SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0404/01

af Johannes Blokland (EDD), Michiel van Hulten (PSE) og Albert Maat (PPE-DE) til Kommissionen

(15. februar 2001)

Om: Europæisk afgørelse om en nødplan for genetablering af torskebestanden i Nordsøen (14. februar 1. maj)

Er Kommissionen klar over, at den foreslåede foranstaltning på baggrund af udtalelsen fra Det Internationale Havundersøgelsesråd ikke fører til, at presset på fiskebestanden mindskes, men kun at det flyttes et andet sted hen? Har Kommissionen foretaget en vurdering af de skader, som vil ramme fiskebestandene og økosystemerne i de områder, som skal klare et større pres på fiskebestandene? I bekræftende fald hvor store vil skaderne være, i benægtende fald hvorfor ikke?

Har Kommissionen i forbindelse med valget af det område, der skal lukkes for fiskeri, alene taget udgangspunkt i den anmeldte tilførsel af torsk fra en række fiskeflåder i 1999? Har Kommissionen også taget hensyn til, at den gennem denne foranstaltning kun lukker en lille del af de historiske gydeområder for torsk? I bekræftende fald hvorfor er denne nødforanstaltning kun begrænset til de foreslåede fiskebanker, i benægtende fald hvorfor ikke?

Gydetiden for torsk i Zuidelijke Bocht (sydlige del af Nordsøen) ligger mellem januar og marts (oplysninger fra CEFAS). Mener Kommissionen ikke, at denne nødforanstaltning for dette område begynder at træde i kraft alt for sent (den 14. februar 2001) og varer alt for længe (den 1. maj 2001)?

Den nederlandske statssekretær, E.H. Faber, har foreslået to alternativer: en foreløbig standsning af alt torskefiskeri og en foreløbig standsning af det nederlandske fiskeri. Det er alternativer, som i betydelig grad vil mindske presset på fiskebestandene. Begge alternativer er blevet forkastet af Kommissionen, hvorfor?

Forventer Kommissionen, at nødplanen skal udgøre en væsentlig del af den flerårige genetableringsplan?

Finder Kommissionen det politisk acceptabelt, at én medlemsstats fiskeflåde forfordeles stærkt i forhold til andre medlemsstaters fiskeflåder, der i betragtning af deres fangstkvoter i større grad er ansvarlige for torskefangsten?

Mener Kommissionen, at den nederlandske fiskerisektor bør tages i betragtning i forbindelse med udligningsforanstaltninger, nu hvor overslagene over deres tab beløber sig til 40 mio euro? I bekræftende fald hvordan, i benægtende fald hvorfor ikke?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(21. marts 2001)

Den nu iværksatte nødplan til genopretning af torskebestandene blev aftalt mellem Kommissionen og medlemsstaterne, efter at man først havde drøftet andre muligheder. Kommissionen og medlemsstaterne var hele tiden klar over, at man risikerede, at fiskeriindsatsen blot blev omfordelt. Der foreligger ingen videnskabelig vurdering af, hvilke virkninger en sådan omfordeling måtte få. En sådan opgave var mere, end forskerne kunne klare på den tid, der var til rådighed, og det er tvivlsomt, om opgaven overhovedet kunne have været løst på en tilfredsstillende måde, selv om forskerne havde fået mere tid.

Lukningen blev gennemført med to mål for øje: for det første for at beskytte voksne torsk i gydetiden og for det andet for at få torskekvoterne til at strække længere (dvs. langsommere opfiskning af dem), så man på den måde kan være med til at sikre, at torskekvoterne ikke overskrides hvert eneste år.

Man har et nogenlunde godt kendskab til, hvor torsken traditionelt har gydet, men den har ikke gydet i alle disse områder hvert år, og ved afgrænsning af gydepladser baserer man sig i højere grad på traditionel viden end på videnskabelig kortlægning. Desuden er det muligt, at tidligere gydepladser ikke længere anvendes som gydepladser. Kommissionen og medlemsstaterne kunne hverken fra videnskabeligt hold eller fra fiskeriet få svar på, hvilke gydepladser torsken sandsynligvis ville anvende i 2001. På denne baggrund havde Kommissionen helst set, at man lukkede hele Nordsøen i det mindste i torsken gydetid for alle fiskerier, hvor der er sandsynlighed for at fange torsk. Medlemsstaterne kunne ikke acceptere denne idé. Det blev derfor aftalt med medlemsstaterne og siden Norge, som i fællesskab forvalter denne bestand, at man skulle lukke et område i torskens gydetid. Området blev afgrænset ud fra oplysninger, der viste, fra hvilke rektangler på 30 × 30 sømil i Nordsøen de største torskefangster i perioden 1997-1999 stammede. Oplysningerne dækkede ca. 85 % af de registrerede torskelandinger. De øvrige 15 % af oplysningerne kunne ikke henføres til rektangler på 30 × 30 sømil. Selv i dette tilfælde havde Kommissionen gerne set en geografisk mere omfattende lukning. En række rektangler med store torskefangster blev imidlertid ikke lukket, så man gav mulighed for fiskeri efter bl.a. fladfisk.

Kommissionen er helt på det rene med, at den foreliggende videnskabelige rådgivning tyder på, at gydetiden for torsk i Southern Bight slutter tidligere end i områderne længere mod nord, men lukningen af Southern Bight blev ikke afkortet, fordi den også bidrager til at bringe den hastighed ned, som kvoterne opfiskes med.

Det nederlandske forslag om at lukke Nordsøen enten for alt demersalt fiskeri eller eventuelt for bomtrawlfiskeri kunne ikke accepteres af de øvrige medlemsstater. Endvidere gik forslaget ud på kun at lukke for dette fiskeri i fire uger. Kommissionen gik ind for at lukke det i en længere periode.

Med hensyn til hvad der skal ske fremover, tager man med udgangspunkt i de indvundne erfaringer nødplanen op til revision i 2001.

Den nuværende lukning er biologisk betinget, og det er nærmest umuligt at opnå fuldstændig og påviselig ligebehandling. Kommissionen mener dog ikke, at nogen medlemsstat kan påstå, at den er blevet stærkt forfordelt.

Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet giver medlemsstaterne mulighed for at yde fiskeriet en godtgørelse, fordi der er iværksat genopretningsplaner, hvis der fremlægges en behørig videnskabelig og økonomisk begrundelse herfor. Ifølge artikel 16, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(1) kan der ydes godtgørelse for midlertidig indstilling af fiskeriet som følge af iværksættelse af genopretningsplaner, ligesom der kan ydes godtgørelse til forarbejdningsindustrien, når denne forsyningsmæssigt er afhængig af de ressourcer, som sådanne genoprettelsesplaner vedrører.

(1) EFT L 337 af 30.12.1999.