ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 147/99 af Brigitte LANGENHAGEN EU-støtte til den tyske Landkreis Cuxhaven (SUPPLERENDE SVAR)



EF-Tidende nr. C 370 af 21/12/1999 s. 0021



SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0147/99 af Brigitte Langenhagen (PPE) til Kommissionen (11. februar 1999) Om: EU-stoette til den tyske Landkreis Cuxhaven Hvilke former for stoette, og i hvilken stoerrelse, opregnet efter de forskellige stoetteomraader, er i valgperioden 1994-1999 tilgaaet den tyske Landkreis Cuxhaven? Samlet svar afgivet paa Kommissionens vegne af Jacques Santer paa skriftlige forespoergsler E-0143/99, E-0144/99, E-0145/99, E-0146/999 og E-0147/99 (3. marts 1999) Kommssionen er i faerd med at indhente de oplysninger, der er noedvendige for at besvare spoergsmaalet, og skal meddele resultatet af sine efterforskninger, saa snart det foreligger.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0057/99

af Luciano Vecchi (PSE) til Kommissionen

(22. januar 1999)

Om: Tildeling af globaltilskud (block-grants) til ngo'er paa udviklingsomraadet i 1999

Der er for nylig cirkuleret udtalelser, som tillaegges den faelles forvaltningstjeneste for eksterne samarbejdsinstrumenter (SCR) under Europa-Kommissionen, i henhold til hvilke der i 1999 ikke skulle foretages block-grants til europaeiske ikke-statslige organisationer inden for udviklingsomraadet, da dette ville medfoere alt for mange aktiviteter, som SCR ikke ville vaere i stand til at afholde.

Kan Kommissionen derfor oplyse:

1. Om dette er korrekt eller ej?

2. Om den er klar over de negative foelger, der ville opstaa, hvis et saa yderst vigtigt instrument som block-grants bortfalder, idet de har gjort det muligt at gennemfoere tusindvis af samarbejdsaktioner af begraenset omfang, men med stor indvirkning?

3. Hvad grundene er til, at en omlaegning af de eksterne samarbejdstjenester ikke laengere vil goere det muligt at gennemfoere aktiviteter og procedurer, som indtil for faa maaneder siden ikke rejste store administrative problemer?

4. Om den er klar over, at block-grants ogsaa ud fra et "politisk" synspunkt udgoer en integrerende del af de aktioner, der skal afholdes over budgetkonto B7-6000, og at en eventuel afskaffelse af disse vil fordreje hele den samfinansiering af aktioner, der er igangsat af ngo'erne, og som stoettes af Den Europaeiske Union?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro

(12. april 1999)

1. Under hensyntagen til de menneskelige ressourcer, der er til raadighed i de forskellige tjenestegrene, har Kommission indledt tvaertjenstlige hoeringer med henblik paa fortsat at yde globaltilskud (block-grants) i 1999 men samtidig formindske den arbejdsbyrde, som dette instrument giver anledning til i saavel de ikke-statslige organisationer (NGO'er) som i Kommissionen.

2. Kommissionen har ikke til hensigt at lade disse globaltilskud bortfalde. Den finder dog, at det er vigtigt at tilpasse dette instrument, saaledes at det paa fyldestgoerende maade imoedekommer de paagaeldende befolkningsgruppers behov, men ogsaa opfylder kravene til en effektiv forvaltning af instrumentet.

3. Da de almindelige kontraktbetingelser er blevet delvis foraeldede, gennemfoeres der for oejeblikket en revision med henblik paa en tilpasning af bl.a. dette instrument for at kunne imoedekomme de forpligtelser, der er forbundet hermed for Kommission, og for at bibeholde forbindelserne med de NGO'er, der repraesenterer det europaeiske civilsamfund og i Europa er talsmand for de svagest stillede befolkningsgrupper i udviklingslandene.

