SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1732/96 af Marie-Paule Kestelijn-Sierens (ELDR) til Kommissionen (25. juni 1996)

Om: Apoteksassistenters status

Kommissionen bedes oplyse foelgende:

1. Findes der i alle medlemsstater en saerskilt uddannelse til apoteksassistent? I hvilke medlemsstater er der i benaegtende fald ikke en saadan uddannelse?

2. I hvilke medlemsstater anerkendes apoteksassistenterhvervet som paramedicinsk erhverv?

3. Er der generel erhvervsmaessig ligestilling for apoteksassistenter?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (5. september 1996)

1. og 2. Ifoelge de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, lovregulerer foelgende medlemsstater apoteksassistenterhvervet: Danmark, Tyskland, Graekenland, Frankrig, Nederlandene og Portugal. I disse medlemsstater findes der derfor en saerlig uddannelse, der giver adgang til at optage og udoeve erhvervet.

Spanien, Finland og Belgien synes ligeledes at have en saerlig uddannelse for apoteksassistenter, selv om erhvervet som saadant ikke er lovreguleret.

I Italien, OEstrig, Sverige og Det Forenede Kongerige er erhvervet ikke lovreguleret, og saa vidt vides, findes der ingen saerlig uddannelse. Kommissionen har ingen afgoerende oplysninger, for saa vidt angaar Irland og Luxembourg, om end det er naesten sikkert, at det paagaeldende erhverv heller ikke dér er lovreguleret.

Kommissionen anlaegger den betragtning, at apoteksassistenterhvervet henhoerer under sektoren for paramedicinske erhverv.

3. Eftersom der ikke findes nogen EF-definition af apoteksassistenterhvervet og heller ikke noget saerskilt EF-direktiv om harmonisering af betingelserne for adgang til at optage og udoeve dette erhverv i medlemsstaterne paa grundlag af mindstebetingelser for uddannelse, henhoerer det paagaeldende erhverv, for saa vidt angaar anerkendelse af erhvervsuddannelser, under EF-direktiv 89/48/EOEF ((EFT L 19 af 24.1.1989. )) og 92/51/EOEF ((EFT L 209 af 24.7.1992. )) om den generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser.

Disse direktiver forpligter ikke medlemsstaterne til at lovregulere udoevelsen af erhverv, der maatte falde inden for deres anvendelsesomraade, og de samordner ikke i sig selv de uddannelser, der giver adgang til at optage og udoeve disse erhverv. De udgoer kun en referencemodel for, hvilke betingelser erhvervsuddannelserne skal opfylde for at blive anerkendt i medlemsstaterne. Det staar derfor medlemsstaterne frit for at lovregulere adgangen til at optage og udoeve et erhverv eller ej, samt at fastlaegge niveauet for, hvilke mindstekvalifikationer der maa kraeves med henblik herpaa.

Som led i den i artikel 15 i direktiv 92/51/EOEF fastsatte procedure har Kommissionen faaet forelagt tre ansoegninger om, at apoteksassistentuddannelsesforloeb optages i bilag C til samme direktiv. Ansoegningerne er indgivet af Danmark, Tyskland og Nederlandene.

Naar et uddannelsesforloeb optages i bilag C til direktiv 92/51/EOEF, kan uddannelser paa certifikatniveau (artikel 1, litra b)), der, selv om de ikke opfylder betingelserne i artikel 1, litra a), foerste afsnit, andet led, punkt i) (den strenge definition af »eksamensbevis«) tillaegger indehaverne et sammenligneligt uddannelsesniveau og giver dem tilsvarende ansvar og opgaver, sidestilles med et »eksamensbevis«.

Kommissionen skal imidlertid henlede det aerede medlems opmaerksomhed paa, at artikel 5 i direktiv 92/51/EOEF udtrykkeligt omhandler en overgangsmulighed, saaledes at indvandrende erhvervsudoevere, der er i besiddelse af kvalifikationer paa certifikatniveau, kan faa anerkendt deres kvalifikationer i de medlemsstater, der kraever et »eksamensbevis« for at faa adgang til at optage og udoeve et bestemt erhverv.

De indgivne ansoegninger behandles for tiden af Kommissionen.