ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0415/01

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(8. februar 2001)

Om: Fødevaresikkerhed og WTO

Mener Kommissionen, at forbrugernes sikkerhed er den samme for kød og kødprodukter importeret fra tredjelande som for produkter produceret i EU?

Hvordan vil Kommissionen sikre, at der stilles de samme krav til importerede produkter som til produkter produceret i EU, og er sådanne krav i givet fald i overensstemmelse med WTO-reglerne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(2. april 2001)

De grundlæggende EF-sundhedskrav ved produktion af kød og kødprodukter gælder også ved import fra tredjelande. Fællesskabsretten omfatter bestemmelser om håndhævelse af kravene i form af udstedelse af certifikater, inspektion og kontrol ved grænseovergangene. Ved import fra tredjelande gælder altid det generelle princip, at hygiejnebestemmelserne og kontrollen med restkoncentrationer i de pågældende tredjelande mindst skal svare til de betingelser, der gælder for producenterne i det indre marked. For godkendelse af import af kød og kødprodukter kræves der principielt en erklæring fra myndighederne i de pågældende tredjelande om, at produkterne er i overensstemmelse med importbestemmelserne i EU. Der gives tilladelse til import på grundlag af en liste over de tredjelande, der er godkendt til eksport til Fællesskabet, aftalte betingelser for udstedelse af certifikat og lister over virksomheder, der er godkendt til eksport til Fællesskabet. Som et led i denne procedure udfører Kommissionens Levnedsmiddel- og Veterinærtjeneste kontrolbesøg i de eksporterende lande for at sikre, at Fællesskabets beskyttelsesniveau respekteres.

Verdenshandelsorganisationens aftale om sundhed og plantesundhed gør det muligt for medlemmer at træffe foranstaltninger til beskyttelse af menneskers og dyrs liv og helbred. Dette skal ske på grundlag af internationale standarder, eller hvis dette ikke er tilfældet, skal medlemmet kunne give en rimelig begrundelse for foranstaltningerne baseret på en videnskabelig risikovurdering. Når Kommissionen udarbejder bestemmelser om importforanstaltninger, sørger den for at dette sker på grundlag af internationale standarder, men den indhenter også udtalelse fra sine videnskabelige udvalg. Alle de foranstaltninger, der omfattes af aftalen om sundhed og plantesundhed, meddeles til Sundheds- og Plantesundhedsudvalget, og der tages hensyn til de indhentede udtalelser. Da Kommissionen har fulgt de procedurer, der er fastsat i aftalen om sundhed og plantesundhed, mener den derfor, at foranstaltningerne er i overensstemmelse med WTO-bestemmelserne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0767/01

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Chartret om grundlæggende rettigheder (arbejdsgiveres mulighed for at forskelsbehandle på grundlag af sprogfærdighed)

Kan Kommissionen oplyse, om den fuldt ud har gennemtænkt virkningerne af den omfattende række punkter, der er opført i artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, på grundlag af hvilke forskelsbehandling vil være forbudt, dersom chartret inkorporeres i traktaterne, navnlig forbud mod forskelsbehandling på grundlag af sprog? Foreslår Kommissionen alvorligt, at evnen til at tale et sprog ikke er noget berettiget grundlag for forskelsbehandling mellem jobansøgere, således at det f.eks. vil være illegalt, hvis en sundhedsmyndighed gennem sprogegnethedstests sikrer, at læger eller sygeplejersker er i stand til at udtrykke sig selv klart over for deres patienter, eller at arbejdsgivere kræver af deres oversættere, at de taler et bestemt sprog, hvis Kommissionen mener, at sprogfærdighed ikke er noget reelt grundlag for forskelsbehandling, agter den så at afskaffe de sprogkrav som udgør del af udvælgelsesprøven (concours), for dem, der ønsker at arbejde i Kommissionen eller i de øvrige europæiske institutioner?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(19. april 2001)

Kommissionen skal først og fremmest bringe i erindring, at chartret om grundlæggende rettigheder en grundtekst, der er bestemt til at skulle indgå i traktaterne blev udarbejdet af en forsamling, som Kommissionen var med i sammen med repræsentanter for stats- og regeringscheferne, de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet.

Kommissionen skal ligeledes minde om, at chartrets artikel 21, om end dennes anvendelsesområde er bredere, svarer til artikel 14 i Den Europæiske Konvention om Menneskerettighederne, navnlig for så vidt angår det forbud mod forskelsbehandling på grundlag af sprog, som det ærede medlem henviser til.

