DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/268

(2004/C 84 E/0315)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3938/03

af Elisabeth Jeggle (PPE-DE) til Kommissionen

(19. december 2003)

Om: Inddragelse af offentligt beskikkede landmålere ved arealfastsættelse som led i deltagelse i EU-braklægningsprogrammer

Ved deltagelse i EU-braklægningsprogrammer er det tilsyneladende altid nødvendigt at fastsætte arealet, når det pågældende areal ikke er identisk med grundstykket i henhold til matrikelregistret.

For de offentligt beskikkede landmålere i medlemsstaten Tyskland rejses der følgende spørgsmål:

— Hvordan skal det i henhold til loven bevises, at arealerne er braklagt?

— Har ansøgeren i ovennævnte fald pligt til at fastsætte arealet?

— Hvem kan eller skal i ovennævnte fald pålægges at fastsætte arealet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(16. februar 2004)

Støtteordningen for visse markafgrøder, som fastsat i forordning (EF) nr. 1251/1999 (1), hvorefter alle producenter, der anmoder om arealstøtte, skal gennemføre jordudtagning, forvaltes og kontrolleres ved et integreret forvaltnings- og kontrolsystem (SIGC), jf. Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 (2) og Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001 (3). Fra den 1. januar 2005 bliver retsgrundlaget for SIGC forordning nr. 1782/2003 (4) for så vidt angår de støtteordninger, der indføres som led i reformen af den fælles landbrugspolitik af 2003. Kommissionens forordning om gennemførelsesbestemmelserne til forordningen herom er endnu ikke blevet vedtaget.

I artikel 6, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 2419/2001 præciseres, at landbrugerens støtteansøgninger skal indeholde oplysninger til identifikation af alle bedriftens marker, oplysninger om markernes areal, beliggenhed og anvendelse samt angivelse af, om det drejer sig om en mark med vanding. Landbrugeren skal således korrekt angive de marker, som støtteansøgningen omfatter, og han idømmes sanktioner, hvis det efter en kontrol udført af myndighederne konstateres, at arealet er angivet for højt.

Landbrugeren kan eventuelt finde det nødvendigt at lade foretage en opmåling af den pågældende mark for at kunne opfylde sin forpligtelse til korrekt angivelse af markerne. Alle, der har kvalifikationer til at foretage en sådan opmåling, kan foretage den.

De af medlemsstaterne udpegede myndigheder skal i SIGC kontrollere, om de oplysninger, der er anført i støtteansøgningerne, overholder støttebetingelserne, herunder pligten til jordudtagning.

Alle ansøgninger, der indgives af landbrugerne, skal kontrolleres administrativt. Den administrative kontrol af markernes støtteberettigelse består af krydskontrol til identifikation af marker, der kan være blevet angivet to gange med henblik på samme støtte, og krydskontroller mellem de marker, som er angivet i støtteansøgningerne, og de referencemarker, der er anført i markidentifikationssystemet.

I øvrigt skal mindst 5 % af ansøgningerne kontrolleres på stedet til kontrol af, om markerne reelt er støtteberettigede, og om reglerne om jordudtagning er overholdt.

Under kontrollerne på stedet foretages arealbestemmelsen ved hjælp af metoder, som medlemsstatens myndigheder bestemmer under overholdelse af ovennævnte forordninger. De kan således i et vist omfang under ansvar selv afgøre, hvilke metoder der skal benyttes ved bestemmelsen af markernes areal, og hvem de ønsker at overdrage opmålingen.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 af 17. maj 1999 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder, EFT L 160 af 26.6.1999.

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, EFT L 355 af 5.12.1992.

(3) Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001 af 11. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92, EFT L 327 af 12.12.2001.

(4) Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001, EUT L 270 af 21.10.2003.