SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1510/02

af Rosa Miguélez Ramos (PSE) til Kommissionen

(29. maj 2002)

Om: Fiskeriaspekter af associeringsaftalen EU-Chile

Den 26. april indgik Kommissionen sammen med Chiles regering en associeringsaftale, som vil blive præsenteret i Madrid den 17. maj og forelagt de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet til ratificering. I henhold til aftalen skal der oprettes et frihandelsområde, etableres en politisk dialog og finde et omfattende samarbejde sted.

Fiskerisektoren i EU har kritiseret aftalen, og den er udtryk for en misforstået globalisering, hvor Kommissionen giver efter for tredjelande ved at åbne EU's marked. I det aktuelle tilfælde forsvares EU-flådernes

interesser ikke, idet der ikke kræves adgang ressourcerne, lige som der ikke kan foretages landinger i chilenske havne. Siden januar har kun fire fællesskabsfartøjer kunnet fortage landinger i tre havne, mens de øvrige har måttet lande deres fangster i Peru, hvorved afstande og omkostninger er blevet forøget. Derfor virker Kommissionens afgørelser om midlertidigt at indstille de sager, som Fællesskabet havde indledt mod Chile ved WTO og Den Internationale Havretsdomstol uigennemtænkt, især i betragtning af, at Chile i strid med havretskonventionen tilstræber at udvide sin eksklusive økonomiske zone og sin lovgivning ud over 200-sømilegrænsen.

Et andet aspekt af fiskeriaftalen, som er blevet kritiseret, vedrører bestemmelsen om oprindelse og Kommissionens accept af, at fangster foretaget af fællesskabsfartøjer, kan betragtes som varer af chilensk oprindelse. Det er et tilbageskridt og et negativt præcedens, når der skal indgås aftaler med andre lande.

Hvordan begrunder Kommissionen sit manglende forsvar for Fællesskabets interesser i forbindelse med oprindelsesbestemmelsen og den associeringsaftale, der er indgået med Chile?

Hvilke garantier kan Kommissionen give fællesskabsflåden for, at den frit kan lande sin fangst i chilenske havne, hvad der ikke er tilfældet på nuværende tidspunkt? Hvis problemerne og restriktionerne fortsat består, vil Kommissionen så gå ind for, at der på ny klages til WTO og Den Internationale Havretsdomstol?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. juli 2002)

Kommissionen er ikke enig med det ærede medlem i, at Kommissionen har givet efter for Chiles krav og dermed ikke forsvaret Europas interesser. Kommissionen ønsker at påpege, at associeringsaftalen ikke er en fiskeriaftale om adgang til parternes fiskeressourcer og heller ikke danner rammen om en sådan aftale. Denne type tilladelser er normalt betinget af uafhængige forhandlinger, og de hører hjemme inden for rammerne af specifikke forhandlingsmandater.

Under forhandlingerne tilbød Kommissionen imidlertid Chile en betydeligt forbedret handelsordning til gengæld for adgang til chilenske fiskeressourcer. Dette tilbud afviste Chile blankt, og landet nægter adgang til sine fiskeressourcer for skibe, som ikke sejler under chilensk flag. Kommissionen opnåede dog øgede muligheder for at investere kapital fra Fællesskabet i Chiles fiskerisektor. Fællesskabets fiskeselskaber vil fremover kunne eje op til 100 % af chilenske fiskeselskaber på samme betingelser som chilenske investorer, dog på en betingelse: At majoritetsinvestering af chilensk kapital også er tilladt i henhold til lovgivningen i det europæiske land, hvor den kapital, der investeres i Chile, kommer fra.

Da det ikke var muligt at få tilladelse til direkte adgang til Chiles fiskeområder for Fællesskabets fiskerfartøjer, men kun en forbedring af mulighederne for indirekte adgang via investeringer, omfatter Fællesskabets kommercielle indrømmelser ikke mere end 91 % af importen (i værdi) af fiskeprodukter fra Chile.

Et andet aspekt, som det ærede medlem nævner, er fiskevarers oprindelse. I medfør af den indgåede aftale gælder det princip, som finder anvendelse på alle Fællesskabets præferenceordninger, også for Chile. Det vil sige, at fangstens oprindelse bestemmes af skibet og ikke fangstområdet. EU-flådernes fangster er derfor af EU-oprindelse og ikke chilensk oprindelse. Bestemmelserne i associeringsaftalen er derfor ikke hverken et tilbageskridt eller negativ præcedens.

Det ærede medlem har ret i, at adgangen til chilenske havne er begrænset til fire EU-fartøjer i medfør af et fælles fiskeriforskningsprogram. Dette er blot et aspekt af en pakke, som blev vedtaget i sammenhæng med en bilateral aftale fra januar 2001, der resulterede i en midlertidig indstilling af de sager, som Fællesskabet og Chile havde indledt ved hhv. Verdenshandelsorganisationen (WTO) og Den Internationale Havretsdomstol. Hvis Kommissionen ikke mener, at Chile overholder den bilaterale ordning fra 2001, har den ret til at kræve, at de indstillede WTO-sager genoptages.

Et andet element i den bilaterale aftale er, at det multilaterale samarbejde om sværdfisk i det sydøstlige Stillehav bør styrkes. Fællesskabet og Chile igangsatte for nylig en international høringsproces for at få etableret et multilateralt samarbejde i det sydøstlige Stillehav om bevaring og forvaltning af sværdfiskebestanden i regionen. Fællesskabet mener, at enhver fremtidig aftale, som indgås på dette grundlag, bør dække samtlige bestande, både i og uden for de berørte kyststaters eksklusive økonomiske zone. Alle bevaringsforanstaltninger, der træffes inden for disse rammer, bør besluttes på multilateralt grundlag i overensstemmelse med havretten.