DA Den Europæiske Unions Tidende CE 33/121

(2004/C 33 E/121)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1462/03

af Joaquim Miranda (GUE/NGL) til Kommissionen

(29. april 2003)

Om: Den sociale situation i Portugal og stabilitetspagten

Ifølge oplysninger fra EU's statistiske kontor, som er blevet forelagt i denne uge, var over en tredjedel af Portugals befolkning truet af fattigdom i 1999. Portugal har således den højeste andel af fattige i EU, nemlig 21 %. Uden offentlige sociale ydelser (arbejdsløshedsunderstøttelse og garanteret mindsteløn) ville denne sats nå op på 27 %.

I samme uge oplyste Kommissionen desuden, at Portugal ville få en stigning i ledigheden på 27,5 % og dermed en ledighedsprocent på 6,5 % ved årets slutning. Endvidere meddelte Kommissionen, at ledigheden ville blive yderligere forværret i 2004, hvor antallet af ledige ville nå op på 390 000 personer. Hertil kommer, at Portugal — som helt entydigt befinder sig i en situation med økonomisk stagnation og ikke i 2003 vil kunne opfylde det vækstmål på 1,3 %, som den portugisiske regering oprindeligt havde fastsat — i treårsperioden 2002-2004 ifølge helt aktuelle tal fra IMF vil få de dårligste økonomiske resultater i EU med alle de sociale konsekvenser, som dette ville medføre.

I samme uge insisterede Kommissionen på, at vækst- og stabilitetspagten skulle overholdes til punkt og prikke, og henstillede til trods for de sociale katastrofescenarier til, at der først og fremmest skulle gennemføres nedskæringer af udgifterne på områder som uddannelse, sundhed og social sikring.

På denne baggrund bedes Kommissionen besvare følgende spørgsmål:

1. Mener den ikke, at der er en betydelig og alvorlig modsætning mellem den beskrevne situation med de tilhørende fremtidsperspektiver og de asociale foranstaltninger, der nu foreslås?

2. Hvad bekymrer Kommissionen mest: Tiltagende arbejdsløshed og mere udbredt fattigdom i en medlemsstat eller udviklingen i samme medlemsstat af nogle finansielle indikatorer, idet det i øvrigt er sikkert, at denne udvikling er blevet fastsat uden nogen form for videnskabeligt grundlag og ud fra økonomiske fremtidsperspektiver, som ikke er blevet til noget, og som netop den monetaristiske kurs har været med til at bremse?

3. I hvilket omfang skal vækst- og stabilitetspagten betragtes som et dogme, så meget mere som dens negative indflydelse på væksten, samhørigheden og de sociale forhold er velkendte? Vil Kommissionen stille forslag til Rådet om en opblødning/ændring/suspendering af vækst- og stabilitetspagten?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira

(6. juni 2003)

1. Kommissionen mener ikke, at en ramme for økonomisk stabilitet, som stabilitets- og vækstpagten er en central del af, på nogen måde står i vejen for opnåelsen af de sociale mål. Tværtimod er det præcis den manglende makroøkonomiske stabilitet, der i den sidste ende kan hindre opnåelsen af de sociale mål.

2. Det ærede medlem kan være sikker på, at arbejdsløshed og fattigdom er spørgsmål, der ligger Kommissionen meget på sinde. Fuld beskæftigelse og fremgang er forbundet med en vedvarende stærk økonomisk vækst. Sidstnævnte kan kun opnås på grundlag af stabilitet, hvad angår priser, offentlige finanser og balancen over for udlandet.