DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/59

(2004/C 84 E/0066)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3359/03

af Chris Davies (ELDR) til Kommissionen

(14. november 2003)

Om: Bifangst i forbindelse med rejefiskeri

Efter omfattende undersøgelser er Environmental Justice Foundation (EJF) nået til den konklusion, at de omfattende bifangster i forbindelse med rejefiskeri skader økologien i hele verden. Ifølge FAO tegner rejefiskeriet alene sig for en tredjedel af al kasseret fangst i verden, selv om det udgør mindre end 2 % af skaldyrsfangsten. Selv om bifangster i forbindelse med rejefiskeri er ualmindeligt store, optræder de ligeledes i forbindelse med andre former for fiskeri. Bifangster omfattende adskillige millioner tons fisk fanges hvert år ved anvendelse af forskellige fangstmetoder, hvoraf fiskeri med trawl, hildingsgarn og langline udgør hovedparten. Uden kontrol vil disse former for fiskeri utvivlsomt resultere i en nedgang i den biologiske mangfoldighed og produktiviteten og føre til øget arbejdsløshed og fattigdom i kystområder. Selv om det i en erklæring fra FN's Generalforsamling i 1994 hed, at spørgsmålet om bifangst og udsmid i forbindelse med fiskeri bør tages alvorligt af det internationale samfund, er der næsten intet gjort for at råde bod på overfiskningen. Med henblik på en global løsning af spørgsmålet om bifangst foreslår EJF, at der vedtages en international handlingsplan til begrænsning af bifangster inden for rammerne af FAO. Ifølge EJF bør EU snarest muligt tage initiativ til en sådan handlingsplan. På baggrund af at EU for nylig har ændret den fælles fiskeripolitik for at prioritere bevarelsen og en bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne, må et sådant forslag formodes at være i overensstemmelse med de aktuelle europæiske interesser. En international handlingsplan vil ikke alene hjælpe EU med at løse dens egne problemer i forbindelse med bifangster (herunder problemerne i forbindelse med fjernfiskeri), men ville ligeledes fremme en international politik til begrænsning af spild ved fiskeri.

1. Hvilke EU-initiativer sigter mod en reduktion af bifangster (frem for blot en reduktion af udsmid) i europæiske farvande, samt mod en reduktion af bifangster i forbindelse med fjernfiskeri i tredjelandes farvande?

2. Hvorledes kontrollerer EU omfanget af bifangster og indvirkningen heraf på havenes økosystem?

3. Er EU rede til at tage initiativ til en international handlingsplan til begrænsning af bifangster inden for rammerne af FAO?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(6. januar 2004)

Kommissionen er helt på det rene med, at de store bifangster i visse fiskerier og den deraf følgende nedgang i den marine biodiversitet og produktivitet er et alvorligt problem. Kommissionen deler det ærede medlems bekymringer og er enig i, at der er et presserende behov for at få taget problemet op globalt.

Som det ærede medlem nævner, prioriteres bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcer højt i den nye fælles fiskeripolitik. Ifølge kapitel II i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (1) skal der i den fælles fiskeripolitik træffes »specifikke foranstaltninger til begrænsning af fiskeriets indvirkning på marine økosystemer og ikke-målarter« og skabes »incitamenter, herunder også økonomiske, til fremme af mere selektivt fiskeri eller fiskeri med begrænset indvirkning«.

I den fælles fiskeripolitik indgår der en række initiativer, der skal begrænse EU-fiskerflådernes bifangster.

Det drejer sig bl.a. om:

— EU-handlingsplan for begrænsning af genudsætning af fisk (2). Denne handlingsplan vedrører problemet med EU-fiskerflådernes genudsætning af fisk overalt, hvor de fisker. Formålet er få et samlet overblik over, hvor stort omfanget af genudsætning er, og at påpege, hvilke biologiske og økonomiske konsekvenser genudsætningen har, og hvilke muligheder der er for at bringe genudsætningen ned ved at begrænse fiskeriindsatsen og udvikle mere selektive fiskeredskaber.

— Fremme af selektive fangstmetoder gennem finansielle incitamenter til anvendelse af selektive fiskeredskaber som fastsat ved Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet (3) og finansiering af undersøgelser af bifangster og indførelse af eventuelle afhjælpningsforanstaltninger.

Som eksempel på sidstnævnte er der som led i sjette rammeprogram ved at blive lagt sidste hånd på et specifikt treårigt forskningsprojekt, der starter i 2003, og som går ud på at udvikle skånsomme, artsselektive fiskeredskaber og udforme alternative fiskeristrategier for at reducere uønskede virkninger på ikke-målarter. EU's potentielle bidrag udgør 3-4 mio. EUR.

1. Indførelse af foranstaltninger til kontrol af fiskeriindsats for at reducere bifangster af alvorligt nedfiskede bestande i blandede fiskerier (som fx torsk i Nordsøen og vest for Skotland). Med hensyn til fjernfiskerflåder i tredjelandsfarvande indeholder fiskeriaftalerne i visse tilfælde foranstaltninger til begrænsning af genudsætning, fx i form af bifangstkvoter.

2. Hvad angår overvågning indeholder forordningen om dataindsamling (4) en forpligtelse til at overvåge genudsætningen for specifikke bestande. For andre mindre vigtige bestande skal der gennemføres pilotundersøgelser. Habitatdirektivet (5) indeholder også overvågningsforpligtelser for bifangst af visse beskyttede arter.

3. For så vidt angår forslaget fra Environmental Justice Foundation (EJF) om at anmode De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO) om at udarbejde en international handlingsplan for begrænsning af bifangster synes Kommissionen, at det er en rigtig god idé, som den gerne vil støtte. På grund af det store arbejdspres i forbindelse med Kommissionens egen udarbejdelse af en handlingsplan for genudsætning, jf. punkt 1, i forbindelse med hvilken der vil blive truffet en række specifikke foranstaltninger næste år, kan Kommissionen ikke afsætte ressourcer til at tage teten i forberedelsen af andre initiativer på internationalt plan.

(1) EFT L 358 af 31.12.2002.

(2) KOM(2002) 656 endelig udg.

(3) EFT L 337 af 30.12.1999.

(4) Rådets forordning (EF) nr. 1543/2000 af 29. juni 2000 om fastlæggelse af en EF-ramme for indsamling og forvaltning af fiskeridata, der er nødvendige til gennemførelse af den fælles fiskeripolitik, EFT L 176 af 15.7.2000.

(5) Kommissionens forordning (EØF) nr. 43/92 af 9. januar 1992 om fastsættelse af fristen for medlemsstaternes forelæggelse af regionaliseringsplaner, EFT L 5 af 10.1.1992.