SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1724/00

af Armando Cossutta (GUE/NGL) og Lucio Manisco (GUE/NGL) til Kommissionen

(31. maj 2000)

Om: Tjernobyl-katastrofen og Belarus

De lokale myndigheders tavshed, 14 år og drastisk reduktion af støtte fra EU og det internationale samfund, som har prioriteret nødhjælp til Ukraine, har forværret de katastrofale virkninger af Tjernobyl-ulykken i hele Belarus, som blev ramt af 70 % af det radioaktive udslip fra atomreaktoren i dagene efter eksplosionen. Antallet af børn med kroniske sygdomme navnlig skjoldbruskkræft er steget fra 10 % til 22 % eller 500 000 tilfælde, medens i alt 2 millioner mennesker er underkastet permanent lægekontrol for sygdomme i deres endokrine systemer eller fordøjelsessystemer, i blodet eller nyrerne på grund af strålingsskader. Alene i Stolin er sådanne sygdomme forøget med 240 % blandt voksne og 320 % blandt børn.

Medicinalmyndighederne vurderer, at i de 3 678 byer, som er ramt, vil helbredskriserne toppe i 2010, medens katastrofen allerede har betydet tab af 200 mia. US dollars for Belarus' økonomi. Den Europæiske Union har indstillet eller ikke fornyet næsten al støtte via ECHO af årsager, der er knyttet til intern omstrukturering.

1. Hvilke hasteaktioner agter Kommissionen at gennemføre for at bremse eller hindre enhver yderligere og katastrofal forværrelse af sundheds- og miljøkriserne i Belarus?

2. Hvilke nødforanstaltninger agter Kommissionen at træffe under eller uafhængigt af ECHO- og TACIS-programmet for at hjælpe i Belarus og styrke landets eksisterende læge- og sundhedsstrukturer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(26. juni 2000)

Kommissionen er ikke i tvivl om, at katastrofens følger fortsat er stærkt tyngende for den belarussiske befolknings nuværende og fremtidige stilling.

Kommissionen har derfor aktivt bidraget til den internationale bistand, der er ydet i den forbindelse, navnlig via Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand (ECHO). Desuden er Fællesskabets humanitære bistand ikke blevet påvirket af de forværrede forbindelser mellem Unionen og Belarus siden slutningen af 1996, fordi Rådet i 1997 udtrykkelig slog fast, at denne type bistand ikke skulle stilles i bero. Kommissionen ydede således fra 1993 til 1999 humanitær bistand til Belarus på mere end 6 mio. EUR med specifik tilknytning til ulykken på Tjernobyl, navnlig til behandling af kræft i skjoldbruskkirtlen. Tacis har via programmet for nuklear sikkerhed været aktiv med hensyn til behandling af kræft i skjoldbruskkirtlen, LIEN-programmet i samarbejde med lokale ikke-statslige organisationer (ngo'er) og Interstate-programmet til analyse af midlerne til minimering af de miljømæssige og lægelige virkninger af ulykken og udbygning af de institutionelle strukturer til imødegåelse deraf.

Der mindes om, at det ikke har været nogen let opgave at formidle Fællesskabets bistand. På den ene side har de belarussiske myndigheder systematisk undervurderet følgerne af ulykken, bl.a. som følge af interne politiske forhold, og de har derfor på nationalt plan reageret uhensigtsmæssigt på problemet på alle niveauer (oplysningsvirksomhed, evakuering af befolkningen i de ramte zoner, behandling af syge, bistand til familier), og resultatet deraf er, at befolkningen nu vender tilbage til de mest forurenede zoner, fordi den ikke har noget andet levegrundlag. På den anden side er Fællesskabets bistand blevet mødt med administrative forhindringer, bl.a. i forbindelse med toldbehandlingen af udstyr og lægemidler.

Kommissionen følger stadig problemet opmærksomt. I øjeblikket yder den stadig bistand til befolkningen og til de lægelige og sundhedsmæssige strukturer og har for år 2000 planlagt fødevarehjælp og lægelig bistand til ældre og handicappede samt til familier. Tacis har for sin del fortsat ikke til opgave at yde humanitær bistand og er desuden ikke bemyndiget til at finansiere infrastrukturprojekter. Kommissionen har imidlertid inden for rammerne af Tacis-forordningen planlagt projekter i samarbejde med ngo'er på området sundhed med tilknytning til Tjernobyl.

Under alle omstændigheder er det nødvendigt at foretage en tilbundsgående analyse af årsagerne til den forstærkede sundheds- og miljøkrise i Belarus. Det må i den forbindelse ikke glemmes, at den belarussiske befolkning navnlig de ugunstigt stillede lag nu betaler prisen for en generel forværring af den almindelige socioøkonomiske situation, herunder læge-, sundheds- og socialsikringssystemerne. Desuden letter det nuværende politiske styre i Belarus ikke samarbejdet med de internationale humanitære organisationer. I den sammenhæng skal de belarussiske myndigheder mindes om deres grundlæggende ansvar, ikke alene for de politiske valg, som gør befolkningen fattigere og isolerer landet i det internationale samfund, men også for den utilstrækkelige forvaltning af følgerne af ulykken på Tjernobyl.