ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3265/02

af Renzo Imbeni (PSE)og Guido Podestà (PPE-DE) til Rådet

(19. november 2002)

Om: Den Europæiske Fødevaremyndigheds placering

Der er blevet udpeget en topledelse for den europæiske politik for fødevaresikkerhed både internt i Kommissionen og i Den Europæiske Fødevaremyndighed. Er Rådet på baggrund heraf parat til at arbejde for, at der hurtigt tages beslutning om Den Europæiske Fødevaremyndigheds placering, for at den kan udføre sine opgaver under optimale forhold?

Hvorledes vil Rådet sørge for, at stats- og regeringscheferne i valget af placering respekterer de funktionskriterier, som både Kommissionen selv og Parlamentet har stillet krav om?

Svar

(3. marts 2003)

Det Europæiske Råd vedtog på topmødet i Laeken, at spørgsmålet om Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets definitive hjemsted skal afgøres som led i en samlet aftale om hjemstederne for de forskellige europæiske agenturer, der er blevet oprettet for nylig.

Da Det Europæiske Råd ikke ønskede at anfægte den tidsplan, hvorefter autoriteten påbegynder sit virke allerede i 2002, og som det havde fastlagt på topmødet i Nice og bekræftet på topmødet i Göteborg, vedtog det samtidig, at autoriteten kan indlede sine aktiviteter i Bruxelles, indtil den samlede aftale er indgået.

Takket været denne løsning har det navnlig været muligt hurtigt at nedsætte bestyrelsen, der er autoritetens vigtigste organ; bestyrelsen har nu været operationel i flere måneder.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2169/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(19. juli 2001)

Om: Interreg-projekt og fri konkurrence

Den danske tv-station TV2 (privatejet og reklamefinansieret) og den svenske tv-station Sveriges Televisions Sydnytt har et projekt i gang med en satellitforbindelse for hurtigt at kunne overføre programindslag mellem København og Malmø. Dette projekt er blevet støttet af EU (gennem Interreg) med 12,5 mio. kroner ud af de samlede omkostninger på 25 mio. kroner.

Dette har skabt fortørnelse hos den konkurrerende tv-station TV4 Øresund, som finder, at det fordrejer konkurrencen, da det højner Sydnytts kvalitet af lokalt programmateriale, hvilket er noget, der bliver stadig vigtigere i takt med den digitale udvikling.

Finder Kommissionen, at dette projekt er helt foreneligt med bestræbelserne på at skabe en Union uden fordrejninger af den frie konkurrence?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(17. september 2001)

EU-initiativet Interreg forvaltes som alle strukturfondsprogrammer decentralt. Det er et udvalg bestående af repræsentanter for det lokale partnerskab, der udvælger de projekter, som skal finansieres. Alle udvalgte projekter skal overholde traktatens bestemmelser, herunder konkurrence- og statsstøttereglerne. Ansvaret for, at sådanne projekter er i overensstemmelse med traktatbestemmelserne, påhviler myndighederne i de pågældende medlemsstater.

Ud fra de foreliggende oplysninger har Kommissionen ingen grund til at formode, at projektet ikke skulle være foreneligt med konkurrencepolitikken. At der ydes offentlig støtte til private virksomheder er ikke i sig selv noget tegn på, at der foreligger en overtrædelse, forudsat at støtten selvfølgelig ikke overskrider de grænser, der er fastsat i EU's konkurrenceregler. Kommissionen vil nøje undersøge eventuelle yderligere oplysninger, som det ærede medlem eller den pågældende virksomhed måtte ønske at indsende.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2020/01

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(13. juli 2001)

Om: Tiltrædelsesforhandlinger med Cypern - miljøchartret

Er Kommissionen sikker på, at Cyperns lovgivning om sikker indsamling og bortskaffelse af CFC-holdige produkter ikke blot findes, men også anvendes i praksis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(31. juli 2001)

Fællesskabets miljølovgivning på dette område håndhæves ved Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2037/2000 af 29. juni 2000 om stoffer, der nedbryder ozonlaget(1). Forordningen indeholder bestemmelser, navnlig artikel 16, hvori det pålægges medlemsstaterne at fremme genvinding, genanvendelse, regenerering og destruktion af kontrollerede stoffer, såsom chlorfluorcarboner (CFC-gasser), hvis fremstilling, anvendelse og markedsføring er forbudt undtagen i klart definerede specifikke tilfælde. Forordningen vil være gældende i Cypern fra den dag, landet optages i EU.

