DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/503

(2004/C 84 E/0581)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3297/03

af José Ribeiro e Castro (UEN) til Kommissionen

(7. november 2003)

Om: Angola — plan for fødevarenødhjælp

Ifølge medierne vil Verdensfødevareprogrammet (WFP), som for tiden er ude i den største globale krise med knaphed på fødevarer i de fyrre år, det har eksisteret, være tvunget til i Angola at indlede en plan for fødevarenødhjælp, fordi det mangler fødevarer til de nødlidende befolkningsgrupper på grund af, at de internationale bidrag lader vente på sig.

WFP's talsmand, Marcelo Spina, har bekræftet, at fødevarehjælpen til hver nødlidende person er blevet reduceret til halvdelen af det sædvanlige, men at denne krise ikke skyldes formindskede internationale bidrag, men udelukkende logistiske problemer, som donorlandene slås med.

Samme kilde oplyser, at WFP allerede skal have opnået garanti for mere end 80 % af de ressourcer, der er nødvendige for at gennemføre operationen.

I følge WFP er antallet af fordrevne, flygtninge og andre bistandsmodtagere i Angola i dag på henved 2,2 millioner personer, og er således det højeste det har været i de seneste år.

Jeg spørger derfor Kommissionen:

— Kan den bekræfte WFP's nødhjælpsplan og de omstændigheder, der har fremkaldt den?

— Har Den Europæiske Union taget eller agter den at tage yderligere eller supplerende skridt i retning af at afhjælpe den humanitære nødsituation, der er opstået som følge af forsinkelsen i de internationale bidrag?

— Hvad mener den bør være det væsentligste bidrag, som Unionen i den nuværende nødsituation kan yde?

— Hvordan vil den forklare, at den humanitære situation, efter først at være blevet bedre, nu igen er forværret?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(22. december 2003)

Kommissionen kan bekræfte, at Verdensfødevareprogrammet (WFP) har en nødhjælpsplan, som skal afhjælpe manglen på fødevarer til befolkningen i Angola. Nødsituationen skyldes imidlertid ikke manglende bidrag fra internationale donorer, men snarere at sendinger af majs fra WFP er blevet forsinket eller ødelagt, sådan som det fremgår af en pressemeddelelse fra denne organisation. Derfor er det slet ikke tilrådeligt og heller ikke planen, at Fællesskabet skal give et yderligere bidrag til at afhjælpe denne særlige situation ud over den allerede omfattende humanitære bistand, det yder. Blandt de af Kommissionens aktiviteter, der går ud på at hjælpe befolkningen i Angola i denne kritiske situation, er nødhjælpsprogrammet til støtte for fredsprocessen (30 mio. EUR), der blev vedtaget i september 2002 og nu er ved at blive gennemført, af særlig relevans. Dette program omfatter lægebistand, uddeling af såsæd og redskaber, fødevarehjælp, som skal forhindre, at såsæden bruges som fødevarer, og minerydning i humanitært øjemed. Derudover vil ECHO's humanitære interventioner nå op på 21-23 mio. EUR i år, og der var på budgetposten for fødevaresikkerhed afsat 18 mio. EUR i 2003 til fødevarehjælp og såsæd og redskaber.

Eftersom Angola fortsat forsøger at gå fra nødhjælp til rehabilitering og udvikling, vil Kommissionen i sin indsats benytte en mere struktureret fremgangsmåde end tidligere, hvor dens vigtigste opgave var at afhjælpe krisesituationer. Især hvad angår fødevaresikkerhed, som var en af fokus sektorerne i Fællesskabets og Angolas samarbejdsstrategi, har Kommissionen valgt gradvis at nedbringe fødevarehjælpen i naturalier, fordi denne hjælp giver stor risiko for at skabe afhængighed.

I stedet for forsøger Kommissionen gennem sine aktiviteter at øge produktion og forarbejdning af samt handel med landbrugsprodukter og at styrke lokale sammenslutninger. Desuden vil der på længere sigt blive gjort forsøg på at støtte de berørte nationale ministerier og konsolidere decentraliseringen af beslutningstagningen.

Der er flere årsager til, at Kommissionen ikke er enig i, at den humanitære situation i Angola er blevet forværret. For det første er en stigning i antallet af modtagere af nødhjælp ikke nødvendigvis en indikator for en forværret humanitær situation. Det forøgede antal afspejler snarere, at der er blevet bedre adgang til nødhjælp i hele landet, efter at fredsprocessen er blevet konsolideret.

For det andet er flygtninge fra nabolandene ved at vende hjem, da freden fører til større sikkerhed i hele landet. Det har ganske vist øget antallet af personer, der modtager nødhjælp, men det indikerer ikke, at den humanitære situation er blevet forværret.

For det tredje er der jævnligt en sæsonrelateret reduktion af fødevaresikkerheden, eftersom Angola stadig lider under begrænset høstudbytte og ringe udbytte af landbrugsproduktionen. Når først høsten er i hus, bliver den lille mængde fødevarer, der er blevet fremstillet, hurtigt brugt. Endvidere betyder landets nedbrudte infrastruktur, at når regnsæsonen sætter ind, bliver det meget vanskeligere at uddele fødevarerne rent praktisk. Regnperioder og høst er der to gange om året, så den heraf følgende reducerede fødevaresikkerhed har været et regelmæssigt tilbagevendende, men højst uønsket fænomen. Det kan bedst afhjælpes ved rehabilitering af landbrugssektoren, og dette er Fællesskabet aktivt involveret i i Angola.

Ikke desto mindre er Kommissionen indstillet på at bistå yderligere i nødsituationer, hvis det skulle blive nødvendigt.