ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3957/00

af Nelly Maes(Verts/ALE) til Kommissionen

(13. december 2000)

Om: Retsstatsforhold i Rumænien

Har Kommissionen kendskab til, at Rumæniens justitsminister, Valeria Stoica, for nylig har fået organisationen Transilvania erklæret ulovlig trods den almindelige foreningsfrihed?

Hvornår indleder Kommissionen i benægtende fald en undersøgelse heraf?

Mener Kommissionen i bekræftende fald, at denne handlemåde kan forenes med retsstatsprincipperne?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(12. februar 2001)

I Kommissionens periodiske rapport for 2000 om Rumæniens fremskridt mod tiltrædelse(1) blev det bemærket, at foreningsfriheden respekteres i Rumænien, og at de nationale mindretal behandles tilfredsstillende. Desuden garanterer den rumænske forfatning foreningsfrihed, dog ikke for organisationer, hvis mål og aktiviteter strider mod statens principper (herunder Rumæniens suverænitet og integritet).

Kommissionen har forstået, at der i bestemmelserne om stiftelse af Pro-Transilvania opfordres til regional autonomi for Transsilvanien. Dette har ført til en detaljeret retlig debat i Rumænien om, hvorvidt regional autonomi som anvendt i denne sammenhæng kan fortolkes som værende i strid med den rumænske stats integritet og derfor forfatningsstridig. Efter en række behandlinger ved lavere domstole bestemte Appelretten, at Pro-Transilvanias stiftelsesbestemmelser i deres aktuelle formulering var forfatningsstridige. En direkte følge af denne kendelse er, at der ikke kan tillægges organisationen nogen retlig status.

De retlige argumenter i denne sag er komplekse og omfatter en vurdering af, om bestemmelserne i den rumænske forfatning, således som de er fortolket i denne sag, udgør et uberettiget forbud mod foreningsfrihed. Det henhører ikke under Kommissionens kompetence at vurdere de rumænske domstoles fortolkning af den rumænske forfatning. Da Rumænien er signatar af den europæiske menneskerettighedskonvention, og da alle de nationale appelprocedurer er udtømte, er Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol det rette organ til at vurdere en sådan sag.

I kriterierne for tiltrædelse af Unionen som fastsat af Det Europæiske Råd på mødet i 1993 i København henvises der udtrykkeligt til nødvendigheden af institutionel stabilitet, som garanterer demokrati, retsstatsforhold, menneskerettigheder samt respekt for og beskyttelse af mindretal. Kommissionen er dybt engageret i arbejdet med at påse, at denne betingelse for tiltrædelse overholdes, og vil i sine periodiske rapporter om kandidatlandenes fremskridt mod tiltrædelse og i sine bilaterale forbindelser med dem tage alle relevante sager op.

(1) KOM(2000) 710 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3972/00

af Peter Skinner (PSE) til Kommissionen

(20. december 2000)

Om: Canadas indsigelse mod det franske forbud mod krysotil indenfor rammerne af Verdenshandelsorganisationen

Den 18. september 2000 meddelte Verdenshandelsorganisationen, at den fandt EU's opbakning af det franske forbud mod krysotil for begrundet. Det store arbejde, EU's forsvarere havde udført og støtten fra EU's eksperter var udslagsgivende for

denne sejr. Ønsker Kommissionen at takke EU's advokater, der blev ledet af Theofanis Christoforou, og dets eksperter, bl.a. Dr. Morris Greenberg fra Det Forenede Kongerige og Dr. Barry Castleman fra USA, for deres pligtopfyldenhed og ihærdighed?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(8. februar 2001)

Kommissionen er yderst tilfreds med konklusionerne fra det panel, der den 18. september 2000 bekræftede, at det franske forbud mod handel med asbest er i overensstemmelse med Verdenshandelsorganisationens (WTO's) regler, og den føler taknemmelighed over for alle de personer, der har bidraget til at nå et så positivt resultat. Kommissionen håber, at panelets endelige konklusion vil blive bekræftet af WTO's Appelorgan.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4111/00

af Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) til Rådet

(16. januar 2001)

Om: Sultestrejke blandt fanger i Tyrkiet

Flere hundrede fanger har nu i over 50 dage gennemført en sultestrejke i 18 tyrkiske fængsler i protest mod myndighedernes afgørelse om at anbringe dem i nye fængselsanstalter (af F-typen) med mindre celler, hvor de vil blive berøvet deres grundlæggende rettigheder som f.eks. retten til kommunikation med andre og muligheden for gensidig hjælp.