Med hensyn til selve indholdet af forespørgslen er der kun tale om forskelsbehandling, dersom en person udsættes for en mindre gunstig behandling end en anden i en situation, der kan sammenlignes på grundlag af et givet kriterium. I de af det ærede medlem anførte eksempler vil det sproglige kriterium under alle omstændigheder kunne berettiges objektivt under henvisning til et lovformeligt formål.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1471/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(18. maj 2001)

Om: Israelske gebyrer

EU kan ikke forholde sig passivt til udtalelserne fra Faysal al Husseini, som er udenrigsminister i den palæstinensiske selvstyremyndighed, når denne opfordrer til hellig krig fra Indonesien til Marokko mod Israel, så meget desto mere som diskussionen om situationen i de selvstyrende palæstinensiske områder ud over at dreje sig om volden, også har sociale og økonomiske aspekter.

Kommissionen bedes derfor kontrollere alle israelske krav til den palæstinensiske selvstyremyndighed om tilbagebetaling af gebyrer i overensstemmelse med indgåede aftaler og kun at genoptage den humanitære bistand, når selvstyremyndigheden har givet tilsagn om at indstille enhver form for terrorisme, og Israel har givet adgang til nødhjælpsarbejderne og livsnødvendige varer, som skal afhænge af, at de palæstinensiske terrorhandlinger indstilles?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(17. juli 2001)

Den gældende ordning, hvor den israelske stat overfører indtægter fra afgifter (moms og told) til den palæstinensiske myndighed, er fastlagt i artikel VI i den israelsk-palæstinensiske protokol fra 1994 om økonomiske forbindelser (Paris-protokollen). Parterne betragtede på daværende tidspunkt ordningen som et af de vigtigste resultater af samarbejdet mellem palæstinenserne og israelerne, idet den gjorde det muligt at sikre eller stabilisere ca. 60 % af den palæstinensiske myndigheds budgetindtægter. Kontrollen med overførslerne varetages på nuværende tidspunkt af Den Internationale Valutafond.

Siden den nuværende krise i Mellemøsten startede, har Kommissionen ydet i alt 24,5 mio. EUR i nødhjælp, hvoraf 14,5 mio. EUR er ydet alene til FN's Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge i Mellemøsten (UNRWA) som svar på anmodningen om nødhjælp. Kommissionen har endvidere udbetalt 57,5 mio. EUR fra to låneordninger, der blev indført for det tilfælde, at Israel ikke overfører de afgiftsindtægter, der tilkommer palæstinenserne. Endelig vil der blive udbetalt budgetstøtte på 60 mio. EUR til den palæstinensiske myndighed i form af månedlige udbetalinger over de næste seks måneder.

Siden Oslo-aftalen blev undertegnet, har EU - sammen med andre internationale donorer - konsekvent forsøgt at fremme etableringen og opretholdelsen af en fungerende administration for Vestbredden og Gaza i den tro, at dette er i befolkningens interesse og skaber stabilitet i området. Bistanden under den nuværende krise har været en væsentlig forudsætning for at kunne imødekomme den palæstinensiske befolknings humanitære behov, og ved at give den palæstinensiske myndighed mulighed for at udbetale lønninger og bevare de mest nødvendige funktioner i den palæstinensiske administration har man kunnet undgå, at der opstår mere uro og kaos i de palæstinensiske områder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0561/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(27. februar 2001)

Om: Revisionserklæring for GD for Virksomheder og Informationssamfund

På mødet den 7. februar 2001 i Budgetkontroludvalget erklærede kommissær Fischler, at den nøjagtige fejlrate i 1999 for finansielle transaktioner inden for GD for Landbrug lå på 3,06 %.

Kunne kommissæren med særligt ansvar for virksomheder og informationssamfund med henblik på at fremme samarbejde og gennemsigtighed mellem de europæiske institutioner forelægge tilsvarende tal for finansielle transaktioner inden for dette generaldirektorat? Hvis ikke, hvad er da grunden?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer på skriftlige forespørgsler P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 og E-0570/01

(11. april 2001)

Kommissionen skal minde det ærede medlem om, at Revisionsretten ikke opgiver en fejlprocent som led i sin revisionsberetning vedrørende det almindelige budget, idet den finder, at det ville være en overforenkling at måle Kommissionens finansielle forvaltningsresultater alene på grundlag af denne indikator.

Retten besluttede derfor for tre år siden at standse offentliggørelsen af en samlet fejlprocent og udvikle sine revisionsmetoder med henblik på at give dechargemyndighederne mere udførlige oplysninger.

