ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3180/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Ulykker paa Tsakona-Kalamata-vejen

I en klage fra 12 kommunalraadsformaend og beboerne langs den 30 km. lange Tsakona-Kalamata-motorvej oplyses det, at der i de sidste aar er blevet draebt 30 personer, og at snesevis er blevet haardt kvaestede, fordi vejen gaar igennem beboede omraader, fordi der ikke findes tilstraekkelig lysregulering, samt fordi vejen er daarlig udfoert og paa grund af bilisternes hoeje hastighed. At vejen gaar gennem landsbyer uden de elementaere fortove og med manglende belysning, sigtbarhed og kontrol, skaber saerlige vanskeligheder for beboerne, isaer for de aeldre, skoleelever og smaa boern. Til beboernes klager har Peloponisos-regionen svaret, at den finder at »den eneste loesning som kan afhjaelpe problemet, er at lede vejen udenom beboede omraader ved at bygge en ny motorvej«. Kommissionen bedes oplyse:

1. Har Peloponisos-regionen indgivet forslag om at lade en saadan vej indgaa i den anden faellesskabsstoetteramme, naar den revideres, og

2. er der mulighed for intervention under den anden faellesskabsstoetteramme med henblik paa at omlaegge vejen eller andre alternative muligheder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (25. november 1997)

Kommissionen kan meddele det aerede medlem, at ifoelge de oplysninger, den raader over, har de graeske myndigheder allerede tildelt kontrakterne for undersoegelserne af visse straekninger af den kommende motorvej mellem Tripoli og Kalamata, som straekningen Tsalona-Kalamata er en del af. Det drejer sig om en ny linjefoering, der ikke gaar igennem beboede omraader, som det er tilfaeldet med den eksisterende vej, der har vaeret genstand for klager fra beboerne.

Da de naevnte undersoegelser ikke vil kunne afsluttes inden aar 2000, kan denne nye linjefoering ikke medfinansieres under EF-stoetterammerne 1994-1999. Ikke desto mindre kan de graeske myndigheder fremlaegge et forslag til medfinansiering af undersoegelserne for den indevaerende programmeringsperiode.

Det er i oevrigt klart, at det ikke er Kommissionens opgave at blande sig i linjefoeringen for de veje, den finansierer, og endnu mindre for de veje, for hvilke der endnu ikke er ansoegt om finansiering.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3396/97 af Fernando Fernández Martín (PPE) til Kommissionen (23. oktober 1997)

Om: Virkning af skovbrandene paa Sumatra og Borneo paa klimaaendringen

Den filippinske vulkan Pinatubos udbrud i 1991 paavirkede ikke kun atmosfaeren i regionen, men foraarsagede ogsaa en let afkoeling af temperaturen paa verdensplan. I dag er den selv samme region (Sumatra og Borneo) haerget af store skovbrande.

Har Kommissionen taget noget initiativ til at vurdere disse brandes indvirkning paa klimaaendringen i lyset af de negative virkninger i tilknytning til ovennaevnte vulkanudbrud?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Manuel Marin (19. november 1997)

Kommissionen og medlemsstaterne har i Djakarta nedsat en faelleseuropaeisk brandbekaempelsesgruppe (EUFREG) i anledning af den noedsituation, der er opstaaet som foelge af de omfattende skovbrande i Indonesien, der skoensmaessigt beroerer ca. 1 million ha.

I anden fase af EUFREG-samarbejdet skal der ivaerksaettes en undersoegelse af de arealer, der er blevet lagt oede af dette aars brande, dvs. deres stoerrelse, type, klassificering og anvendelse. I denne forbindelse stoetter man sig foerst og fremmest paa telemaalingsdata. Der skal ogsaa udarbejdes retningslinjer for den undersoegelse, som en udsendt inspektionsgruppe skal foretage for at bistaa Indonesiens regering i bestraebelserne paa at faa indfoert en bedre politik og en mere formaalstjenlig praksis, saaledes at man kan undgaa en gentagelse af dette aars katastrofale brande, eller i det mindste begraense eventuelle brande mest muligt.

Kommissionen vil fortsat samarbejde med den indonesiske regering og er parat til at medvirke i en stoerre undersoegelse af virkningerne af skovbrandene for det regionale og globale miljoe og klima paa lang og mellemlang sigt.

