SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1916/02

af Dorette Corbey (PSE) til Kommissionen

(2. juli 2002)

Om: Indførelse af euroen

Ifølge Eurobarometer 56 mener omkring halvdelen af EU's befolkning, at euroen sætter prisen på forbrugervarer i vejret. Ifølge en undersøgelse foretaget af den nederlandske forbrugersammenslutning er priserne på CD'er i perioden fra marts 2001 til marts 2002 steget med 7,2 %. Inden for restaurationsbranchen har restauranterne i samme periode forhøjet menupriserne med gennemsnitlig 6,2 %, medens prisforhøjelsen i cafeerne vel at mærke beløber sig til 8,8 %. Euroen skulle føre til mere gennemskuelighed og bortfald af vekselgebyrer og dermed til lavere priser. Ved begyndelsen af sommerferien vil mange mennesker opdage fordelene ved euroen i udlandet, fordi der ikke mere skal veksles penge i eurozonen. Nu hvor indførelsen af euroen har ført til store prisstigninger, er denne fordel forsvundet. Samtidig kommer en del af de gamle pengesedler ikke retur. Dette er til fordel for de nationale banker og således for statskasserne.

1. Kommissionen bedes oplyse, hvor meget inflationen er steget i EU-landene som følge af indførelsen af euroen?

2. Inden for hvilke sektorer og/eller i hvilke medlemsstater er priserne steget mere end det gennemsnitlige inflationsniveau?

3. Erkender Kommissionen, at den er politisk ansvarlig for, at det løfte, som er blevet givet forbrugerne holdes, og at der sørges for, at euroen bagefter kommer forbrugeren til gode?

4. Hvilke muligheder er der efter Kommissionens opfattelse for at omsætte dette politiske ansvar i praksis? Vil Kommissionen f.eks. støtte de forbrugersammenslutninger, som fører målrettede aktioner mod euro-relaterede prisstigninger, og/eller vil Kommissionen deltage i strategier, der går ud på name & shame?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(23. september 2002)

Der er ikke noget statistisk bevis for, at overgangen til euroen har forvoldt generelle prisstigninger i nogen af eurolandene.

Eurostat udsendte en pressemeddelelse i juli 2002, der analyserer prisudviklingen inden for de seneste måneder og spørgsmål i forbindelse med overgangen til euroen. Analysen omfatter en række sektorer, således at hele økonomien er dækket(1).

Inflationen i eurozonen nåede et højdepunkt i maj 2001 (en årlig stigning på 3,3 % af det harmoniserede prisindeks) og har ikke siden nået et sammenligneligt niveau. I overgangsperioden kan der spores en stigning fra en årlig stigningstakt på 2 % i december 2001 til 2,7 % i januar 2002. Disse stigninger kan spores til stigningen i oliepriser og priser på frisk frugt og grønsager. Inflationen har faktisk fulgt samme udvikling (fra 1,9 % til 2,5 % om året) i Unionen, inklusive de tre lande, der ikke er med i eurozonen. Fra december 2001 til januar 2002 steg den årlige inflation eksempelvis fra 2,1 % til 2,5 % i Danmark og fra 15 til 1,6 % i Det Forenede Kongerige. I samme periode faldt inflationen i Portugal og i Nederlandene. I Italien var der kun en mindre stigning i inflationen fra 2,2 % til 2,4 %(2).

Inflationen i eurozonen har siden været præget af en faldende tendens. Den var på 1,8 % i eurozonen i 2002.

Den gennemsnitlige ændring i eurozonens harmoniserede forbrugerprisindeks mellem første halvår af 2002 og sidste halvår af 2001 var 1,4 %. Det var samme takt som i første halvår 2001 og næsten samme takt som i perioden juni-december 2000.

Størstedelen af prisstigningerne i denne periode kan for de fleste hovedgruppers vedkommende ifølge Eurostats analyse forklares ved et normalt inflationsmønster og en række særlige faktorer, der ikke har noget med euroen at gøre, f.eks. dårligt vejr, der påvirkede priserne på frugt og grønsager, bil- og energipriser og en række betydelige afgiftsforøgelser på tobak(3). Disse faktorer forklarer 1,2 procentpoint af det samlede 1,4 %. Indførelsen af eurosedler og mønter bidrog formentlig til den samlede inflation på 1,4 % mellem 0,0 % til 0,2 %(4).

Det er dog klart, at der inden for visse sektorer har været en mere markant prisstigning. Bortset fra fødevarer har der været kraftige prisstigninger inden for visse tjenesteydelser, især hotel og restauranter, nogle sundhedsrelaterede tjenester og reparationstjenester. Det er muligt, at virkningen på den offentlige mening måske er større, fordi der har været tale om prisstigninger inden for særlige følsomme kategorier. Det forklarer muligvis, hvorfor det er den generelle opfattelse, at priserne er steget efter indførelsen af eurosedler og -mønter.

Det skal dog understreges, at det forventedes at den vigtigste virkning på mellemlang og lang sigt af eurosedlernes og -mønternes indførelse er, at konkurrencen i eurozonen forbedres og hermed den økonomiske effektivitet samt med heraf følgende lavere forbrugerpriser.

(1) Pressemeddelelse nr. 84/2002 udsendt 17. juli 2002 findes på følgende internetadresse:http://www.europa.eu.int/comm/eurostat/Public/datashop/print-product/EN?catalogue=Eurostat&product=2-17072002-EN-BP-EN&mode=download.

(2) Eurostat.

(3) I første kvartal 2002 blev der registreret en prisstigning på 2 % for alkohol og tobaksvarer i sammenligning med foregående kvartal.

(4) Denne margen er lidt højere end de 0,0 %-0,16 %, der blev anslået for den månedlige ændring mellem december 2001 og januar 2002 og den kvartalsvise mellem sidste kvartal 2001 og første kvartal 2002, som først offentliggjort af Eurostat i februar og maj 2002.