ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/527

(2004/C 84 E/0602)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0022/04

af Mario Borghezio (NI) til Kommissionen

(20. januar 2004)

Om: Solidaritet med Po-slettens kvægavlere

Mener Kommissionen ikke, at den nuværende mælkekvoteordning er særlig uretfærdig over for Poslettens mælkeproducenter — i betragtning af, at Italien er den eneste af alle medlemsstaterne, der har et forbrug, der ligger langt over landets produktionskvoter?

Er Kommissionen bekendt med, at denne afvigelse fra normen har fået alvorlige konsekvenser for Po-slettens kvægavlere, der igen i disse dage ser sig nødsaget til at forlade deres arbejde for at deltage i vejblokader og demonstrationer i både Milano og Rom for at få den italienske regering til at beskytte Po-slettens mælkeproducenters rettigheder på EU-plan?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(23. februar 2004)

Mælkekvoterne blev indført af Rådet i 1984 for at rette op på ubalancen i forholdet mellem udbud og efterspørgsel på mælk og mejeriprodukter. Fordelingen af produktionskvoterne blev foretaget, ikke på grundlag af mælkeforbruget i de forskellige geografiske områder, men på grundlag af de enkelte producenters produktion i en bestemt periode. Det var den eneste fordelingsmetode, der gjorde det muligt at undgå forskelsbehandling af producenterne.

Kommissionen bemærker, at Italiens referencemængder er forhøjet betydeligt siden kvoteordningens indførelse (+ 19,6 % i perioden 1984-2004), mens kvoterne for de fleste af de øvrige medlemsstater enten er forblevet på samme niveau eller er reduceret.

Det kan konstateres, at mælkekvoteordningen har gjort det muligt at give producenterne stabile produktionsudsigter og sikre indkomster, uden at den har været til hinder for omstruktureringen af mælkeproduktionen i EU. Kommissionen mener, at ordningen sikrer et effektivt produktionssystem, hvis den anvendes fuldt ud og korrekt.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/238

(2004/C 88 E/0240)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0864/04

af Nelly Maes (Verts/ALE) til Kommissionen

(22. marts 2004)

Om: Sproglig mangfoldighed

Under henvisning til skriftlig spørgsmål E-2825/03 (1) af 25. september 2003 og kommissær Redings svar på vegne af Kommissionen af 23. oktober 2003 bedes Kommissionen besvare følgende supplerende spørgsmål.

Beskyttelsen af mindretalssprog indgår i henhold til Københavnskriterierne som et led i en god mindretalspolitik. Gælder det ikke længere efter tiltrædelsen? Hvordan agter Den Europæiske Union og Kommissionen konkret at overvåge dette aspekt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(30. april 2004)

De tiltrædende lande bliver fra 1. maj 2004 fuldgyldige medlemmer af Den Europæiske Union, og det vil således ikke længere være Københavnskriterierne, der finder anvendelse, men Unionens almindelige arbejdsbetingelser.

Unionen bygger i denne henseende og i henhold til artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union på principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, der alle er principper, som medlemsstaterne har til fælles. Hvis en medlemsstat groft eller vedvarende krænker et af disse principper, kan Kommissionen eller en tredjedel af medlemsstaterne indbringe sagen for Rådet i dets sammensætning af stats- og regeringschefer.

Disse rettigheder er desuden blevet stadfæstet ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, hvor der i artikel 21, stk. 1, henvises til forbuddet mod enhver forskelsbehandling på grund af bl.a. etnisk oprindelse, sprog, religion eller tro eller tilhørsforhold til et nationalt mindretal, og hvor det i artikel 22 er fastsat, at Unionen respekterer den kulturelle, religiøse og sproglige mangfoldighed.

(1) EUT C 65 E af 13.3.2004, s. 225.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/245

(2004/C 88 E/0248)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0913/04

af Philip Bradbourn (PPE-DE) til Kommissionen

(19. marts 2004)

Om: Kontrol af lastbilchaufførernes papirer

Kan Kommissionen oplyse, hvor stor en procentdel af de lastbilchauffører, der kører ind i EU fra tredjelande, regelmæssigt kontrolleres i overensstemmelse med bestemmelserne om chaufførernes papirer, når de når EU's fælles grænser, især Tyskland og Østrig?

