ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0463/01

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Rådet

(20. februar 2001)

Om: Partnerskabsforbindelse mellem Den Europæiske Union og Tyrkiet

Den franske nationalforsamling vedtog for nylig en beslutning om anerkendelse af folkemordet på armenierne som et historisk faktum. Tyrkiet greb til repressalier, hovedsagelig af økonomisk art, idet det ophævede en række kontrakter med franske virksomheder. Den 13.12.1999 vedtog Det Europæiske Råd i Helsinki at anerkende Tyrkiet som ansøgerland til optagelse i EU og etablere partnerskabsforbindelse med henblik på tiltrædelsen samt en finansieringsramme for at hjælpe Tyrkiet i dets ansøgerstatus.

Finder Rådet, at Tyrkiets økonomiske repressalier over for Frankrig og den ensidige ophævelse af kontrakter er handlinger, som er politisk og juridisk forenelige med toldunionen mellem Tyrkiet og EU, og finder det, at en sådan adfærd er i overensstemmelse med de kriterier, der blev fastlagt på Det Europæiske Råd i København?

Svar

(10. juli 2001)

Gengældelsesforanstaltningerne over for Frankrig som følge af vedtagelsen af loven om officiel anerkendelse af folkemordet på armenierne har været rettet mod bilaterale projekter. Imidlertid er det fortsat Kommissionens ansvar at påse, at associeringsaftalen med Tyrkiet samt toldunionen gennemføres korrekt, og Kommissionen følger situationen nøje. Den har påpeget, at gengældelsesforanstaltningerne blot vil komme til at virke mod hensigten her, hvor Tyrkiet er blevet opfordret til at indgå i et tiltrædelsespartnerskab og netop har vedtaget et nationalt program for overtagelse af gældende fællesskabsret.

EU vil overveje, om der er behov for foranstaltninger inden for rammerne af de gældende aftaler mellem EU og Tyrkiet og førtiltrædelsesprocessen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0286/01

af Glyn Ford (PSE) til Kommissionen

(9. februar 2001)

Om: Forfalskning af euroen

Hvilke forholdsregler er Kommissionen i færd med at træffe for at sikre, at butiksindehavere og handlende efter euroens indførelse, får meget klar vejledning om de nye sedlers kendetegn, således at muligheden for forfalskning undgås? Samarbejder Kommissionen med medlemsstaterne om et program for at kontrollere, om der under overgangen fra de nationale valutaer til euroen står kontanter til rådighed på sortbørsmarkedet, og om disse veksles?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(2. april 2001)

Den Europæiske Centralbank, medlemsstaternes centralbanker, Kommissionen og medlemsstaterne gennemfører for tiden en oplysningskampagne om euroen med sigte på såvel den brede offentlighed som specifikke grupper.

Fra og med september 2001 rettes oplysningskampagnerne i stigende grad mod pengesedlernes og mønternes udformning således at brugerne kan lære hvordan de ser ud og undgå falsk mønt.

Generelt set nyder euro-banksedler og -mønter godt af en høj beskyttelse. De højeste tekniske standarder er tilgodeset hvad sikkerhedsaspekterne angår. Hertil kommer at der i Rådet den 12. februar 2001 var politisk enighed om en rådsforordning om beskyttelse af euroen mod falskmønteri; formålet med denne er bl.a. at fastlægge procedurer for udveksling af oplysninger om falskmønteri(1) og for samarbejde mellem medlemsstaterne, Kommissionen, Den Europæiske Centralbank og Europol.

Ydermere arbejder Kommissionen for tiden med at forberede et forslag om et flerårigt uddannelses- og bistandsprogram for beskyttelse af euroen mod forfalskning, og lovgivningsforanstaltninger med henblik på kontrol af transport af kontanter på tværs af grænserne, bl.a. for at bekæmpe veksling af sortbørskontanter. Dette forslag indebærer bl.a. en udbygning af lovgivningen om kontrol og fremme af informationsudveksling.

Desuden har Kommissionen fremsat forslag(2) om at ændre direktiv 91/308/EØF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge(3), hvorom Rådet vedtog en fælles holdning den 30. november 2000. Når dette forslag er formelt vedtaget i Rådet, udvides de i direktivet fastsatte forpligtelser, bl.a. hvad angår identificering af kunder og indberetning af mistanke om hvidvaskning af penge.

(1) EFT C 337 E af 28.11.2000.

(2) EFT C 177 E af 27.6.2000.