Endvidere har Revisionsretten ved flere lejligheder udtalt, at skulle den udlede fejlprocenter på et lavere niveau (f.eks. for hver sektor eller for hvert generaldirektorat) af den overordnede fejlprocent, ville disse blive fuldstændig vildledende. Det begrænsede antal transaktioner, Retten reviderer, gør det ikke muligt at fastslå en gyldig fejlprocent på dette lavere niveau.

Kommissionen er derfor ikke i stand til at give det ærede medlem de udbedte oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1399/01

af Charles Tannock (PPE-DE) til Kommissionen

(2. maj 2001)

Om: Beskyttelse af fiskeriet

Kan Kommissionen oplyse antallet af fiskeriinspektører, med ansvar for inspektion af de landede fiskefangster i hver enkelt af nedenstående medlemsstater og kan Kommissionen tillige oplyse, hvor disse fiskeriinspektører er hjemmehørende, og hvilke foranstaltninger Kommissionen har iværksat for at sikre, at Fællesskabets fiskeribestemmelser respekteres af fiskerfartøjer fra samtlige medlemsstater?

- Danmark

- Frankrig

- Irland

- Italien

- Portugal

- Spanien

- Det Forenede Kongerige?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(30. maj 2001)

Kommissionen sender de ønskede oplysninger om antallet af fiskeriinspektører i de pågældende medlemsstater direkte til det ærede medlem og til Europa-Parlamentets sekretariat.

Kommissionen vil dog advare mod at foretage en simpel sammenligning af tallene for hver enkelt medlemsstat. En række andre faktorer bør også tages i betragtning, som fx det nationale kontrolsystems struktur, herunder om fiskerikontrollen er et heltids- eller deltidsansvar, den type fiskeri, der skal kontrolleres, og spørgsmålet om, hvorvidt fiskeriet er underkastet en samlet tilladt fangstmængde (TAC) og kvoter, og hvordan de pågældende medlemsstater tildeler og forvalter TAC'er og kvoter.

Tallene i bilaget viser antallet af fiskeriinspektører, der er bemyndiget til at deltage i fiskerikontrollen i havnene. I Danmark, Frankrig, Irland, Italien og Det Forenede Kongerige er inspektørerne permanent stationeret langs kysten, fortrinsvis i de vigtigste fiskerihavne. I Portugal har de nationale fiskeriinspektører kontor i Lissabon og rejser således ud på kontrolbesøg fra hovedstaden. I Spanien har nogle af de nationale fiskeriinspektører kontor i Madrid, mens størstedelen af dem er udssendt til centralregeringens delegationer i de autonome regioner langs kysten.

Spørgsmålet om, hvilke foranstaltninger Kommissionen har truffet for at sikre, at EF's fiskeriregler overholdes fuldt ud, er ret omfattende og vanskeligt at besvare fyldestgørende i denne sammenhæng. Kommissionens inspektører foretager løbende kontrol i alle medlemsstaterne i henhold til artikel 29 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik(1). For at give en mere fuldstændig redegørelse for forholdene i de forskellige medlemsstater med hensyn til fiskeriovervågning og -inspektion og også som led i nævnte forordnings artikel 35 har Kommissionen til hensigt i de kommende måneder at forelægge Rådet og Europa-Parlamentet en rapport om overvågningen af gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik. Denne rapport kommer især til at indeholde en evaluering af de forskellige nationale og regionale kontrolmyndigheders relative effektivitet.

(1) EFT L 261 af 20.10.1993.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1722/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(6. juni 2001)

Om: Fejl ved behandlingen af udligningsbidrag i forbindelse med fåreavl

En fåreavler i Vilhelmina i det nordlige Sverige er blevet ramt af en bureaukratisk fejl i forbindelse med en underkendelse af udligningsbidrag og miljøstøtte for åbne kulturlandskaber. I den såkaldte SAM-blanket (et hefte på 17 sider) for 1999 glemte fåreavleren at udfylde den rubrik, hvor antallet af dyr skal angives. De øvrige 147 rubrikker var udfyldt korrekt. Da fåreavleren ringede til landsstyrelsen for at rette fejlen, mente man, det var for sent. Til sagen hører også, at fåreavleren samme dag, fra samme myndighed og samme afdeling fik bevilget EU-støtte for fårehold. Det burde med andre ord være helt klart, at der er sket en fejl. Samme efterår som ansøgningen udfyldtes, gik der også ved to lejligheder to kontrollanter rundt blandt fårene på bedriften for at foretage forskellige former for kontrol og målinger. Landsstyrelsen vidste med andre ord på grundlag af denne kontrol, hvor mange dyr fåreavleren havde. På landsstyrelsens modtagelseskvittering står der, at man vil give besked, hvis der mangler oplysninger i ansøgningerne, men det gjorde landsstyrelsen altså ikke i dette tilfælde.