Hvilken mindste procentdel af sådanne kontroller foreslår Kommissionen og medlemsstaterne for at sikre, at de nye grænser efter udvidelsen vil blive fuldstændig kontrolleret med hensyn til chaufførernes papirer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(23. april 2004)

I forordning (EØF) nr. 881/92 (1) som ændret ved forordning (EF) nr. 484/2002 (2) fastsættes, at førerattesten udstedes af medlemsstaten på anmodning af indehaveren af fællesskabstilladelsen for hver fører, der er statsborger i et tredjeland, og som er lovligt beskæftiget eller lovligt stillet til rådighed for indehaveren. Dette medfører, at kun de førere, der er statsborgere i et tredjeland, og som udfører international vejgodstransport med køretøjer, der er indregistreret i Fællesskabet (på grundlag af en EF-tilladelse) skal være i besiddelse af en førerattest, når køretøjet bl.a. også kontrolleres ved EU's ydre grænse.

I princippet bliver alle førere, der er omfattet af forordning (EØF) nr. 881/92, nu kontrolleret ved den ydre grænse, når de kører ind i Fællesskabet. Det vil også være tilfældet efter udvidelsen.

Desuden er det i nævnte forordning fastsat, at de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten regelmæssigt kontrollerer, om betingelserne for udstedelse af førerattesten stadig er opfyldt, idet de hvert år kontrollerer mindst 20 % af de gyldige attester, som er udstedt i denne medlemsstat.

Endelig er formålet med forordning (EF) nr. 484/2002 ikke at beskytte det indre marked mod konkurrencedygtige virksomheder i tredjelande, men at sikre et velfungerende indre marked for vejtransport i Fællesskabet.

(1) EFT L 95 af 9.4.1992.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 484/2002 af 1. marts 2002 om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 881/92 og Rådets forordning (EØF) nr. 3118/93 med henblik på at indføre en førerattest, EFT L 76 af 19.3.2002.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/650

(2004/C 84 E/0732)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0659/04

af Roger Helmer (PPE-DE) til Kommissionen

(9. marts 2004)

Om: Finansiering til ngo'er og civilsamfundet i forbindelse med Det Europæiske Konvent

Kan Kommissionen oplyse, præcist hvilke ngo'er og/eller repræsentanter eller organisationer fra civilsamfundet, der har modtaget finansiering, bevilling eller støtte fra EU til deltagelse i Det Europæiske Konvent?

Kan den desuden oplyse, hvor meget den enkelte organisation, person eller ngo'er har modtaget, hvornår pengene er blevet udbetalt, og hvad de skulle anvendes til?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(2. april 2004)

Som anført for nylig som svar på skriftlig forespørgsel P-0074/04 (1) kan det ærede medlem indhente mere detaljerede oplysninger hos Rådets Generalsekretariat, som forestod sekretariatet for de to møder i konventet.

(1) Se side 144.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/874

(2004/C 84 E/0968)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0761/04

af José García-Margallo y Marfil (PPE-DE) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: EU-passet og salg af finansielle produkter i Europa

Vil en medlemsstat få mulighed for at modsætte sig salg af et finansielt instrument, som har et EU-pas i henhold til værdipapirdirektivet, navnlig hvis den mener, at dette instrument er for risikobetonet for de kunder, som det skal markedsføres over for?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(15. april 2004)

Det skal først anføres, at princippet om fuldstændig fri bevægelighed for kapitalbevægelser er fastlagt i traktaten. Med EF-traktatens artikel 56-60 indførtes en ny ordning for kapitalbevægelser. Artikel 56 fastsætter princippet om fuldstændig frie kapitalbevægelser og betalinger, såvel mellem medlemsstaterne som mellem medlemsstaterne og tredjelande. Denne artikel finder direkte anvendelse, og i artikel 58 defineres de områder, hvor medlemsstaterne kan opretholde bestemmelser om information, tilsyn og deres skattelovgivning, uden at kapitalbevægelserne hindres.

