ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3344/97 af Valerio Baldini (UPE) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: Staerejagt i Italien

Direktiv 79/409/EOEF ((EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1. )) om beskyttelse af vilde fugle som aendret ved direktiv 94/24/EF ((EFT L 164 af 30.6.1994, s. 9. )) giver kun tilladelse til staerejagt i Frankrig, Graekenland, Spanien og Portugal.

Kan Kommissionen forklare, hvorfor Italien ikke nyder samme ret og maa stille sig tilfreds med muligheden for at anmode om en undtagelse som fastsat i artikel 9 i direktiv 79/409/EOEF?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (19. november 1997)

Raadets direktiv 79/409/EOEF om beskyttelse af vilde fugle er blevet aendret i 1994 saaledes, at staeren (Sturnus vulgaris) er blevet medtaget i direktivets bilag II.2 med henblik paa at tillade jagt paa denne fugl, men kun i fire EU-medlemsstater (Graekenland, Spanien, Frankrig og Portugal).

Kommissionen blev imidlertid ikke informeret om noget oenske fra italiensk side med hensyn til at udvide denne bestemmelse til ogsaa at omfatte dette lands territorium under de forberedende arbejder og droeftelser, der foerte til, at Raadet vedtog aendringen af det paagaeldende direktiv. Derfor kan Italien, inden der eventuelt vedtages en ny aendring herom af bilag II.2 til Raadets direktiv 79/409/EOEF, kun fravige de meget strenge beskyttelsesforanstaltninger for denne arts vedkommende af en raekke omhyggeligt berettigede grunde i henhold til bestemmelserne i direktivets artikel 9.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3012/97 af Cristiana Muscardini (NI) til Kommissionen (1. oktober 1997)

Om: Overskridelse af maelkekvoter

Visse dele af den italienske presse beskaeftigede sig den 30. august 1997 isaer med nogle udtalelser i en rapport om en undersoegelse, som den italienske revisionsret havde foretaget i oktober 1995 vedroerende det vanskelige spoergsmaal om maelkekvoter. Det skulle fremgaa af undersoegelsen, at Italien skulle have betalt boeder for en stoerre overskridelse af maelkekvoterne, end der faktisk var tale om.

Kan Kommissionen oplyse:

1. om den kender indholdet af denne rapport?

2. om den deler den opfattelse, at Italien i perioden 1989-1993 skulle have betalt 2.207 mia lire i ikke-skyldige boeder?

3. om den kan bekraefte, at maelkeproduktionen i Italien daekker 60% af det nationale behov?

4. om den paa baggrund af disse oplysninger kan sige noget om, paa hvilket trin maelkestriden mellem Italien og Unionen befinder sig?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (14. november 1997)

Kommissionen kender ikke den analyse fra den italienske revisionsret, som det aerede medlem henviser til.

Den minder om, at inden perioden 1993-94 har Italien ikke anvendt maelkekvoteordningen korrekt. Specielt er de individuelle referencemaengder ikke blevet tildelt, og oplysningerne vedroerende leveringerne til koeberne stammede ikke fra koebernes angivelser, men fra nationale statistikker eller producentsammenslutninger. Konsekvenserne af denne ukorrekte anvendelse af ordningen er blevet truffet i forbindelse med regnskabsafslutningen, og de paagaeldende beloebsstoerrelser blev fastsat i Raadets og Kommissionens faelles konklusioner den 21. oktober 1994. Italien skal indbetale en tillaegsafgift til Faellesskabet for regnskabsaarene 1989 til 1993 paa 3 461,5 mia. ITL (1 715,2 mio. ECU). Af dette beloeb har Italien allerede betalt 90,5%. De korrektioner, der er paalagt inden for rammerne af regnskabsafslutningen, blev ikke bestridt af medlemsstaten, og Kommissionen har ikke kendskab til elementer, der ville kunne drage de finansielle konsekvenser i tvivl.

