SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1574/01

af Luciana Sbarbati (ELDR) til Kommissionen

(1. juni 2001)

Om: Bortskaffelse af affald: folkesundhed og miljøindvirkning

I Italien vokser problemet vedrørende bortskaffelse af affald på eksponentiel vis. For at imødegå den hygiejniske og sundhedsmæssige nødsituation i visse regioner har man overvejet at overføre affald til de nærliggende regioner. Regionen Marche er blevet anmodet om at overtage 30 000 tons affald fra Campanien.

Også i Europa sendes der giftigt affald fra det ene land til det andet, hvorved de køretøjer, der anvendes til transport af affaldet, er nødt til at køre igennem byområderne. Der udstedes tilladelse til at begrave store mængder affald af enhver art, uden af man vurderer skaden på de vandførende lag og indvirkningerne for folkesundheden; den forebyggende kontrol er utilstrækkelig, og den disinfektion, som man anvendte i forbindelse med tilfældene af mund- og klovsyge, fandt sted uden nogen form for samordning i de forskellige EU-lande.

I disse grænsesituationer bringer man borgernes ret til sundhed og miljøbeskyttelse i fare i alvorlig grad.

Kommissionen bedes besvare følgende spørgsmål:

1. Agter den at øge antallet af bevidsthedsgørelsesaktioner og udveksling af god praksis for at bidrage til at forbedre affaldssituationen i stedet for at nøjes med at producere love, som viser sig at være ineffektive?

2. Agter den at anspore til affaldssortering ved at opmuntre og støtte forskning og virksomheder inden for genanvendelse af affald med henblik på at omdanne affald til råmaterialer eller alternative energikilder?

3. Agter den at fastlægge sanktioner for dem, som støtter øko-mafiaen i stedet for at handle konkret for at løse problemet og overfører ansvaret til andre eller spekulerer ved at afsætte visse former for slagger, og agter den at straffe dem, som overfører farlige stoffer fra det ene land til det andet, selv om de modtager støtte, hvorved de udsætter borgernes sundhed for fare og påfører miljøet skade?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(26. juli 2001)

Fællesskabets affaldslovgivning giver medlemsstaterne rammebestemmelserne for beføjelser og forpligtelser, der skal hjælpe med til at opnå effektiv miljøbeskyttelse. I henhold til direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(1) har medlemsstaterne forpligtelse til at sikre, at affald bortskaffes eller genvindes uden fare for menneskets sundhed og uden skade for miljøet. Direktivet forpligter ligeledes medlemsstaterne til at etablere et integreret og hensigtsmæssigt netværk af bortskaffelsesanlæg og sikre, at affaldsoperatører har tilladelse og er registrerede. For at opfylde direktivets krav og målsætninger skal medlemsstaterne udarbejde affaldsforvaltningsplaner, der bl.a. vedrører affaldets art, mængde og oprindelse, generelle tekniske krav, særlige ordninger for specialaffald og passende bortskaffelsessteder eller -anlæg. Transport af farligt affald er underlagt streng kontrol som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 93/259/EØF af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab(2). Medlemsstaterne har i henhold til forordningen særlig beføjelse til at udøve kontrol med eksport og import af affald i Fællesskabet, hvor det er bestemt til bortskaffelse.

Der kræves separat indsamling i øjeblikket for spildolie i henhold til Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om bortskaffelse af olieaffald(3), for emballageaffald i det omfang, at målene i Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994, om emballage og emballageaffald(4) skal nås og for batterier, der er omfattet af Rådets direktiv 91/157/EØF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer(5). Separat indsamling er også en af målsætningerne i Kommissionens forslag om affald fra elektrisk og elektronisk udstyr. Derudover kan medlemsstaterne i overensstemmelse med reglerne for det indre marked anvende økonomiske instrumenter, såsom skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger, og deponeringsordninger for at tilskynde til separat indsamling.

