SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-1801/96 af Bernard Stasi (PPE) til Kommissionen (5. juli 1996)

Om: Nye udviklingsstrategier i det sydlige Afrika

De aktuelle udviklingsstrategier i Afrika er baseret paa en intensivering af produktiviteten inden for jordbrug og kvaegdrift paa bekostning af den potentielle produktion af andre ressourcer.

De omraader, hvis potentielle fordele baade med hensyn til flora og fauna ville kunne udnyttes, ignoreres saaledes i stor udstraekning. Samtidig gaar bevaringsbestraebelserne i retning af at beskytte disse ressourcer til skade for udviklingen.

FN's konference om miljoe og udvikling (UNCED) i Rio i 1992 har faaet mange afrikanske lande, isaer i det sydlige Afrika, til igen at laegge vaegt paa deres egne ressourcers oekonomiske og produktive potentiel i deres nationale udviklingsprogrammer, hvilket fremmes af konventionen om bevarelse og baeredygtig udnyttelse af den biologiske mangfoldighed.

Deler Kommissionen denne opfattelse? Mener den, at disse nye udviklingsstrategier kan forbedre landbefolkningernes levevilkaar og bidrage til bevarelsen af den biologiske mangfoldighed ved drastisk at reducere krybskytteriet?

Hvilke initiativer agter Kommissionen at udarbejde for at hjaelpe de nye afrikanske strategier, herunder isaer aabningen af EU-markedet for Afrikas egne ressourcer?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af João de Deus Pinheiro (26. juli 1996)

Intensiveringen inden for landbrug og kvaegdrift er et af midlerne til at oege udbytte og produktion i landene syd for Sahara og er noedvendig for at opretholde den oekonomiske vaekst, bekaempe fattigdommen og foede befolkningerne, samtidig med at man bevarer naturressourcernes produktionspotentiel. Samtidig ivaerksaettes der programmer for bevarelse af saerlig skroebelige eller enestaaende oekologiske systemer.

Kommissionen ser i denne udvikling ikke nogen modsaetning til oensket om i hoejere grad at udnytte andre naturressourcer (flora og fauna). Tvaertimod goer denne udvikling det muligt at mindske presset paa naturressourcerne og aabner muligheder for en alternativ udnyttelse. I det omfang, denne udnyttelse sker paa et fornuftigt og kontrolleret grundlag, kan den ligeledes vedroere skroebelige oekosystemer.

Kommissionen er opmaerksom paa og yder allerede faglig og finansiel stoette til de bestraebelser, der er sat i gang i en raekke afrikanske lande for at skabe en bedre integration af deres egne ressourcers oekonomiske og produktive potentiel i deres nationale udviklingsprogrammer.

Via Den Europaeiske Udviklingsfond (EUF), det decentraliserede samarbejde og specifikke finansielle instrumenter - miljoebudgetposter i udviklingslandene og aktioner til fordel for regnskove - bidrager Kommissionen ligeledes til programmer og projekter i Afrika, der tager sigte paa at sikre forvaltningen af naturressourcerne, isaer flora og fauna, i snaevert samarbejde med lokalsamfundene og de lokale befolkninger, samtidig med at den sikrer sig, at der er tilstraekkeligt med sociale og oekonomiske incitamenter til at forbedre deres levevilkaar.

Hvad angaar det saerlige omraade, der vedroerer den vilde fauna, bidrager Kommissionen i et samfinansieringsprojekt med Nederlandene, finansielt til et forskningsprogram, der koordineres af Det Internationale Institut for Miljoe og Udvikling, hvis maalsaetning er at analysere og paavise de sociale, oekonomiske og miljoemaessige virkninger af lokalsamfundenes inddragelse i indsatsen for at bevare og beskytte faunaen.

I den sammenhaeng opmuntrer Kommissionen til, at man udnytter de lokale ressourcers oekonomiske og produktive potentiel mest muligt, saa landbefolkningernes levevilkaar forbedres, hvilket letter og bidrager til en bedre forvaltning af den biologiske mangfoldighed. Landbefolkningernes fornyede tilpasning og udnyttelse af naturressourcerne foerer i realiteten til en begraensning af krybskytteriet ifoelge de erfaringer, man har gjort i det sydlige Afrika.

Problemet med krybskytteri er imidlertid forbundet med interne og eksterne problemer, som det er vanskeligt at kontrollere og styre. Kommissionen stoetter en undersoegelse, der foretages af Traffic international vedroerende de kulturelle, sociale og oekonomiske dimensioner af handelen med koed fra vildt i det oestlige og det sydlige Afrika for bedre at danne sig et billede af mulige loesninger og mindske krybskytteriet i forbindelse med denne handel.

For saa vidt angaar aabningen af markederne i EU og paa interregionalt plan i Afrika selv raader de afrikanske lande og Kommissionen med Lomé IV-konventionen, der blev revideret i Mauritius i november 1995, over saerlige instrumenter, der skulle kunne opmuntre til og fremme handelen med lokale ressourcer.