Cypern er i færd med at udarbejde en strategi for kontrollen med stoffer, der nedbryder ozonlaget. Kommissionen forstår, at Cypern med udgangspunkt i denne strategi vil tage de nødvendige skridt med henblik på at sikre, at bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2037/00 indarbejdes i landets lovgivning. Kommissionen vil følge udviklingen i Cypern hvad dette spørgsmål angår.

(1) EFT L 244 af 29.9.2000.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3399/98

af Luciano Schifone (NI) til Kommissionen

(17. november 1998)

Om: Malpensa 2000's katastrofale start

Malpensa 2000-lufthavnens katastrofale start med enorme forsinkelser, elendig service og generelt kaos har voldt passagererne betydelige gener, idet de ofte har maatte vente adskillige timer paa afrejse, hvis de da ikke ligefrem har maatte se en rejse gaa i vasken paa grund af de talrige aflyste flyafgange.

Situationen har bekraeftet de bekymringer og den kritik, der fra flere sider og ogsaa fra EU har vaeret fremsat om den formodede ineffektivitet og den utilstraekkelige strukturelle og ledelsesmaessige organisering i den nye lufthavn.

Ud over de naevnte gener risikerer den kaotiske situation ogsaa at faa oekonomiske konsekvenser for Syditalien, der endnu en gang afskaeres for forbindelser med Norditalien og en stor del af de europaeiske hovedstaeder. Mener Kommissionen ikke, at der paa denne baggrund er grund til at gribe ind for at forsvare brugerne og modarbejde den marginalisering af Syden, der forvaerres af regeringens og det foerende selskabs indblanding paa markedet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(21. december 1998)

I faellesskabslovgivningen anerkendes udtrykkeligt medlemsstaternes ret til at fastsaette maalsaetningerne og prioriteterne for deres lufthavnspolitik. De kan foelgelig beslutte sig for at fremme udviklingen af en bestemt lufthavn ved at vedtage bestemmelser om fordelingen af lufttrafikken, hvis formaal er at koncentrere trafikken om netop denne lufthavn. Tilsvarende er medlemsstaterne frit stillet med hensyn til at forfoelge regionalpolitiske maal gennem paalaegning af offentlige serviceforpligtelser i forbindelse med saerlige flyruter, som anses for at vaere livsvigtige for en bestemt regions oekonomiske udvikling.

Derfor kan Kommissionen kun gribe ind i tilfaelde af, at medlemsstaternes foranstaltninger er i modstrid med faellesskabslovgivningen. Dette var netop tilfaeldet med de trafikfordelingsbestemmelser, Italien oprindeligt vedtog for lufthavnssystemet i Milano, fordi der ikke var taget hensyn til princippet om ikke-forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet. I den beslutning, Kommissionen vedtog den 16. september 1998, naaede den frem til denne konklusion, i og med at den maengde trafik, der skulle afvikles via Malpensa-lufthavnen, var uforenelig med den eksisterende infrastruktur, og fordi ikke samtlige luftfartsselskaber blev behandlet paa samme vis.

Dog har Kommissionen ingen lovfaestet ret til at paatage sig et ansvar for kvaliteten af forvaltningen af lufthavnene i medlemsstaterne, lige saa lidt som den kan henstille, at der etableres saerlige flyruter til bestemte regioner.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3903/98

af Patricia McKenna (V) til Kommissionen

(4. januar 1999)

Om: Kommissaer Mario Montis deltagelse i Bilderberg-moedet

I forbindelse med Bilderberg-moedet, som kommissaer Monti deltog i i Toronto fra den 30. maj til den 2. juni 1996, bedes Kommissionen oplyse foelgende:

1. Hvordan var de samlede omkostninger i forbindelse med rejsen fordelt? Blev omkostningerne refunderet med det samme? Hvis ikke, hvem betalte dem?