Den indonesiske regering har allerede organiseret en international konference om videnskab og teknologi til bedoemmelse af de globale miljoeforandringer og deres betydning for det indonesiske kystfastland i Djakarta fra den 10.-12. november 1997 med aktiv deltagelse af Kommissionen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3104/97 af Rijk van Dam (I-EDN) til Kommissionen (3. oktober 1997)

Om: Usbekistan

Som svar paa skriftlig forespoergsel E-2333/97 ((EFT C 60 af 25.2.1998, s. 128. )) og E-2449/97 ((EFT C 60 af 25.2.1998, s. 132. )) om konfiskeringen af 25.000 bibler i Usbekistan og hindringerne for det usbekiske bibelselskabs aktiviteter har Kommissionen meddelt, at den ingen oplysninger har herom, og at den hidtil heller ikke har modtaget detaljerede informationer herom fra de usbekiske myndigheder. Imidlertid har man fra forskellig side erfaret, at biblerne fortsat er konfiskeret, at de usbekiske myndigheder kraever, at biblerne returneres, og at de usbekiske jernbaner endog paalaegger det usbekiske bibelselskab at betale omkring 13.000 USD (et beloeb som vokser hver dag) for bevaringen af de konfiskerede bibler.

1. Mener Kommissionen ikke, at man paa ny og indtraengende boer anmode de usbekiske myndigheder om at redegoere for denne fremgangsmaade, som er i strid med partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem EU og Usbekistan?

2. Kommissionen bedes oplyse, hvornaar den agter at rette henvendelse til de usbekiske myndigheder og hvilke aktioner den agter at traeffe for at opnaa frigivelse af biblerne og annullering af kravet om bevaringsudgifter og foranledige, at det usbekiske bibelselskab uhindret kan udfoere sine opgaver?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans van den Broek (17. oktober 1997)

De usbekiske myndigheder har netop meddelt Kommissionen at der ikke laengere er hindringer for indfoersel af bibler til Usbekistan. Bibelselskabet i Usbekistan har kunnet bekraefte rigtigheden heraf.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3009/97 af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen (1. oktober 1997)

Om: OEdelaeggelse af miljoeet omkring Kerkini-soeen

Soeen Kerkini er et vigtigt fredet levested i Nordgraekenland med et righoldigt plante- og dyreliv. I dette fredede omraade findes en privatejet poppellund, hvis ejer i juli 1994 begyndte at udvinde trae fra til trods for, at der i disse traeer fandtes hundredvis af hejrereder, hvis unger ikke var flyvefaerdige. Denne handling medfoerte, at over 200 fugle blev draebt, og vakte stort roere i offentligheden i Graekenland. De kompetente og ansvarlige myndigheder forhindrede ikke dette i at ske og traf ingen foranstaltninger imod ejeren af omraadet.

Har Kommissionen kendskab til disse haendelser? Vil den anmode den graeske regering om en forklaring med henblik paa at sikre en mere effektiv beskyttelse af levestederne og soerge for, at der ivaerksaettes sanktioner imod dem, der beskadiger disse levesteder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (13. november 1997)

Selv om Kerkini-soeen er kunstig, udgoer den et overordentlig righoldigt vaadomraade, som af de graeske myndigheder er udpeget som saerligt beskyttet omraade i henhold til Raadets direktiv 79/409/EOEF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle ((EFT L 103 af 25.4.1979, senere aendret ved OEstrigs, Finlands og Sveriges tiltraedelse (EFT L 1 af 1.1.1995). )). Den er ligeledes foreslaaet beskyttet i henhold til Raadets direktiv nr. 92/43/EOEF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter ((EFT L 206 af 22.7.1992. )).

Lokaliteten er et af de vigtigste omraader for gennemfoerelsen af LIFE-Nature-projektet »bevarelse af arterne Phalacrocorax pygmaeus og Anser erythropus i Graekenland«. De ansvarlige for projektet blev midt i juni 1997 opmaerksomme paa, at man var i gang med faeldning af en bevoksning af popler med en koloni af hejrereder, og de underrettede omgaaende de graeske myndigheder herom. Denne bevoksning er imidlertid placeret uden for det saerligt beskyttede omraade, endda i et privatejet omraade, og er ikke omfattet af samme beskyttelsesordning som et saerligt beskyttet omraade. Dog er Kommissionen bekendt med, at det graeske landbrugsministerium har udsendt et cirkulaere, i henhold til hvilket faeldning af popler vil vaere forbudt i yngleperioden (fra den 15. februar til den 30. juli). Fremover vil det paagaeldende omraade naer ved Kerkini-soeen vaere omfattet af dette forbud.