4. Kommissionen er klar over, at globaltilskuddene udgoer et vaerdsat instrument for de ikke-statslige organisationer i forbindelse med samfinansieringen over bevillinger paa budgetkonto B7-6000. Derfor paataenker Kommissionen at forbedre denne mulighed for bedre at kunne stoette NGO'erne i deres bidrag til udviklingen i den tredje verden.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0112/99

af José Barros Moura (PSE) til Kommissionen

(2. februar 1999)

Om: Grundlaeggende frihedsrettigheder i Macau

I Den Portugisisk-Kinesiske Kontaktgruppe (GLC) foregaar der i oejeblikket forhandlinger om den lovgivningsmaessige regulering af grundlaeggende garanterede og anerkendte frihedsrettigheder saavel i Macaus nugaeldende forfatningssystem som i den portugisisk-kinesiske faelleserklaering og i loven om oprettelse af Det Saerligt Administrerede Omraade Macau, og en saadan lovgivning er noedvendig for at "placere", dvs. rodfaeste og fremtidsgarantere rettigheder og friheder, der allerede er sikret i forfatningssystemet.

I denne sammenhaeng har Den Lovgivende Forsamling med forudgaaende godkendelse fra de kinesiske myndigheder vedtaget loven om religionsfrihed, mens andre love stadig blokeres af de kinesiske repraesentanter i GLC.

Kan Kommissionen oplyse, hvordan den vil imoedegaa:

1. det foruroligende faktum, at loven om forsamlingsfrihed endnu ikke er vedtaget, isaer fordi den nugaeldende lov ikke indeholder bestemmelser om politiske partier?

2. det faktum, at loven om strejkeret og fagforeningsfrihed heller ikke er vedtaget endnu?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Sir Leon Brittan

(26. februar 1999)

Baade i faelleserklaeringen, der blev vedtaget den 26. marts 1987, og i Macaos grundlov, som begge er blevet forhandlet og vedtaget af de portugisiske og kinesiske myndigheder i faellesskab, staar der udtrykkeligt, at de rettigheder og friheder, der paa nuvaerende tidspunkt er garanteret i Macao, vil forblive uforandret i 50 aar efter overdragelsen.

Kommissionen er af den opfattelse, at det er noedvendigt at vedtage love om forsamlings- og fagforeningsfrihed, herunder strejkeret, for at sikre at Macaos nuvaerende oekonomiske og sociale system og hele livsstil bevares uforandret efter overdragelsen. Kommissionen har forstaaet, at Macaos lovgivningsraad har til hensigt at udarbejde lovforslag paa disse to omraader, men er bekymret over at arbejdet ikke skrider hurtigere frem, i betragtning af at overdragelsen finder sted allerede i december 1999.

Kommissionen haaber, at lovgivningsraadet ved en fortsat indsats vil faa arbejdet til at skride hurtigere frem og faa lovene vedtaget foer overdragelsen.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0124/99

af José García-Margallo y Marfil (PPE) til Kommissionen

(2. februar 1999)

Om: Borgerlige rettigheder

I oktober 1998 undertegnede Kina i FN konventionen om borgerlige og politiske rettigheder, som garanterer ytringsfriheden, retten til retfaerdig rettergang og beskyttelse mod tortur og vilkaarlig tilbageholdelse. Konventionen garanterer ligeledes aandsfrihed, fri bevaegelighed, lighed for retten og princippet om, at en sigtet er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.

De efterfoelgende begivenheder viser, at Kina ikke har de fjerneste intentioner om at respektere de indgaaede forpligtelser. Der er stadig forbud mod "forsamlinger" af mere end to borgere paa offentlige steder. Der sker fortsat faengslinger af fagforeningsfolk og udgivere af "ukorrekte" boeger. Buddhistmunke og -nonner udsaettes fortsat for tortur ifoelge Det Tibetanske Center for Menneskerettigheder og Demokrati. I de seneste maaneder er undertrykkelsen blevet skaerpet. Mindst 11 mennesker er blevet arresteret i deres hjem ifoelge Hongkongbaserede oppositionsorganisationer, og den kinesiske fagforeningsleder Zhang Sanguang er blevet idoemt ti aars faengsel. Hertil skal foejes de nye foranstaltninger, som Det Kommunistiske Parti har vedtaget i oktober 1998 for at begraense oprettelsen af ikke-statslige foreninger og andre former for foreninger eller grupperinger.

Blandt ofrene for denne nye undertrykkelsesboelge er den 48-aarige Wang Ce, som indtil november 1998 boede i Valencia sammen med sine to soestre af spansk statsborgerskab. Wang Ce blev anholdt den 2. november 1998, da han rejste til Kina for at overraekke myndighederne et manifest, som kraevede stoerre frihed, respekt for menneskerettighederne og indfoerelse af demokrati i Kina. De kinesiske myndigheder reagerede lynhurtigt. Wang Ce blev doemt den 30. november for at vaere indrejst ulovligt i landet og for at udgoere en trussel mod landets sikkerhed.

