SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-2214/97 af Karla Peijs (PPE) til Kommissionen (13. juni 1997)

Om: Den nederlandske regerings gennemfoerelse af direktiv 83/189/EOEF

1. Er Kommissionen bekendt med, at den nederlandske regering siden vedtagelsen i 1983 af direktiv 83/189/EOEF ((EFT L 109 af 26.4.1983, s. 8. )) (aendret i 1989) har undladt at give meddelelse til Kommissionen om et stort antal love og bestemmelser inden for rammerne af det indre marked?

2. Er Kommissionen bekendt med, at den nederlandske regering har meddelt, at det ikke er et rent nederlandsk problem, men at det ogsaa kendes fra andre EU-medlemsstater?

3. I bekraeftende fald, hvilke medlemsstater er der tale om? I hvilket omfang har de paagaeldende medlemsstater vaeret forsoemmelige, og hvilken skade har deres forsoemmelser paafoert det indre marked?

4. Hvordan foerer Kommissionen kontrol med medlemsstaternes gennemfoerelse af EU-lovgivningen baade generelt og navnlig for saa vidt angaar ovennaevnte direktiv?

5. Kan Kommissionen oplyse de juridiske konsekvenser af den nederlandske regerings forsoemmelse?

6. Deler Kommissionen den opfattelse, at skadelidte borgere, virksomheder og organisationer kan fremsaette erstatningskrav over for Kommissionen i dens egenskab af Traktatens vogter samt over for den nederlandske stat?

7. Er Kommissionen indforstaaet med, at det nederlandske formandskab agter at optage en slags »generel amnesti« i Amsterdam-traktaten uanset den skade, som derved paafoeres det interne marked, privatpersoner og juridiske personer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Martin Bangemann (16. juli 1997)

1. Kommissionen er af de nederlandske myndigheder blevet orienteret om, at de har undladt at give Kommissionen meddelelse om en lang raekke tekniske forskrifter i overensstemmelse med kravene i direktiv 83/189/EOEF. Undladelserne daekker hele perioden siden direktivets ikrafttraeden. Myndighederne er i faerd med at fastlaegge, hvor mange og hvilke foranstaltninger der er tale om. Kommissionen har kendskab til de foreloebige tal, som det nederlandske parlament har faaet forelagt af oekonomiministeren.

2 og 3. Kommissionen er ikke bekendt med lignende problemer i andre medlemsstater, selv om den har grebet ind over for alle medlemsstaterne bortset fra en enkelt, paa et eller andet tidspunkt, for at have undladt at give meddelelse om en teknisk forskrift. Der loeber for oejeblikket omkring 83 overtraedelsesprocedurer for ikke at have opfyldt forpligtelserne i direktiv 83/189/EOEF.

4. Kommissionen forelaegger regelmaessigt rapporter om gennemfoerelsen af direktiv 83/189/EOEF for Parlamentet. Den seneste blev fremsendt den 26. juni 1996 ((Beretning fra Kommissionen om gennemfoerelse af direktiv 83/189/EOEF i 1992,1993 og 1994, KOM(96) 286 endelig udg. )). I disse rapporter goeres der rede for den regelmaessige forvaltning af direktivet og resultaterne heraf.

Kommissionen gjorde medlemsstaterne opmaerksom paa deres forpligtelser, og risikoen ved ikke at opfylde dem, i sin meddelelse fra 1986 ((Meddelelse fra Kommissionen om manglende overholdelse af visse bestemmelser i Raadets direktiv 83/189/EOEF, EFT C 245 af 1.10.1986. )). Kommissionen har endvidere oprettet et system for overvaagning af tekniske forskrifter offentliggjort i medlemsstaterne med henblik paa opdagelse af undladelser. Det er ad denne vej, det har faaet mulighed for at indlede overtraedelsesprocedurer mod medlemsstaterne. I de skrivelser, der er sendt i forbindelse med disse procedurer er der udtrykkeligt henvist til foelgerne af manglende overholdelse.

I forbindelse med moeder i det raadgivende udvalg for direktiv 83/189/EOEF har Kommissionen gentagne gange henledt medlemsstaternes opmaerksomhed paa deres forpligtelser. Kommissionen har navnlig, efter Domstolens dom i sag nr. C-194/94 ((Sag nr. C-194/94 CIA Security International SA og Signalson SA, Securitel SPRL, 30. april 1996. )), organiseret droeftelser om undladelse af at give meddelelse i overensstemmelse med direktivet og udtrykkeligt vejledet medlemsstaterne herom. Denne vejledning er blevet gentaget i forbindelse med bilaterale moeder med medlemsstaterne for at droefte loesningen paa udestaaende overtraedelser.

5. I ovennaevnte dom fastslog Domstolen, at artikel 8 og 9 i direktiv 83/189/EOEF, senest aendret ved direktiv 88/182/EOEF ((EFT L 81 af 26.3.1988. )), skal fortolkes saaledes, at private kan paaberaabe sig dem over for den nationale domstol, der skal frafalde anvendelsen af en national teknisk forskrift, som ikke er meddelt til Kommissionen i overensstemmelse med direktivet.

6. Pligten til at meddele tekniske forskrifter paahviler medlemsstaterne. Kommissionen kan ikke drages til ansvar for en medlemsstats undladelse af at goere sin pligt, som det klart og gentagne gange er blevet gjort opmaerksom paa. Ansvarsspoergsmaalet maa afgoeres af domstolene i lyset af Domstolens retspraksis.

7. De nederlandske myndigheder har oplyst Kommissionen om, at de har til hensigt at raade bod paa den situation, der er opstaaet, fordi de ikke har givet meddelelse om bestemte tekniske forskrifter i overensstemmelse med deres forpligtelser. Kommissionen hilser dette standpunkt velkommen.