SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3112/02

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(30. oktober 2002)

Om: Opbringning af fartøjer på åbent hav lovligt eller ulovligt?

Et stadig større antal mennesker smugles ulovligt ind i Den Europæiske Union via havet, og mange af disse kommer til Grækenland og Italien fra Balkanlandene, mens andre kommer til Spanien fra Nordafrika. Det er lykkedes myndighederne at arrestere nogle af de ulovlige indvandrere og menneskesmuglere, men de økonomiske ressourcer til løsning af dette problem på en effektiv måde er utilstrækkelige. Senere lykkes det mange af disse indvandrere at komme videre til andre medlemsstater.

For nogle måneder siden foreslog bl.a. Tony Blair, at de medlemsstater, der er mest sårbare med hensyn til menneskesmugling, skulle bistås af andre medlemsstaters flåder.

USA har i mange år opbragt fartøjer på åbent hav, som havde kurs mod USA fra Haiti, og har sendt de ombordværende tilbage til haitiansk territorium. Kan Kommissionen oplyse, om det vil være lovligt for EU's medlemsstater at opbringe fartøjer på åbent hav på grund af mistanke om menneskesmugling, selv om der ikke er noget tegn på pirateri (som længe har været anerkendt i folkeretten som en forbrydelse, der er omfattet af universel jurisdiktion), og vil lovligheden af en sådan opbringelse være betinget af, hvorvidt fartøjet er behørigt registreret under et bestemt flag eller ej, hvorvidt det formodes at fragte smuglergods, herunder f.eks. psykofarmaka, eller hvorvidt det antages på nogen måde at udgøre en trussel mod den stat, der opbringer fartøjet, eller dens borgere?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(20. december 2002)

Ulovlig indvandring ad søvejen er et spørgsmål, som Kommissionen tager meget alvorligt og lægger stor vægt på. Rådet fremlagde den 28. februar 2002 en samlet plan for bekæmpelse af ulovlig indvandring og menneskehandel, og den 13. juni 2002 fremlagde det en samlet plan for integreret forvaltning af medlemsstaternes ydre grænser; begge disse planer er baseret på Kommissionens meddelelser om samme emner. Det er af stor betydning, at de foranstaltninger på området, som der peges på i planerne, gennemføres korrekt. Kommissionen glæder sig derfor over de fælles foranstaltninger og aktiviteter, som medlemsstaterne for nylig har planlagt i Middelhavsområdet.

Inden for rammerne af den samlede plan for bekæmpelse af ulovlig indvandring og menneskehandel i EU fastslog Rådet, at det er nødvendigt at vedtage relevante lovgivningsmæssige og/eller operationelle initiativer på EU-plan, som skal forbedre kontrollen ved søgrænserne, og det opfordrede Kommissionen til at gennemføre en feasibility-undersøgelse for at finde ud af, hvordan denne kontrol kan forbedres. Feasibility-undersøgelsen er nu i gang, og konklusionerne vil foreligge i slutningen af første halvår af 2003.

Desuden holdt Kommissionen den 21. maj 2002 og den 27. september 2002 ekspertmøder om ulovlig indvandring ad søvejen med det formål at finde frem til operationelle foranstaltninger, der kan forebygge og bekæmpe ulovlig indvandring i Middelhavsområdet. På møderne var der enighed om, at samarbejde med tredjelande var den mest effektive og succesrige metode med henblik på at takle problemet med ulovlig indvandring ad søvejen og forebygge yderligere menneskelige tragedier. I den forbindelse er underskrivelsen og ratificeringen af FN-konventionen om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet, herunder tillægsprotokollen om bekæmpelse af smugling af indvandrere til lands og ad luft- og søvejen, af største betydning. I protokollen fastsættes der institutionelle rammer, som muliggør et bedre samarbejde med indskibnings-, afgangs- og transitlandene, f.eks. mulighed for med tilladelse fra en flagstat at visitere fartøjer, som mistænkes for at være involveret i menneskesmugling.

I henhold til FN's havretskonvention (UNCLOS) af 10. december 1982 (Montego Bay-konventionen) er skibe på det åbne hav i princippet alene undergivet flagstatens jurisdiktion og kontrol. I undtagelsestilfælde kan en anden stat dog visitere et fartøj på det åbne hav. Retten til visitation eller til at tage yderligere skridt er begrænset til fem forskellige tilfælde (sørøveri, slavehandel, uautoriseret radiospredning, manglende nationalitet og manglende eller svigagtig brug af et flag, jf. artikel 110 i UNCLOS). Der er også grund til at nævne retten til forfølgelse in continenti, når kyststatens kompetente myndigheder har god grund til at tro, at skibet har overtrådt den pågældende stats love og forskrifter. Sådan forfølgelse skal påbegyndes, medens det fremmede skib eller en af dets både befinder sig i den forfølgende stats indre farvande, arkipelagfarvande, tilstødende zone eller på dets søterritorium, og kan kun fortsættes uden for søterritoriet eller den tilstødende zone, såfremt forfølgelsen ikke har været afbrudt (jf. artikel 111 i UNCLOS).

Montego Bay-konventionen tillader dog endnu ikke, at en anden stat end flagstaten tilbageholder fartøjer på det åbne hav udelukkende med henblik på at bekæmpe ulovlig indvandring ad søvejen og menneskesmugling.