ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/441

(2004/C 84 E/0514)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0645/04

af Bill Newton Dunn (ELDR) til Kommissionen

(25. februar 2004)

Om: Ekspertrådgivning inden for retlige og indre anliggender (RIA)

Hvor mange ekspertgrupper rådgiver Kommissionen inden for RIA-sektoren? Hvilke foranstaltninger er blevet truffet som resultat af deres henstillinger uden høring af Europa-Parlamentet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Antonio Vitorino

(17. marts 2004)

Der er omkring 60 ekspertgrupper, som rådgiver Kommissionen inden for RIA-sektoren (retlige og indre anliggender), og det forventes, at der vil blive oprettet yderligere 11 i 2004. Disse grupper overvejer og udveksler oplysninger om spørgsmål vedrørende den praktiske gennemførelse af fællesskabslovgivningen, fører uformelle drøftelser om foreløbige udkast til lovgivningsforslag eller policydokumenter, holder møder med interesserede parter for at drøfte nye fremgangsmåder eller støtter Kommissionen ved udviklingen af store it-systemer. Parlamentet indbydes meget hyppigt til møderne, og der aflægges rapport til Parlamentet om arbejdet i mange af disse grupper.

Grupperne hverken fremsætter eller vedtager formelle henstillinger, og der udarbejdes ikke specifikke konklusioner. De holdninger, som eksperterne i grupperne giver udtryk for, er på ingen måde bindende for Kommissionen. Kommissionen tager imidlertid hensyn til de holdninger og bemærkninger, som eksperterne fremsætter, som én kilde til input i forbindelse med udviklingen af politikker og udarbejdelsen af lovgivningsforslag eller policydokumenter.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/640

(2004/C 84 E/0721)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0627/04

af María Sornosa Martínez (PSE) til Kommissionen

(3. marts 2004)

Om: Manglende overholdelse af fællesskabslovgivningen i veterinærkontrollen ved de spanske grænser

Afdelingen for ekstern og veterinær sundhed (Subdirección General de Sanidad Exterior y Veterinaria (SGSEV)) under det spanske ministerium for sundheds- og forbrugerspørgsmål (Ministerio de Sanidad y Consumo) har på baggrund af en undersøgelse (1) meddelt veterinærinspektørerne ved de spanske grænsekontrolsteder, at de skal godkende visse fangster, der er omfattet af den gældende fællesskabslovgivning, som direkte landing af fiskeriprodukter, selv om de i henhold til den gældende fællesskabslovgivning ikke opfylder betingelserne herfor, og selv om de endda unddrager sig den foreskrevne veterinærkontrol (og dermed også betaling af de pålagte afgifter). Den nævnte afdeling for ekstern og veterinær sundhed tillader også, at kaptajnen på et fiskerfartøj — som involveret part i handelen — kan gå et skridt videre end blot at underskrive en simpel erklæring, dvs. at han uden at have den behørige tekniske fagkundskab kan underskrive oprindelses- og sundhedscertifikater på vegne af oprindelseslandets kompetente myndighed.

I betragtning af bestemmelserne i Rådets direktiv 97/78/EF (2) om veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, i Rådets direktiv 91/493/EØF (3) om produktion og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter, i Rådets direktiv 93/13/EØF (4) (der er ajourført og udvidet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 136/2004 (5)) om EF-grænsekontrolstedernes veterinærkontrol af tredjelandsprodukter, og Rådets forordning (EF) nr. 1093/94 (6) om fastsættelse af betingelserne for tredjelandes fiskerfartøjer kan Kommissionen da garantere, at den praksis, der følges i det spanske sundhedsministeriums afdeling for ekstern og veterinær sundhed i øjeblikket, er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen om beskyttelse af folkesundhed, dyresundhed og med forbruger- og borgerrettighederne generelt?

Er det desuden ikke Kommissionens opfattelse, at de spanske myndigheder favoriserer bestemte importvirksomheders aktiviteter, idet disse virksomheder stilles over for mildere sundhedskrav og økonomiske krav, når de introducerer tredjelandsprodukter på markedet end hvis der var tale om producenter fra medlemsstaterne?