(3) EFT L 166 af 28.6.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-1724/01

af Dana Scallon (PPE-DE) til Kommissionen

(6. juni 2001)

Om: Landmænd i Europa

Hvor mange landmænd er der i hvert enkelt ansøgerland?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. juli 2001)

Det er vanskeligt at besvare dette spørgsmål af følgende grunde:

1) der er ingen fælles definition på landmænd, og selv definitionen på landbrugsbedrift kan variere meget fra land til land;

2) mindstestørrelsen for landbrugsbedrifter er endnu ikke blevet harmoniseret;

3) man vil først få et fuldstændigt klart billede, når alle ansøgerlande har gennemført en landbrugstælling efter samme metoder som dem, der anvendes i EU.

Følgende tabel, der er baseret på officielle tal, som Eurostat har fået fra de statistiske kontorer, i ansøgerlandene, giver en oversigt over antallet af landbrugsbedrifter i disse lande. Til orientering angives også beskæftigelsen inden for landbruget, i dette tilfælde med tal fra undersøgelser af arbejdsstyrken. Selv om tallene for beskæftigelsen måske ikke er de samme som i landbrugstællingen, er de mere sammenlignelige, fordi de er baseret på samme internationale standarder.

>TABELPOSITION>

I anden kolonne angives for de fleste lande et skøn over det samlede antal enheder, som ejer landbrugsjord. Af disse producerer størstedelen udelukkende til eget forbrug. I tredje kolonne angives et skøn over det antal enheder, som ansøgerlandene selv anser for at være landbrugsbedrifter ifølge deres egen klassificering. I fjerde kolonne angives antallet af erhvervsaktive personer, som i andet kvartal af 2000 fik en væsentlig det af deres indkomst fra landbruget ifølge definitionerne i undersøgelsen af arbejdsstyrken. Da landbrugsarbejdet varierer alt efter årstiden, kan tallene for beskæftigelsen være forskellige i løbet af året.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1064/01

af Bart Staes (Verts/ALE) til Rådet

(5. april 2001)

Om: Samordning af Sensus-projektet

Samordningen af Sensus-projektet er overdraget til en vis Stephan Bodenkamp. Officielt arbejder denne person for Amt für Auslandsfragen (Kontoret for Udlandsanliggender) i München. Af en dom, som er afsagt af en domstol i München (den 20. december 2000), fremgår det, at Stephan Bodenkamp egentlig hedder Christoph Kionowski, og at han er agent for den tyske efterretningstjeneste, Bundesnachrichtendienst. Den pågældende skulle i mellemtiden være blevet suspenderet.

1. Har Rådet kendskab til, at samordningen af Sensus-projektet er overdraget Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski, som er agent for den tyske efterretningstjeneste? I bekræftende fald, støtter Rådet dette valg i forbindelse med samordningen af Sensus-projektet?

2. Agter Rådet at anmode Kommissionen om at fratage Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen af Sensus-projektet, fordi han er agent for det tyske efterretningsvæsen? I benægtende fald hvorfor støtter Rådet Kommissionens afgørelse om at overdrage Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen af Sensus-projektet?

3. Agter Rådet at anmode Kommissionen om at fratage Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen af Sensus-projektet i betragtning af, at en domstol i München har dømt ham for forfalskning af en kontrakt med en tysk teknologivirksomhed som et led i Sensus-projektet? I benægtende fald hvorfor støtter Rådet Kommissionens afgørelse om at overdrage Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen af Sensus-projektet?

4. Agter Rådet at anmode Kommissionen om at fratage Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen af Sensus-projektet i betragtning af, at han er blevet suspenderet fra det tyske efterretningsvæsen? I benægtende fald hvorfor støtter Rådet Kommissionens afgørelse om at overdrage Stephan Bodenkamp/Christoph Kionowski samordningen af Sensus-projektet?

Samlet svar på skriftlige forespørgsler E-1064/01, E-1081/01 og E-1083/01

(16. juli 2001)

De begivenheder, der omtales i forespørgsel E-1064/01, E-1081/01 og E-1083/01 henhører ikke under EU-Rådets kompetence.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1059/01

af Nicholas Clegg (ELDR) til Kommissionen

(5. april 2001)

Om: GATS anvendt på offentlige tjenesteydelser i offentlig eller privat eje

Finder GATS-bestemmelserne anvendelse på forskellig måde for offentlige tjenesteydelser afhængigt af, om sådanne tjenesteydelser er i offentligt eller privat eje? Kan regeringer og offentlige myndigheder begrænse adgangen til tredjelandes tjenesteydelsesleverandører på de nationale offentlige tjenesteydelsesmarkeder, som allerede er privatiseret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(5. juni 2001)

Bestemmelserne i den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) anvendes generelt, uanset om tjenesteydelserne er i privat eller offentlig eje. Dog er alle aktiviteter, der har forbindelse med udøvelse af statslig myndighed, udelukket fra GATS's anvendelsesområde.