Kommissionen raader ikke over alle de noedvendige oplysninger om f.eks. forbruget af og handelsstroemmene for mejeriprodukter og har heller ikke praecise og paalidelige oplysninger om produktionen, som ville saette den i stand til med en vis noejagtighed at bestemme selvforsyningsgraden i Italien. Naar dette er sagt, maa det understreges, at kvoterne ikke er fastsat i relation til selvforsyningsgraden i den enkelte medlemsstat, men paa basis af den eksisterende produktion i medlemsstaten. Alle andre kriterier, herunder befolkning eller nationalt forbrug, ville have gjort det umuligt at opnaa enighed om ordningen eller ville have foert til fastsaettelsen af en alt for hoej samlet maengde for Faellesskabet.

De elementer, der indgaar i ovennaevnte svar, er aldrig blevet bestridt, dvs. der er ingen uenighed herom mellem Kommissionen og Italien.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3075/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Raadet (2. oktober 1997)

Om: Adgang til erhvervet godstransport

Der henvises til forslag til Raadets direktiv om aendring af direktiv 96/26/EF af 29. april 1996 om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som skal lette den faktiske udoevelse af etableringsfrihed for de paagaeldende udoevere af transportvirksomhed inden for indenlandsk- og international transport (KOM(97)0025 - 97/0029(SYN) ((EFT C 95 af 24.3.1997, s. 66. )). Det foreliggende forslag har til formaal at viderefoere harmoniseringsprocessen af kravene til adgang til erhvervet godstransport ad landevej samt styrke markedet for landevejstransport.

Man henleder opmaerksomheden paa transportvirksomhedernes voksende deltagelse i den tosidede handel i forbindelse med godstransport og personbefordring mellem medlemsstaterne og de oest- og centraleuropaeiske lande. Med henblik paa en harmonisering, et maal som EU stadig straeber efter at naa, og for at undgaa fremgangsmaader, som kan fordreje konkurrencen, og for at skaffe lige vilkaar for alle anmodes Raadet om hurtigst muligt at overveje muligheden af at udvide direktivets anvendelsesomraade til at omfatte de transportvirksomheder, der er placeret i de oest- og centraleuropaeiske lande, der deltager i den tosidede handel med medlemsstaterne.

Svar (15. januar 1998)

Under de droeftelser, der har fundet sted med landene i Central- og OEsteuropa inden for rammerne af den strukturerede dialog, der blev indledt for at forberede disse landes tiltraedelse af Faellesskabet, har Raadet understreget noedvendigheden af, at disse aktivt forbereder sig paa at overtage gaeldende faellesskabslovgivning i alle dens aspekter (tekniske, sociale, sikkerhedsmaessige og andre).

Navnlig for saa vidt angaar direktiv 96/26/EF, som det aerede parlamentsmedlem henviser til, har otte associerede lande i Central- og OEsteuropa over for Kommissionen oplyst, at de agter at bringe deres lovgivning i overensstemmelse med naevnte direktiv pr. 1. januar 1998 ((Jf. Kommissionens svar af 17. november 1997 paa skriftlig forespoergsel nr. E-3076/97 fra Amedeo AMADEO. )).
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3373/97 af Ole Krarup (I-EDN) til Kommissionen (22. oktober 1997)

Om: EU's oekonomiske udvikling og strukturmidlerne

Ifoelge Budgetudvalgets betaenkning »om finansieringen af udvidelsen af Den Europaeiske Union« (A4-0353/96/DEL A + B) forventer Kommissionen en aarlig vaekst paa 2,5% i perioden 1999 til 2006. Denne udvikling vil, ifoelge Kommissionen, bevirke, at EU fortsat vil kunne viderefoere en strukturpolitik, ogsaa med nye medlemslande.

Hvilke overvejelser har Kommissionen gjort for det tilfaelde, at vaeksten i EU-omraadet ikke naar op paa de forventede hoejder, og midlerne til strukturfondene derfor bliver mindre end forventet? Jeg minder om, at det fremgaar af Eurostat (1996 udg.), at den gennemsnitlige aarlige vaekstrate for de 15 medlemslande i perioden 1989-94 laa paa 1,9%.