Paa den anden side har Kommissionen ligeledes faaet underretning om andre problemer vedroerende beskyttelsen af Kerkini-soeen og har til hensigt at se naermere herpaa for at faa et klart overblik over situationen samt om noedvendigt tage passende skridt i forbindelse hermed.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3065/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (2. oktober 1997)

Om: Maerkning af emballage

Der henvises til forslag til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om maerkning af emballage og fastlaeggelse af en procedure for vurdering af emballages overensstemmelse (KOM(96)191 endel. - 96/0123 COD) ((EFT C 382 af 18.12.1996, s. 10. )).

Forslaget er baseret paa bestemmelserne i direktiv 94/62/EF ((EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10. )) om emballage og emballageaffald med hensyn til maerkning og overensstemmelsesvurdering. Den foreslaaede maerkning er frivillig og angiver ved et symbol, om emballagen er genbrugelig eller genvindelig. Andre former for maerker er forbudt.

Anser Kommissionen det for noedvendigt at udarbejde et program med henblik paa at reducere virkningen af emballage for miljoeet til et minimum og isaer at standse udbredelsen af selvopfundne maerker vedroerende emballagens genbrugelighed eller genvindelighed?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (11. november 1997)

Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om maerkning af emballage blev vedtagt den 25. november 1996. Dette forslag supplerer Raadets direktiv 94/62/EF i og med, at der hermed indfoeres de maerkningssymboler, der boer benyttes, samt en vurderingsprocedure med hensyn til overensstemmelsen mellem emballagen og direktivets vaesentligste krav.

Sigtet med maerkningsforslaget er at informere forbrugerne om, hvornaar emballagen kan genbruges eller genindvindes. Desuden forsoeger Kommissionen med sit forslag at fjerne den nuvaerende forvirring paa markedet ved at bruge ét symbol for genbrugsemballage og et andet for emballage til genindvinding.

I maerkningsforslaget kan kun emballage, som kan genbruges eller genindvindes ifoelge de krav, der er nedfaeldet i direktiv 94/62/EF, maerkes. Systemet er frivilligt; men skulle en producent oenske at anfoere, at en emballage kan genbruges eller genindvindes, skal symbolerne anvendes. Andre vil ikke blive tilladt. I dag benytter producenterne sig af en lang raekke helt forskellige symboler og etiketter for genbrug og genindvinding, hvilket ofte forvirrer kunderne med hensyn til emballagens miljoebeskyttelsesmaessige vaerdi.

Kommissionen er af den opfattelse, at droeftelserne i Europa-Parlamentet og Raadet vedroerende forslaget til direktiv om maerkning boer vaere afsluttet, inden man tager yderligere skridt med hensyn til emballagemaerkning.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2931/97 af Sérgio Ribeiro (GUE/NGL) til Kommissionen (17. september 1997)

Om: Indstilling af den portugisiske stats stoette til virksomheden EPAC, SA

Kommissionens krav af 30. april til de portugisiske myndigheder om at indstille deres stoette i form af en statsgaranti til EPAC er udtryk for en manglende fleksibilitet i fortolkningen af traktatens artikel 93, stk. 2 og 3, som, hvis den blev anvendt konsekvent, ville foere til, at situationer, hvor den ville vaere langt mere begrundet, som f.eks. godkendelserne for nylig af stoetten til Mello-gruppen m.fl., maatte ophoere.

Ved begrundelsen for afgoerelsen er det signifikant, at man ikke naevner det forhold, at EPAC's havneinstallationer som led i privatiseringen er blevet overdraget til SILOPOR, uden at gaelden fulgte med, og at EPAC fortsat er ansvarlig for afdrag og renter paa det laan, som blev optaget med henblik paa opfoerelse af disse installationer.