Dommen er ikke offentliggjort, men to andre systemkritikere, som var indrejst fra USA under samme omstaendigheder, er for nogle dage siden blevet idoemt tre aars "genopdragelse gennem arbejde".

Den spanske ambassade har henvendt sig flere gange til det kinesiske Ministerium for Offentlig Sikkerhed, men har endnu ikke modtaget svar.

Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at traeffe paa baggrund af denne alvorlige situation for at udvirke loesladelse af Wang Ce og for generelt at tvinge Folkerepublikken Kina til at respektere og garantere de rettigheder og principper, der er indeholdt i FN's konvention om borgerlige og politiske rettigheder?
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0397/99

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(1. marts 1999)

Om: Tilladelse til stenbrud i beskyttet omraade

I henhold til klager fra miljoeorganisationer er der blevet givet tilladelse til drift af et marmorstenbrud i Pieria-bjergene i Pieria amt, taet op ad den offentlige Brias-skov. Omraadet er af stor betydning for oekosystemet, er omfattet af Natura 2000-nettet, hvor det betegnes som et "A-omraade" og er blevet indstillet til Leader 2-programmet paa grund af dets arkaeologiske betydning.

Kommissionen bedes oplyse foelgende:

1. Er de noedvendige undersoegelser af den miljoemaessige indvirkning foretaget, og er der i denne forbindelse taget hoejde for alle virkningerne af et stenbrud i omraadet?

2. Agter den at forlange, at de graeske myndigheder omstoeder denne afgoerelse, saaledes at den miljoemoessige balance og usaedvanlige naturskoenhed i omraadet kan bevares?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(20. april 1999)

1. Det omraade, det aerede medlem sigter til ("Pieria Ori"), er ganske rigtigt af de graeske myndigheder blevet foreslaaet udpeget til lokalitet af faellesskabsbetydning i henhold til Raadets direktiv 92/43/EOEF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter(1). Denne lokalitet rummer en raekke hoejt prioriterede naturtyper og arter og skulle saaledes automatisk medtages i Natura 2000-nettet i henhold til direktivets kriterier. Foelgelig skal den paagaeldende medlemsstat traeffe passende forholdsregler for at forebygge en forringelse af lokaliteten med henblik paa dens fremtidige status. Paa grundlag af det ovennaevnte vil Kommissionen rette henvendelse til de graeske myndigheder med det formaal at verificere, om de miljoeundersoegelser, der burde vaere gennemfoert for det paagaeldende projekts vedkommende i henhold til Raadets direktiv 85/337/EOEF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning paa miljoeet(2), har taget fornoedent hensyn til lokalitetens naturmaessige vaerdi.

2. Beslutningen om at give tilladelse til den paagaeldende aktivitet samt om at tilbagekalde denne kan kun traeffes af medlemsstaten. Kommissionen kan kun gribe ind, saafremt der er tale om en overtraedelse af faellesskabsretten.

(1) EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) EFT L 175 af 5.7.1985.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL P-0809/99

af Konstantinos Hatzidakis (PPE) til Kommissionen

(22. marts 1999)

Om: Udviklingen i projektet med bygningen af den nordlige vejforbindelse paa Kreta

Ifoelge oplysninger, som for nylig er offentliggjort af det graeske Ministerium for Fysisk Planlaegning, Miljoe og Offentlige Arbejder, forventes 55 km af den nordlige vejforbindelse paa Kreta at staa klar til brug i aar 2000. Der er tale om et infrastrukturprojekt af enorm betydning for oeens udvikling, hvis gennemfoerelse dog i de senere aar er foregaaet med skildpaddefart. Dette bekraeftes ogsaa af de nyligt offentliggjorte oplysninger, der i realiteten blot endnu mere eftertrykkeligt rejser spoergsmaalet om, hvorfor fuldendelsen af dette projekt er forbundet med saa stor forsinkelse.

Hvorfor har man ikke fulgt taktikken med at ansaette en projektleder, som det er sket i forbindelse med andre vejprojekter (f.eks. hovedfaerdselsaaren Egnatia-vejen), men i stedet valgt den tidskraevende loesning med, at de nationale myndigheder ivaerksatte en udbudsprocedure for de enkelte vejafsnit?