Disse generelle bestemmelser skal ses i sammenhæng med de særlige forpligtelser, som hvert enkelt af WTO's medlemmer har påtaget sig. Dette afspejler GATS's bottom up-metode, som er baseret på frivillige forpligtelser for de enkelte sektorer til at åbne op for udenlandske leverandører af tjenesteydelser. Disse forpligtelser angiver, hvor meget markedet er åbnet for hvert enkelt medlem i hver enkelt servicesektor, og de indgår i landebilag til overenskomsten.

Det skal understreges, at de forpligtelser, som Fællesskabet og dets medlemsstater indgik under Uruguay-runden ikke svækker medlemsstaternes prærogativer med hensyn til at fastlægge, hvordan den pågældende sektor organiseres på mest hensigtsmæssig måde: medlemmerne er hverken forpligtede til at privatisere dele af den offentlige sektor eller til at begrænse muligheden for at subsidiere en tjenesteydelse.

Hvorvidt regeringer og offentlige myndigheder ifølge GATS-reglerne kan begrænse adgangen for tjenesteydelsesleverandører fra tredjelande til deres hjemmemarked for offentlige tjenesteydelser, er ikke et spørgsmål om, hvorvidt disse er blevet privatiserede eller ikke (hvilket er en intern politisk afgørelse), men det afhænger af, om Fællesskabet og dets medlemsstater har påtaget sig nogen forpligtelser i den forbindelse under Uruguay-runden, og i så fald hvilke forpligtelser. Det betyder, at en afgørelse om privatisering i en bestemt sektor, ikke kan fremstå som et retsgrundlag for levering af tjenesteydelser fra udenlandske leverandører, hvis den da ikke har forbindelse med en specifik fællesskabsforpligtelse i GATS i den pågældende sektor.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0813/01

af Bernard Poignant (PSE) til Kommissionen

(19. marts 2001)

Om: Situationen inden for barsfiskeriet

For snart et år siden blev der stillet en skriftlig forespørgsel om situationen inden for barsfiskeriet og bestandene af denne fiskeart (E-1334/00(1)). Situationen synes ikke at være blevet bedre. Tvært imod skal mængderne af bars fanget med trawl være eksploderet.

På denne baggrund er der opstået overvejelser om muligheden af at indføre en særlig midlertidig fangsttilladelse, som ikke skal kunne overdrages, med det formål at få genetableret et fangstniveau, der er foreneligt med bestandenes reproduktionsevne.

Ligeledes gøres der overvejelser om et generelt forbud mod fiskeriet i den mest sårbare periode, dvs. fra den 15. februar til den 31. marts.

Hvad mener Kommissionen om disse to forslag?

(1) EFT C 81 E af 13.3.2001, s. 28.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(7. maj 2001)

Som angivet i svaret på det ærede medlems skriftlige forespørgsel(1) anmodede Kommissionen Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) om at udarbejde en rapport om graden af udnyttelsen af barsbestandene i det nordøstlige Atlanterhav samt at foreslå tekniske løsninger på dette problem. Den relevante arbejdsgruppe i ICES forventes at aflevere en rapport herom i maj 2001. Rapporten vil komme til at danne grundlag for Kommissionens stillingtagen til spørgsmålet.

Begge de af det ærede medlem foreslåede muligheder er tænkelige, men det vil ikke være muligt at træffe konkrete forvaltningsforanstaltninger, før ICES har indgivet en rapport, og før Kommissionen har taget stilling til spørgsmålet.

(1) EFT C 81 E af 13.3.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0781/01

af Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. marts 2001)

Om: Offentliggørelse af rapporten fra OLAF

Det er uden tvivl af betydelig almen interesse, at der sker en fuldstændig og offentlig opklaring af bedragerierne på Kommissionens informationskontor i Stockholm for at undgå fortsatte spekulationer.