2. Eftersom Bilderberg normalt betaler for den luksurioese indkvartering, boer Kommissionen saa angive dette i en erklaering?

3. Modtog kommissaeren de saerlige dagpenge for de dage, turen varede?

4. Tog kommissaeren fri paa grund af fravaer i forbindelse med rejsen?

Mener Kommissionen, at kommissaer Monti skulle have oplyst sit medlemskab af Bilderbergs ledende bestyrelse? Hvis ikke, hvorfor ikke?

Samlet svar

afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer paa skriftlige forespoergsler E-3899/98, E-3900/98, E-3901/98, E-3902/98 og E-3903/98

(5. februar 1999)

Godtgoerelsen af rejse- og opholdsudgifterne er sket i overensstemmelse med gaeldende regler.

Med hensyn til hr. Montis deltagelse i Bilderberg-moedet henviser Kommissionen til sit svar paa mundtlig forespoergsel H-933/98 fra det aerede medlem stillet i Parlamentets spoergetid under november II samlingen(1).

(1) Parlamentets forhandlinger (november II 1998).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3043/98

af José Apolinário (PSE) til Kommissionen

(8. oktober 1998)

Om: Dyrkning af johannesbroedtrae

Kan Kommissionen oplyse mig om det anslaaede dyrkningsareal og antallet af johannesbroedtraeer i Italien, Spanien, Portugal og Graekenland, om udviklingen gennem de seneste ti aar samt om de saerlige stoetteforanstaltninger, der finder anvendelse for denne afgroede?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(4. november 1998)

Der dyrkes johannesbroedtraeer paa ca. 100 000 ha i EU. Kommissionen har dog ikke mere praecise oplysninger om den nuvaerende situation og udviklingen i arealet med denne afgroede. Kommissionen vil indhente disse oplysninger hos medlemsstaterne og meddele dem direkte til det aerede medlem.

Hvad angaar de saerlige stoetteforanstaltninger for johannesbroedtraeer bedes det aerede medlem se Kommissionens svar paa skriftlig forespoergsel P-2096/98 fra hr. Musumeci(1)

(1) Se side 3.
1.

Kan Kommissionen – for så vidt angår Leader II-projekter – bekræfte, at Kongeriget Spanien modtager 30 % af EU-støtten? Er Kommissionen klar over, at den lokale aktionsgruppe Salines-Bassegodas konti i forbindelse med Blue Dragon 2000-sagen blev godkendt af den spanske regering? Er Kommissionen klar over, at et beløb på 43 000 EUR blev overført til Frankrig? Er Kommissionen klar over, at den regionale minister Josep Grau, som har ansvaret for den lokale kontrol, erkendte, at Blue Dragon 2000-folkene var blevet ofre i denne sag, men at ingen straffedomstol nogensinde har modtaget en klage?
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/199

(2004/C 88 E/0205)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0660/04

af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2004)

Om: Ngo-finansiering

Kan Kommissionen oplyse:

— størrelsen af det samlede EU-budget, der som engangsbeløb eller vedvarende finansiering er ydet til ngo'er, grupper i civilsamfundet, politiske organisationer eller oplysningsforbund?

— hvilke ngo'er modtager bevillinger, finansiering eller støtte fra EU, hvor store beløb er der tale om, og hvor ofte ydes de?

— ud fra hvilke kriterier vælges hvilke ngo'er, der kan få bevillinger, finansiering eller støtte fra EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(28. april 2004)

Finansforordningen og gennemførelsesbestemmelserne hertil indeholder ingen særlige bestemmelser vedrørende ikke-statslige organisationer (ngo'er); de behandles derfor på samme måde som fysiske eller juridiske personer. De skal således overholde de generelle udelukkelses- og udvælgelseskriterier for alle støttemodtagere. Del II, afsnit IV i finansforordningen indeholder imidlertid en række særlige bestemmelser for eksterne foranstaltninger. Der kan desuden i forbindelse med handlingsprogrammer og indkaldelser af forslag vedørende de forskellige foranstaltninger fastsættes særlige kriterier for at være støtteberettiget.