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (24. november 1997)

Finansieringsrammen ifoelge »Agenda 2000« er ganske rigtigt baseret paa antagelser om en aarlig gennemsnitlig vaekst i Faellesskabets bruttonationalprodukt (BNP) i faste priser paa 2,5%. Den gennemsnitlige vaekst i perioden 1994-96, som generelt ikke betragtes som en hoejkonjunkturperiode, laa paa 2,4%. Prognosen ligger saaledes kun en smule over dette niveau og er efter Kommissionens mening realistisk.

Ifoelge Kommissionens seneste prognose forventes vaekstraten endda at overstige dette niveau i baade 1997 og 1998 (henholdsvis 2,6% og 3,0%).

Hvis vaeksten skulle blive lavere end det forudsete niveau, er det vigtigt at huske paa, at man inden for den foreslaaede finansieringsramme ikke forventer at goere fuldt brug af taersklen paa 1,27%. For eksempel ville det forventede udgiftsloft i 2006 kun naa et niveau paa 1,22% af BNP. Saa selv om vaeksten skulle vaere lavere end forventet, eller hvis der opstaar yderligere behov i forbindelse med udvidelsen, vil der vaere plads hertil inden for det foreslaaede loft.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2418/97 af Laura De Esteban Martin (PPE) til Raadet (18. juli 1997)

Om: Ekspertudvalg

Raadet bedes specificere, hvilke og hvor mange arbejdsgrupper eller ekspertudvalg der har udfoert undersoegelser og detaljerede arbejder inden for rammerne af den tredje soejle i 1995, 1996 og 1997, med angivelse af de enkelte medlemsstaters deltagelse i disse grupper eller udvalg.

Raadet bedes ligeledes rettidigt sende Europa-Parlamentet den information, der kommer fra disse arbejdsgrupper med henblik paa at lette parlamentsarbejdet i de sager, hvor Parlamentet skal hoeres eller afgive betaenkning.

Svar (15. januar 1998)

Nedenfor foelger til det aerede parlamentsmedlem en oversigt over de ekspertgrupper, der har holdt moede som led i samarbejdet inden for retlige og indre anliggender i loebet af 1995 og 1996 samt foerste halvaar af 1997. Samtlige medlemsstater deltager i disse moeder.

>TABLE>

Formandskabet har regelmaessigt underrettet Europa-Parlamentet om arbejdet paa omraadet for retlige og indre anliggender enten paa regelmaessige moeder med Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Udvalget om Retlige Anliggender eller som led i den aarlige droeftelse, der er omhandlet i artikel K.6, stk. 3, i traktaten om Den Europaeiske Union.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3446/97 af Johannes Swoboda (PSE) til Kommissionen (27. oktober 1997)

Om: Forhandlinger om Sloveniens tiltraedelse af EU

I forbindelse med det 5. interparlamentariske moede mellem Den Europaeiske Union og Slovenien kritiserede flere politikere, at Cameron, en repraesentant for Kommissionen, der deltog i en konference, erklaerede, at Sloveniens tiltraedelse af EU foerst ville komme paa tale med eller efter Polens tiltraedelse af EU (artikel under overskriften: Slovenien - mellem suveraenitet og oensket om hurtig integration i EU; Frankfurter Allgemeine; 13.10.1997, nr. 237, side 9).

Hvis dette rent faktisk er Europa-Kommissionens mening, hvornaar vil Europa-Parlamentet saa blive informeret om denne meningstilkendegivelse?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Hans Van den Broek (18. november 1997)

Som Kommissionen har gjort det klart i sin meddelelse Agenda 2000 og i udtalelserne om ansoegningerne om medlemsskab af Faellesskabet, forhandler Faellesskabet med de enkelte ansoegerlande paa grund af dets indsats. Der er ikke tale om nogen »gruppevis« forhandling.

Der vil som tidligere blive foert saerskilte tiltraedelsesforhandlinger med de enkelte ansoegerlandes regeringer. Hvert land vil gennemfoere forhandlingerne i sit eget tempo. Tidspunktet for afslutningen af tiltraedelsesforhandlingerne med den enkelte ansoeger afhaenger af de problemer, der skal loeses, og den hastighed, hvormed det paagaeldende land afhjaelper de mangler, som der er gjort opmaerksom paa i forbindelse med ansoegningen om medlemskab.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2722/97 af Jesús Cabezón Alonso (PSE) til Kommissionen (1. september 1997)

Om: Tildeling af arbejder, som delvis finansieres af EU

Under forhandlingerne i den regionale forsamling for Cantabria (Spanien) udspandt der sig en debat om ordningen for bedoemmelse af de virksomheder, som var blevet udvalgt ved tildelingen af foerste fase af den samlede rensning af Santander-bugten.