Kommissionen bedes oplyse, om dette forhold blev taget i betragtning, og om dette i benaegtende fald ikke burde have vaeret tilfaeldet for at hindre, at Kommissionen med sine afgoerelser bidrager til en kapitalforringelse, som har meget alvorlige konsekvenser for arbejdstagerne, som paa ingen maade er ansvarlige for forvaltningen og de gennemfoerte privatiseringer.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (28. oktober 1997)

Ved Kommissionens beslutning af 30. april 1997 ((EFT L 186 af 16.7.1997. )) blev den portugisiske regering anmodet om at suspendere stoetten i form af en statsgaranti til virksomheden EPAC (Empresa Para a Agroalimentação e Cereais, SA). Inden for rammerne af gennemgangen af den nationale stoette i henhold til EF-traktatens artikel 92-94 var der tale om en foreloebig beslutning, som skyldtes, at naevnte garanti blev stillet, inden Kommissionen havde kunnet tage stilling hertil, hvilket er i strid med EF-traktatens artikel 93, stk. 3.

Kommissionen har ved beslutning af 9. juli 1997 truffet en endelig beslutning angaaende den portugisiske regerings foranstaltninger til fordel for EPAC, som blev anset for at vaere ulovlige og uforenelige med faellesmarkedet.

Der er i forbindelse med denne endelige beslutning taget hensyn til de forhold, det aerede medlem naevner, samt alle de oplysninger, som de portugisiske myndigheder har fremsendt vedroerende relationerne mellem EPAC og Silopor.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3098/97 af Bryan Cassidy (PPE) til Kommissionen (2. oktober 1997)

Om: Kommissionens undersoegelse af det nederlandske elektrotekniske marked

I marts 1991 modtog Kommissionens Generaldirektorat IV en klage i forbindelse med paastaaet kartelvirksomhed inden for den nederlandske elektrotekniske sektor. Efter en langvarig 5-aarig undersoegelse afgav Kommissionen i juli 1996 en erklaering, hvori den gjorde rede for, at visse engroshandlere for elektroteknisk installationsmateriale og deres handelsstandsforeninger faktisk udoevede konkurrenceskadelige aktiviteter. Disse aktiviteter bevirkede, at udenlandske engroshandlere blev udelukket fra det nederlandske marked, hvorved det isolerede markedet fra de normale konkurrencebetingelser, som hersker andetsteds i EU. Resultatet er, at nederlandske forbrugere er noedt til betale betydeligt hoejere priser end forbrugere i andre EU-lande.

Kommissionens proceduremaessige forsinkelser har bevirket, at den fortsatte konkurrenceskadelige adfaerd er blevet tolereret i seks aar. Kan Kommissionen oplyse, hvornaar den agter at afslutte sin undersoegelse og traeffe en afgoerelse for i offentlighedens interesse at sikre, at konkurrencen paa det nederlandske marked for elektrotekniske installationsmaterialer genoprettes hurtigst muligt?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Karel Van Miert (28. oktober 1997)

Den naevnte sag rejser saerdeles vanskelige spoergsmaal. Kommissionen undersoeger fortsat sagen og tillaegger denne undersoegelse hoejeste prioritet. I sager som denne er det noedvendigt at foretage grundige undersoegelser af hele industrisektoren. Naar disse undersoegelser er afsluttet, er det ofte noedvendigt at sikre sig, at alle implicerede faar tilfredsstillende adgang til de tilgaengelige oplysninger. Alle de implicerede har ret til at fremsaette deres kommentarer til disse oplysninger, der ogsaa skal undersoeges noeje. I denne sag er der syv parter. Proceduren er nu afsluttet, og der er planlagt en hoering med samtlige implicerede parter i tredje uge af november 1997. Kommissionen skal hele tiden under undersoegelsen sikre sig, at der ikke frigives fortrolige oplysninger uden udtrykkelig forudgaaende tilladelse fra de beroerte parter. Kommissionen kan ikke foer hoeringen har fundet sted udtale sig om, hvorvidt der vil blive truffet en formel afgoerelse og i givet fald hvornaar.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3331/97 af Thomas Mann (PPE) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: EU-foranstaltningers gennemfoerelse paa kommunalt plan

I forbindelse med Den Europaeiske Unions foranstaltninger til fordel for aeldre har kommuner i min valgkreds flere gange paatalt, at Den Europaeiske Unions stoetteprogrammer bekendtgoeres med for kort frist og forsynes med en for kort ansoegningsfrist. Derfor hoerer man ofte den kritik fremfoert, at der findes alibi-programmer i Europa.