I henhold til fællesskabsretten kræves der forhåndsinformation, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel på et reguleret marked.

I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4. november 2003 (1) kan værtsmedlemsstaterne ikke modsætte sig eller kræve flere informationer med henvisning til, at dokumentationen om investeringens risikobetonede karakter er ufuldstændig eller utilstrækkelig, når denne dokumentation er godkendt af de kompetente myndigheder i oprindelseslandet.

Derimod indeholder direktivet ikke noget forbud for værtsmedlemslandene mod at fastsætte særlige regler i tilfælde af anvendelse af reklame, når værdipapirer udbydes til offentligheden.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4. november 2003 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel, og om ændring af direktiv 2001/34/EF, EUT L 345 af 31.12.2003.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/151

(2004/C 84 E/0188)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0019/04

af Juan Ferrández Lezaun (Verts/ALE) til Kommissionen

(9. januar 2004)

Om: Júcar-projektet — Vinalopó

Den 16. december 2003 oplyste kommissionsmedlemmerne Michel Barnier og Margot Wallström i Europa-Parlamentet, at projektet vedrørende vandføringen i Júcar-Vinalopó var blevet godkendt på den betingelse, at det var helt uden forbindelse til omledningen af Ebro, og at vandrammedirektivet blev overholdt.

Den 18. december udtalte den spanske regerings statssekretær med ansvar for vandbygning, Pascual Fernández på spørgsmålet om sin holdning til dette spørgsmål, at det eneste, der var forbudt, var »at benytte kanaliseringen af Júcar-Vinalopó til at hente vand fra Ebro«, og at »der i Júcars bækken alligevel fandtes mange andre vandløb, og at kun Júcar, ikke bækkenet som sådan, var omtalt i dokumentet«.

Hvad mener Kommissionen om disse udtalelser fra den spanske regering? Kan Kommissionen bekræfte, at der kan bevilges fællesskabsmidler til omledning af vand fra Ebros til Júcars bækken?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(5. februar 2004)

Kommissionen har kontrolleret oplysningerne hos de spanske myndigheder og kan bekræfte, at der ikke bliver tale om overførsel af vand fra Ebro til tilstrømningsområdet/flodbækkenet Júcar. Imidlertid er det fortsat planen, at flodbækkendistriktet Júcar, som har mange andre floder end floden Júcar, vil modtage vand fra den foreslåede overførsel fra Ebro. Forvirringen om dette spørgsmål skyldes sammenblandingen mellem på den ene side udtrykket »tilstrømningsområdet/flodbækkenet Júcar«, som omfatter floden Júcar og dens bifloder, og på den anden side udtrykket »flodbækkendistriktet Júcar«, som er en sammenlægning af flodbækkener, der er grupperet af administrative årsager.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/550

(2004/C 84 E/0627)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0209/04

af Gabriele Stauner (PPE-DE) til Kommissionen

(30. januar 2004)

Om: Det Europæiske Agentur for Sikkerhed og Sundhed på Arbejdspladsen

I Den Europæiske Unions Tidende (1) giver Det Europæiske Agentur for Sikkerhed og Sundhed på Arbejdspladsen meddelelse om en række udvælgelsesprocedurer med henblik på ansættelse af personale i agenturet. Bl.a. står der: »Denne udvælgelsesprocedure offentliggøres kun på engelsk og tysk«.

I Rådets forordning (EF) nr. 2062/94 (2) af 18. juli 1994 om oprettelse af et europæisk arbejdsmiljøagentur står der imidlertid i artikel 17: »EF-institutionernes sprogordning gælder for agenturet«.

I henhold til artikel 22 i den samme forordning kontrollerer Kommissionen lovligheden af agenturets handlinger.

Mener Kommissionen, at agenturet handler lovligt, når det kun offentliggør den nævnte udvælgelsesprocedure på engelsk og fransk?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(20. april 2004)

Kommissionen overvåger nøje de udvælgelsesprocedurer, som de forskellige fællesskabsagenturer anvender, herunder overholdelsen af bestemmelserne om anvendelsen af og færdighederne på de officielle sprog.