(1) Afdeling for ekstern og veterinær sundhedsundersøgelse af 1. oktober 2003 om dokumentkontrol i forbindelse med direkte landing af fiskeriprodukter.

(2) EFT L 24 af 30.1.1998, s. 9.

(3) EFT L 298 af 24.9.1991, s. 15.

(4) EFT L 9 af 15.1.1993, s. 33.

(5) EFT L 21 af 28.1.2004, s. 11.

(6) EFT L 121 af 12.5.1994, s. 3.
1.

Det er ikke muligt at fordele det foreslåede finansielle loft over udgifterne inden for udgiftsområde 1A på de enkelte medlemsstater. Det er først senere, at hvert programs vægt inden for udgiftsområde 1A vil blive fastsat. Under alle omstændigheder vil der for hvert program blive fastsat en samlet finansieringsramme snarere end nationale finansieringsrammer. Hvad angår Solidaritetsfonden er beløbene på 1 mia. EUR pr. år i løbende priser. Da tabellen i Kommissionens meddelelse er i faste 2004-priser, er de tilsvarende beløb på (mio. EUR): (mio. EUR) år beløb 2007 942 2008 924 2009 906 2010 888 2011 871 2012 853 2013 837 For så vidt angår Den Europæiske Udviklingsfond vil beløbene blive forhandlet og fastlagt på et senere tidspunkt.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/575

(2004/C 88 E/0588)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1155/04

af Marco Formentini (ELDR) til Kommissionen

(7. april 2004)

Om: Anmodning til Kommissionen om at gribe ind i striden mellem selskabet Invesmart bv og Den Tjekkiske Republik vedrørende Union Bankas konkurs

En af de vigtigste betingelser for kandidatlandenes tiltrædelse af Den Europæiske Union var betingelsen om, at de respektive nationale lovgivninger, de administrative procedurer og de offentlige forvaltningers fremgangsmåder skulle tilpasses de gældende retlige principper i Unionen. I denne forbindelse henledes Kommissionens opmærksomhed på en række ulovligheder og uregelmæssigheder, som det nederlandske selskab Invesmart bv og dets hovedaktionær Paolo Catalfamo, som er italiensk statsborger, har været ofre for siden december 2002 som følge af deres investering i Union Banka, som på daværende tidspunkt var den fjerdestørste bank i Den Tjekkiske Republik.

Nævnte investering samt den vidtrækkende omstruktureringsplan, der ledsagende den, var et resultat af en fælles overenskomst mellem investorerne på den ene side og den tjekkiske centralbank og det tjekkiske finansministerium på den anden. Efter halvandet år med forskellige og byrdefulde opfyldelser af aftalen fra investorernes side erklærede de tjekkiske myndigheder pludselig (og uforudseeligt) banken konkurs med heraf følgende alvorlige konsekvenser for investorerne. Begivenhederne fik stor omtale i såvel Den Tjekkiske Republik som i den internationale økonomiske presse.

Vil Kommissionen henvende sig direkte til de tjekkiske myndigheder — som, stillet over for truslen om iværksættelse af en voldgiftsprocedure med henblik på at opnå en skadeserstatning på omkring 300 mio. EUR, har givet udtryk for, at den tjekkiske regering er rede til at bilægge striden på mindelig vis — for at få oplyst, hvad deres reelle intentioner er, og for at opfordre dem til at bilægge striden på korrekt og retfærdig vis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(30. april 2004)

Banksektoren i Tjekkiet har gennemgået en vanskelig omstruktureringsproces. For at beskytte det fælles marked må Kommissionen sikre, at der er lige konkurrencevilkår ved at hindre, at der ydes statsstøtte, der strider imod EU's konkurrenceregler.

I Tjekkiet foregår konkursbehandling ved retten og Kommissionen kan ikke udtale sig om verserende sager. Det påhviler det tjekkiske retsvæsen at træffe afgørelse i denne sag.
3.