Indsamling af detaljerede bilag er en meget vanskelig opgave for ansoegerne. Hertil kommer perioden inden saadanne afgoerelsers vedtagelse i de kommunale parlamenter, der alene som foelge af juridisk fastsatte procedurer ikke kan overholde Kommissionens frister.

Jeg stiller derfor foelgende spoergsmaal til Kommissionen:

1. Hvordan informeres kommuner om eksistensen af saadanne stoetteprogrammer, og hvordan agter Kommissionen at forbedre den ofte utilstraekkelige informationsstroem?

2. Hvorfor er ansoegningsfristen for disse programmer saa kort?

3. Hvilke muligheder er der ifoelge Kommissionen for at forlaenge ansoegningsfristen paa rimelig vis?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Pádraig Flynn (27. november 1997)

1. Vejledningen om ansoegning i tilknytning til budgetkonto B3-4104 »Foranstaltninger til fordel for aeldre« blev omdelt til de relevante ministerier i alle medlemsstaterne og til de vigtigste europaeiske ikke-statslige organisationer, der arbejder for aeldre. Et betydeligt antal vejledninger om ansoegning blev ogsaa udsendt efter anmodninger, der indgik til Kommissionen. Kommissionen vil ikke desto mindre overveje, hvordan fordelingen af informationer om muligheden for at faa stoette og betingelserne for at vaere stoetteberettiget kan forbedres.

2. Det Forenede Kongerige har ved Domstolen anlagt sag mod Kommissionen med den begrundelse, at dens udbetalinger fra budgetkontoen for 1996 til »Foranstaltninger til fordel for aeldre« skulle vaere ulovlig. Domstolen forlangte, at Kommissionen suspenderede alle betalinger fra denne budgetkonto, indtil der forelaa en endelig afgoerelse. Det britiske skridt noedvendiggjorde en vurdering af mulighederne for at anvende budgetkontoen i 1997. Derfor var det ikke muligt at udsende vejledningen tidligere.

3. Kommissionen tager stilling til alle anmodninger om udvidelse af frister. For at sikre, at alle ansoegere faar en anstaendig behandling, har den vedtaget det generelle princip, at ansoegningsfristen skal vaere ens for alle.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2654/97 af Patricia McKenna (V) til Kommissionen (1. september 1997)

Om: Rettigheder til ammekopraemie

Den 5. juli 1997 offentliggjorde Kommissionen forordning (EF) nr. 1302/97 ((EFT L 177 af 5.7.1997, s. 5. )) om aendring af forordning (EOEF) nr. 3886/92 ((EFT L 391 af 31.12.1992, s. 20. )) om gennemfoerelsesbestemmelser for praemieordningerne for oksekoed, for saa vidt angaar visse bestemmelser om midlertidig overdragelse af rettighederne til ammekopraemie.

Har Kommissionen yderligere planer med hensyn til rettighederne til ammekopraemier?

Bekraefter Kommissionens undersoegelser, at det isaer er de stoerre landbrug, som har nydt godt af ammekopraemier? Sidste aar forloed det f.eks., at den engelske prins Charles skulle have modtaget to mio £ i ammekopraemier fra EU?

Agter Kommissionen at aendre ordningen, saaledes at den bliver til stoerre gavn for mindre landbrug? Hvad agter Kommissionen at goere for at aendre ordningen, saaledes at de landmaend, som har gavn af ordningen, skal anvende miljoevenlige metoder?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (7. oktober 1997)

Efter vedtagelsen af den af det aerede medlem naevnte forordning (EF) nr. 1302/97, der tager sigte paa at afklare visse bestemmelser om midlertidig overdragelse af rettighederne til ammekopraemie, har Kommissionen ikke for oejeblikket yderligere planer paa dette omraade.

Den direkte forvaltning af praemieordningerne for kvaeg hoerer under medlemsstaterne. Foelgelig er Kommissionen ikke i besiddelse af detaljerede oplysninger om stoerrelsen paa de bedrifter, som modtager denne stoette. Eftersom ammekopraemieordningen er en stoetteordning, der ydes pr. dyr, kan man udlede, at det endelige beloeb, som kan opnaas af landbrugeren, er stoerre for de bedrifter, som har et stort antal ammekoeer. I virkeligheden nyder de smaa landbrugere allerede godt af en fritagelse fra bestemmelserne angaaende den tilladte besaetningstaethed paa bedriften.