Kan Rådet på den baggrund oplyse, hvordan et ansøgerland så groft kan træde de indsattes rettigheder under fode og bringe deres liv i fare? Er en sådan adfærd fra de tyrkiske myndigheders side i overensstemmelse med den partnerskabsaftale, som EU for nylig indgik med Tyrkiet?

Svar

(30. maj 2001)

Den tyrkiske regering er udmærket klar over, at det er EU's ufravigelige holdning, at situationen i de tyrkiske fængsler må forbedres. Rådet har således medtaget dette spørgsmål blandt prioriteterne på mellemlang sigt i tiltrædelsespartnerskabet: Forbedring af afsoningsforholdene i fængslerne, således at de bringes i overensstemmelse med de af De Forenede Nationer anbefalede minimumsregler for behandling af fængslede, samt andre internationale standarder. Tyrkiet har desuden for nylig vedtaget et nationalt program for overtagelse af gældende fællesskabsret, der giver et fingerpeg om Tyrkiets intentioner i forbindelse med tiltrædelsespartnerskabet.

Den Europæiske Union har under bilaterale møder med Tyrkiet udtrykt bekymring over de politimetoder, som de tyrkiske myndigheder har fundet det nødvendigt at betjene sig af i december 2000 i forbindelse med sultestrejker og den senere tids uroligheder i de tyrkiske fængsler, idet en sådan praksis ikke hører hjemme i forbindelse med de reformer, som skal indføres i henhold til tiltrædelsespartnerskabet. Rådet konstaterer med tilfredshed, at de tyrkiske myndigheder agter at fortsætte samarbejdet på dette område med Europarådet og navnlig Komitéen til Forebyggelse af Tortur. Rådet vil fortsat følge situationen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3771/00

af Patricia McKenna (Verts/ALE) til Kommissionen

(4. december 2000)

Om: Iliosfolket på Chagos-øgruppen

I forbindelse med kommissær Pinheiros svar på mit spørgsmål vedrørende Iliosfolket på Chagos-øgruppen (H-0833/98)(1) kan Kommissionen meddele sit svar samt oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at træffe på baggrund af en britisk domstols kendelse af fredag den 3. november, som fastslog, at de oprindelige beboere på øerne i Chagos-øgruppen, som udgør et oversøisk EU-territorium under betegnelsen Det Britisk-Indiske Ocean Territorium, lovstridigt blev sat ud for at give plads for en amerikansk flybase og blev tvunget til at leve i eksil i Mauritius uden for EU, og at de har ret til at vende tilbage til deres hjemland?

Den britiske dommer, Laws, fastslog, at en britisk forordning af 1971, der blev anvendt til at udsætte øboerne, havde været en ynkelig juridisk fiasko. Dommer Laws udtalte i sin kendelse som følger: Jeg kan ikke se, hvordan en masseflytning af et folk fra det land, hvor det hører til, kan påstås at bidrage til områdets fred, orden og gode samfundsforvaltning.

Hvilke eventuelle foranstaltninger vil blive truffet af EU mod Det Forenede Kongerige på grund af dets fortsatte krænkelse af de bortviste øboeres menneskerettigheder, som fandt sted, mens Det Forenede Kongerige var medlem af EU?

(1) Mundtlig svar af 6. oktober 1998.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(5. januar 2001)

Kommissionen er klar over Chagos-problematikken, men har aldrig deltaget i officielle debatter om spørgsmålet. Det er Det Forenede Kongerige, der er ansvarlig for det britiske område i Det Indiske Ocean (British Indian Ocean Territory). Chagos' øboere er britiske statsborgere, og øerne er under britisk suverænitet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4003/00

af Juan Naranjo Escobar (PPE-DE) til Kommissionen

(21. december 2000)