Den har dog det standpunkt, at under visse omstændigheder kan en institutions eller et agenturs tjenstlige interesser, herunder interne behov, retfærdiggøre kravet om kendskab til bestemte sprog. Det vil naturligvis være tilfældet, hvis den eller de stillinger, der skal besættes, indeholder specifikke opgaver, som kræver særlige sprogkundskaber.

(1) EFT C 8 A af 13.1.2004.

(2) EFT L 216 af 20.8.1994, s. 1.
—

Efter at direktiv 2002/25/EF var blevet vedtaget, bad en række medlemsstater om at få bragt yderligere klarhed over bestemmelserne i et bestemt punkt i direktivets bilag I (kapitel III, punkt 5-1).
I september 2003 vedtog Kommissionen og medlemsstaterne (sammen med DFID (2)) at yde støtte til et program, der skal sigte mod politiovervågning for at modvirke forbrydelser mod kvinder og børn i Eastern Cape-provinsen; programmet andrager et beløb på 25 mio. EUR. Programmets overordnede mål er at forbedre sikkerheden for borgerne i Eastern Cape-provinsen i Sydafrika. Dette emne udvikles i det særlige programformål, der går ud på at forebygge forbrydelser mod kvinder og børn og forbedre den service, som ydes til borgere, der har været udsat for sådanne forbrydelser i de prioriterede projektområder. Finansieringsaftalen er allerede undertegnet af Kommissionen, og det forventes, at den sydafrikanske regering vil undertegne aftalen i begyndelsen af marts 2004, således at projektgennemførelsen kan påbegyndes umiddelbart derefter.

Som tidligere nævnt og i overensstemmelse med Europa-Parlamentets henstillinger skal Kommissionen bekræfte, at den agter at fortsætte samarbejdet på det strafferetlige område som anført i landestrategidokumentet 2003/05, hvori der slås til lyd for forbedring af den service, myndighederne yder borgerne, forebyggelse af forbrydelser i relation til sårbare grupper, medinddragelse af lokalsamfundet og øget ansvarliggørelse af de strafferetlige myndigheder (3).
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/446

(2004/C 84 E/0520)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0728/04

af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen

(11. marts 2004)

Om: Ansaldo-Breda: eventuel kontrol af EU-tilskud

På møder afholdt i Bruxelles i de seneste uger med fagforeningsdelegationer og ansatte fra Ansaldo-Breda fremgår det, at selskabet tidligere via EU-samfinansiering har modtaget tilskud til produktionsaktiviteter i tilbagestående områder af landet, således som dette er foreskrevet i den italienske lov nr. 488/92. Der skulle navnlig være ydet tilskud til udskiftning af selve fabrikkens eternittag med det formål at tilpasse arbejdspladsen til EU-bestemmelserne om beskyttelse af arbejdstagerne.

Til gengæld fremgår det ikke, at der er anmodet om tilskud til beskyttelse af miljøet i området, selv om der findes et vigtigt vandførende jordlag i nærheden af fabrikken.

Kan Kommissionen på denne baggrund oplyse:

1. om Ansaldo-Breda har modtaget tilskud og eventuelt af hvilken art?

2. hvilke instrumenter, der tages i anvendelse for at kontrollere, om de tilskud, der eventuelt er ydet Ansaldo-Breda, faktisk er udnyttet?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(22. april 2004)

Kommssionen er i færd med at indhente de oplysninger, der er nødvendige for at besvare spørgsmålet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, så snart det foreligger.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/911

(2004/C 84 E/1006)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0909/04

af Margrietus van den Berg (PSE) til Kommissionen

(24. marts 2004)

Om: To Serve and Protect — de nederlandske jernbaner

Det nederlandske dagblad Het Parool kunne den 11. marts 2004 oplyse, at sikkerhedsfirmaet To Serve and Protect pr. 1. april mister sin ordre i konkurrence med et andet firma. To Serve and Protect har til alle parters tilfredshed og med en utraditionel fremgangsmåde opnået fremragende resultater, når det drejede sig om at gøre de nederlandske jernbanestationer mere sikre.

