SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2321/01

af Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) til Rådet

(3. august 2001)

Om: Menneskehandel i EU, navnlig Grækenland

I den nylige rapport fra U.S. Department of State om menneskehandel henvises der til manglen på passende forskrifter og infrastrukturer til bekæmpelse af menneskehandelen i visse EU-lande og ansøgerlande.

Rapporten er især kritisk over for Grækenland, der beskrives som et land, der modtager kvinder fra Balkanlandene og landene i det tidligere Sovjetunionen, som bliver i Grækenland eller rejser videre til andre lande i Vesteuropa.

Grækenland er det eneste land i Den Europæiske Union, der i den ovennævnte rapport placeres i den værste kategori sammen med landene i den tredje verden.

Mener Rådet, at de foranstaltninger, som det træffer, er tilstrækkelige til at beskytte de personers sikkerhed og værdighed, som trues af denne svøbe? Hvilke initiativer agter Rådet at tage med henblik på effektiv bekæmpelse af disse fænomener?

Agter Rådet at tage konkrete initiativer til et samarbejde mellem Europol, Interpol og medlemsstaternes politimyndigheder med henblik på imødegåelse af dette problem?

Hvordan vurderer Rådet den særlig alvorlige situation, der hersker i Grækenland, hvad angår de institutionelle rammer, forebyggelse og undertrykkelse af fænomenet samt behandling af ofrene? Hvordan har Rådet tænkt sig at imødegå denne situation?

Svar

(12. februar 2002)

Rådet erindrer det ærede medlem om, at det på samlingen den 27.-28. september 2001 med forbehold af de parlamentariske forbehold og gennemgangen af Europa-Parlamentets udtalelse nåede til politisk enighed om udkastet til rammeafgørelse om bekæmpelse af menneskehandel. Formålet med rammeafgørelsen er at sikre, at hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at følgende handlinger er strafbare: rekruttering, transport eller overførsel af en person, herunder at huse vedkommende, efterfølgende at modtage vedkommende, samt overdragelse eller overførsel af kontrollen med den pågældende med henblik på at udnytte den pågældende persons arbejde eller tjenester, herunder i det mindste tvangs- eller pligtarbejde eller tjenester, slaveri eller praksis, der kan sidestilles med slaveri eller trældom, eller med henblik på udnyttelse af andres prostitution eller andre former for seksuel udnyttelse, herunder i forbindelse med pornografi. Rådet fastlagde på samme samling retningslinjer med henblik på at nå til politisk enighed om udkastet til rammeafgørelse om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi og pålagde de forberedende organer at fortsætte arbejdet.

Alle Den Europæiske Unions medlemsstater råder over infrastrukturer, der er beregnet på at modtage illegale indvandrere under værdige forhold i overensstemmelse med bestemmelserne i de forskellige internationale konventioner som f.eks. menneskerettighedskonvention fra 1950.

Disse infrastrukturer kan dog i særlige tilfælde vise sig utilstrækkelige, navnlig når der sker en massiv tilstrømning af illegale indvandrere i løbet af kort tid. Flere er berørt af disse midlertidige problemer og har udfoldet betydelige bestræbelser for at løse situationen bedst muligt.

Det ærede medlem skal dog være opmærksom på, at de foranstaltninger, som medlemsstaterne skal træffe for at sikre modtagelsen af illegale indvandrere, hører ind under medlemsstaternes kompetence; for så vidt angår de initiativer, som Den Europæiske Union har taget med henblik på at bekæmpe handel med mennesker og seksuel udnyttelse af dem, må Rådet henvise til det svar, det gav på Europa-Parlamentets plenarmøde i maj i Strasbourg på mundtlig forespørgsel nr. H-0431/01 om handel med børn i Afrika (samlet svar med forespørgsel nr. H-0396/01 fra Manuel Perez Alvarez Skibet Etinero).