Om: Afskaffelse af det nuværende eneforhandlingssystem for motorkøretøjer

Kommissionen forbereder i øjeblikket et direktiv, som skal øge konkurrencen gennem afskaffelse af det nuværende eneforhandlingssystem for motorkøretøjer, og som skal træde i kraft i slutningen af det kommende år. På hvilken måde kan det være til fordel for dette marked, at der inddrages nye aktører, som ikke tidligere har beskæftiget sig med salg af motorkøretøjer? På hvilken måde begrænser og kvæler det nuværende system konkurrencen? Kan Kommissionen påstå, at konkurrencen inden for forhandling af motorkøretøjer er mangelfuld, og at dette i sidste ende er til skade for forbrugernes økonomi? Mener Kommissionen, at det nuværende system, som f.eks. sikrer i alt 49 mærker og 235 bilmodeller i over 2 200 udgaver adgang til det spanske marked sammen med en professionel brugerservice, er så skadeligt for forbrugernes interesser, at vi bør give de store handelshuse adgang til en sektor, som i alene i Spanien omfatter 10 000 hovedsagelig små og mellemstore virksomheder, og som beskæftiger omkring 150 000 personer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Mario Monti

(9. februar 2001)

Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer(1) udløber den 30. september 2002. Kommissionen har for nylig udsendt en beretning om anvendelsen af denne forordning(2). Denne beretning er en faktuel analyse af de nuværende retlige rammer. Den indeholder ingen forslag til de fremtidige retlige rammer for salget af motorkøretøjer, men danner grundlag for de diskussioner, der vil blive påbegyndt i 2001 om det fremtidige system.

Spørgsmålet om effektiv konkurrence i motorkøretøjsindustrien har været et af de emner, der behandles i beretningen, da det er en af grundpillerne for den gældende forordning. Kommissionen mener, at der findes effektiv konkurrence mellem forskellige mærker i Fællesskabet. I rapporten afdækkes der imidlertid visse faktorer, der begrænser konkurrencen inden for et mærke i en medlemsstat eller på tværs af Fællesskabet, dvs. mellem forhandlere af det samme mærke. Spørgsmålet om, hvorvidt sektoren og forbrugerne kan drage fordel af nye forhandlerkanaler som e-handel og salg via supermarkedskæder, skal vurderes i den analyse, der bliver gennemført i 2001, med det formål at fastlægge de nye rammer for forhandling af motorkøretøjer.

(1) EFT L 145 af 29.6.1995.

(2) Se IP/00/1306 af 15.11.2000. Beretningen er tilgængelig på Internet på følgende adresse: http://europa.eu.int/comm/competition/car_sector/.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3424/00

af Ioannis Souladakis (PSE) til Rådet

(8. november 2000)

Om: Støtte til øområder i EU

Som opfølgning af Kommissionens svar på min forespørgsel om støtte til øområder i EU (E-1738/00)(1) og på grundlag af det, der er fastlagt i Amsterdam-traktaten og retningslinjerne for budgettet 2001, som allerede er vedtaget af Parlamentet, bedes Kommissionen besvare følgende:

1. Hvordan forklarer Rådet, at Kommissionen har nægtet at skabe et retsgrundlag for støtte til EU's øområder?

2. Hvilke initiativer agter Rådet at tage for at gennemføre det, der er fastlagt i Amsterdam-traktaten?

(1) EFT C 113 E af 18.4.2001, s. 38.

Svar

(26. februar 2001)

1. Hvad angår det første spørgsmål henleder Rådet det ærede parlamentsmedlems opmærksomhed på, at Rådet ikke er kompetent til at svare på Kommissionens vegne.

Rådet minder dog det ærede parlamentsmedlem om sit svar på forespørgsel E-2975/00 om finansieringen af øområderne i EU, hvori det er anført, at i forbindelse med økonomisk og social samhørighed er strukturfondene og navnlig EFRU i denne sammenhæng et vigtigt aktionsinstrument, der har en positiv indvirkning på EU-øområdernes vækst og konvergens.

2. Hvad angår det andet spørgsmål har Rådet ikke fået forelagt et forslag fra Kommissionen, der går i den retning, som det ærede parlamentsmedlem nævner, og kan derfor ikke svare konkret på spørgsmålet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3801/00

af Earl of Stockton (PPE-DE) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Langlinefiskeri

Hvilke foranstaltninger træffer eller overvejer Kommissionen med henblik på at imødegå den trussel mod fugle, som langlinefiskeri udgør?