Har Kommissionen siden 1989 kunnet spore vigtige forbedringer i Folkerepublikken Kina med hensyn til, at man har afstået fra at arrestere politiske modstandere, at man har bragt et politisk partis magtmonopol til ophør eller har afskaffet dødsstraffen, som er blevet anvendt mange gange?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/880

(2004/C 84 E/0974)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0785/04

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: Udvisning af forældre til statsborgere i Irland/EU

Er Kommissionen klar over, at 11 000 forældre til børn født i Irland nu risikerer at være tvunget til at forlade Irland? Dette sker til trods for, at de pågældende børn er født i Irland og derfor er statsborgere i Irland/EU. Politikken med at tillade udvisning af forældre til børn, der er statsborgere i Irland/EU kan komme til at betyde, at disse børn bliver tvunget til at forlade Irland og følge deres forældre for at bo i lande, hvor deres rettigheder, som anført i den europæiske menneskerettighedskonvention, måske ikke beskyttes.

Har Kommissionen været i kontakt med den irske regering med hensyn til rettighederne for de statsborgere i Irland/EU, hvis forældre står over for at blive udvist? Er Kommissionen enig i, at denne politik diskriminerer disse mindreårige borgere, hvis forældre er statsborgere i tredjelande?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(7. april 2004)

Den situation, der beskrives af det ærede medlem, vedrører børn født i Irland af forældre, der er statsborgere i et tredjeland. I lighed med enhver anden person, der er født i Irland, får disse børn irsk nationalitet i kraft af territorialprincippet. Hvad angår udvisning af statsborgere, henvises der til artikel 3, stk. 1, i protokol nr. 4 til Den Europæiske Konvention om Beskyttelse af Menneskerettigheder, hvori det hedder, at »ingen kan ved individuel eller kollektiv foranstaltning udvises fra den stat, hvor han er statsborger«.

Hvis disse børn imidlertid ikke har udøvet deres ret til fri bevægelighed og har forladt Irland for at bosætte sig i en anden medlemsstat, er det ikke muligt at anvende fællesskabsrettens principper i det foreliggende tilfælde. Under disse omstændigheder finder den irske ret anvendelse for børn, der er født i Irland af forældre, der er statsborgere i et tredjeland. Kommissionen kan derfor ikke besvare de stillede spørgsmål.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/278

(2004/C 88 E/0283)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1076/04

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(6. april 2004)

Om: Hjertemusling- og blåmuslingfiskere

Kan Kommissionen bekræfte, om hjertemusling- og blåmuslingfiskere i Nordirland modtager EU-støtte? I bekræftende fald, kan Kommissionen give oplysninger om størrelsen af denne støtte og om, hvordan den blev opnået?

Kan hjertemusling- og blåmuslingfiskere i Boston i East Midlands-regionen være berettigede til en sådan støtte?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(30. april 2004)

Kommissionen kan bekræfte, at der ikke er ydet støtte til hjertemusling- og blåmuslingfiskere i Nordirland. De kan imidlertid indirekte modtage støtten til havnefaciliteter og ansøge om støtte til modernisering af fartøjerne for at forbedre kvaliteten. Der kan ligeledes ydes støtte til anlæg til forarbejdning af skaldyr som led i den støtte til forarbejdning, markedsføring og salgsfremme, der ydes til disse produkter. Der er tidligere ydet støtte til støtteberettigede projekter til skaldyravl gennem de akvakulturordninger, der finansieres gennem Det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF).