Ngo'erne samarbejder med Kommissionen om gennemførelsen af en lang række foranstaltninger, både i og uden for EU. Da de normalt ikke behandles anderledes end andre organisationer, organer eller virksomheder, er ngo'erne gennemførelsespartnere og ikke slutmodtagere af støtte i forbindelse med fællesskabsforanstaltninger. Kommissionen kan derfor ikke besvare det første af det ærede medlems to spørgsmål.

Det er imidlertid muligt at få mange oplysninger om samarbejdet med ngo'er på Europa-web stedet, herunder foranstaltninger i EU på uddannelses- og kulturområdet (http://europa.eu.int/comm/dgs/educationculture/civilsociety/en.htm) eller inden for international udvikling (http://europa.eu.int/comm/europeaid/projects/ong_cd/index_en.htm).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/676

(2004/C 88 E/0694)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0007/04

af Philip Claeys (NI) til Kommissionen

(16. januar 2004)

Om: Cyperns tiltrædelse og de officielle sprog

Cypern har to officielle sprog, græsk og tyrkisk. Endvidere skal en af de to vicepræsidenter i henhold til den cypriotiske grundlov være tyrkisk-cypriot. Som følge af den tyrkiske besættelse af øens nordlige del er disse bestemmelser imidlertid sat ude af kraft. Under de nuværende forhold ville en anerkendelse af tyrkisk som et af EU's officielle sprog kunne opfattes som en indirekte anerkendelse af Tyrkiets besættelse af den nordlige del af Cypern.

Ville Cyperns tiltrædelse den 1. maj 2004 – uden ændring af den institutionelle og politiske situation – ikke desto mindre kunne betyde, at tyrkisk bliver et af EU's officielle sprog? Hvilke argumenter ville Kommissionen i så fald betragte som afgørende?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(1. marts 2004)

I henhold til tiltrædelsestraktaten af 2003 er tyrkisk ikke et officielt sprog i Den Europæiske Union, eftersom der ikke er ansøgt herom.

I tilfælde af en politisk afgørelse om Cypernproblemet og en genforening af øen har Republikken Cypern ret til at anmode om, at tyrkisk anerkendes som et officielt fællesskabssprog. Rådet vil i så fald være nødsaget til at ændre forordningerne nr. 1/1958/EØF og 1/1958/Euratom, som bestemmer hvilke sprog, der skal anvendes i de to samfund (1). Retsgrundlaget for denne tilpasning og vilkårene herfor er fastsat i artikel 4 i protokol nr. 10 i tiltrædelsesakten, der bestemmer, at Rådet, i tilfælde af en løsning, træffer beslutning om tilpasningerne i forbindelse med Cyperns tiltrædelse med hensyn til det tyrkisk cypriotiske samfund.

Det skal bemærkes, at Kommissionen i 1999 besluttede at bevilge 3 mio. EUR til oversættelsen af EU-lovgivningen til tyrkisk for at forberede og lette processen med at bringe den nordlige del af Cypern tættere på Den Europæiske Union.

(1) EFT B 17 af 6.10.1958.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/868

(2004/C 84 E/0961)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0752/04

af José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: Forbedring af euroens og EU's image over for tredjelande

Ved læsning af en række ikke-europæiske aviser kan man konstatere, at der er et utilstrækkeligt kendskab til euroen og de økonomiske, politiske og finansielle realiteter, den omfatter.

Planlægger Kommissionen i forbindelse med eurokampagnen at iværksætte tiltag på erhvervs- og universitetsområdet med henblik på at forbedre euroens image på internationalt plan og på denne måde fremme dens anvendelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(5. april 2004)

Kommissionen er bevidst om, at euroens og EU's image i almindelighed i tredjelandene gør en langvarig oplysnings- og kommunikationsindsats nødvendig. I sin oplysnings- og kommunikationsstrategi »Framework for a Communication Strategy for the Euro and Economic and Monetary Union in 2004 and beyond« har Kommissionen planer om fra 2004 at forbedre kendskabet til euroen og dens økonomiske, politiske og finansielle konsekvenser i disse lande.