Fåreavleren klagede først uden held til det svenske Jordbrugsvæsen, så klagen gik videre til landsretten. Der fik fåreavleren medhold, men så klagede landsstyrelsen, og sagen ligger nu til behandling i kammerretten i Sundsvall.

Kan Kommissionen bekræfte, at de svenske myndigheder kan og bør bevilge den aktuelle støtte, da det drejer sig om en mindre administrativ fejl fra ansøgerens side, og der ikke er begået uregelmæssigheder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(3. juli 2001)

Den af det ærede medlem omtalte sag behandles i øjeblikket ved en svensk domstol. Kommissionen har ingen kompetence til at udtale sig om det stillede spørgsmål, der alene sorterer under de nationale myndigheder, og den kan ikke gribe ind i en sag, mens der afventes en dom fra en national domstol.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0558/01

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(27. februar 2001)

Om: Revisionserklæring for GD for Uddannelse og Kultur

På mødet den 7. februar 2001 i Budgetkontroludvalget erklærede kommissær Fischler, at den nøjagtige fejlrate i 1999 for finansielle transaktioner inden for GD for Landbrug lå på 3,06 %.

Kunne kommissæren med særligt ansvar for uddannelse og kultur med henblik på at fremme samarbejde og gennemsigtighed mellem de europæiske institutioner forelægge tilsvarende tal for finansielle transaktioner inden for dette generaldirektorat? Hvis ikke, hvad er da grunden?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer på skriftlige forespørgsler P-0553/01, E-0554/01, E-0555/01, E-0556/01, E-0557/01, E-0558/01, E-0559/01, E-0560/01, E-0561/01, E-0562/01, E-0563/01, E-0564/01, E-0565/01, E-0566/01, E-0567/01, E-0568/01, E-0569/01 og E-0570/01

(11. april 2001)

Kommissionen skal minde det ærede medlem om, at Revisionsretten ikke opgiver en fejlprocent som led i sin revisionsberetning vedrørende det almindelige budget, idet den finder, at det ville være en overforenkling at måle Kommissionens finansielle forvaltningsresultater alene på grundlag af denne indikator.

Retten besluttede derfor for tre år siden at standse offentliggørelsen af en samlet fejlprocent og udvikle sine revisionsmetoder med henblik på at give dechargemyndighederne mere udførlige oplysninger.

Endvidere har Revisionsretten ved flere lejligheder udtalt, at skulle den udlede fejlprocenter på et lavere niveau (f.eks. for hver sektor eller for hvert generaldirektorat) af den overordnede fejlprocent, ville disse blive fuldstændig vildledende. Det begrænsede antal transaktioner, Retten reviderer, gør det ikke muligt at fastslå en gyldig fejlprocent på dette lavere niveau.

Kommissionen er derfor ikke i stand til at give det ærede medlem de udbedte oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1240/01 af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen. Sikker havn.



EF-Tidende nr. 350 E af 11/12/2001 s. 0098 - 0098



SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1240/01 af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen (26. april 2001) Om: Sikker havn I lyset af, at så få amerikanske virksomheder har engageret sig i sikker havn-aftalen, bedes Kommissionen oplyse, hvilke følger dette vil have for dens kommende seksmåneders revision af aftalen? Hvorledes forventer Kommissionen at vurdere sikker havn-aftalen og dens gennemførelse, og hvilke kriterier går den ud fra? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein (26. juni 2001) Det faktum, at der indtil videre er langt færre foretagender, der har tilsluttet sig safe harbor-ordningen, end oprindeligt forventet af det amerikanske handelsministerium, har ingen indvirkning på, at Kommissionen over for Parlamentet har forpligtet sig til i år at fremlægge en interimsrapport om, hvorledes safe harbor-ordningen fungerer. Kommissionen indsamler faktiske oplysninger fra en række forskellige fællesskabskilder og amerikanske kilder med henblik på at fastslå, hvorvidt alle de elementer, som skal indgå i ordningen, er på plads, og om det kan konstateres, at safe harbor-ordningen enten ikke giver det forventede niveau af databeskyttelse for registrerede personer eller ikke giver den sikkerhed og den forenkling, som den burde, for foretagender, der foretager overførsel af oplysninger.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0330/01

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Luftfartsmyndighedernes forsinkede gennemførelse af internationale standarder

Ifølge offentliggørelser i den græske presse er det af eksperter fra JAA (De Fælles Luftfartsmyndigheder) blevet konstateret, at luftfartsmyndighederne YPA (Tjenesten for Civil Luftfart) har været plaget af store forsinkelser i forbindelse med gennemførelsen af internationale standarder og bestemmelser som led i de fælles luftfartskrav operationer (JAR-OPS), fordi det græske transportministerium ikke har klargjort lovgivningsrammen for modernisering og gennemførelse af disse standarder.