I betragtning af at vejprojektet indgaar under faellesskabsstoetterammen for Graekenland (regionalprogrammet for Kreta), bedes Kommissionen besvare foelgende: Hvad mener den er aarsagerne til disse store forsinkelser? Findes der en gennemfoerelsesplan for fuldendelsen af dette projekt? Hvornaar forventes vejen at vaere brugsklar for Kretas indbyggere?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(21. april 1999)

Udbygningen af den nordlige vejforbindelse paa Kreta er et vigtigt projekt, der har stor betydning for denne regions udvikling. Det operationelle program "Vigtige vejforbindelser" for tidsrummet 1994-1999, Kretas operationelle regionalprogram for samme tidsrum og faellesskabsinitiativet Interreg finansierer i faellesskab anlaegget af flere straekninger af denne vejforbindelse, der forventes afsluttet i aar 2000-2001. Paa nuvaerende tidspunkt har der ikke vaeret tale om forsinkelse med hensyn til projektets afslutning.

Faktisk mener Kommissionen, at store infrastrukturprojekter i Graekenland, som EU-fondene er med til at finansiere, normalt bedst gennemfoeres inden for de planlagte tidsrammer og til en pris og kvalitet, der er i overensstemmelse med normer og lovgivning, af store private anlaegsvirksomheder. Det kunne imidlertid ikke betale sig at oprette et saadant privat selskab, da de samlede straekninger paa den nordlige vejforbindelse paa Kreta, som skulle anlaegges for 1994-1999, kun androg 55 km.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0694/99

af Sebastiano Musumeci (NI) til Kommissionen

(26. marts 1999)

Om: Overtraedelsesprocedure vedroerende olie

Den overtraedelsesprocedure, der er indledt af EU mod den italienske lov nr. 313/98 om etikettering af olie, ogsaa kendt som "loven om made in Italy", er absolut uberettiget, idet denne lov ikke sigter paa at oprette handelsbarrierer, men skal beskytte produktets kvalitet og typiske saerpraeg samt garantere foedevaresikkerheden over for forbrugerne.

EU's Forvaltningskomité for Fedtstoffer har drastisk nedskaaret den formodede produktion af olivenolie i produktionsaaret 1997/98 som foelge af udviklingen i den spanske produktion, hvilket alvorligt skader Italien, som er blandt de vigtigste producentlande.

De voldsomme nedskaeringer i faellesskabsstoetten for produktionsaaret 1997/98 (fastlagt til omkring 40 %) vil oege den i forvejen alvorlige krise inden for olivenoliesektoren.

Kan Kommissionen oplyse foelgende:

- agter den at standse overtraedelsesproceduren mod Italien i forbindelse med gennemfoerelsen af lov nr. 313/98, og

- har den politisk vilje til sammen med den italienske regering at genforhandle faellesskabsstoetten for olivendyrkningen for produktionsaaret 1997/98 for at mindske foelgerne af den i forvejen alvorlige krise inden for markedet og priserne?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(5. maj 1999)

Kommissionen er af den mening, at den mod Italien indledte overtraedelsesprocedure er berettiget, idet den af det aerede medlem naevnte lov er blevet vedtaget i strid med bestemmelserne i Raadets direktiv 83/189/EF om tekniske normer (blandt andet aendret ved direktiv 88/182/EF og kodificeret med direktiv 93/84/EF) og i strid med bestemmelserne i EF-traktatens artikel 10 (tidl. artikel 5). Italien har ikke reageret paa Kommissionens begrundede udtalelse.