Vil Kommissionen overveje at opfordre de relevante organisationer og myndigheder til at træffe foranstaltninger til imødegåelse af denne fare, som bl.a. går ud på at:

1. anvende særlige liner, der holder fuglene væk, og hvortil der er fastgjort plastikbånd,

2. gøre linerne tungere, så de synker hurtigere ned og dermed er mindre farlige,

3. forbyde bortskaffelse af affald til søs, idet dette lokker fuglene hen til linerne,

4. lægge langliner ud om natten, hvor det er mindre sandsynligt, at albatrosser og andre søfugle er på jagt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(15. december 2000)

EU er opmærksom på, at det sommetider sker, at der ved et uheld fanges søfugle ved langlinefiskeri, og har derfor aktivt deltaget i forberedelsen af FAO's internationale handlingsplan for en indsats mod utilsigtet fangst af søfugle. I henhold til denne plan skal der udarbejdes frivillige nationale handlingsplaner med sigte på en indsats mod utilsigtet fangst af søfugle ved langlinefiskeri i de relevante områder.

EU har til hensigt at fremlægge en EU-handlingsplan på det næste møde i FAO's fiskeriudvalg (COFI) sidst i februar 2001. Denne handlingsplan vil minde om, at EU har forpligtet sig til at gennemføre bevarelses- og kontrolforanstaltninger i henhold til Konventionen om bevaring af levende marine ressourcer i Antarktis (CCAMLR). Denne forpligtelse er anført i Rådets forordning (EF) nr. 66/98 af 18. december 1997 om visse bevarings- og kontrolforanstaltninger gældende for fiskeriaktiviteter i Antarktis og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2113/96(1). Disse foranstaltninger omfatter også den, der citeres af det ærede medlem, og den er allerede gennemført.

(1) EFT L 6 af 10.1.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3266/00

af Stavros Xarchakos (PPE-DE) til Kommissionen

(12. oktober 2000)

Om: Styrkelse af kulturen i EU

Kan Kommissionen oplyse mig om, hvilke fællesskabsbestemmelser der gælder med hensyn til støtte fra EU til enhver form for musikskoler og konservatorier i medlemsstaterne (statslige og private)? Hvilke fællesskabsprogrammer er under gennemførelse, og giver de mulighed for at yde økonomisk støtte til de ovennævnte skoler?

Hvilke fællesskabsinitiativer er der taget med henblik på at støtte projekter for fremme af litteratur og bøger? Er der mulighed for at støtte udgivelse af værker fra Europas og verdens litteraturskatte, såsom f.eks. de antikke græske tragedier, samt tilskud til banebrydende initiativer, såsom f.eks. oversættelse af de gamle filosofiske, historiske og videnskabelige tekster til samtlige officielle EU-sprog?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(14. november 2000)

Der er inden for rammerne af Socrates-programmet, Fællesskabets handlingsprogram for almen uddannelse, foreskrevet støtte til tværnationale aktiviteter, der gennemføres af skolepartnerskaber i mindst tre lande, som deltager i programmet. Hvad angår Comenius-kapitlet, som vedrører skoleuddannelse, er i princippet alle skoler, der anerkendes som sådanne af de lande, der deltager i programmet, støtteberettigede. Den detaljerede liste over støtteberettigede skoler fastsættes i Vejledningen for Ansøgere under programmet. Socrates omfatter ingen foranstaltninger, der udelukkende vedrører undervisning inden for kunstneriske fag.

Kultur 2000-programmet, der er Fællesskabets enhedsinstrument for planlægning og finansiering af samarbejdet på kulturområdet, og som blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 508/2000/EF af 14. februar 2000(1), har bl.a. som mål: fremme af den kulturelle dialog og det gensidige kendskab til de europæiske folks kultur og historie samt fremme af kreativitet og tværnational kulturspredning.

Virkeliggørelsen af rammeprogrammets mål sker gennem aktioner, der enten er vertikale (omfatter et enkelt kulturområde) eller horisontale (omfatter flere kulturområder).

