SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1413/99

af Heidi Hautala (Verts/ALE) til Kommissionen

(1. september 1999)

Om: Dyrlægebehandling af heste

Blandt dyrlæger og hesteejere hersker der voksende foruroligelse over, at en lang række vigtige præparater til behandling af heste ikke længere må bruges, hvilket sætter både dyrenes sundhed og velfærd på spil. Årsagen hertil er, at lægemiddelproducenterne er forpligtet til med store omkostninger til følge at fastlægge de maksimale grænser for restkoncentrationer for alle lægemidler, der anvendes til dyr, som indgår i levnedsmiddelproduktion.

Disse omkostninger er uforholdsmæssigt store for produkter, der anvendes til mindre betydelige arter, som giver et ringe kommercielt afkast. I EU er hesten klassificeret som et dyr, der anvendes til levnedsmidler, selv om mindre end 15 % af dyrene indgår i menneskets fødekæde. En eventuel løsning vil være at klassificere hesten som kæledyr. Kan Kommissionen bekræfte, at dette er under overvejelse, samt at der ligeledes drøftes andre løsninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af David Byrne

(15. november 1999)

Adgangen til lægemidler til dyr, som indgår i levnedsmiddelproduktion, er et vanskeligt problem. Heri indgår et dyrevelfærdsaspekt, eftersom nødvendige behandlinger ikke kan gennemføres på grund af forbud mod anvendelse af visse præparater, og på den anden side et forbrugerbeskyttelsesaspekt. Hele problemet er udtryk for en interessekonflikt mellem landbrugets behov, de krævede investeringer i farmaindustrien og offentlighedens opfattelse af problemet som helhed. Til alt dette kommer et ikke uvæsentligt internationalt aspekt, idet en betydelig del af det hestekød, der anvendes til konsum i Fællesskabet, er importeret fra tredjelande.

I henhold til EF-traktaten er enhovede dyr (æsler, heste og krydsninger heraf) landbrugsdyr. Rådets direktiv 64/0433/EØF af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet(1) gælder for hestekød. En omklassificering af de nævnte arter til kæledyr ville fratage et betragteligt antal borgere et af deres traditionelle næringsmidler.

Heste opdrættes i Fællesskabet først og fremmest til andre formål end levnedsmiddelproduktion, men slagtning af dyrene fra en vis alder er almindelig og ikke i modstrid med fællesskabslovgivningen. Ingen af medlemsstaterne forbyder slagtning af heste og handel med heste med slagtning for øje. Når det tages i betragtning, hvilken alder en hest kan opnå, hvor ofte ejeren og dennes nationalitet kan skifte, og de forskellige formål, hesten i løbet af sin tilværelse kan anvendes til, må det erkendes, at håndhævelse af en generel skelnen mellem heste som kæledyr og som landbrugsdyr ville være vanskelig.

Beskyttelsen af de europæiske forbrugeres sundhed sikres ved Rådets forordning (EØF) 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler(2). Stoffer, for hvilke sådanne grænseværdier ikke kan fastsættes (fordi disse stoffer eller deres metabolitter er giftige i enhver koncentration), er det ikke længere tilladt at markedsføre til anvendelse til dyr, der anvendes til levnedsmidler. De stoffer, for hvilke der er fastsat midlertidige grænseværdier for restkoncentrationer, vil forsvinde fra markedet fra den 1. januar 2000, hvis industrien ikke forinden har etableret definitive grænseværdier.

Tabet af visse stoffer betyder dog ikke, at der ikke findes terapeutiske alternativer. Visse af de stoffer, der ikke er fastsat grænseværdier for, kan blive erstattet af andre stoffer, for hvilke der er fastsat grænseværdier, og som er effektive i identiske kliniske situationer. Men det skal indrømmes, at visse af disse alternativer er væsentlig dyrere eller vanskeligere at anvende.

Hvis man vil gøre status over den nuværende situation, konstaterer man, at Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering (EMEA) har udfærdiget en liste over lægemidler, som ikke kan undværes, og som der ikke ville findes nogen erstatning for til behandling af dyr, der anvendes til levnedsmidler, fra den 1. januar 2000. Kommissionen har meddelt Parlamentet(3), at det er færre end femten stoffer, der falder i denne kategori.

Også uofficiel anvendelse af medikamenter, herunder også stoffer, der er udviklet til mennesker, har stor betydning og er i dag almindelig i forbindelse med behandling af heste. En sådan behandling kræver imidlertid, at dyret fjernes fra fødekæden.

Rådets direktiv 81/0851/EØF af 28. september 1981 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om veterinærmedicinske præparater(4) indeholder bestemmelser, der skal forebygge mangel på lægemidler. I artikel 4 i dette direktiv er der fastsat særlige betingelser for anvendelsen af medicinske præparater, der indeholder stoffer i en sammensætning, der ikke er givet tilladelse til at anvende på dyr, der skal anvendes til levnedsmidler i en given medlemsstat. Denne kaskade kræver, at de pågældende stoffer er tilladt i den pågældende medlemsstat som bestanddele af et andet lægemiddel til dyr, der anvendes til levnedsmidler. Der skal i så fald iagttages en venteperiode på 7-28 dage, alt efter hvilket næringsmiddel det pågældende dyr bruges til.

Moderne hestemedicin er særdeles avanceret og kan udmærket sammenlignes med kæledyrmedicin og til dels også humanmedicin. Det er ikke usædvanligt, at dyrlæger til heste anvender lægemidler, der er udviklet til behandling af mennesker eller kæledyr. For stoffer, der indgår i sådanne lægemidler, vil der muligvis aldrig blive fastsat grænseværdier, og der kommer nye lægemidler på markedet hver eneste dag. En sådan uofficiel anvendelse af lægemidler til andre end de beregnede formål, kræver, at det pågældende dyr fjernes fra fødekæden.

Der findes ikke nogen nem eller hurtig løsning på de komplekse problemer, der opstår i forbindelse med adgangen til lægemidler til dyr, der bruges til levnedsmidler. Der er behov for en samordnet aktion med deltagelse af Kommissionen og medlemsstaternes myndigheder, farmaindustrien, landbruget og fiskeriet for at sikre en effektiv medicinsk behandling af de mindre almindelige arter.

Under hensyntagen til de særlige forhold, der gælder for enhovede dyr, oplyste Kommissionen Rådet landbrug den 14. juni 1999 om, at den har til hensigt så snart som muligt at forelægge passende forslag. Disse forslag på grundlag af artikel 152 (tidligere artikel 129) i EF-traktaten skal behandle muligheden for at give enhovede dyr stoffer, for hvilke der ikke findes grænseværdier, under bestemte, kontrollerede betingelser under overholdelse af de krævede tilbagetrækningsperioder.

(1) EFT 121 af 29.7.1964.

(2) EFT L 224 af 18.8.1990.

(3) Udvalget om miljø, folkesundhed og forbrugerbeskyttelse, den 1.-2. september 1999.

(4) EFT L 317 af 6.11.1981.