Ordregiveren Nederlandse Spoorwegen (NS — de nederlandske jernbaner) har oplyst, at To Serve and Protect ikke fik opgaven, fordi virksomheden ikke opfylder EU's tildelingskriterier. Ifølge NS er virksomhedens begrænsede størrelse et problem. En talsmand for NS har udtalt, at den årlige omsætning skal være på mindst 4,5 mio. EUR, og at der bør være mindst 400 ansatte.

1. Der leveres et godt stykke arbejde og virksomheden er konkurrencedygtig, men for lille — det sidste kan dog ikke være noget argument for ikke at kunne søge om at få tildelt en opgave? Hvordan stiller Kommissionen sig hertil?

2. Kan Kommissionen oplyser, hvordan det rent faktisk forholder sig?

3. Kan Kommissionen forestille sig, hvordan sådanne oplysningerne hos avisernes læsere kan fremkalde et negativt billede af EU og skaber uvilje over for EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(30. april 2004)

EU-reglerne om offentlige kontrakter indeholder ingen forpligtelse til at udelukke virksomheder fra at deltage i udbud på grund af deres størrelse. De gør det dog muligt for de ordregivende myndigheder at kræve, at deltagerne i udbudsprocedurer har den tekniske, økonomiske og finansielle kapacitet, de måtte finde nødvendig for at kunne opfylde den pågældende kontrakt, f.eks. krav om en vis omsætning og/eller et vist antal ansatte. For at undgå negative konsekvenser for små virksomheder er det fastsat i EU-reglerne, at virksomhedssammenslutninger kan afgive bud. I den sag, det ærede medlem omtaler, er det således de nederlandske jernbaner, der har ment, at det var nødvendigt med en årlig omsætning på mindst 4,5 mio. EUR og mindst 400 ansatte for at kunne opfylde den pågældende kontrakt.

Kommissionen er klar over den negative effekt af information, der ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til, at den forstås og anvendes korrekt. Den beklager derfor den tendentiøse karakter af de oplysninger, der kan være givet til offentligheden i denne sag.
1.

Kommissionen har hverken for vin eller for andre føde- eller drikkevarer foreslået at forbyde alle salgsfremmende foranstaltninger i sit forslag til forordning om brugen af ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer. Kommissionen mener imidlertid ikke, at nogen form for alkoholholdige drikkevarer bør anprises på grund af deres eventuelle ernærings- eller sundhedsmæssige egenskaber, fordi overforbrug af disse produkter fører til de velkendte alvorlige sundhedsproblemer og sociale problemer, som Kommissionen allerede søger at bekæmpe. Det understreges således i Rådets konklusioner af 5. juni 2001 om en fællesskabsstrategi til mindskelse af alkoholrelaterede skader (1), at alkohol er en af de vigtigste sundhedsdeterminanter i Det Europæiske Fællesskab, og at videnskabelige undersøgelser klart har vist, at et stort alkoholforbrug i befolkningen i væsentlig grad øger risikoen for alkoholrelaterede sygdomme og den generelle dødelighed. Desuden er den måde bekymringsværdig, hvorpå alkoholholdige drikkevarer skabes og markedsføres, så de især appellerer til børn og unge. Derfor finder Kommissionen, at det bør påtænkes at forbyde ernærings- og sundhedsanprisninger ved mærkningen, præsentationen og markedsføringen af disse varer. Salgsfremme af vin og andre alkoholholdige drikke på andre måder end i form af ernærings- og sundhedsanprisninger skal på ingen måde forbydes eller begrænses af det nævnte forslag til forordning.
Kommissionen har anslået, ligesom det anslås i en række uafhængige undersøgelser, at 2003-reformen af den fælles landbrugspolitik næsten ingen virkning får for indkomsten. Mens undersøgelsen for De Femten tyder på et lettere indkomstfald på 0,5 %, forventes indkomstudviklingen i De Femogtyve så at sige ikke at blive påvirket (+0,1 % ) af reformen af den fælles landbrugspolitik.

