SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3278/97 af Undine-Uta Bloch von Blottnitz (V) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Udledning af radioaktive stoffer fra atomoparbejdningsanlaegget Windscale/Sellafield

I EFT C 291 af 25.9.1997 offentliggoer Kommissionen sin »udtalelse om en plan for bortskaffelse af radioaktivt affald, der stammer fra driften af Sellafield-oploesningsanlaegget (...) i henhold til Euratom-traktatens artikel 37«. Kommissionen konkluderer bl.a., at de doser, befolkningen i en anden medlemsstat vil kunne blive udsat for »i tilfaelde af uforudsete udslip af radioaktive stoffer foraarsaget af en ulykke ikke vil vaere af betydning ud fra et sundhedsmaessigt synspunkt«.

1. Paa hvilke praecise data baserer Kommissionen de konklusioner, den offentliggoer i sin udtalelse, og vil Kommissionen stille disse data til raadighed for Europa-Parlamentet?

2. Anser Kommissionen det ikke paa baggrund af de maalinger, miljoeorganisationen Greenpeace har foretaget ved oparbejdningsanlaegget i La Hague, for forkert simpelthen at lade radioaktive stoffer fra anlaegget i Sellafield udlede i havet?

3. Hvorledes vurderer Kommissionen konsekvenserne af denne udledning for den befolkning, der bor og arbejder i naerheden af Windscale/Sellafield?

4. Er Kommissionen bekendt med hoej radioaktiv belastning af flora og fauna i naerheden af Windscale/Sellafield, hvorledes er denne belastning efter Kommissionens mening opstaaet, og hvornaar har Kommissionen senest selv foretaget maalinger i naerheden af anlaegget?

5. Hvorledes vurderer Kommissionen de planlagte udledninger paa baggrund af kravene i OSPAR-konventionen?

6. Paa grundlag af hvilken viden mener Kommissionen at kunne konkludere, at der selv i tilfaelde af en ulykke - der jo netop som karakteristikum afviger fra det normale - ikke opstaar risici?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (18. november 1997)

1. Euratom-traktatens artikel 37 kraever, at hver medlemsstat skal forsyne Kommissionen med alle almindelige oplysninger vedroerende planer om bortskaffelse af radioaktivt spild i enhver form, for at det derved kan afgoeres, om ivaerksaettelsen af denne plan kan antages at medfoere en radioaktiv kontaminering af en anden medlemsstats vande, jord eller luftrum. Kommissionens henstilling 91/4/Euratom om anvendelse af Euratom-Traktatens artikel 37 ((EFT L 6 af 9.1.1991. )) fastslaar, hvilke oplysninger medlemsstaterne boer indgive for at give Kommissionen mulighed for at afgive sin udtalelse. For Sellafield-oploesningsanlaeggets vedkommende har Det Forenede Kongeriges regering indgivet oplysninger i henhold til henstilling 91/4/Euratom. I medfoer af artikel 37 konsulterer Kommissionen en gruppe uafhaengige eksperter, der er samlet til dette formaal af Det Videnskabelige og Tekniske Udvalg (som fastsat i Euratom-traktatens artikel 31). Naar Kommissionen har modtaget oplysningerne fra en medlemsstat, og ekspertgruppen har haft ubegraenset adgang til at benytte disse i sin rapport, er det derefter op til den beroerte medlemsstat at frigive de almindelige oplysninger og ekspertrapporten.

2. Udledninger fra nukleare anlaeg reguleres af strenge tilladelser, som udstedes af de nationale myndigheder. Tilladelserne sikrer, at den resulterende paavirkning af befolkningen ikke alene ligger inden for graenserne i Faellesskabets grundlaeggende sikkerhedsstandarder, men ogsaa er saa lav, som det med rimelighed kan forlanges, det saakaldte ALARA-princip. Haandhaevelse af ALARA-princippet har medfoert en kontinuerlig udvikling af teknologien, saaledes at radioaktivitetsniveauet i udledninger fra Sellafield paa nuvaerende tidspunkt er lavere end en procent af niveauet i tidligere udledninger. Den vellykkede gennemfoerelse af ALARA-princippet fremtraeder klart, naar det tages i betragtning, at reduktionen i udledningernes radioaktivitet foregik i en periode, hvor kvantiteten af det brugte braendsel til oparbejdning steg vaesentligt.

3. og 4. Hver medlemsstat har ansvaret for at sikre overholdelse af de grundlaeggende sikkerhedsstandarder, og Kommissionen skrider kun ind i det tilfaelde, hvor en medlemsstat ikke lever op til sit ansvar. Det aerede medlem kan ikke desto mindre vaere forvisset om, at Kommissionen i december 1993 i medfoer af Euratom-traktatens artikel 35 tilsaa udstyret til sikring af miljoeet, som er etableret paa og omkring Sellafield-anlaegget. Det blev konkluderet, at der var en tilstraekkelig overvaagning af radioaktivitetsniveauet i omgivelserne, og at Faellesskabets grundlaeggende sikkerhedsstandarder blev overholdt. Kommissionen udfoerer ikke selv nogen detaljeret undersoegelse af udledningernes indvirkninger, men den gransker noeje rapporterne, som den modtager fra Det Forenede Kongerige med jaevne mellemrum, for at sikre sig, at udledningerne ikke medfoerer en overtraedelse af de grundlaeggende sikkerhedsstandarder. Endvidere studerer Kommissionen med interesse enhver anden uafhaengig rapport eller undersoegelse, som tilbyder saadanne miljoemaessige oplysninger. Kommissionen har ikke kendskab til, at der skulle vaere nogen sporbar indvirkning paa plante- og dyrelivet.

5. Kommissionen er part i Oslo-Paris (OSPAR) konventionen. Derfor griber Kommissionen paa vegne af Faellesskabet enhver lejlighed til at sikre, at alle parterne overholder forpligtelserne i konventionen. Med hensyn til udledningerne fra Sellafield er der intet belaeg for, at Det Forenede Kongerige ikke overholder sine forpligtelser.

6. I anmeldelsen, som blev foretaget i medfoer af Euratom-traktatens artikel 37, indeholdt de almindelige oplysninger betragtninger over et stort antal mulige ulykkesscenarier. Med henblik paa at skoenne den mulige indvirkning paa andre medlemsstater blev ulykken med de vaerst taenkelige konsekvenser valgt som reference, selv om det er meget usandsynligt, at den kunne opstaa. Som foelge heraf vil alle andre ulykker faa mindre betydelige konsekvenser. Kommissionen vurderede noeje alle forhaandenvaerende oplysninger, inden den udarbejdede sin udtalelse.