DA Den Europæiske Unions Tidende CE 65/178

(2004/C 65 E/195)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2577/03

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(6. august 2003)

Om: Tilsætning af glukose og kulstof til gylle for at beskytte landbrugsjord mod forurening og ammoniakemission

1. Ved Kommissionen, at en gruppe på 100 kvægavlere i Nederlandene tilsætter de dyreeskrementer, der produceres på deres bedrifter, en blanding af glukose og kulstof, kaldet FIR, således at de i stedet for gylle, som de anser for at være giftig, opnår et stof, der kan spredes over jorden som næringsstof, uden at der tilføres luften store mængder ammoniak?

2. Ved Kommissionen ligeledes, at disse landmænd mener, at den metode, der har været almindelig siden begyndelsen af 1990'erne, hvor gyllen sprøjtes ned i jorden for at forebygge ammoniaktilførsel til luften, fører til tilintetgørelse af græsningsarealernes jordbundsliv, hvor regnormene ikke længere udskiller et stof, som fremmer planterøddernes fosfatoptagelse?

3. Har Kommissionen kendskab til, at nederlandske dommere ganske vist dømmer disse landmænd, fordi de spreder gylle ud over jorden i stedet for at sprøjte den ned i jorden, men at de ikke idømmer dem nogen reel straf, fordi de mener, at denne fremgangsmåde er i et godt miljøs interesse?

4. I hvor høj grad forhindrer EU-regler, som er gennemført ved den nederlandske beslutning vedrørende gylleanvendelse, at der i større omfang og legalt kan eksperimenteres med FIR-metoden, således at det kan konstateres, om denne metode fortjener at blive generelt udbredt i forbindelse med græsningsarealer?

5. Hvorledes kan Kommissionen bidrage til at fremme eksperimenter med FIR-metoden eller fjerne hindringerne herfor?

Kilde: TV Nederland-3, NOVA den 22. juli 2003.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(29. oktober 2003)

Landbruget er den største kilde til ammoniakemissioner til luften, og dette forurenende stof er med til, at den kritiske belastning for forsuring og eutrofiering overskrides.

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/81/EF af 23. oktober 2001 om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer (1) kræver, at medlemsstaterne udarbejder programmer med foranstaltninger, der skal begrænse emissionerne af forsurende og eutrofierende forureningsstoffer, således at de kritiske niveauer og belastninger ikke overskrides, og således at miljø og sundhed beskyttes bedre. De emissionslofter for ammoniak, som medlemsstaterne skal nå inden 2010, er angivet i direktivets bilag I.

I direktivet er det imidlertid ikke angivet, hvilke specifikke foranstaltninger der skal gennemføres med henblik på opfyldelse af målene. Det er medlemsstaternes ansvar at fastlægge deres programmer alt efter, hvor stor en emissionsreduktion der er påkrævet. Det bør fremhæves, at en reduktion på over 40 % i forhold til 1990, hvilket er påkrævet i Nederlandene, forudsætter, at der indføres en række foranstaltninger til reduktion af ammoniakemissionen, herunder specifikke foranstaltninger til nedbringelse af ammoniakemissionen i forbindelse med udbringning af gylle.

Nedbringelse af ammoniakemissionen er også blandt de forpligtelser, som parterne i Göteborg-protokollen af 1. december 1999 til FN/ECE-konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande, som omhandler bekæmpelse af forsuring, eutrofiering og ozon, (herunder alle medlemsstaterne) har påtaget sig. Til protokollen er der et specifikt bilag (bilag IX) med en liste over foranstaltninger til nedbringelse af landbrugets ammoniakemissioner, og de bygger på et omfattende arbejde, som er er udført af en gruppe af eksperter fra parterne i konventionen. Hvad angår udbringning af gylle på mark, kræves der metoder med en effektivitet på mindst 30 %, deriblandt f.eks. nedfældning i jorden.