Gennemfoerer Kommissionen nogen form for opfoelgning af tildelingen af de arbejder, som EU er med til at finansiere? Har der vaeret tale om en saadan opfoelgning i denne sag, som omfatter Santander-bugten?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Mario Monti (23. oktober 1997)

Kommissionen kan ikke soerge for tilbundsgaaende kontrol af alle de indkoebsaftaler, der skal indgaas i medlemsstaterne i overensstemmelse med direktiverne om fremgangsmaader for indgaaelse af offentlige indkoebsaftaler. I overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 89/665/EOEF om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgaaelse af offentlige indkoebs- samt bygge- og anlaegskontrakter ((EFT L 395 af 30.12.1989. )) og 92/13/EOEF om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmaaden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation ((EFT L 76 af 23.3.1992. )) er der derfor i talrige medlemsstater indfoert en effektiv klageadgang, saaledes at de virksomheder, der mener, at deres rettigheder er blevet kraenket i forbindelse med afviklingen af en procedure for tilbudsgivning, saa hurtigt som muligt paa nationalt plan kan tilkendegive deres synspunkter. Dette er ikke til hinder for, at naevnte virksomheder kan indgive klage til selve Kommissionen, som forbeholder sig ret til eventuelt at indlede den i EF-traktatens artikel 169 fastsatte procedure over for den paagaeldende medlemsstat.

For saa vidt angaar bl.a. offentlige indkoebsaftaler, der indgaas med henblik paa gennemfoerelse af projekter, der finansieres af EF, udoever Kommissionen en almindelig kontrol sammen med medlemsstaterne bl.a. ved hjaelp af overvaagningsudvalg. For saa vidt angaar arbejderne i Santander-bugten har Kommissionen konstateret, at myndighederne havde aabnet den paagaeldende indkoebsaftale for konkurrence gennem offentliggoerelse i EFT af en bekendtgoerelse om indkoebsaftalen ((EFT S 124 af 29.6.1996. )). Den er ikke siden blevet underrettet om saerlige vanskeligheder under procedurens afvikling. Paa grundlag af de oplysninger Kommissionen er i besiddelse af, kan den saaledes konstatere, at ingen virksomheder over for Kommissionen eller paa nationalt plan har gjort rettigheder gaeldende, der kunne vaere blevet kraenket under denne procedure.

Kommissionen har under ingen omstaendigheder kendskab til nogen debat om ordningen for vurderingen af de virksomheder, der har deltaget i proceduren for tildeling af arbejdet med rensning af Santander-bugten.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-3229/97 af Jan Sonneveld (PPE) til Kommissionen (9. oktober 1997)

Om: Problemer i forbindelse med restitutioner for landbrugsprodukter, som kun delvist anvendes i det foerste importland

Som foelge af den politiske opsplitning af Den Foederative Republik Jugoslavien og Sovjetunionen, der begge var traditionelle handelspartnere og afsaetningskanaler for europaeiske eksportoerer af landbrugsprodukter, er der sket en aendring i restitutionsordningen. Ifoelge EU-lovgivningen blev der tidligere udbetalt restitutioner for produkter, der blev indfoert og forarbejdet i en delstat og derefter videreeksporteret til en anden delstat. Dette er paa baggrund af den nuvaerende situation ikke laengere tilfaeldet, da disse produkter ikke laengere registreres som anvendt lokalt (i importlandet uanset delstat). Disse importlande anvender nu i lighed med de oevrige central- og oesteuropaeiske lande EU-toldformularen, hvoraf det klart fremgaar, at det indfoerte EU-produkt helt eller delvist ikke forbruges i importlandet, men videreeksporteres, normalt efter forarbejdning.