Siden 2003 har Kommissionen medvirket ved et internationalt seminar i Santiago de Chile (»The European Experience of the Euro: Building an Economic and Monetary Union, a joint Assessment by European and Latin American macroeconomists«, den 20. og 21. oktober 2003) samt ved oplysningskonferencer i Athen (»Europe, the Mediterranean and the euro«, den 3. og 4. februar 2003) og i Warszawa (»From Accession to adopting the euro«, den 21. november 2003).

Ved iværksættelsen af oplysnings- og kommunikationsstrategien fra 2004 har Kommissionen især planer om at gennemføre seminarer og konferencer i tredjelandene som led i eurokampagnerne. Erhvervslivet og de højere uddannelsesanstalter indgår i målgruppen for disse oplysnings- og kommunikationsaktiviteter, som bidrager til et bedre image for euroen og EU i tredjelande.

De udadrettede oplysningsaktiviteter, der er planlagt for 2004, omfatter medieovervågning i vigtige finanscentre (USA, Japan og Sydøstasien), deltagelse i oplysnings seminarer for de presseansvarlige i delegationerne, men også gennemførelse af aktiviteter i samarbejde med EU's delegationer. I denne forbindelse er der planlagt fem konferencer i USA, som vil finde sted på Institute for International Economics (Washington), Harvard University, University of California (Berkeley), University of Chicago og University of Texas (Austin). I Sydafrika vil der finde to konferencer sted i henholdsvis Johannesburg og i Cape. Der er ligeledes planer om udadrettede oplysningsaktiviteter i Brasilien.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/163

(2004/C 84 E/0201)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0100/04

af Marianne Thyssen (PPE-DE) til Kommissionen

(22. januar 2004)

Om: Europa-webstedets sprog

Europa-webstedet (http://europa.eu.int) er et kommunikationsmedium med de europæiske borgere, og det vil på grund af udviklingen i de elektroniske medier for fremtiden dominere kommunikationen. Desværre bliver der ofte på dette medium kun gjort brug af tre sprog, nemlig fransk, engelsk og tysk. Webstedet åbner ganske vist på alle elleve officielle sprog, men så snart de vigtige sider med specifikke og aktuelle data kaldes frem, ændres sproglisten, og det sker så konsekvent, at der synes at være tale om en »politik«.

Så vidt vides er der ikke truffet nogen afgørelse om en begrænsning til tre sprog, eller at der skulle være tale om en midlertidig praktisk foranstaltning. Dertil kommer, at denne politik i mine øjne er i strid med forordning nr. 1 fra 1958 (1) om den ordning, der på det sproglige område skal gælde for institutionerne og traktaten. I begge retskilder er det netop fastsat, at de europæiske borgere skal kunne henvende sig på de officielle EU-sprog til institutionerne, og at de skal have svar på samme sprog. Som medlem af Parlamentet har jeg i tidens løb fået stadig flere kommentarer og negative reaktioner om denne situation, hvilket er årsagen til denne forespørgsel.

Finder Kommissionen i betragtning af den stigende brug af elektronisk kommunikation det ikke vigtigt, at den i sine kontakter med de europæiske borgere via Europa-webstedet benytter alle Unionens sprog? Hvornår vil Kommissionen sørge for, at den i sine kontakter med de europæiske borgere via Europa-webstedet arbejder på alle Unionens sprog?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(26. februar 2004)

Kommissionen vil først oplyse det ærede medlem om, at Europa-netstedet respekterer både ånden og bogstavet i traktaterne og i forordning nr. 1 fra 1958. Alle lovteksterne er således tilgængelige på netstedet og på alle de officielle EU-sprog. Det samme gælder for sider med generelle oplysninger, der fortrinsvis tager sigte på et bredere publikum. Dette kræver en betydelig indsats, som ikke har sin lige andre steder i verden, og som Kommissionen vil fortsætte med efter udvidelsen af EU den 1. maj 2004, hvor antallet af officielle sprog bliver næsten fordoblet.