Til det generelle spørgsmål om foranstaltninger til emissionsreduktion inden for intensivt husdyrbrug, herunder af ammoniakemissionerne til luften, kan Kommissionen bemærke, at den til støtte for gennemførelsen af IPPC-direktivet (Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (2)) har samarbejdet med medlemsstaterne om en analyse af, hvad der er gængs praksis, og hvad der er den bedste tilgængelige teknik.

I BREF-dokumentet (referencedokumentet for bedste tilgængelige teknikker), der vedrører intensiv fjerkræ-og svineproduktion, og som blev formelt vedtaget i juli 2003, er der en liste over den bedste tilgængelige teknik til at reducere emissionerne fra lagring, behandling og spredning af gødningen. Den er blevet til via en ekspertgruppes grundige arbejde, som blev koordineret af IPPC-kontoret i Sevilla. Nedfældning i jorden er blandt de opregnede bedste tilgængelige teknikker til at imødegå ammoniakemissioner under udbringning og giver en 80 % reduktion i forhold til referencesystemet (bredspredning).

På grundlag af ovenstående kunne man på det nuværende videngrundlag konkludere, at korrekt udført nedfældning er den mest effektive metode til at mindske ammoniakemissionen ved udbringningen af husdyrgødning på marken. Programmerne med foranstaltninger til nedbringelse af ammoniakemissionen er imidlertid medlemsstaternes ansvar, og de kan tage en række forskellige foranstaltninger i brug i andre og senere faser af håndteringen af husdyrgødning, f.eks. opstaldning af dyrene, oplagring af gødningen og spredning.

For spredning er der flere alternative teknikker, afhængigt af afgrøde, forventet ammoniakreduktion og jordbundsforhold, og de kan tilpasses til de lokale forhold med forbehold for videnskabeligt underbyggede oplysninger om, at en bestemt teknik i særlige tilfælde kan have skadelige virkninger.

Hvad angår anvendelse af tilsætningsstoffer ved forvaltning af husdyrgødning, er der gennemført omfattende videnskabelig forskning til vurdering af, hvor effektivt de kan reducere ammoniakemission og lugtgener.

Kommissionen har kendskab til forskningsresultaterne. Eksempelvis har man for nylig gennemgået en lang række forsøg, der er udført af forskellige forskningsinstitutter med forskellige typer tilsætningsstoffer til nedbringelse af ammoniakemissionen og lugtgener (3), herunder forsøg med, om labile kulstofkilder såsom glucose kan virke forsurende. Sådanne kilder skulle sænke pH i gyllen ved, at de af anaerobe bakterier omdannes til organiske syrer, der nedsætter den strengt pH-afhængige ammoniakfordampning. Forfatterne konkluderede, at den mængde næringsstof, der er nødvendig for at frembringe en signifikant pH-sænkning, gør en sådan tilsætning uøkonomisk. De bemærkede endvidere, at hvis syredannelsen ud fra glucose kan optimeres, vil det være en effektiv og sikker mulighed for at forhindre fordampning af NH3.

I alle tilfælde ser Kommissionen gerne, at de enkelte medlemsstater fortsætter deres videnskabelige arbejde om nedsættelse af emissionen ved hjælp af tilsætningsstoffer, hvis det bygger på en korrekt og stringent forsøgsplan, der kan give pålidelige resultater.

Det kan i samme forbindelse tilføjes, at Kommissionen (GD Forskning) som led i European Co-operative Research Action for Technology (CRAFT) under BRITE-EURAM-programmet, der tager sigte på at fremme teknologisk udvikling i små og mellemstore virksomheder via forskning og teknologisk udvikling, har finansieret et pilotprojekt om tilsætningsstoffer til nedbringelse af ammoniakemissionen og lugtgener fra kvæggødning (RAPID-QLK5-CT-2001-70429), som afsluttes i december 2003.

(1) EFT L 309 af 27.11.2001.

(2) EFT L 257 af 10.10.1996.

(3) Mc Crory and Hobbs, JEQ, 2001. 30: 345-355.