Kommissionen deler ikke det aerede medlems holdning til foelgerne af at reducere faellesskabsstoetten til olivenproducenterne. For saa vidt angaar de smaa producenter (som producerer under 500 kg olivenolie), er der ikke tale om en reduktion af stoetten. Disse producenter udgoer imidlertid over 60 % af det samlede antal olivendyrkere i Faellesskabet (75 % i Italien). Angaaende storproducenterne bestaar deres indtaegt fra salg af olie, hvilket afhaenger af de producerede maengder, og produktionsstoette, som er et enhedsstoettebeloeb, der udbetales i forhold til de producerede maengder. Ud fra produktionen i produktionsaaret 1997/1998 har storproducenterne ikke lidt naevnevaerdige indtaegtstab. Desuden blev dette problem droeftet paa Raadets samling den 28.-29. september 1998, hvor man ikke fandt det hensigtsmaessigt at efterkomme den italienske anmodning i denne sammenhaeng.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0347/99

af Mihail Papayannakis (GUE/NGL) til Kommissionen

(23. februar 1999)

Om: Sanering af det graeske postvaesen

Kommissionen naevnte i sit svar (11. juni 1998) paa min forespoergsel E-1370/98 om sanering af det graeske postvaesen ELTA, at ivaerksaettelsen af handlingsprogrammet "postvaesener" ville blive indledt omgaaende (i slutningen af maj 1998).

Kan Kommissionen oplyse, om og hvornaar ivaerksaettelsen af dette program er indledt? Hvad har udnyttelsesgraden i forbindelse med handlingsprogrammet vaeret indtil nu? Hvordan er de bevillinger, der hidtil er afsat til ELTA, blevet udnyttet?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Monika Wulf-Mathies

(31. marts 1999)

Gennemfoerelsen af det operationelle program vedroerende postvaesenet blev paabegyndt i juli 1998, da den saerlige enhed under ELTA (det graeske postvaesen), som blev oprettet med henblik paa gennemfoerelsen af projekterne under dette program, var fuldt funktionsdygtig. Siden da er der gennemfoert en raekke moderniserings- og uddannelsesforanstaltninger inden for ELTA, og arbejdet med at udforme udbudsbetingelserne for ni projekter og fem strategiske undersoegelser, der er fastsat i det operationelle program, skrider planmaessigt frem. Paa denne baggrund skoennes det, at samtlige udbudsbekendtgoerelser vil vaere offentliggjort inden sommeren 1999, og at hele det operationelle program (baade den del, der vedroerer indgaaelsen af aftaler, og den del, der vedroerer EU's finansiering) vil vaere ivaerksat inden aarets udgang.

Dette bekraeftes i oevrigt af overvaagningsudvalgets seneste beslutning af 17.11.1998, hvori det understreges, at overvaagningsudvalget glaeder sig over moderniseringsbestraebelserne, som afspejler sig i frigoerelsen af midlerne til finansiering af det operationelle program og i de hidtidige resultater af specialenhedens arbejde, og at udvalget har fuld tillid til, at hele programmet kan gennemfoeres inden for det begraensede tidsrum, der er tilbage.

Indtil nu er der disponeret over 10,82 mio. EUR af de 43,4 mio. EUR, der er afsat til dette operationelle program. Det svarer til en udnyttelsesgrad paa 25 %.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0635/99

af Luigi Moretti (NI) til Kommissionen

(12. marts 1999)

Om: Forekomst af uran i byggecement

Under henvisning til svaret paa forespoergsel E-3490/98(1) om forekomst af uran i byggecement, bedes Kommissionen oplyse foelgende:

1. Har Italien vedtaget direktiv 96/29/Euratom(2) af 13. maj 1996?

2. Hvilke nationale organer og EU-organer forestaar i bekraeftende fald kontrollen?

3. Er der i paagaeldende direktiv fastsat angivelse af radioaktivitetsniveauet paa cementbeholderen med henblik paa at beskytte baade brugeren og sektorens arbejdstagere?

4. Finder Kommissionen det rimeligt og hensigtmaessigt at paalaegge EU-cementfabrikker en saadan forpligtelse, i tilfaelde af, at en saadan ikke er fastsat?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Ritt Bjerregaard

(26. april 1999)

1. Inden den 13. maj 2000 skal medlemsstaterne ivaerksaette de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette Raadet direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsaettelse af grundlaeggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende straaling(3). Kommissionen har endnu ikke modtaget underretning om at dette er sket for Italiens vedkommende.

2. I henhold til Euratom-traktatens artikel 33 skal medlemsstaterne forlaegge Kommissionen forslag til gennemfoerelse af de grundlaeggende normer. Kommissionen kan udstede henstillinger vedroerende saadanne forslag til bestemmelser inden tre maaneder efter at de er blevet fremsendt.

