SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3422/02

af Ioannis Marínos (PPE-DE) til Kommissionen

(2. december 2002)

Om: Økonomisk bistand fra EU til lande, der krænker menneskerettighederne

Jeg har gentagne gange henledt Kommissionens opmærksomhed på den ulovlige beslaglæggelse af ejendomme, der tilhørte EU-borgere (hovedsagelig italienere, hollændere og grækere), der levede i Etiopien under Mengistus kommunistiske styre, der siden er brudt sammen. Det er en kendt sag, at Etiopiens nuværende regering nægter at rette op på disse ulovligheder, mens EU, der heller ikke har taget skridt til at afhjælpe problemet, oven i købet yder ubetinget økonomisk bistand til Etiopien.

Der gøres opmærksom på, at USA ikke har tøvet med at indføre den såkaldte Hull Rule, der bemyndiger USA's præsident til omgående at indstille den økonomiske bistand til stater, der skader amerikanske statsborgeres interesser. Den etiopiske regering har efterkommet denne afgørelse og givet kompensation til de amerikanske statsborgere, hvis ejendom på ulovlig vis var blevet beslaglagt af Mengistu, hvilket jeg gentager EU ikke har formået at gøre for EU-borgerne.

Endelig er det i den internationale presse blevet oplyst, at det totalitære styre i Zimbabwe under ledelse af Robert Mugabe har bekendtgjort, at det vil nægte den britiske premierminister Tony Blair og medlemmerne af hans regering indrejsetilladelse i landet, eftersom Storbritannien har krævet visum for samtlige statsborgere i Zimbabwe, der ønsker at rejse til Storbritannien. Det er i øvrigt velkendt, at Storbritannien gentagne gange skarpt har kritiseret Zimbabwes kommunistiske styre for dets forfølgelsespolitik og beslaglæggelse af

EU-statsborgeres formuer. Det er værd at bemærke, at også EU har kritiseret Zimbabwes styre for dets udnyttelse af den humanitære bistand, der ydes til landet, idet denne kun tilfalder Mugabes politiske venner og ikke kommer Zimbabwes millioner af sultende indbyggere til gode.

Hvorfor har EU fordømt Zimbabwe samtidig med, at det bifalder eller i det mindste i praksis accepterer en tilsvarende adfærd fra Etiopiens side? Hvordan ser Kommissionen på den britiske premierministers skridt? Hvad er Kommissionens holdning til de foranstaltninger, der er truffet af den amerikanske regering, som har vist, at den er i stand til effektivt at beskytte de amerikanske borgeres interesser? Hvorfor beslutter EU sig ikke til omgående at indstille bistanden til de lande, der følger en ulovlig praksis og udsætter EU-borgere for uretfærdig behandling?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(17. januar 2003)

Hvad angår Kommissionens standspunkt med hensyn til tilbagelevering af ejendom som europæiske borgere fik konfiskeret under Etiopiens Mengistu-styre, skal man igen henvise til det svar som det ærede medlem fik på sin skriftlige forespørgsel vedrørende samme emne i 2001 (E-879/01(1)). Kommissionen har ikke retligt mandat til at repræsentere EU-borgere i sager der anlægges over for de etiopiske myndigheder, og der kan kun anlægges sag med henblik på godtgørelse ved landets egne domstole.

Overholdelse af menneskerettighederne og demokratiets og retsstatens principper er imidlertid vigtige grundlæggende elementer i Cotonou-aftalen. Kommissionen og medlemsstaterne søger gennem en dialog med dette lands regering og med udviklingsstøtte til fremme af god forvaltningspraksis at sikre at nævnte elementer overholdes, og at der udvikles en demokratisk kultur.

Støtte suspenderes kun i tilfælde hvor man trods politisk dialog må skønne at et land klart overtræder sine tilsagn vedrørende menneskerettighederne og demokratiets og retsstatens principper, og hvor landet ikke har udvist noget ønske om at afhjælpe denne situation. Dette var tilfældet for Zimbabwes, men ikke for Etiopiens vedkommende. EU holder imidlertid vågent øje med Etiopien og fortsætter med inden for rammerne af den politiske dialog at gøre landets regering klart at man er bekymret over problemerne i forbindelse med menneskerettighederne og demokrati.

(1) EFT C 318 E af 13.11.2001.