Tidligere har Kommissionen i lignende tilfaelde (f.eks. i forbindelse med nye medlemsstater) indfoert en overgangsordning for at saette virksomhederne i stand til at omlaegge deres handelsforbindelser, hvilket baade er i EU-virksomhedernes og de importerende forarbejdningsvirksomheders interesse.

1. Er Kommissionen enig i, at den ovenfor beskrevne situation skaber handelsproblemer for de eksporterende og importerende virksomheder?

2. Kan Kommissionen forklare, hvorfor der ikke er blevet indfoert en overgangsordning, efter at Republikken Jugoslavien og Sovjetunionen faldt fra hinanden?

3. Vil Kommissionen vaere rede til at indfoere en overgangsordning med tilbagevirkende kraft?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler (6. november 1997)

Kommissionen er klar over, at det politiske sammenbrud i Den Foederative Republik Jugoslavien og Sovjetunionen har givet anledning til handelsproblemer for EF-eksportoererne.

Kommissionen vedtog saaledes i 1992 beslutninger, som indeholdt overgangsbestemmelser, der skulle lette situationen for EF-eksportoererne hvad angaar fremlaeggelse af bevis for import til de nye lande, der fremkom ved opsplitningen af disse to forbundsstater.

Kommissionen agter ikke at traeffe yderligere overgangsforanstaltninger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3117/97 af Leonie van Bladel (UPE) til Raadet (9. oktober 1997)

Om: Den nederlandske raadsformands kraenkelse af demokratiske regler

1. Har Raadet kendskab til anmodningen om international opsporing og udlevering af den tidligere surinamske diktator Desi Bouterse, som de nederlandske justitsmyndigheder har udfaerdiget?

2. Kan Raadet goere rede for, hvorfor den nederlandske raadsformand siden marts i aar konsekvent har naegtet at besvare skriftlige forespoergsler vedroerende den internationale opsporing og udleveringen af Bouterse?

3. Mener Raadet - i betragtning af, at der gaelder en frist paa seks uger for besvarelse af skriftlige forespoergsler, og at disse forespoergsler, som baade er stillet af undertegnede samt medlemmerne Pasty og Donnáy, og som ikke er blevet besvaret siden marts i aar - saa ikke, at dette er en kraenkelse af demokratiske spilleregler?

4. Er Raadet klar over, at undertegnedes samt medlemmerne Pasty og Donnáys forespoergsler i lyset af, at den nederlandske udenrigsminister har forhindret at Bouterse blev anholdt den 18. juli i aar i Brasilien, har vaeret af stor betydning, og at de uheldige begivenheder den 18. juli i aar, hvorved den nederlandske regering blev bragt i stor forlegenhed, sandsynligvis kunne have vaere forhindret ved at besvare forespoergslerne?

5. Hvilken garanti kan Raadet give for, at Europa-Parlamentet fremover ikke kan tilsidesaettes, saaledes som den nederlandske formand har tilladt sig det ved gennemgaaende ikke at besvare skriftlige forespoergsler siden marts og mundtlige spoergsmaal siden januar?

Svar (15.januar 1998)

Raadet goer det aerede parlamentsmedlem opmaerksom paa, at det kun kan besvare forespoergsler, som falder ind under dets kompetence. Spoergsmaal vedroerende en specifik udleveringsbegaering, som det aerede parlamentsmedlems forespoergsel i dette tilfaelde drejer sig om, henhoerer imidlertid under den paagaeldende medlemsstats, dvs. de nederlandske myndigheders, enekompetence.

For saa vidt angaar fristerne for Raadets besvarelse af mundtlige eller skriftlige forespoergsler fra Europa-Parlamentets medlemmer, er de frister, det aerede parlamentsmedlem henviser til, ikke bindende for Raadet; Raadet har imidlertid altid bestraebt sig paa at besvare forespoergslerne hurtigst muligt.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3233/97 af Nikitas Kaklamanis (UPE) til Kommissionen (20. oktober 1997)

Om: Graekenlands udnyttelse af midler fra Samhoerighedsfonden

Ifoelge oplysninger i det ansete graeske oekonomiske tidsskrift »FORUM«, er Graekenlands udnyttelse af bevillingerne usaedvanlig lav, idet den i 1995 ikke laa over 5% af de beloeb, der var afsat til dette land.