Udover at foreslå lovbestemmelser har Kommissionen taget adskillige andre skridt til at øge bevidstheden og udveksle god praksis. Inden for rammerne af LIFE-programmet kan der finansieres innovative projekter til forbedring af separat indsamling og genvinding af affald. Der blev tilrettelagt forskellige specifikke workshops til informationsudveksling om bedste fremgangsmåder, herunder en workshop i Sorrento i 1996, der hovedsagelig drejede sig om situationen i Campania. Kommissionen offentliggjorde en vejledning om god praksis inden for separat indsamling og kompostering(6), specielt tiltænkt det sydlige Europa, hvor der er store udviklingsmuligheder for kompostering. I denne forbindelse er der af den italienske Miljøstyrelse ligeledes blevet udarbejdet en nyttig vejledning(7).

Fællesskabets miljølovgivning fastsætter de specifikke lovbundne forpligtelser, som medlemsstaterne skal sikre overholdt på deres respektive områder. Fællesskabslovgivningen giver derfor medlemsstaterne den nødvendige ramme til at behandle problemet med ulovlig affaldsbehandling. Det er imidlertid medlemsstaternes ansvar og pligt at sikre, at ikke kun Fællesskabets direktiver om miljøbeskyttelse gennemføres i national lovgivning, men også at der er indført effektive sanktioner som afskrækning mod og bekæmpelse af ulovlig affaldsbehandling, og at de er behørigt overvåget og gennemført i praksis. Kommissionen fortsætter for sin side at overvåge anvendelsen af fællesskabslovgivningen og har anlagt talrige overtrædelsessager mod medlemsstaterne for manglende gennemførelse og ukorrekt anvendelse af Fællesskabets affaldslovgivning(8).

Fællesskabets sjette miljøhandlingsprogram Miljø 2000: Vores fremtid, vores valg for perioden 2001-2010(9) nævner udtrykkeligt, at der skal træffes energiske foranstaltninger mod miljøkriminalitet(10) .

I forbindelse med indsatsen vedrørende traktatens første søjle vedtog Kommissionen den 13. marts 2001 et forslag til Parlamentets og Rådets direktiv om miljøbeskyttelse gennem strafferetten(11). Med dette forslag skulle der kunne sikres en mere effektiv anvendelse af fællesskabsmiljølovgivningen ved at der i hele Fællesskabet etableres et minimalt sæt elementer af straffe for overtrædelse af miljølovgivning i hver medlemsstat. Forslaget indeholder bl.a. bestemmelser om behandling og bortskaffelse af affald.

Kommissionen bestræber sig på at indsamle alle pålidelige oplysninger om forekomsten og omfanget af organiseret miljøkriminalitet. Den vil i øvrigt opfordre medlemsstaterne til inden for rammerne af politisamarbejdet og det retlige samarbejde i kriminalsager (Afsnit VI i EU-traktaten) at supplere direktivforslaget med hensigtsmæssige foranstaltninger, navnlig for at fastsætte minimumsstraffe, der skal gælde i alle medlemsstater og indeholder bestemmelser om udlevering af miljøkriminelle medlemsstaterne imellem.

(1) EFT L 194 af 25.7.1975 som ændret ved direktiv 91/156/EØF (EFT L 78 af 26.3.1991) og Kommissionens beslutning 96 /350/EØF (EFT L 135 af 6.6.1996).

(2) EFT L 30 af 6.2.1993.

(3) EFT L 194 af 25.7.1975.

(4) EFT L 365 af 31.12.1994.

(5) EFT L 78 af 26.3.1991.

(6) Commissione europea, Esempi di successo sul compostaggio e la raccolta differenziata, 2000 (http://www.europa.eu.int/comm/environment/waste/compost/index_it.htm).

(7) ANPA: La raccolta differenziata, aspetti progettuali e gestionali, 1999.

(8) Jf. f.eks. Domstolens nylige dom i sag C-365/97 Kommissionen v Italien (San Rocco) af 9.11.99 om Italiens overtrædelse af direktiv 75/442/EØF i forbindelse med San Rocco-flodlejet.

(9) KOM(2001) 31 endelig udg.

(10) Jf. s. 15 i det sjette program.

(11) KOM(2001) 139 endelig udg.