For Boston står samme støtteordninger til rådighed under FIUF for hjertemusling- og blåmuslingfiskerne, dvs. støtte til havnefaciliteter, til modernisering af fartøjer til forbedring af kvaliteten og støtten til forarbejdning, markedsføring og salgsfremme af skaldyrprodukter. For at støtten imidlertid kan ydes, skal den kompetente forvaltningsmyndighed indsætte disse foranstaltninger i sine programmer.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/679

(2004/C 88 E/0698)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0096/04

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(21. januar 2004)

Om: Israels levering af krigsmateriel til Tyrkiet til gengæld for vand

Ifølge de oplysninger, der er blevet offentliggjort, blev der på et møde mellem den israelske premierminister, Ariel Sharon, og den tyrkiske energiminister, Zeki Cakan, i Jerusalem, indgået en aftale mellem de to lande, ifølge hvilken Tyrkiet vil indkøbe en stor mængde israelske tanks med ny teknologi og højteknologi til luftvåbenet. Til gengæld vil Tyrkiet levere 50 millioner kubikmeter vand om året i tyve år fra floden Manavgat i Anatolien, som skal transporteres med en flåde af kæmpemæssige tankskibe, der nu er ved at blive bygget i Israel, der har alvorlige problemer på grund af omdannelse af vandet i dets vandførende lag til brakvand.

På baggrund af, at Tyrkiet har ansøgt om tiltrædelse af Den Europæiske Union, bedes Kommissionen besvare følgende: Hvilket kendskab har Kommissionen til indholdet af disse aftaler? Vil Kommissionen underrette Europa-Parlamentet herom?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(25. februar 2004)

Kommissionen har ikke noget specielt kendskab til og har heller ikke fået nogen officiel underretning om, hvad der er indholdet af de aftaler, det ærede medlem nævner.

Som det hed i erklæringen fra Det Europæiske Råds møde i København i 1993 »kræver medlemskab, at et kandidatland skal have opnået stabilitet i de institutioner, der skal garantere demokrati, retssikkerhed, menneskerettigheder og respekt for og beskyttelse af minoriteter«. Det er navnlig på baggrund af disse kriterier, at Kommissionen vil foretage sin vurdering af Tyrkiets fremskridt henimod tiltrædelse i den næste periodiske rapport.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/790

(2004/C 84 E/0887)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0447/04

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(23. februar 2004)

Om: Tørveeksport til Italien

Tørv er et af de mest almindelige materialer i løs vægt til havebrug. Tørverige lande som Tyskland, Skandinavien og Nederlandene eksporterer en stor del af deres tørv til »tørvefattige« lande som Italien. Rigtig mange italienske firmaer har i årevis importeret tørv ad søvejen fra disse lande. Der er imidlertid problemer med at få denne import afviklet gnidningsløst. Vanskeligheder i italienske havne (f.eks. arbejdsproblemer, høje omkostninger og gebyrer) er grunden til, at disse transporter nu transporteres tværs gennem Europa ad landevejen. Statistiske data bekræfter dette: 76 % af Italiens tørveimport fra Tyskland transporteres ad landevejen, 79 % fra Nederlandene og oven i købet 100 % fra Frankrig, selv om den billigere og mere miljøvenlige søvej faktisk burde være en mulighed.

Kommissionen bedes tage stilling til dette faktum.

Støtter Kommissionen skibstransporten?

Overvejes der fælles retningslinjer med henblik på at fremme skibstransporten frem for den dyrere, skadelige og miljøforurenende landevejstransport tværs gennem Europa?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(5. april 2004)

Kommissionen føler sig overbevist om, at tyske, franske og nederlandske eksportører af tørv til Italien vælger den transportmåde, der er den mest hensigtsmæssige ud fra en forretningsmæssig vurdering. Det endelige bestemmelsessted i Italien for tørven kan meget vel være langt væk fra havne, og ved enhver vurdering er det derfor nødvendigt at tage højde for bl.a. havneomkostninger, lastning, losning og transport til det endelige bestemmelsessted.

Kommissionen har i en årrække ført en aktiv politik for at fremme nærskibsfart, som er blevet et mere og mere rentabelt alternativ til vejtransport.

Endvidere kan Kommissionen i henhold til kapitel 10 i de seneste EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (C(2004)43) godkende visse former for støtte til nærskibsfart.

Med udgangspunkt i princippet om brugerens frie valg af transportmåde, lægges vægten ikke primært på direkte lovgivningsmæssige foranstaltninger for at fremme den alternative søtransport, men i højere grad på at tilbyde og fremme en bæredygtig og sikker form for transport af produkter, som kan transporteres på forskellige måder, som f.eks. tørv i løs vægt.