1. Kan Kommissionen bekræfte disse oplysninger? Hvis ja, hvilke foranstaltninger agter den at træffe?

2. Vil dette problem muligvis kunne hindre den gnidningsløse funktion af den nye lufthavn i Spata og idrifttagningen af denne lufthavn?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(10. april 2001)

Kommissionen har rent faktisk modtaget oplysninger om de tvivl, der hersker inden for international luftfart, vedrørende holdningen hos de græske myndigheder, der står for luftfartssikkerhed, når det drejer sig om at bestride deres ansvar tilfredsstillende. Dette spørgsmål er i øvrigt allerede blevet stillet af Hatzidakis, medlem af Europa-Parlamentet (P-3217/00).

Den har derfor påbegyndt en overtrædelsesprocedure mod den græske regering for dårlig anvendelse af de lovbestemmelser, der er vedtaget af Fællesskabet vedrørende vedligeholdelse af fly.

Hvad angår andre områder, f.eks. de luftfartsoperationer der understreges af det ærede medlem, og hvor der endnu ikke foreligger fællesskabsbestemmelser, har Loyola de Palacio, som er næstformand for Kommissionen og har transportspørgsmål som ansvarsområde, henledt den græske transportministers opmærksomhed på de understregede utilstrækkeligheder, som er understreget både af de fælles luftfartsmyndigheder (JAA), den civile luftfartsorganisation og den amerikanske luftfartsadministration. I sit svar understregede ministeren, at de påviste utilstrækkeligheder var af mindre størrelsesorden og under ingen omstændigheder kunne påvirke luftfartsoperationernes sikkerhed. Han insisterede endvidere på, at man efter at have konstateret disse utilstrækkeligheder havde gjort det nødvendige for at afhjælpe dem hurtigt. Kommissionen har noteret sig dette.

På nuværende tidspunkt har Kommissionen ikke, på grundlag af de oplysninger, den har kendskab til, nogen grund til at mene, at idrifttagelse af lufthavnen Spata er påvirket.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1493/01

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(18. maj 2001)

Om: Forvaltning af bionedbrydeligt affald

Kommissionens forslag til direktiv om dette spørgsmål tager hovedsagelig sigte på at nedbringe omfanget af organisk materiale til opfyldning af lossepladser.

Hvorledes erkender og imødekommer forslagene behovet for, at visse sektorer, f.eks. pakning, kan opfylde EU's målsætninger om genanvendelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(18. juli 2001)

Kommissionen har endnu ikke besluttet, om den skal vedtage et forslag til direktiv om biologisk behandling af bionedbrydeligt affald. Arbejdsdokumentet om biologisk rensning af bionedbrydeligt affald (andet udkast fra februar 2001), som er udarbejdet af Generaldirektoratet (GD) for Miljø, skitserer nogle af de spørgsmål, der kan blive relevante, dersom Kommissionen skulle beslutte sig for at fremsætte et direktivforslag om dette emne for Rådet og Europa-Parlamentet.

For så vidt angår genvinding af emballager, har Kommissionen noteret sig, at medlemsstaternes synspunkter (som de er kommet til udtryk i Kommissionens arbejdsgrupper om håndtering af bionedbrydeligt affald) er delte, for så vidt angår såkaldt bioplastic. Nogle af medlemsstaterne, som i princippet ellers har erkendt, at emballager

fremstillet af komposterbar plastic, der opfylder CEN-standard EN 13432 om Emballage - krav til emballage, der kan genvindes ved kompostering og bionedbrydning - testning og vurderingskriterier for endelig godkendelse af emballage, er udmærket egnet til kompostering, har betænkeligheder med hensyn til de praktiske ordninger i forbindelse med en sådan metode. Navnlig sættes der spørgsmålstegn ved renheden af den separat indsamlede bioaffaldsfraktion. Forbrugerne kan måske ikke skelne mellem emballager, der opfylder standarden, og andre indpakninger, der ligner dem.

Kommissionen er klar over denne mulige konflikt mellem en højere genvindingsgrad for emballage og komposteringskvaliteten. Såfremt Kommissionen skulle beslutte sig til at fremsætte et forslag om bestemmelser vedrørende kompostering og anaerobisk nedbrydning af bioaffald for Rådet og Europa-Parlamentet, vil dette aspekt blive nærmere analyseret.