SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1745/96 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (3. juli 1996)

Om: Tilbagebetaling af skat

EU bekraefter i princippet ligebehandling af maend og kvinder paa arbejdsmarkedet og med hensyn til social sikring, men rent faktisk tilsidesaettes denne ligebehandling i hoej grad.

F.eks. i forbindelse med en faelles selvangivelse bliver den eventuelle hertil knyttede tilbagebetaling kun tillagt manden, hvilket er i modstrid med princippet om ligeloen, som er fastsat i traktatens artikel 119. Forbuddet mod forskelsbehandling af maend og kvinder er saaledes et generelt princip i EU-retten, som ogsaa afspejles i skattebestemmelserne.

Hvorledes agter Kommissionen at bilaegge skattetvister saasom tilbagebetaling af skat i forbindelse med en faelles selvangivelse, naar saadanne tvister gaar haardt ud over kvinderne, deres selvstaendighed og ligestillingsprincippet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Padraig Flynn (18. september 1996)

Det aerede parlamentsmedlem goer med sit spoergsmaal opmaerksom paa, at en eventuel tilbagebetaling i forbindelse med en faelles selvangivelse kun tillaegges manden, og haevder, at det er i strid med princippet om ligeloen, som er fastsat ved EF-traktatens artikel 119.

Artikel 119 indeholder imidlertid en generel definition af loen, og i henhold hertil omfatter loen den almindelige grund- eller minimumsloen og alle andre ydelser, som arbejdstageren som foelge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren direkte eller indirekte i penge eller naturalier. Endvidere har Domstolen statueret, at begrebet loen i artikel 119 omfatter samtlige ydelser, aktuelle eller fremtidige, som arbejdstageren som foelge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren, eventuelt indirekte, i penge eller i naturalier ((Barber-sagen, nr. 262/88, Samling 1990, s. 1949. )).

Skatter og afgifter falder ikke direkte ind under artikel 119s anvendelsesomraade. Skatter og afgifter af loen for arbejdstageres arbejde, som opkraeves via forskellige teknikker og fremgangsmaader (fradrag, skattenedsaettelse, fritagelser, kildeskat, tilbagebetaling af skat, som er opkraevet for meget) kan dog faa direkte indvirkning paa arbejdstagernes loen. (Dette raesonnement har Domstolen allerede brugt i dommen i Biehl-sagen (Sag C-175/88, Samling 1990, s. 1779). I den paagaeldende sag statuerede Domstolen, at princippet om ligebehandling, for saa vidt angaar afloenning, ville vaere virkningsloest, saafremt det kunne begraenses ved nationale diskriminerende bestemmelser om indkomstbeskatning. Man kan saaledes udlede, hvordan artikel 119 finder anvendelse paa beskatningsregler i tilfaelde, hvor der foreligger bevis for, at reglerne har en direkte indvirkning paa kvindelige arbejdstageres loen, som foerer til, at loennen ikke laengere svarer til loennen for mandlige arbejdstagere med det samme arbejde.

Det er dog nok hensigtsmaessigt at minde om, at Kommissionen saerlig har haft opmaerksomheden henledt paa skatte- og afgiftsomraadet. I 1984 vedtog den saaledes et memorandum om indkomstbeskatning og ligebehandling af maend og kvinder ((dok. KOM(84) 695, endelig udg. )), hvor man bl.a. konkluderede, at det mest neutrale system med hensyn til ligebehandling er saerskilt beskatning. Kommissionen har til hensigt at viderefoere sine foranstaltninger paa det paagaeldende omraade og er derfor allerede begyndt at undersoege spoergsmaalet om individualisering af rettigheder inden for socialsikring, beskatning og lignende omraader, samtidig med at den traekker paa de erfaringer, der er gjort i medlemsstaterne. Med udgangspunkt i resultaterne forventer Kommissionen at vedtage en meddelelse i 1997 om individualisering af rettigheder med en analyse af de gaeldende systemers indvirkning paa kvinders selvbestemmelse og lige muligheder.