Hovedformålet med Kommissionens politik er at sikre bæredygtigheden i det europæiske transportsystem nu og i fremtiden. Denne politik er beskrevet i Kommissionens meddelelse om udviklingen af nærskibsfart (1) og i programmet til fremme af denne transportmåde (2).

(1) KOM(1999) 317 endelig udg.

(2) KOM(2003) 155 endelig udg.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/867

(2004/C 84 E/0959)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0750/04

af José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: Mulighed for registrering af kreditvurderingsselskaberne i Europa

Hvilke(n) type(r) registreringsskema(er) agter Kommissionen at undersøge i forbindelse med Europa-Parlamentets afstemning om betænkningen, som Katiforis præsenterede om kreditvurderingsselskaberne (A5-0040/2004 - P5_TA-PROV(2004)0080)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(13. april 2004)

I forbindelse med Parlamentets afstemning om den betænkning, som Giorgos Katiforis har fremlagt om kreditvurderingsinstitutter, ønsker José Manuel García-Margallo at få at vide, hvilke typer europæiske registreringsskemaer Kommissionen agter at undersøge.

Kommissionen skal først minde om, at den på økonomi- og finansministrenes uformelle møde i Oviedo i april 2002 forpligtede sig til at undersøge kreditvurderingsinstitutternes rolle og metoder. Dette skete sammen med en række initiativer, der skulle tages i kølvandet på Enron-skandalen.

Samtidig blev der på internationalt plan taget en række initiativer inden for det samme område. Heriblandt kan nævnes Forum for Finansiel Stabilitet (FSF), Den Internationale Sammenslutning af Værdipapirkommissioner (IOSCO) og nationale reguleringsmyndigheder, f.eks. det amerikanske børs- og værdipapirtilsyn (SEC).

Giorgos Katiforis betænkning er et vigtigt bidrag til dette arbejde. I oktober 2003 nedsatte Kommissionens Generaldirektorat for Det Indre Marked desuden fire ekspertgrupper med henblik på at undersøge blandt andet strategiske prioriteter for Kommissionens initiativer i de kommende år. En af disse grupper tager sig særligt af værdipapirområdet. Kommissionen vil naturligvis tage højde for disse professionelle ekspertgruppers konklusioner, som vil blive offentliggjort ved udgangen af april 2004. Disse konklusioner vil blive lagt frem til offentlig høring fra maj til juli 2004. I mellemtiden (den 22. og 23. juni 2004) vil der blive afholdt en konference på højt niveau. Først når resultaterne af den offentlige høring og konklusionerne fra konferencen er blevet analyseret, agter Kommissionen officielt at tage stilling til spørgsmålet om kreditvurderingsinstitutter i almindelighed og registrering af disse institutter i Europa i særdeleshed.
I global konkurrenceøkonomisk sammenhæng går Kommissionen ind for at styrke sociallovgivningen for søfolk af alle nationaliteter. Ud over den gældende fællesskabsret fastsætter Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) konventioner den sociale ramme for dette arbejde og udgør et vigtigt redskab til at forlige søfolkenes og arbejdsgivernes interesser. Det fremgår dog, at temmelig mange lande ikke har ratificeret 30 af de ca. 180 konventioner og 23 af de 192 henstillinger vedrørende søfartssektoren fra Den Internationale Arbejdsorganisation, hvilket hæmmer deres virkning.

Den Internationale Arbejdsorganisation arbejder i øjeblikket på at konsolidere konventionerne om social ret for søfolk, således at alle teksternes bestemmelser indskrives i én konvention, der skal ratificeres af enhver stat, som ønsker at vise sit flag frem på en værdig måde.

Kommissionen ønsker at understrege, at den i høj grad støtter dette initiativ.