For så vidt angår bøger, læsning og oversættelse, sigter Kultur 2000-programmet navnlig ved brug af den vertikale fremgangsmåde mod at øge bevidstheden om og udbredelsen af litterære frembringelser og det europæiske folks historie ved at yde støtte til oversættelse af litterære og dramatiske værker samt opslagsværker.

Med hensyn til muligheden for at støtte visse typer af projekter ønsker Kommissionen at henlede det ærede medlems opmærksomhed på, at de prioriterede indsatsområder for projekterne i 2001 vil blive oplyst i forbindelse med den forslagsindkaldelse under programmet, der vil blive offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende i løbet af november 2000.

(1) EFT L 63 af 10.3.2000.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3060/00

af Ian Hudghton (Verts/ALE) til Kommissionen

(28. september 2000)

Om: Delfiner og partrawlere

Stadig flere delfiner fanges i partrawleres net ud for Sydenglands og Frankrigs kyst. Kan Kommissionen på denne baggrund forelægge oplysninger om medlemsstaternes foranstaltninger med henblik på at kontrollere bifangster, navnlig inden for rammerne af direktivet om levesteder og beskyttelse af vilde dyr og planter?

Hvilke data indsamler Kommissionen om bifangster, og kan den forelægge de seneste statistikker om bifangster af delfiner?

Hvilke yderligere foranstaltninger overvejer Kommissionen for at nedsætte disse bifangster til et minimum, og hvilken bistand kan den yde?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(15. november 2000)

I henhold til artikel 17 i habitatdirektivet(1) aflægger medlemsstaterne rapport om gennemførelsen af de foranstaltninger, de har truffet i medfør af dette direktiv. Rapporten indeholder navnlig oplysninger om systemerne med hensyn til at kontrollere bifangster af og drab på strengt beskyttede arter. Disse rapporter skal sendes til Kommissionen i løbet af det første halvår af 2001. Kommissionen er derfor endnu ikke i stand til at afgive oplysninger om ovennævnte forholdsregler eller systemer. Kommissionen er dog bekendt med det initiativ, der er taget fra dansk side med henblik på at iværksætte en aktionsplan for reduktion af de utilsigtede bifangster af marsvin(2).

Kommissionen er ligeledes klar over mangelen på pålidelige oplysninger med hensyn til dynamikken i hvalpopulationerne samt de utilsigtede bifangster og de heraf følgende problemer. Forsknings- og overvågningsprojekter, som finansieres enten inden for rammerne af forsknings- rammeprogrammet eller via andre fællesskabsordninger, vil bidrage til at fremskaffe de relevante data til de videnskabelige kredse, der arbejder på dette område.

Den altafgørende rolle, medlemsstaterne spiller ved fastsættelsen og gennemførelsen af både miljømæssige og fiskerimæssige forholdsregler, må aldrig overses. Kommissionen har pligt til at sikre, at de nugældende bestemmelser overholdes, herunder også medlemsstaternes udpegning af særlige lokaliteter med henblik på at beskytte øresvin, der til sidst kommer til at indgå som del af Natura 2000, det økologiske net, som det kræves i henhold til habitatdirektivet, samt forbud med brug af drivgarn(3), totalt forbud mod indkredsning af pattedyr med henblik på at fange tunfisk, samt forbud mod at fiske tobis i et område, hvor disse udgør et væsentligt led i havets fødekæde.

(1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992.

(2) 19. august 1998, J. nr. SN 1996-402-0035.

(3) Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 af 8. juni 1998 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 894/97 om fastsættelse af en række tekniske foranstaltninger med henblik på bevarelse af fiskeressourcerne, EFT L 171 af 17.6.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-4113/00

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(11. januar 2001)

Om: Sudan

Hvilke planer har Kommissionen på baggrund af optrapningen af fjendtligheder i området omkring Sudans oliefelter, de fortsatte krænkelser af menneskerettighederne, fordrivelsen af civile borgere og det forhold, at der ikke er meget, der tyder på, at Sudans regering er seriøst indstillet på gradvise forandringer om at revidere sin politik om kritisk engagement i forhold til regeringen i Sudan med henblik på at bringe den til ophør?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Poul Nielson

(2. marts 2001)

Forbindelserne mellem EU og Sudan har været stærkt influeret af den genoptagne politiske dialog, som EU indledte i november 1999. Dens formål var at drøfte og følge op på udviklingen i Sudan hvad angår demokratisering, menneskerettigheder og retssamfundet, fredsprocessen, terrorismebekæmpelse og forbindelserne med nabolandene. EU indledte dialogen i håbet om, at Sudans regering ville gøre betydelige fremskridt på disse områder.

