SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1649/00

af Alexander de Roo (Verts/ALE) til Kommissionen

(18. maj 2000)

Om: Radioaktive røgalarmer

I Tyskland og Frankrig er radioaktive røgalarmer med americium-241 forbudt, mens sådanne ioniseringsrøgalarmer i andre EU-lande, inklusive Nederlandene, er tilladt og sælges via byggemarkeder.

Der findes også optiske røgalarmer, der arbejder uden radioaktivitet. Ved de fleste brande i hjemmet opstår der meget røg (i 85-90 % af tilfældene), som den optiske røgalarm reagerer på efter 7 minutter. Ioniseringsrøgalarmen reagerer først efter 15-20 minutter.

Den radioaktive røgalarm kan forårsage lungekræft. Desuden frigøres radioaktiviteten i affaldsfasen ukontrolleret i miljøet.

1. Er Kommissionen ikke enig i, at der af hensyn til folkesundheden og med sigte på miljøbeskyttelse må gennemføres et forbud mod radioaktive røgalarmer, ikke blot i Tyskland og Frankrig, men i alle EU-stater?

2. Er Kommissionen rede til, forud for et eventuelt forbud, at gøre det obligatorisk, at det på emballagen til radioaktive røgalarmer med ord og symboler klart anføres, at der er tale om apparater, der udsender radioaktiv stråling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(20. juni 2000)

De generelle principper for beskyttelse af arbejdstagere og befolkningen mod farer i forbindelse med ioniserende stråling er fastlagt i Rådets direktiv 96/29/Euratom(1) af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling. Direktivet erstatter bl.a. Raadets direktiv 80/836/Euratom(2) af 15. juli 1980, som stadig udgør retsgrundlaget for den nationale lovgivning om beskyttelse mod stråling, der stadig gælder i de fleste medlemsstater. Afsnit IV i det nye direktiv bestemmer, at alle praksiser, der medfører udsættelse for ioniserende stråling, skal være retfærdiggjort ved deres økonomiske, samfundsmæssige eller andre fordele i forhold til den sundhedsskade, som de måtte forårsage.

I henhold til de oplysninger, som foreligger Kommissionen, har de fleste medlemsstater, herunder de nævnte, indført et godkendelsessystem for ioniserende røgalarmer, fordi deres anvendelse er retfærdiggøres af deres særlig høje tekniske præstationer.

Direktivet om grundlæggende sikkerhedsnormer bestemmer, at der ikke er noget krav om anmeldelse og godkendelse for praksiser, hvis den samlede mængde radioaktivitet ikke overskrider de fastsatte afledte værdier. Hvis værdierne overskrides, er der intet krav om anvendelse for udstyr, som indeholder radioaktive stoffer, såfremt de er typegodkendt af medlemsstatens kompetente myndigheder og konstrueret som en lukket strålekilde, de fastsatte doser ikke overskrides, og den kompetente myndighed har fastsat regler for bortskaffelsen.

Kommissionen er opmærksom på de særlige problemer med forbrugsprodukter, som indeholder radioaktive stoffer, og gennemgår jævnligt situationen i medlemsstaterne. En arbejdsgruppe, som er nedsat i henhold til Euratom-traktatens artikel 31, er i øjeblikket ved at gennemgå de seneste tendenser og udviklingen med hensyn til, hvordan medlemsstaterne har vedtaget det seneste direktiv om grundlæggende sikkerhedsnormers bestemmelser vedrørende forbrugsprodukter, som indeholder radioaktive stoffer. Så snart arbejdsgruppen er færdig med sit arbejde, overvejer Kommissionen situationen og iværksætter eventuelt foranstaltninger med henblik på er harmonisering af nationale forskrifter og bestemmelser vedrørende fremstilling, markedsføring og borskaffelse af denne type udstyr.

Det bør desuden bemærkes, at røgalarmer er byggevarer, som er omfattet af Rådets direktiv 89/106/EØF(3) af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer. Kommissionen har i denne forbindelse givet Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) mandat til at udarbejde en harmoniseret standard for disse produkter. Når den europæiske standard, som forventes klar i 2001, foreligger, bliver det muligt at EF-mærke denne type produkter, og dette ledsages af oplysninger om produktets beskaffenhed.

(1) EFT L 159 af 29.6.1996.

(2) EFT L 246 af 17.9.1980.

(3) EFT L 40 af 11.2.1989.