3. Direktivet kraever ikke at cement med hoeje radioaktivitetsniveauer skal underlaegges bestemmelserne om beskyttelse af arbejdstagere eller borgere. Ved arbejdsaktiviteter hvor tilstedevaerelse af naturlige straalingskilder medfoerer betydeligt foroeget eksponering af arbejdstagere eller borgere, kan medlemsstaterne dog kategorisere saadanne arbejdsaktiviteter som bekymrende, og forlange at der traeffes forholdsregler til beskyttelse mod straaling i medfoer af direktivet som helhed eller dele af det.

4. Kommissionen har ingen oplysninger om hvorvidt Italien eller andre medlemsstater forpligter europaeiske cementfabrikker til at angive radioaktivitetsniveauet paa cementbeholdere. Om dette ville vaere berettiget, maatte man undersoege med udgangspunkt i ikke blot direktiv 96/29/Euratom, men ogsaa Raadets direktiv 89/106/EOEF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer(4) og Kommissionens henstilling 90/143/Euratom af 21. februar 1990 om beskyttelse af befolkningen mod indendoers eksponering for radon(5), som er naevnt i Kommissionens besvarelse af det aerede medlems skriftlige forespoergsel nr. E-3490/98(6).

(1) EFT C 341 af 29.11.1999, s. 6.

(2) EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.

(3) EFT L 159 af 29.6.1996.

(4) EFT L 40 af 11.2.1989.

(5) EFT L 80 af 27.3.1990.

(6) EFT C 341 af 29.11.1999, s. 6.
SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-0069/99

af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen

(27. januar 1999)

Om: Aktieselskabers udelukkelse fra gaeldende tilskudsordninger til turisme i landdistrikter regionen Sicilien

Aktieselskabet Torresalsa turistica SpA har klaget til Europa-Kommissionen for at goere opmaerksom paa, at det er blevet udelukket fra de tilskud, der ydes landbrugsvirksomheder for aktiviteter under landboturismen i regionen Sicilien med den begrundelse, at det er organiseret som et kapitalselskab. Disse tilskud er derimod blevet ydet til alle andre landbrugere, saavel til enkeltpersoner som til sammenslutninger, i forbindelse med den stoettepolitik, der er ivaerksat gennem faellesskabsdirektiverne.

Dette medfoerer uundgaaeligt en forskelsbehandling, som udelukkende skyldes virksomhedens juridiske organisation. Denne forskelsbehandling viser sig ogsaa paa regionalt plan, idet kapitalselskaber i andre italienske regioner derimod godt kan faa tildelt de ovennaevnte tilskud.

Foerste instans under De Europaeiske Faellesskabers Domstol har i et tilsvarende tilfaelde med dom af 18. december 1986 fastslaaet, at medlemsstaterne ikke kan afslaa fordelene ved faellesskabsdirektiver over for juridiske personer blot under henvisning til deres saerlige juridiske form, da dette ville vaere i modstrid med princippet om ikke-forskelsbehandling, som er fastslaaet i traktatens artikel 40, stk. 3. Det skal i oevrigt understreges, at denne forskelsbehandling ikke er fastlagt i nogen lovtekst, men skyldes en administrativ fortolkning, der forekommer fuldstaendig vilkaarlig.

Denne opfattelse er senere blevet fastslaaet med henvisning til artikel 40, stk. 3, andet afsnit, i EOEF-traktaten af Domstolen i dom C-162/91 af 15. oktober 1992 samt i dom C-164/96 af 6. november 1997.

Kan Kommissionen paa denne baggrund

1. oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at traeffe i denne forbindelse;

2. redegoere for, hvilke virkninger klagen fra Torresalsa turistica SpA har haft eller vil faa;

3. afgive en bedoemmelse af sagen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Franz Fischler

(11. marts 1999)

Efter at have indhentet yderligere oplysninger hos klageren har Kommissionen sendt et brev til de italienske myndigheder, hvori der paa grundlag af EU-retten redegoeres for, hvorfor de administrative myndigheder i regionen Sicilien anses for at have indtaget en forkert holdning ved at udelukke kapitalselskaber fra de tilskud, som tildeles landbrugsvirksomheder, der arbejder inden for landboturisme.

Kommissionen tager stilling til, hvad der videre skal ske, naar den har faaet svar fra Italien. Aktieselskabet er blevet informeret om, hvad Kommissionen har gjort i sagen indtil nu.