Vil Kommissionen offentliggøre rapporten fra OLAF om bedragerierne på Kommissionens informationskontor i Stockholm? Kan Kommissionen i modsat fald begrunde, hvorfor rapporten skal forblive hemmeligstemplet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Romano Prodi

(29. juni 2001)

Kommissionen har allerede i svaret på skriftlig forespørgsel P-3457/00 fra Marit Paulsen(1) haft anledning til at forklare sin holdning til offentliggørelse af rapporten fra Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) i denne sag. I dette svar anfører Kommissionen nemlig, at OLAF's undersøgelsesrapport i henhold til bestemmelserne i Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om OLAF's undersøgelser(2) er blevet oversendt til Kommissionen og til de svenske domstole. De oplysninger, der er afgivet og opnået i den forbindelse, er omfattet af forretningshemmeligheden og må ikke meddeles til andre end dem, der i fællesskabsinstitutionerne eller i medlemsstaterne som led i deres arbejde skal kende dem, og de må ikke anvendes til andre formål end bekæmpelse af svig og korruption.

Rådet og Parlamentet besluttede således ved vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1973/1999, at almenvellet kræver, at den pågældende rapport forbliver fortrolig.

OLAF har med tilladelse fra de svenske domstole meddelt, at det den 19. marts 2001 sendte rapporten i fortrolighed til Parlamentets udvalg for budgetkontrol på dettes begæring.

Retsproceduren er ikke afsluttet i Sverige.

Kommissionen skal holde Parlamentet underrettet om udgangen på procedurerne, når den tid kommer.

(1) EFT C 163 E af 6.6.2001.

(2) EFT L 136 af 31.5.1999.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1677/01

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(14. juni 2001)

Om: Omdefinering af NUTS

Kommissionen har fremlagt et forslag til omdefinering af nomenklaturen for statistiske territoriale enheder (NUTS), der anvendes til den geografiske afgrænsning af strukturfondsstøtten og som vil danne grundlag for de afgørelser, der skal træffes for den kommende programmeringsperiode.

Den territoriale inddeling på grundlag af disse statistiske enheder skal tage hensyn til de forskellige områder, rige som fattige, der findes inden for en og samme medlemsstat.

I hvilket omfang og på hvilken måde kæder Kommissionen denne omdefinering sammen med den nye udformning af samhørighedspolitikken?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michel Barnier

(30. juli 2001)

Formålet med forordningsforslaget er ikke at omdefinere de statistiske territoriale enheder (NUTS), som anvendes til gennemførelse af samhørighedspolitikken, men at råde bod på det forhold, at der ikke findes noget retsgrundlag for den nugældende klassificering.

Kommissionen har ikke til hensigt ved denne forordning at ændre afgrænsningen af regionerne i EU, som er defineret i den nugældende NUTS-klassificering, som er udarbejdet af De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor. Den foreslår derimod at indføre mere gennemsigtige regler for fremtidige ændringer af klassificeringen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0441/01

af Michiel van Hulten (PSE) til Kommissionen

(16. februar 2001)

Om: Ansættelse af fastansatte tjenestemænd i Europa-Kommissionen

Kan Kommissionen oplyse

1. Hvor mange fastansatte tjenestemænd der er blevet ansat siden 1. januar 1991 via åbne udvælgelsesprøver, opdelt efter nationalitet, kategori og grad?

2. Hvor mange af disse nye tjenestemænd opdelt efter nationalitet, kategori og grad, har siden stoppet deres ansættelse i Kommissionen permanent? Hvor mange af disse er i øjeblikket på orlov uden løn (CCP), opdelt efter nationalitet, kategori og grad?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(11. april 2001)

Kommissionen har fra januar 1991 til udgangen af februar 2001 ansat 5 119 fastansatte tjenestemænd via offentlige udvælgelsesprøver.

>TABELPOSITION>

Skemaet omfatter tjenestemænd, der er ansat over driftsbudgettet, og inkluderer tallene for publikationskontoret og OLAF.

Der vil blive sendt et skema opdelt efter nationalitet, kategori og grad direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

Af disse tjenestemænd er 171 (3,34 %) definitivt udtrådt af tjenesten ved Kommissionen siden 1991. Heraf har 94 sagt op, 54 er overført til en anden EU-institution, og 15 er fratrådt pga. invaliditet. Der vil blive sendt et skema opdelt efter nationalitet, kategori og grad direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.

I øjeblikket (primo marts 2001) er 194 (3,79 %) af disse nye tjenestemænd på orlov uden løn (CCP). Der vil blive sendt et skema opdelt efter nationalitet, kategori og grad direkte til det ærede medlem og til Parlamentets sekretariat.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0320/01

af Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) til Kommissionen

(13. februar 2001)

Om: Skibsbygningsindustrien

Kommissionen har for nylig bebudet, at den agter at foreslå en midlertidig mekanisme, som eventuelt med ikrafttrædelse fra den 1. maj 2001 skal beskytte den europæiske skibsbygningsindustri, mod den illoyale konkurrence, som Korea har praktiseret i flere år.