Kommissionen har ikke offentliggjort detaljerede undersøgelser om indkomstvirkningen for de forskellige bedriftsstørrelseskategorier, da indkomstvirkningen i høj grad vil afhænge af medlemsstaternes gennemførelse af enkeltbetalingsordningen. I medlemsstater, der agter at foretage regionaliserede arealbetalinger, kan der forekomme omfordeling af indkomst fra landmænd med malkeko- og kødkvægsbesætninger, der for tiden modtager store direkte betalinger pr. ha, til landmænd, der dyrker markafgrøder. Hvis enkeltbetalingsordningen praktiseres på individuel basis, medfører dette ikke omfordeling af indkomsten, og indkomstvirkningen er neutral ifølge Kommissionens skøn.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 84/428

(2004/C 84 E/0499)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0563/04

af Proinsias De Rossa (PSE) til Kommissionen

(26. februar 2004)

Om: Gennemførelse af nitratdirektivet i Irland

Nitratdirektivet (91/676/EØF (1)) blev vedtaget af Rådet den 12. december 1991 og skulle senest i 1995 have været gennemført fuldt ud i alle medlemsstater.

Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet eller overvejer den at træffe for at sikre, at Irland fuldt ud opfylder sine forpligtelser i medfør af dette direktiv?

Samlet svar

afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

på skriftlige forespørgsler E-0561/04 og E-0563/04

(22. marts 2004)

Som svar på skriftlig forespørgsel nr. E-561/04 kan Kommissionen bekræfte, at Irland ikke har forhandlet om en undtagelse fra Rådets direktiv 91/676/EØF.

Som svar på skriftlig forespørgsel nr. E-563/04 kan Kommissionen bekræfte, at den har indledt overtrædelsesprocedurer ved Domstolen mod Irland for manglende overensstemmelse med kravene i Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget.

(1) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/562

(2004/C 88 E/0573)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1054/04

af Franz Turchi (UEN) til Kommissionen

(5. april 2004)

Om: Gebyrforhøjelse på Europaskolerne

Det øverste råd for Europaskolerne holdt møde den 15. marts i Bruxelles. Et af de emner, der blev diskuteret på mødet, var forhøjelsen af undervisningsgebyrerne pr. elev pr. undervisningsår.

Med 12 stemmer for og 5 imod besluttede Italien, Grækenland, Spanien, Portugal og Holland at forhøje gebyrerne med 11 % plus den gennemsnitlige europæiske inflationsrate for skoleåret 2005-2006.

Forældrene er alvorligt bekymrede, eftersom denne beslutning ikke vil være til fordel for undervisningens udbredelse.

Under mødet gav forældrerepræsentanten udtryk for sin bekymring ved de planlagte forhøjelser, eftersom disse ville kunne medføre udelukkelse af kategori III-elever, dvs. de ikke-berettigede, fra Europaskolerne. Hvad vil Kommissionen gøre for at undgå, at adgangen til Europaskolerne begrænses i den nærmeste fremtid?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Neil Kinnock

(30. april 2004)

Det ærede medlem henvises til Kommissionens svar på skriftlig forespørgsel E-0237/04 fra Miet Smet (1) om betaling af skolepenge på Europaskolerne og om årsagerne til de forhøjelser, der blev vedtaget af Det Øverste Råd, som er det organ, hvor der sidder repræsentanter fra samtlige medlemsstater, og hvor Kommissionen har én plads og én stemme.

De skolepengesatser, som Det Øverste Råd vedtog den 15. marts 2004 for samtlige kategori III-elever (dvs. elever, hvis forældre ikke er ansat i nogen af EU-institutionerne), udgør for skoleåret 2005/2006 2 400 EUR for børnehaveklassetrinnet, 3 300 EUR for primærtrinnet og 4 500 EUR for sekundærtrinnet. Størrelsen af disse skolepenge ligger langt under de faktiske gennemsnitsomkostninger, der andrager næsten 11 000 EUR pr. elev. Det Øverste Råd har på forslag fra Kommissionen nedsat en arbejdsgruppe, der har til opgave at undersøge spørgsmålene vedrørende skolepenge, bestemmelser for fritagelse for betaling af skolepenge og optagelse af kategori III-elever på Europaskolerne i fremtiden.

(1) EFT C 84 E af 3.4.2004, s. 339.