SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2326/02

af Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) til Kommissionen

(26. juli 2002)

Om: EF-kompetencer i forbindelse med bevarelsesforanstaltninger

I de forslag til reform af den fælles fiskeripolitik, som kommissærkollegiet vedtog den 28. maj 2002, tillægger Kommissionen kyststaterne nye kompetencer til at træffe tekniske foranstaltninger, som blot skal godkendes af Kommissionen, i farvande, der hører under deres jurisdiktion. De bemyndiges konkret til at vedtage bestemmelser inden for 12-sømileszonen, der gælder alle fartøjer, samt til at træffe hasteforanstaltninger i de øvrige zoner, som gælder alle EF-fartøjer.

Der findes allerede en procedure på EF-plan, som giver Kommissionen mulighed for at vedtage hasteforanstaltninger på kort sigt, som efterfølgende skal ratificeres af Rådet. Hvad er begrundelsen for indførelsen af denne nye procedure?

Mener Kommissionen, at overdragelsen af disse kompetencer til kyststaterne er i overensstemmelse med gældende EF-ret? Hvilket retsgrundlag bygger dette i bekræftende fald på?

Mener Kommissionen ikke, at det for at sikre princippet om neutralitet bør være den selv, der vedtager disse foranstaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. september 2002)

Det ærede medlems skriftlige forespørgsel henviser til artikel 8 og 9 i Kommissionens forslag. Artikel 8 vedrører hasteforanstaltninger truffet af medlemsstaterne og artikel 9 foranstaltninger truffet af medlemsstaterne inden for 12-mileszonen.

Artikel 8 vedrører kortvarige hasteforanstaltninger, hvorimod artikel 9 vedrører foranstaltninger inden for 12-mileszonen, som ikke er hastende. Der er ikke tale om en ny procedure, eftersom den for øjeblikket indgår i artikel 46 i Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer(1); formuleringen er dog anderledes (den vedrører lokale bestande), men virkningen er den samme.

Der er dog en forskel mellem den nævnte artikel 46 og den foreslåede artikel 9, eftersom artikel 46 ikke vedrører fartøjer fra andre medlemsstater. Men det er Kommissionens holdning, at restriktive bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger inden for denne zone ikke kun bør gælde for fartøjer fra den pågældende kystmedlemsstat, men også af hensyn til den fulde virkning andre fartøjer med ret til at fiske i området.

Det understreges, at foranstaltningerne skal være ikke-diskriminerende, og artiklen indeholder derfor nogle proceduremæssige garantibestemmelser. F.eks. inddrages myndighederne fra andre medlemsstater i proceduren (jf. stk. 1, andet afsnit, og stk. 2). Medlemsstaterne og de relevante regionale rådgivende råd kan forelægge skriftlige kommentarer for Kommissionen, og Kommissionen godkender foranstaltningen eller annullerer den inden for en frist på 15 arbejdsdage. Medlemsstaterne kan indbringe Kommissionens afgørelse for Rådet, som kan træffe en anden afgørelse med kvalificeret flertal.

Denne bestemmelse må ikke udlægges som en overdragelse af beføjelser. Ifølge proportionalitetsprincippet, som er nedfældet i EF-traktatens artikel 5, skal Fællesskabet kun handle, når det er nødvendigt for at nå de i EF-traktaten fastsatte målsætninger. Kommissionen er således af den opfattelse, at foranstaltninger vedrørende bevarelse og forvaltning af ressourcerne inden for dette område, som ikke tidligere har været omfattet af EU-foranstaltninger, med fordel og fuldt korrekt vil kunne gennemføres af de berørte kystmedlemsstater.

Med hensyn til om foranstaltningerne overholder neutralitetsprincippet, sikres dette af de proceduremæssige garantier, der nævnes ovenfor.

(1) EFT L 125 af 27.4.1998.