I den samme periode laa udnyttelsesgraden for de oevrige »samhoerighedsfondsmodtagerlande« - Spanien, Portugal og Irland - paa et fuldstaendigt normalt niveau i modsaetning til Graekenland, som oven i koebet har saerligt presserende behov inden for omraaderne miljoe- og transportinfrastruktur.

Kommissionen bedes oplyse, hvilke beloeb der noejagtigt er blevet afsat til Graekenland fra det aar, Samhoerighedsfonden traadte i kraft og indtil i dag, hvilke bevillinger landet helt praecist har udnyttet indtil i dag, og hvad der er Kommissionens hensigter vedroerende anvendelse af midler fra Samhoerighedsfonden, som er blevet afsat til Graekenland, men som ikke er blevet udnyttet i alle disse aar?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies (13. november 1997)

Nedenstaaende skema viser stoerrelsen af de beloeb, Kommissionen har disponeret over eller udbetalt i Graekenland i perioden 1993-1997 i henhold til Samhoerighedsfonden (i ECU indtil den 10. oktober 1997):

>TABLE>

Det skal i denne forbindelse understreges, at:

- det samlede beloeb for forpligtelserne ligger inden for det vejledende interval, der er fastsat i forordningen for hver af modtagermedlemsstaterne

- betalingerne foretages i takt med fremsendelsen af anmodningerne fra de nationale myndigheder, som viser, hvor langt man er naaet med gennemfoerelsen af projekterne

- de bevillinger, der er disponeret over, men som ikke er blevet anvendt, frigoeres og fremfoeres med henblik paa finansiering af nye projekter.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-2996/97 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (1. oktober 1997)

Om: Gennemfoerelse af direktiv 91/271/EOEF

Direktiv 91/271/EOEF ((EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40. )) har til formaal at begraense forureningen af overfladevandet fra kommunalt spildevand af hensyn til drikkevandsforsyningen. Der er i de seneste dage konstateret forurening af drikkevandet i Kastoria, hvilket har faaet foelger for de lokale indbyggeres sundhed. Kommissionen bedes oplyse foelgende:

Er der bevis for, at vandet er forurenet af kommunalt spildevand? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe for at gennemfoere faellesskabslovgivningen? Opfylder byens system for opsamling af kommunalt spildevand bestemmelserne i direktiv 91/271/EOEF?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard (12. november 1997)

Som foelge af Domstolens dom af 28. marts 1996, hvor der konstateredes mangler fra graesk side i henhold til EF-traktatens artikel 170, stk. 1, har de graeske myndigheder givet Kommissionen meddelelse om den ministerielle beslutning nr. 6573/400 af 5. marts 1997 om behandling af byspildevand.

Dog har Graekenland endnu ikke fastsat, hvilke omraader der er foelsomme, hvilket dette land ellers skulle have gjort inden den 31. december 1993. Det maa praeciseres naermere, at vandet i de foelsomme omraader i henhold til direktivets artikel 5 skal renses mere vidtgaaende end den sekundaere rensning, der kraeves i henhold til direktivets artikel 4. Medlemsstaterne skal etablere denne rensning senest den 31. december 1998 for alt det spildevands vedkommende, der hidroerer fra bymaessige bebyggelser med en befolkning maalt som »personaekvivalent« paa over 10.000, hvilket er tilfaeldet med byen Kastoria.

Endvidere mangler programmet for den faktiske gennemfoerelse af direktivet (artikel 17) fortsat at blive foert ud i livet, da den ministerielle beslutning er temmelig uklar paa dette punkt, (ingen henvisning i beslutningens tekst til nogen bestemt dato, mens man i direktivet har fastsat den 31. december 1993 som sidste frist herfor).

Kommissionen vil rette henvendelse til de graeske myndigheder og anmode disse om naermere praeciseringer, for saa vidt angaar den praktiske gennemfoerelse af Raadets direktiv 91/271/EOEF i Kastoria-regionen.