SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1802/96 af Luigi Colajanni (PSE) og Francesco Baldarelli (PSE) til Kommissionen (5. juli 1996)

Om: Krise i fiskerisektoren og »svaerdfiskebaadenes« aktiviteter i ugunstigt stillede omraader

Europa-Parlamentet har paavist noedvendigheden af at bringe den type fiskeri, som »svaerdfiskebaadene« repraesenterer, til ophoer, og Kommissionen har forelagt et forslag til forordning, der indeholder et forbud mod svaerdfiskebaadenes aktiviteter fra den 1. januar 1998. I Italien har man vaeret vidne til, at regeringen og EU har foert den irrationelle politik at give stoette til bygning af svaerdfiskebaade helt frem til 1993. Den embargo, som De Forenede Stater for nylig indfoerte, og som er baseret paa ikke-officielle oplysninger og er i strid med Verdenshandelsorganisationens principper (WTO) og GATT-aftalen af 1994, artikel III og XI, har vaeret til stor skade for den italienske oekonomi, og der er ikke gennemfoert foranstaltninger af lignende art mod andre lande, der ligeledes anvender drivgarn med en laengde paa mere end 2,5 km, som det er tilfaeldet i nogle middelhavslande, der er associerede medlemmer af EU. Denne type handlinger udgoer blot endnu et incitament til en udflagning af denne fiskerflaade til tredjelande, der er aktive i samme fiskeriomraader ved Italien, og medfoerer overhovedet ingen miljoemaessige forbedringer. Denne type fiskeri drives i Italien udelukkende af fiskere fra ugunstigt stillede omraader som Campania, Calabria og Sicilien. Selv om den noedvendige formindskelse af fiskeflaaden burde ske under hensyn til de oekonomiske konsekvenser og de grundlaeggende menneskerettigheder, saasom retten til arbejde og til en rimelig levestandard, er tusindvis af fiskere nu i fare for at miste deres arbejde, hvorved omkring 10.000 familier, hvis indtaegter er baseret paa en enkelt indkomst, risikerer at miste deres oekonomiske grundlag.

Kommissionen bedes oplyse foelgende

1. Er det ikke noedvendigt at naa frem til en reform af den faelles fiskeripolitik, der forliger miljoemaessige hensyn og beskaeftigelsesmaessige krav?

2. Er det ikke af afgoerende betydning sammen med Europa-Parlamentet, Raadet og medlemsstaternes regeringer at indlede en debat om en samlet forvaltning af Middelhavet?

3. Agter den at ivaerksaette en undersoegelse for at fastslaa, om der kan findes en balance mellem svaerdfiskebaadenes oekonomiske aktivitet og miljoehensynene?

4. Finder den det ikke noedvendigt straks og indtil 1999 at ivaerksaette en ekstraordinaer indsats gennem et specifikt program, der indeholder finansieringsmuligheder for en gradvis reduktion af antallet af svaerdfiskebaade og ledsages af en planlagt omstilling af sektoren og gennemfoerelse af omskolingsprogrammer og jobskabelse inden for samme aktivitetsomraade?

5. Agter den ikke snarest at udarbejde en frivillig omstillingsplan indeholdende de noedvendige ekstramidler til at bevare fiskernes indkomster og sikre deres familier et rimeligt leveniveau, hvis svaerdfiskebaadene rammes af et forbud?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Emma Bonino (6. september 1996)

1. Kommissionen har indfoert en konsultationsordning, saaledes at der kan tages hensyn til de socio-oekonomiske aspekter ved forvaltningen af fiskeriet. Den Raadgivende Komité for Fiskeri, som Kommissionen indkalder til moede med regelmaessige mellemrum, bestaar af repraesentanter for fiskerisektoren, og komitéens udtalelser indgaar i det materiale, som Kommissionen benytter ved udarbejdelsen af sine forslag. Desuden undersoeges Kommissionens forslag om forvaltning af ressourcerne af Den Videnskabelige, Tekniske og OEkonomiske Komité for Fiskeri, som udover videnskabelige henstillinger leverer oplysninger om foranstaltningernes virkning paa fiskerierhvervet og beskaeftigelsen.

2. Kommissionen har allerede taget forskellige initiativer i den retning. Konferencen paa Kreta i 1993 var det foerste vigtige skridt henimod udviklingen af en politik for forvaltning af fiskeressourcerne i Middelhavet. Kommissionen har desuden ved adskillige lejligheder vist, at den er rede til at droefte principperne for en faelles fiskeripolitik med Parlamentet, og den er altid rede til at moedes med Parlamentet for at droefte spoergsmaal af faelles interesse.

3. Kommissionen kan ikke selv gennemfoere videnskabelige undersoegelser. Men en klarlaegning af forbindelserne mellem fiskeri og miljoe er et hoejt prioriteret maal for de indkaldelser af forslag, der ivaerksaettes som et led i forskellige undersoegelser og inden for rammerne af Fair-programmets fiskeriafsnit.

4. Siden februar 1996 har Kommissionen sammen med de italienske myndigheder udarbejdet en omstruktureringsplan for den italienske svaerdfiskeflaade og fundet frem til forskellige metoder til loesning af det oekonomiske og sociale problem. De italienske myndigheder er i gang med den sidste afpudsning, og den officielle plan vil blive fremlagt i naer fremtid.

5. Kommissionen er fuldstaendig klar over svaerdfiskeflaadens socio-oekonomiske betydning og den skroebelige beskaeftigelsesmaessige situation i de regioner, hvor svaerdfiskeflaaden er staerkest repraesenteret. De sociale aspekter blev da ogsaa taget i betragtning, da Kommissionen og de italienske myndigheder udarbejdede omstruktureringsplanen.