Indtil denne konvention er vedtaget, opfordrer Kommissionen medlemsstaterne til at fortsætte arbejdet og fremskynde ratificeringen af de internationale søfartskonventioner, der er udarbejdet inden for ILO.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/59

(2004/C 65 E/061)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1038/03

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(28. marts 2003)

Om: Macerata Kommunes udnyttelse af midler fra Leader+-programmet

I september 2002 forelagde det italienske finansministeriums tilsynsudvalg opgørelsen for udnyttelsen af midler stillet til rådighed af EU.

Af denne opgørelse fremgår det bl.a., hvor foruroligende langsomt og ineffektivt en række lokale myndigheder tildeler de godkendte projekter støtte.

Også Kommissionen har flere gange henledt opmærksomheden på denne alarmerende situation for så vidt angår lokale myndigheders mangelfulde udnyttelse af EU-midler.

Navnlig visse lokale myndigheder, herunder f.eks. Macerata Kommune, har hårdt brug for at udnytte EU-midlerne til støtte af sådanne innovative aktioner til udvikling af landdistrikterne, som tager sigte på at udnytte kultur- og naturarven, skabe nye arbejdspladser gennem styrkelse af økonomien og forbedre landbosamfundenes organisatoriske kapacitet.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse

1. om Macerata Kommune har forelagt projekter i håb om at opnå støtte fra Leader+-programmet?

2. om Macerata Kommune har fået bevilget støtte til disse projekter?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/197

(2004/C 33 E/200)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2008/03

af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Kommissionen

(11. juni 2003)

Om: Fuglepestepidemien i Belgien — erstatning til fjerkræssektoren

Den Stående Komite for Fødevaresikkerhed og Dyresundhed afholdt i slutningen af maj endnu et møde for at drøfte situationen i forbindelse med fuglepestepidemien i en række EU-lande. Komiteen besluttede yderligere at lempe foranstaltningerne til bekæmpelse af fuglepest i Belgien.

Den belgiske regering besluttede at yde de berørte fjerkræsavlere en (delvis) skadeserstatning. Fuglepest-krisen indebærer imidlertid unægtelig store tab for fjerkræssektoren i alle dens led. Også foderproducenter, rugerier, fjerkræsslagterier, den fjerkræsforarbejdende sektor og engroshandelen og eksportvirksomheder inden for denne sektor har som følge af denne krise lidt store finansielle tab. Desværre foreligger der ingen beslutning om en finansiel kompensation.

Den belgiske fjerkræssektor spiller en vigtig rolle for den belgiske økonomi og beskæftigelsen. Kan Kommissionen på baggrund af dette oplyse om og i hvilket omfang den agter at kompensere for den skade, som andre end landbrugsvirksomheder i denne sektor har lidt? Er der i påkommende fald noget til hinder for, at den belgiske føderale regering og/eller delstatsregeringerne yder finansiel støtte til andre end landbrugsvirksomheder i forbindelse med skade som følge af denne krise?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. juli 2003)

Belgien kan få tilskud fra EU på op til 50 % af udgifterne til nødforanstaltninger, jf. artikel 3, stk 1, i Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (1), hvis der er tale om foranstaltninger til udryddelse og bekæmpelse af epizootier.

EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (2) gælder for al statsstøtte, der ydes i forbindelse med produktion, forarbejdning og afsætning af produkter, der omhandles i bilag I. Statsstøtteforanstaltninger i forbindelse med udbrud af dyresygdomme skal vurderes i henhold til punkt 11 i rammebestemmelserne.

Ifølge punkt 11 kan der ydes støtte som kompensation for skader på landbrugsproduktionen eller produktionsmidlerne, men ikke til forarbejdningsindustrien. Hvis forarbejdningsindustrien er i finansielle vanskeligheder, vil der dog kunne ydes støtte til redning og omstrukturering, hvis de relevante bestemmelser i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering (3) overholdes.

Endvidere har Kommissionen allerede gjort opmærksom på, at forsikringer er et middel til at få dækket indirekte tab forårsaget af store udbrud af dyresygdomme.

(1) EFT L 224 af 18.8.1990.

(2) EFT C 232 af 12.8.2000.

(3) EFT C 288 af 9.10.1999.