlige Italien på dette tidspunkt, og er dette i givet fald i overensstemmelse med vedtægtens bestemmelser?

Blev Det Fælles Forskningscenters leverandører betalt rettidigt, og blev resultaterne af forskningsarbejde, der var udført på kontrakt af Det Fælles Forskningscenter, på noget tidspunkt røbet over for tredjemand?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Philippe Busquin

(26. oktober 2001)

Der er foretaget en administrativ undersøgelse i Generaldirektoratet for Det Fælles Forskningscenter (GD FFC) for at efterprøve påstandene i den sag, som det ærede medlem refererer til.

Kommissionen gør opmærksom på, at der allerede inden forelæggelsen af sagsakterne var indledt en disciplinærsag mod den højere tjenestemand i FFC, som var mistænkt for at udøve bibeskæftigelse i virksomheder i Norditalien i strid med reglerne, og at det under sagsbehandlingen blev bekræftet, at den højere tjenestemand faktisk udøvede bibeskæftigelse i strid med reglerne. Efter at disciplinærsagen var blevet indledt, fik ansættelsesmyndigheden (AIPN) af Kommissionens lægetjeneste meddelelse om, at den pågældende tjenestemand på grund af sin helbredstilstand ikke var i stand til at overvære den i vedtægten fastsatte høring. Tjenstemanden døde kort tid efter.

Hvad de øvrige elementer angår (herunder påstanden om forsinkelser med betalingen af regninger som følge af førnævnte tjenestemands adfærd), viste den administrative undersøgelse, at der ikke var tilstrækkeligt grundlag for at rejse en sag.

Resultaterne af den evaluering, som blev foretaget i tilslutning til den af FFC gennemførte administrative undersøgelse, er blevet meddelt til Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF). OLAF har meddelt, at det efter en gennemgang af denne sag ikke har fundet anledning til at iværksætte en undersøgelse.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1974/01

af Imelda Read (PSE) til Kommissionen

(5. juli 2001)

Om: Osteoporose

Den 8. september 2000 (E-2102/00)(1) oplyste David Byrne på Kommissionens vegne, at et forslag til Rådets henstilling om osteoporose var under udarbejdelse, og at det var Kommissionens hensigt at sende forslaget til Rådet ved udgangen af sidste år.

Kan Kommissionen nærmere oplyse, hvad der sker i sagen, og hvorfor der til dato ikke er fremsat et forslag?

(1) EFT C 81 E af 13.3.2001, s. 144.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(9. oktober 2001)

Kommissionen udgav i 1998 en videnskabelig rapport om osteoporose i Det Europæiske Fællesskab(1). Denne rapport indeholder en udførlig analyse af den tilgrundliggende patologi for osteoporose og dækker ligeledes de kliniske aspekter ved håndtering af sygdommen, og der lægges i konklusionerne stor vægt på forebyggelse af osteoporose.

Da der ikke er sket nogen ændring i forebyggelsen eller behandlingen af osteoporose, siden rapporten blev offentliggjort, mener Kommissionen, at medlemsstaterne nu bør tilskyndes til at tage de næste skridt for at overholde anbefalingerne i selve rapporten og bruge rapporten som en indikator i udviklingen af den bedste praksis.

Det nye program for Fællesskabets indsats for folkesundheden(2), der for øjeblikket er til behandling i Europa-Parlamentet og Rådet, følger en trestrenget strategi bedre sundhedsinformation, hurtig reaktion på sundhedsrisici og håndtering af sundhedsdeterminanter og bevæger sig således væk fra fortidens sygdomsspecifikke aktiviteter. Formålet med det nye program er at opnå en bedre koordineret tilgang og synergi mellem aktionerne med henblik på at fastlægge en bred strategi for håndtering og forebyggelse baseret på bedste praksis.

Yderligere aktiviteter, der tager udgangspunkt i de videnskabelige konklusioner i rapporten fra 1998, vil kunne integreres i det eksisterende program for sundhedsfremme, men sundhedsfremmende aktiviteter vil i fremtiden høre under det nye program for Fællesskabets indsats for folkesundheden.

(1) Rapport om osteoporose i Det Europæiske Fællesskab en forebyggelsesindsats. Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anliggender, 1998.

(2) (KOM(2000) 285 endelig udg. 2000/0119(COD)(.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2200/01

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(23. juli 2001)

Om: Astma og tilsætningsstoffer

Er det Kommissionen bekendt, at det meget anvendte konserveringsmiddel natriummetabisulfit (E 223) mistænkes for at være årsag til astmaanfald hos nogle mennesker?

Bidrager Kommissionen til forskning på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(5. september 2001)

Kommissionen er bekendt med, at sulfit såsom natriummetabisulfit kan forårsage astmaanfald hos nogle mennesker.

Senest i 1994 har Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler vurderet virkningen af natriummetabisulfit og andre sulfitter(1). Komitéen konkluderede i sin udtalelse, at for størstedelen af befolkningen udgør sulfitter ikke nogen sundhedsrisiko, men at de kan udgøre en alvorlig fare for nogle astmapatienter. Den anbefalede, at anvendelsen af sulfitter skulle begrænses til de levnedsmidler, hvor det teknologisk kan forsvares, og at levnedsmidler tilsat sulfitter skal mærkes, uanset hvor meget der er tilsat.

Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler har endvidere behandlet spørgsmålet om intolerans over for sulfitter i en rapport om uønskede reaktioner som følge af levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser fra september 1995.

Sulfitter er godkendt som tilsætningsstoffer til en række levnedsmidler i henhold til bilag III, del B, til direktiv 95/2/EF om andre tilsætningsstoffer til levnedsmidler end farvestoffer og sødestoffer.(2) Sulfitter er effektive til at hindre gæring og dannelse af mug og bakterier. De hindrer også ikke-enzymatisk og enzymatisk misfarvning.

Der blev påvist et teknologiske behov for at anvende sulfitter i disse levnedsmidler, før de blev godkendt i henhold til kriterierne for godkendelse af tilsætningsstoffer til levnedsmidler.

Som med alle andre tilsætningsstoffer skal sulfitter anvendt i levnedsmidler mærkes i henhold til direktiv 2000/13/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(3). Derudover vil Kommissionen snarest vedtage et ændringsforslag til direktivet, som skal omfatte obligatorisk mærkning af allergener, herunder sulfitter. Forslaget dækker også mærkning af sulfitter i alkoholiske drikkevarer, som hidtil har været undtaget fra deklarering af ingredienser. Dette gør det muligt for forbrugere, der lider af intolerans over for sulfitter, at undgå de levnedsmidler, hvor disse stoffer anvendes.

(1) Udtalelse om svovldioxid og andre sulfitter anvendt som konserveringsmiddel i levnedsmidler fra den 25. februar 1994.

(2) EFT L 61 af 18.3.1995.

(3) EFT L 109 af 6.5.2000.