En EU-trojka besøgte Sudan den 6. december 2000 for at vurdere resultaterne et år efter genoptagelsen af dialogen. Trojkaen gav endnu engang udtryk for sin bekymring over menneskerettighedssituationen i landet og over de manglende fremskridt i den af Den Mellemstatslige Myndighed for Udvikling (IGAD) ledede fredsproces. Trods disse bekymringer finder medlemsstaterne og Kommissionen, at resultatet af den politiske dialog efter det første år generelt har været positivt, og de er enige om at fortsætte dialogen i yderligere et år. En stor fordel ved dialogen er, at man over for de sudanske myndigheder har gjort det klart, hvad det er, EU helt nøjagtigt forventer, og mere generelt, at EU ser sig selv i rollen som en vigtig aktør i international sammenhæng. Den politiske dialog gør det muligt at skabe tillid, samtidig med at der konstant presses på for at få løst de rejste spørgsmål, især inden for menneskerettigheder, demokrati og fredsprocessen.

Da EU indtager ganske bestemte holdninger til spørgsmål som demokrati og menneskerettigheder i sine forbindelser med tredjelande, vil en eventuel yderligere forbedring af forbindelserne mellem EU og Sudan afhænge af, hvilke konkrete foranstaltninger Sudan træffer på disse områder. Dialogen vil fremover hovedsagelig komme til at dreje sig om menneskerettigheder, demokratisering, civile rettigheder og fredsprocessen.

Kommissionen bakker helhjertet op bag fredsprocessen, ikke blot ved at yde politisk og moralsk støtte til IGAD's mæglingsbestræbelser, men også i sine direkte kontakter med de krigsførende parter. Den bakker op bag kravet om en øjeblikkelig, generel aftale under internationalt opsyn og kravet om et komplet stop for våbenleverancer til begge sider, hvilket kan være et afgørende skridt i retning af en politisk løsning på konflikten i den sydlige del af landet.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3796/00

af Niels Busk (ELDR) til Kommissionen

(29. november 2000)

Om: Afpresning af Fællesskabets eksportører

Som opfølgning på Kommissionens svar på min forespørgsel nr. E-2793/00(1), hvori Kommissionen peger på, at eksportørerne tilsyneladende trygt kan anvende et losse- og importbevis udstedt af et kontrolselskab som primær dokumentation i relation til godkendelse af importdokumentation, vil jeg gerne have Kommissionens svar på følgende opfølgende spørgsmål:

- Ud fra hvilken begrundelse har Kommissionen udsendt en advarsel i EFT C 295 af 18.10.2000 i forbindelse med offentliggørelsen af fortegnelsen pr. 1. september 2000 over internationale kontrol- og overvågningsselskaber?

- Kan den advarsel tolkes således, at andre tjenestegrene i Kommissionen er begyndt at tvivle på pålideligheden af disse rapporter?

(1) EFT C 136 E af 8.5.2001, s. 97.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Franz Fischler

(8. januar 2001)

De losse- og importbeviser, der er udstedt af kontrol- og overvågningsselskabene, udgør en del af den primære dokumentation ved ankomsten til bestemmelsesstedet.

For gennemsigtighedens skyld og for at holde eksportørerne informeret offentliggør Kommissionen med regelmæssige mellemrum i C-udgaven af De Europæiske Fællesskabers Tidende en ajourført fortegnelse over de kontrolselskaber, der er godkendt af medlemsstaterne. Den advarsel, der findes i EFT C 295 af 18.10.2000, er ikke ny. Det er derimod den samme advarsel, som den der har været brugt siden den første offentliggørelse af denne liste.

Advarslen skal blot minde eksportørerne om den forsigtighed, de skal udvise i forbindelse med de dokumenter, der udstedes af kontrol- og overvågningsselskaberne.