SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1847/02

af Guido Bodrato (PPE-DE) til Kommissionen

(28. juni 2002)

Om: Manglende samordning af Fællesskabets og de nationale pensionsordninger

Rådets forordning (EF) nr. 1606/98(1) har med hensyn til socialsikring udvidet anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr. 1408/71(2) til også at omfatte ordninger for tjenestemænd.

Kan Kommissionen oplyse, om tjenestemænd i Fællesskabets institutioner kan påberåbe sig forordning nr. 1608/98 til gennem en sammenlægning af forsikringsperioderne at forbedre deres ret til pension fra forsikringsperioder under ordningen i en medlemsstat, inden de tiltrådte deres tjeneste i en fællesskabsinstitution?

Er det ikke paradoksalt, at fællesskabslovgiveren ikke har sørget for at indføre særlige bestemmelser til samordning af Fællesskabets pensionsordning og medlemsstaternes pensionsordninger som en garanti for på linje med forordning nr. 1408/71 at bevare de erhvervede rettigheder eller rettigheder under erhvervelse i henhold til en national lovgivning?

Selv om mange EU-tjenestemænd kan anmode om at få overført bidrag til en national socialsikringsordning til Fællesskabets pensionsordning, er der mange blandt dem, der ikke har benyttet eller benytter sig af denne mulighed, enten fordi de ikke er godt informeret, eller fordi de ikke er interesseret i en overførsel, der med rette eller urette ikke anses for fordelagtig.

Mener Kommissionen ikke, at den gældende ordning er mangelfuld og burde forbedres, således at bevarelsen af de erhvervede rettigheder under alle omstændigheder garanteres?

(1) EFT L 209 af 25.7.1998, s. 1.

(2) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(4. september 2002)

Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998 ændrer forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 med henblik på at udvide dem til at omfatte særlige ordninger for tjenestemænd(1).

Artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1408/71 finder anvendelse på arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, som er eller har været omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater. EU-tjenestemænd er undergivet EU-institutionernes socialsikrikringsbestemmelser og ikke medlemsstaternes. EU-tjenestemænd kan derfor ikke drage fordel af forordning (EØF) nr. 1408/71, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1606/98, ved overførsler mellem en national ordning og den ordning, der gælder for EU-ansatte.

I personalevedtægtens bilag VIII er der fastsat følgende: Tjenestemanden, der indtræder i Fællesskabernes tjeneste efter: at have fratrådt en stilling i en administration eller en national eller international organisation, eller efter at have udøvet lønnet virksomhed eller selvstændig erhvervsvirksomhed, kan ved sin fastansættelse foranledige, at enten den aktuarmæssige modværdi eller den fastsatte tilbagekøbsværdi af de pensionsrettigheder, som han har erhvervet på grundlag af de ovenfor nævnte aktiviteter, indbetales til Fællesskaberne. I lignende tilfælde fastsætter den institution, hvor tjenestemanden er ansat, under hensyntagen til den lønklasse, han er fastansat i, antallet af de pensionsgivende tjenesteår, den efter sin ordning godskriver ham for den tidligere tjenestes varighed, på grundlag af den aktuarmæssige modværdi eller den fastsatte tilbagekøbsværdi. (artikel 11, stk. 2). Personalevedtægten og forordning (EØF) nr. 1408/71 har, selv om der anvendes forskellige mekanismer, samme formål, nemlig at sikre, at arbejdstagere, der gør brug af deres ret til fri bevægelighed, ikke straffes herfor med hensyn til socialsikring, uanset om de flytter fra et europæisk land til et andet eller bliver EU-tjenestemænd. Kommissionen deler derfor ikke det ærede medlems opfattelse af, at der er et behov for særlige bestemmelser til samordning af Fællesskabets og medlemsstaternes pensionsordninger, og personalerepræsentanterne har aldrig fremsat noget ønske herom.

Tjenestemænd og midlertidigt ansatte modtager ved tiltrædelsen af deres tjeneste i Fællesskaberne et eksemplar af Vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, som indeholder ovennævnte artikel 11, stk. 2, i bilag VIII, vedrørende overførsel af bidrag fra en national pensionsordning til Fællesskabets ordning. Desuden modtager tjenestemænd og midlertidigt ansatte omfattende information på introduktionskurserne og administrative meddelelser med oplysninger om eventuelle ændringer. Domstolen har i sin dom i sag T-27/99(2) bekræftet gyldigheden af den informationsprocedure, Kommissionen anvender.

Desuden vil Kommissionen gerne påpege, at denne ret ifølge personalevedtægten på ingen måde indebærer nogen forpligtelse for den pågældende person. EU-institutionernes tjenestemænd kan frit vælge, om de vil anmode om overførsel af deres pensionsrettigheder, og de kan, efter at de fra deres institution har modtaget et detaljeret forslag med beløbsangivelser, frit beslutte, om de vil overføre deres rettigheder eller

lade dem forblive under den hidtidige ordning, hvor de vil være undergivet de nationale bestemmelser på dette område og Rådets forordning (EØF) nr. 1606/98 og (EØF) nr. 1408/71, hvad rettighederne under de nationale ordninger angår.

(1) EFT L 209 af 25.7.1998.

(2) Dom af 17. oktober 2000 afsagt af Retten i Første Instans. Humbert Drabbe mod Kommissionen EF-Domstolens afgørelser Personalesager 2000, s. IA-213; II-955.