DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/136

(2004/C 84 E/0175)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-4034/03

af Kyösti Virrankoski (ELDR) til Kommissionen

(5. januar 2004)

Om: Beskyttelse af mennesker og husdyr mod ulve og bjørne

Ulve og bjørne beskyttes særdeles strengt i EU. I visse områder i Finland findes imidlertid særdeles mange af disse rovdyr, og de udgør en reel fare for mennesker, navnlig børn. Husdyr er ligeledes truet, da der ikke findes tilstrækkelige metoder til at holde rovdyrene på afstand.

De rovdyr, der har vænnet sig til mennesker, er særdeles farlige. F.eks. i den nordkarelske region i Finland findes ulveflokke, som har ændret deres adfærd. De undgår ikke mennesker, men søger deres bytte helt tæt ved boligområderne. F.eks. har ulvene allerede i år sønderrevet en halv snes kvæg, får og hunde. I visse områder tør børn ikke gå til skolen, men forældrene bliver nødt til enten at transportere dem, eller kommunen må organisere skoletransport.

Antallet af store rovdyr i Nordkarelen er usædvanligt stort, idet nye rovdyr fortsat kommer over Finlands østgrænse fra ødemarkerne i det russiske Karelen. Til trods for at de store søer forhindrer, at de spreder sig vestpå, er antallet af store rovdyr i Finland reelt steget betydeligt i de sidste år.

Jagttilladelser til ulve og bjørne er vanskelige at få. Antallet af jagttilladelser fastsættes ud fra den gennemsnitlige rovdyrbestand i Finland. Den rovdyrbestand, som findes på den russiske side af grænsen, indvirker ikke på nogen måde på antallet af jagttilladelser. Politiet har således været nødt til at aflive rovdyr midt i boligområder af hensyn til den almene sikkerhed, fordi de pågældende myndigheder ikke har været i stand til at give de nødvendige tilladelser.

1. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe, for at menneskers og husdyrs sikkerhed kan garanteres i de områder, hvor antallet af ulve og bjørne er blevet for stort?

2. Hvordan kan antallet af jagttilladelser øges, for at de svarer til områdets rovdyrbestand?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. februar 2004)

Mange store rovdyr som f.eks. ulve, brune bjørne og losser er beskyttet af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1), bilag IV, litra a). Disse arter er derfor omfattet af en streng beskyttelsesordning, der bl.a. kræver forbud mod at dræbe dem forsætligt. Direktivet medgiver imidlertid, at det i visse situationer kan være nødvendigt at fravige denne almindelige regel om streng beskyttelse. De forskellige begrundelser, der bl.a. omfatter offentlig sikkerhed og forhindring af alvorlig skade på en bestand, er anført i direktivets artikel 16. Medlemsstaterne kan anvende undtagelserne, hvis der ikke findes nogen anden brugbar løsning, og fravigelsen ikke hindrer, at der for den pågældende bestand opretholdes en gunstig bevaringsstatus i dens naturlige udbredelsesområde.

Antallet af bjørne i Finland (830 i 2002) er ifølge myndighederne stabilt, men stiger ikke. For 2003 var jagtkvoten for bjørne i Finland 90 individer, der ikke kan betragtes som et lille antal. Antallet af ulve er 130, hvilket stadig betyder, at ulves bevaringsstatus ikke er gunstig. Ved definitionen af disse arters nationale bevaringsstatus er der taget hensyn til den russiske indflydelse og foretaget en tilsvarende nedgradering, der for bjørne går fra nuværende »sårbare« (vaarantunut) til »i farezonen« (silmälläpidettävä) og for ulve tilsvarende fra »ekstremt truede« (äärimmäisen uhanalainen) til »temmelig truede« (erittäin uhanalainen).

Kommissionen er klar over, at de finske myndigheder, når de udsteder bjørnejagttilladelser, justerer de regionale kvoter i forhold til bestanden i de pågældende områder. Med hensyn til ulve udstedes der særlige tilladelser til at nedlægge individer, der er blevet problematiske af de i direktivet nævnte årsager.

Kommissionen er derfor af den opfattelse, at direktivet rummer mulighed for en hensigtsmæssig forvaltning af arterne, således at problemer med offentlig sikkerhed og skader på landbrugsinteresser undgås. Under drøftelser med de finske myndigheder har Kommissionen bedt om, at disse foranstaltninger struktureres i form af en forvaltningsplan, der tager fat på såvel de bevaringsstrategiske mål for arterne som spørgsmålet om bestandsstyring og tilgange til fremme af sameksistensen mellem store rovdyr og mennesker. Det er klart, at der er stor erfaring med dette i medlemsstaterne. Som den første i en række tiltag, Kommissionen foreslår for at fremme et sådant positivt samarbejde mellem medlemsstaterne, afholdt den for nylig en konference netop om ulve, »Living with the Wolf«, i samarbejde med de spanske myndigheder og med deltagere fra alle de medlemsstater, hvor der lever ulve.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.