SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0830/01

af Karla Peijs (PPE-DE) til Kommissionen

(20. marts 2001)

Om: Trafikbøder i EU

Er Kommissionen klar over, at ikke-belgiere får andre bøder for samme trafikovertrædelser end belgiere?

Er Kommissionen klar over, at ikke-belgiere i Belgien, hvis de får en bøde, skal betale denne på stedet, mens dette ikke er tilfældet for belgiere?

Er Kommissionen klar over, at der i Maaseik Politierechtbank er en dom (M20002686sassenanna), hvori det indrømmes, at der foregår en sådan forskelsbehandling?

Kan Kommissionen oplyse, om en lignende forskelsbehandling også finder sted i andre EU-medlemsstater?

Er en sådan forskelsbehandling på grundlag af nationalitet i overensstemmelse med europæisk og international ret?

I benægtende fald, hvilke skridt agter Kommissionen da at tage for at ændre denne situation?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(2. maj 2001)

I EF-traktatens artikel 12 (tidligere artikel 6) forbydes al forskelsbehandling på grund af nationalitet og alle former for administrative eller strafferetlige sanktioner, som de nationale myndigheder pålægger statsborgere i andre medlemsstater på en måde, der er diskriminerende, ubegrundet eller ude af proportioner. Domstolen erkendte i sin dom af 23. januar 1997 i sagen Pastoors C-29/95, at i mangel af et instrument, der sikrer fuldbyrdelsen af strafferetlige afgørelser mellem medlemsstaterne, kan medlemsstaterne pålægge ikke-hjemmehørende personer at stille et bestemt beløb som sikkerhed, hvis de i tilfælde af en lovovertrædelse vælger, at der rejses straffesag mod dem frem for øjeblikkeligt at betale en bøde. I medfør af denne retspraksis forbyder EF-traktatens artikel 12 imidlertid, at dette beløb er højere end det beløb, der er fastsat ved øjeblikkelig betaling.

På grundlag af ovennævnte retspraksis er forskelsbehandling af hjemmehørende og ikke-hjemmehørende personer i den pågældende medlemsstat objektivt set begrundet, eftersom der er reel risiko for, at det er umuligt at fuldbyrde afgørelsen mod en ikke-hjemmehørende person, eller det er betydeligt sværere og dyrere.

Kommissionen har til hensigt at analysere belgisk lovgivning nærmere i lyset af ovennævnte retspraksis, inden den udtaler sig om, hvorvidt den er forenelig med EF-retten. Kommissionen har som følge af adskillige klager set nærmere på bestemte medlemsstaters lovgivning vedrørende sanktioner mod lovovertrædelser i trafikken, der indebærer en forskelsbehandling af hjemmehørende og ikke-hjemmehørende personer. Der er blevet indledt en overtrædelsesprocedure mod Italien vedrørende italiensk lovgivning på området. Sagen blev indbragt for Domstolen i maj 2000.

På nuværende tidspunkt findes der ingen instrumenter på europæisk plan, der sikrer, at strafferetlige sanktioner, som en medlemsstat pålægger, fuldbyrdes i andre medlemsstater. Inden for rammerne af Schengen-samarbejdet er der blevet indgået en samarbejdsaftale i forbindelse med procedurer vedrørende lovovertrædelser i trafikken og gennemførelse af bødestraffe i den forbindelse(1). Aftalen er imidlertid ikke trådt i kraft, og den er i mellemtiden blevet integreret i EU-regelsættet sammen med resten af Schengen-reglerne via den relevante protokol i Amsterdam-traktaten. Der arbejdes fortsat på at omdanne denne aftale til et retligt instrument på grundlag af EU-traktatens artikel 34, stk. 2. Formålet skulle være at forenkle den gensidige bistand i forbindelse med fuldbyrdelse af afgørelser vedrørende lovovertrædelser i trafikken. Det er desuden planlagt at udforme et instrument, der gør det muligt at sikre, at den medlemsstat, hvori personen har bopæl, kan opkræve bødestraffe, der er pålagt i en anden medlemsstat. Man kan håbe på, at disse instrumenter, når de træder i kraft, vil komme til at udgøre et fuldstændigt system for fuldbyrdelse af bødestraffe i udlandet, således at medlemsstaterne ikke er nødt til at træffe særlige foranstaltninger mod ikke-hjemmehørende personer for at sikre, at bøderne betales.

(1) EFT L 239 af 22.9.2000.