Hvad angaar aendringen af ordningen skal Kommissionen henlede det aerede medlems opmaerksomhed paa landbrugsafsnittet i »Agenda 2000« ((KOM(97) 2000 endelig udg. )). I dette udkast til foranstaltninger tilkendegiver Kommissionen, at den har til hensigt at foreslaa fastsaettelse af et saerligt loft for den direkte indkomststoette, som fordeles inden for rammerne af de faelles markedsordninger. Endvidere understreges det i dette dokument, at et af maalene for den faelles landbrugspolitik er at integrere miljoemaal heri.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2894/97 af Phillip Whitehead (PSE) til Kommissionen (17. september 1997)

Om: Nikkelafgivelse fra den legering, der anvendes i 1- og 2- euromoenter

Nikkeldirektivet (94/27/EF) ((EFT L 188 af 22.7.1994, s. 1. )) forbyder anvendelsen af en nikkellegering med en nikkelafgivelse, der er stoerre end 0,5 mg/cm2/uge for produkter, der er beregnet til at komme i direkte og langvarig beroering med huden.

Da visse arbejdstagere (f.eks. bankkasserere/kassepersonale) har naer kontakt med moenter, bedes Kommissionen oplyse, om den mener, at moenter er produkter, der kommer i direkte og langvarig beroering med huden?

Vil Kommissionen i givet fald sikre, at den nikkellegering, der vaelges til fremstilling af euromoenter, er i overensstemmelse med de standarder, der er fastlagt for saadanne produkter i nikkeldirektivet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Yves-Thibault de Silguy (18. november 1997)

Direktiv 94/27/EF af 30. juni 1994 om tolvte aendring af direktiv 76/769/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begraensning af markedsfoering og anvendelse af visse farlige stoffer og praeparater fastsaetter graenser for brugen af nikkel i genstande, som kommer i direkte og langvarig beroering med huden. Disse graenser er blevet indfoert i erkendelse af, at tilstedevaerelsen af nikkel i visse genstande kan goere mennesker overfoelsomme over for nikkel og foere til allergiske reaktioner.

Den Videnskabelige Komité for Toksicitet og OEkotoksicitet har imidlertid udtalt, at der ikke findes beviser for, at tilstedevaerelsen af nikkel i pengemoenter har givet anledning til overfoelsomhed hos hverken arbejdstagere, der haandterer moenter, eller de almindelige forbrugere.

Moenter er ikke naevnt i den liste over genstande, der optraeder som bilag til direktivet, og der er paa nuvaerende tidspunkt intet, der tyder paa, at moenter boer vaere omfattet af direktivet.

I henhold til Raadets forordning om euromoenternes paalydende vaerdi og tekniske specifikationer ((EFT C 208 af 9.7.1997. )) vil kun 8% af de moenter, der saettes i omloeb, indeholde nikkel, mens det i dag er 75% af alle moenter, der indeholder nikkel.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0882/97 af Agnes Schierhuber (PPE) til Kommissionen (12. marts 1997)

Om: EF-midler i 1996 til OEstrig og de enkelte oestrigske delstater

Siden folkeafstemningen i 1994 om OEstrigs tiltraedelse af Den Europaeiske Union er kritikken af OEstrigs medlemskab af Den Europaeiske Union vokset staerkt.

Et af kritikkens centrale punkter er OEstrigs oekonomiske bidrag til Den Europaeiske Union. Endvidere paastaas det ofte, at OEstrig ikke optimalt udnytter stoettemulighederne i forbindelse med Den Europaeiske Union.

Kan Kommissionen paa den baggrund oplyse,

1. hvilke samlede beloeb OEstrig i 1996 fik udbetalt fra Den Europaeiske Unions forskellige disponible faellesskabskasser?

2. hvilke beloeb Den Europaeiske Union i 1996 udbetalte til de enkelte oestrigske delstater?

Supplerende svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer (14. november 1997)

Det aerede medlem henvises til den undersoegelse om budgetbidrag, som Europa-Parlamentet fik tilsendt den 14. oktober 1997 ((SEK(97) 1918. )).