SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0816/00

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE), Carlos Carnero González (PSE) og Salvador Jové Peres (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. marts 2000)

Om: Tilpasning af medlemsstaternes arbejdsmarkedspolitik til fællesskabsretten, især direktiverne om tildeling af kontrakter for offentlige anlægsarbejder

Kommissionen anvender tilsyneladende med udgangspunkt i konklusionerne fra Beentjes-sagen den fortolkning, at forudsat bestemte krav om offentliggørelse er opfyldt, og det sikres, at der ikke er tale om forskelsbehandling, indeholder en kontrakt sociale gennemførelsesbestemmelser. Mener Kommissionen ikke, at sådanne krav i kontraktens gennemførelsesbestemmelser i stedet for i tildelingskriterierne gør det vanskeligt for nogle europæiske virksomheder at komme i betragtning ved tildelingen af udbuddet og derfor er en væsentlig hindring for, at det indre marked kan fungere? (En virksomhed, som ikke har et bestemt antal fastansatte medarbejdere, vil aldrig kunne deltage i en udbudsprocedure, hvis der i gennemførelsesbestemmelserne kræves et minimum af medarbejdere, mens den kunne få adgang til en procedure, hvis oprettelsen af fast beskæftigelse var et af tildelingskriterierne, f.eks. i form af 20 % af det samlede antal punkter og eventuelt opnå kontrakten, hvis den klarer sig godt i forbindelse med de øvrige tildelingskriterier).

I punkt 9 i retningslinjerne for beskæftigelse hedder det, at den enkelte medlemsstat skal tage særligt hensyn til handicappede og udarbejde forebyggende og aktive foranstaltninger for at lette disses integrering på arbejdsmarkedet. I punkt 7 i Rådets resolution om lige beskæftigelsesmuligheder for mennesker med handicap ( juni 1999) hedder det, at de lige beskæftigelsesmuligheder for mennesker med handicap vil blive forbedret, hvis der tages særligt hensyn hertil ved ansættelse og fortsat beskæftigelse af arbejdstagere. Er dette ikke tilstrækkelig begrundelse for, at en offentlig forvaltning kan anvende ansættelse af handicappede som et kriterium ved tildelingen af kontrakter, især når EF-institutionerne i samme resolution opfordres til at fremme lige beskæftigelsesmuligheder for mennesker med handicap inden for deres egne tjenester ved at fastsætte bestemmelser, samtidig med at der drages fuld fordel af eksisterende retsakter og praksis (punkt 5)?

Bør direktiv 93/37/EF(1) om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter ikke ændres for at skabe klarhed om de ovennævnte begreber under hensyntagen til Den Europæiske Unions vigtigste målsætninger, så også medlemsstaterne kan tilpasse deres sociale foranstaltninger til borgernes behov?

(1) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54.

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein på skriftlige forespørgsler E-0816/00 og E-0817/00

(12. maj 2000)

Fællesskabsdirektiverne om offentlige indkøb hører under det indre marked og har til formål at forbedre forvaltningen af de offentlige indkøb ved at søge at opnå et bedre forhold mellem kvalitet og pris. Samtidig skal de sikre en effektiv konkurrence og lige vilkår for alle virksomheder til at få adgang til markedet. Til dette formål indeholder direktiverne to bestemmelser om tildeling af kontrakter: tildeling til den laveste pris eller tildeling til det økonomisk mest fordelagtige bud, som vurderes i henhold til en række objektive kriterier, hvoraf en del er nævnt i direktiverne som eksempler. Disse objektive kriterier refererer alle til det pågældende bud og vedrører oplysninger om præstationens kvalitet, men kan ikke referere til virksomhedens struktur. I Domstolens afgørelse i Beentjes-sagen, som de ærede parlamentsmedlemmer nævner, udelukkes udtrykkeligt anvendelsen af et socialt kriterium (i den pågældende sag drejer det sig om beskæftigelse af langtidsledige ) som betingelse for tildeling af en offentlig kontrakt. Generaladvokatens forslag til afgørelse for nylig i sag C-225/98 styrker denne fortolkning. Men, som Kommissionen påpeger i punkt 4.4 i sin meddelelse om offentlige indkøb i Den Europæiske Union af 11. marts 1998(1), giver denne retspraksis mulighed for at overholdelsen af bestemmelser af social karakter, der for eksempel har til formål at fremme kvinders beskæftigelse eller beskyttelsen af visse defavoriserede grupper, stilles som betingelse ved gennemførelsen af tildelte offentlige kontrakter. Der kan naturligvis kun stilles sådanne krav til gennemførelsen af kontrakten, som, hverken direkte eller indirekte, er diskriminerende over for bydende fra andre medlemsstater. En passende åbenhed må desuden sikres ved at nævne disse betingelser i enten udbudsbekendtgørelsen eller udbudsmaterialet.

Således kan betingelserne for gennemførelse ikke, som de ærede parlamentsmedlemmer påstår, tilsigte en forudgående udelukkelse af visse virksomheder (direktiverne indeholder til dette formål udvælgelseskriterier), men forpligte de bydende til at træffe visse foranstaltninger, hvis de tildeles kontrakten. For at anvende de ærede parlamentsmedlemmers eksempel kan der ikke være tale om at forpligte virksomhederne til på forhånd at have en vis procentdel faste medarbejdere. Men derimod kan man, når de har fået tildelt kontrakten, anmode dem om at forpligte sig til at skabe nye, faste arbejdspladser i forbindelse med gennemførelsen af kontrakten.

Lignende overvejelser gør sig gældende med hensyn til at bruge antallet af handicappede arbejdstagere i en virksomhed som udvælgelseskriterium. I ovennævnte sag er generaladvokaten i øvrigt af den mening, at anvendelsen af et subsidiært udvælgelseskriterium i forbindelse med ligestillede bud medfører, at dette kriterium sluttelig vil være det eneste kriterium for tildeling af kontrakten, hvilket er udelukket i henhold til Beentjes-dommen og et brud på direktivernes bestemmelser. Men intet forhindrer, at de bydende forpligtes til at ansætte et antal eller en vis procentdel mennesker med handicap til gennemførelse af kontrakten i overensstemmelse med reglerne om åbenhed og om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet. Desuden gør direktiverne om offentlige indkøb det muligt at udelukke en kandidat, der overtræder

sociallovgivningen (mldr), som anført af Kommissionen i ovennævnte meddelelse.

I forbindelse med forberedelsen af Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter udtrykte medlemsstaterne stor modstand mod indførelsen af kriterier uden egentlig økonomisk karakter ved tildeling af kontrakter.

I ovennævnte meddelelse understregede Kommissionen, at den agter at vedtage en fortolkningsmeddelelse om de sociale aspekter i forbindelse med offentlige kontrakter. Denne meddelelse skal tydeliggøre de principper, der finder anvendelse, når der tages hensyn til sociale aspekter i forbindelse med offentlige kontrakter, og de forhold, under hvilke sådanne mål er forenelige med regler og principper i fællesskabsretten om offentlige kontrakter.

(1) KOM(98) 143.