SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2488/01

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Kommissionen

(5. september 2001)

Om: Voksende kriminalitet i EU-landene

De oplysninger, der offentliggøres fra centrene for undersøgelse af kriminalitet, samt rapporter fra politimyndighederne, de internationale organisationer og massemedierne, viser, at der er tale om en drastisk forøgelse af kriminaliteten i mange lande i Den Europæiske Union, lige fra organiseret kriminalitet, menneskehandel, handel med narkotika og til ungdomskriminalitet. Politirapporterne fra perioden 1998-2000 omhandler hovedsagelig grænseoverskridende kriminalitet (mellem de enkelte medlemsstater samt med lande i Østeuropa); problemet skærpes yderligere som følge af såvel de særlige politistyrkers som de ansvarlige offentlige instansers kvantitative og kvalitative utilstrækkelighed.

Disse spørgsmål hænger direkte sammen med de europæiske borgeres sikkerhed og livskvalitet. Der hersker imidlertid forvirring i politiske kredse samt hos de ansvarlige myndigheder med hensyn til finde effektive metoder for bekæmpelse af problemerne, der ikke krænker borgernes individuelle rettigheder.

Den Europæiske Union har iværksat forskellige politikker og foranstaltninger til bekæmpelse af kriminaliteten, såsom programmerne Stop, Falcone, Oisin, Odysseus og Grotius. For nylig afholdtes det første møde inden for Det Europæiske Kriminalpræventive Net, og Rådet godkendte det toårige Hippokrates-program.

Er Kommissionen tilfreds med resultaterne af gennemførelsen af disse programmer? Agter den at offentliggøre fyldestgørende og troværdige oplysninger, hvad angår indikatorerne for kriminaliteten i de enkelte medlemsstater? Hvilke yderligere foranstaltninger agter Kommissionen at foreslå med henblik på effektiv bekæmpelse af disse fænomener?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(11. oktober 2001)

De programmer, der iværksættes som led i afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union (Oisin II, Stop II, Grotius II, Falcone og Hippokrates), tager sigte på at lette samarbejdet mellem medlemsstaterne om bekæmpelse af kriminalitet, for så vidt som denne kræver en indsats på europæisk plan. Der er altså tale om finansielle instrumenter til støtte for medlemsstaterne, og de skal supplere de nationale politikker og instrumenter. De letter de direkte kontakter, som er uomgængelig nødvendige på dette område, muliggør udveksling af erfaringer og støtter udviklingen af projekter, hvis europæiske dimension bevirker, at de bidrager til skabelsen af en fælles kultur og oprettelsen af et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

Da der ikke findes europæiske indikatorer for kriminalitet, er det svært at måle disse programmers direkte virkning med hensyn til nedsættelse af kriminaliteten. Med bistand fra over 5 000 fagfolk hvert år fra de pågældende myndigheder eller udefra kommende organisationer (NGO'er, universitetsinstitutter) skaber de samfinansierede projekter (udvekslinger, seminarer, fælles projekter, arbejder vedrørende virkeliggørelse af de instrumenter, der vedtages på unionsplan osv.) forbindelser, der fremmer det daglige samarbejde. Dette bekræftes af den evaluering af programmernes effektivitet på baggrund af deres målsætninger, som blev gennemført i 2000.

En reform af samtlige programmer under afsnit VI inden for ét enkelt program er undervejs. Formålet er at fremme driften af programmerne og gøre dem til mere effektive instrumenter med henblik på udviklingen af rets- og politisamarbejdet i Unionen. Reformen omfatter også en øgning af midlerne.

Det skal understreges, at programmerne ikke er de eneste instrumenter inden for det europæiske samarbejde om bekæmpelse af kriminalitet, som skal udformes og gennemføres inden for de bredere rammer, der fastlægges i forbindelse med resultattavlen for virkeliggørelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.