Det ærede medlem har imidlertid ret i, at oplysningerne på Europa-netstedet — bortset fra i ovennævnte tilfælde — ikke alle er tilgængelige på alle de officielle EU-sprog. Det er imidlertid ikke nogen ny situation, og det drejer sig ingenlunde om en ændring af EU's sprogpolitik med hensyn til formidling af oplysninger til borgerne men ganske enkelt om den bedst mulige udnyttelse af de disponible ressourcer. Sider, der fortrinsvis henvender sig til et specialiseret publikum, eller aktuelle nyheder, som bør være hurtigt tilgængelige, offentliggøres ofte kun på et begrænset antal sprog. De offentliggøres så hurtigt som muligt på de disponible sprog for at informere den berørte målgruppe så hurtigt som muligt.

(1) EFT 17 af 6.10.1958, s. 385.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/581

(2004/C 84 E/0657)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0398/04

af Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) til Kommissionen

(16. februar 2004)

Om: Netværk for børneslaveri

Er det Kommissionens opfattelse, at det tragiske børneslaveri i Afrika syd for Sahara kan berøre EU? Træffer den nogen foranstaltninger over for de afrikanske stater, hvor der efter nogle ngo'ers skøn findes 200 000 børn, der arbejder som slaver?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(14. april 2004)

Kommissionen støtter fuldt og helt den faste holdning, EU har indtaget mod slaveri. Denne holdning fremgår af den EU-erklæring om børns rettigheder, der blev fremlagt på den 59. samling i FN's Menneskerettighedskommission (UNCHR) i 2003, hvori EU gav udtryk for sin bekymring over stigningen i de værste former for børnearbejde, herunder alle former for slaveri (som det bl.a. fremgår af Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) globale rapport for 2002, der anslår, at antallet af børn, der er underkastet de værste former for arbejde, udgør 179 millioner, mens 8,4 millioner er børneslaver). Endvidere indeholdt den resolution om børns rettigheder, EU fremlagde på UNCHR's 59. samling, også en opfordring til landene om at gøre en indsats for at bekæmpe børnearbejde og afskaffe de værste former heraf øjeblikkeligt.

EU's forpligtelse til at bekæmpe slaveri fremgår endvidere af artikel 5 i charteret om grundlæggende rettigheder, der forbyder slaveri og tvangsarbejde, og af den støtte til indførelse af internationale instrumenter til bekæmpelse af slaverirelaterede aktiviteter, som EU har slået til lyd for, herunder FN's protokol om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig med kvinder og børn, samt ILO's konvention nr. 29, 105, 138 og 182.

Specielt hvad Afrika angår, er der blevet udarbejdet en handlingsplan til bekæmpelse af menneskehandel, der skal godkendes inden for rammerne af dialogen mellem EU og Afrika. Endvidere er støtten til bekæmpelse af børneslaveri blevet udvidet via EU's budget. Som et nyligt eksempel kan nævnes en bevilling under det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder (EIDHR) på 1 252 375 EUR til Alisei til bekæmpelse af handel med børn, moderne former for slaveri og udnyttelse af mindreårige i Gabon, Benin, Togo og Nigeria. Herudover indeholder den ajourførte EIDHR-programmering for 2004 (vedtaget ved Kommissionens afgørelse af 1. december 2003) ydelse af støtte til oprettelse af netværk i Vestafrika til bekæmpelse af menneskehandel, særlig med kvinder og børn. Af andre relevante foranstaltninger, som Kommissionen har truffet, kan nævnes en lang række projekter, der finansieres via EU-budgettet, og som sigter mod at løse problemerne for børn, der påvirkes af væbnede konflikter, således som det anføres i en nylig oversigt, Kommissionen har udarbejdet som en foreløbig opfølgning af vedtagelsen af EU's retningslinjer om børn i væbnede konflikter fra december 2003.