Hvilke elementer forventes denne midlertidige forsvarsmekanisme at bestå af?

Hvilke foranstaltninger der truffet for at støtte vore værfter indtil ovennævnte dato?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(11. april 2001)

Kommissionen besluttede den 29. november 2000 at den, eftersom der ikke er opnået nogen forhandlingsløsning med Korea, inden den 1. maj eventuelt ville stille forslag om en midlertidig støtteordning mens man venter på resultatet af et eventuelt indgreb fra Verdenshandelsorganisationen.

Kommissionen er allerede begyndt at overveje hvordan en sådan midlertidig støtteordning kan tilrettelægges. Ordningen kommer kun til at gælde for markedssegmentet hvor værfter i EU er blevet direkte berørt af fordrejningen af den internationale konkurrence.

Den igangværende undersøgelse(1) forventes afsluttet inden maj således at Kommissionen kan aflægge rapport for Rådet inden da.

Proceduren giver Korea mulighed for at forelægge et forslag til løsning af de konstaterede problemer, således at verdensmarkedspriserne kan forbedres og ansættes på et kommercielt holdbart niveau. Dette spørgsmål er blevet rejst på Kommissionens møde med Koreas handelsminister og industriminister i Seoul den 14.-15. februar 2001.

Lykkes det ikke med disse bilaterale kontakter at nå frem til en for Fællesskabet tilfredsstillende løsning, agter Kommissionen at iværksætte de foranstaltninger, som den allerede har tilrettelagt, og som industriministrene godkendte på mødet i Rådet den 5. december 2000.

Det skal i øvrigt bemærkes at forordning (EF) nr. 1540/98(2) giver værfter i EU adgang til andre former for industristøtte der kan hjælpe dem til at tilpasse sig den internationale konkurrence, såsom innovationsstøtte, støtte til forskning og udvikling samt regional moderniseringsstøtte og omstruktureringsstøtte.

Kommissionen agter således at gøre brug af alle disponible midler i forsvaret af skibsbygningsindustrien i EU.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22.12.1994, om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandelsorganisationens regi, EFT L 349 af 31.12.1994.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1540/98 af 29.6.1998 om nye regler for støtte til skibsbygningsindustrien, EFT L 202 af 18.7.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1314/01

af Theresa Villiers (PPE-DE) og Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen

(3. maj 2001)

Om: Erhvervskonsekvensanalyse af indførelsen af euroen

1. Kan Kommissionen oplyse, om den har foretaget en erhvervskonsekvensanalyse af indførelsen af euroen?

2. Hvis Kommissionen har foretaget en sådan analyse, kan den da oplyse, hvorledes denne blev foretaget og forelægge resultater?

3. Hvis Kommissionen ikke har foretaget en sådan analyse, kan den så i lyset af, at indføringen af euroen vil have dybtgående virkninger for erhvervene i Europa, forklare hvorfor?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(19. juli 2001)

1. og 2. Kommissionen har ikke gennemført en formel konsekvensanalyse af euroens indførelse, da denne procedure udelukkende anvendes ved lovgivningsforslag. Virkningerne af oprettelsen af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) er imidlertid grundigt vurderet af Kommissionen i en række rapporter og arbejdsgrupper, f.eks. rapporten fra arbejdsgruppen om tekniske aspekter og omkostninger ved dobbelt prissystem(1) og rapporten fra arbejdsgruppen om små virksomheder og euroen(2). Spørgsmålet er endvidere blevet drøftet ved en række rundbordsdrøftelser, som bl.a. blev afholdt af Kommissionen i Bruxelles i maj 1997 og februar 1998, hvor euroens positive virkning for de forskellige sektorer i økonomien blev understreget. Parlamentet har været nært involveret og har givet sin fulde støtte til euroens indførelse.

3. ØMU'ens gennemførelse vil utvivlsomt få en positiv indvirkning på erhvervslivet i Europa, hvilket fremgår af en række rapporter, f.eks.: Et marked, en valuta (Cecchini-rapporten). Fjernelse af valutarisici, bedre prisgennemsigtighed, øget konkurrence og dermed et indre marked, der fungerer bedre, er vigtige

fordele for erhvervslivet. Den makroøkonomiske ramme, der er skabt som følge af ØMU'en, har endvidere medført betydelige resultater (se: EMU: The First Two Years, Euro Paper nr. 42) til gavn for erhvervslivet, f.eks. rentenedsættelser.

(1) Euro paper nr. 13.

(2) Euro paper nr. 21.