SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1565/01

af Ewa Hedkvist Petersen (PSE) til Kommissionen

(29. maj 2001)

Om: Mangelfuld statistik om alkoholrelaterede ulykker

Der er intet nyt i, at alkohol sammen bilkørsel forårsager et stort antal ulykker hvert år. Spørgsmålet er, om vi ved i hvilken grad alkohol faktisk er indblandet i ulykker. I en rapport fra Kommissionen om alkohol, narkotika og trafik fremgår det f.eks., at Italien kun har 1 % alkoholrelaterede ulykker, mens Frankrig har 40 %. Disse forskelle er næppe troværdige og afhænger af det system, som de enkelte lande bruger til at føre statistik. I Tyskland, som ifølge landets egne oplysninger har 20 % alkoholrelaterede ulykker, kontrollerer man f.eks. ikke trafikulykker forvoldt af et enkelt køretøj. Inden for denne type af ulykker findes normalt det største antal alkoholrelaterede ulykker, hvilket burde indebære, at mørketallet er ret stort i de tyske statistikker. Problemet med mangelfuld statistik bevirker, at beslutningstagerne ikke har et sandfærdigt grundlag at træffe beslutninger ud fra. Faren er, at de nødvendige foranstaltninger mod spritkørsel ikke bliver truffet.

De officielle tal i Sverige afspejler heller ikke særlig tilfredsstillende sandheden. Næsten 90 % af de bilister, som omkommer i forbindelse med trafikulykker, obduceres og i forbindelse med obduktionen tages prøver af kropsvæsker, som sendes til Rättsmedicinalverket for at blive analyseret. Når man kombinerer oplysningerne om dødsulykkerne med analyseresultaterne, finder man frem til, at andelen af førere med alkohol i kroppen i 1999 er på 19 %. Ifølge de officielle statistikker er tallet for dette år 5,6 %! I virkeligheden er dette tal altså tre gange højere end det tal, som fremgår af de officielle statistikker. Nu må vi også indse, at ikke engang de 19 % giver et retvisende billede af virkeligheden, idet nogle af disse dødsofre levede i kort tid efter ulykken, og i løbet af denne periode kan den eventuelle alkoholmængde være blevet forbrændt.

En årsag til de fejlagtige statistikker i Sverige er, at de officielle tal for ulykker baseres på politiets rapporter over ulykker. Når det drejer sig om formodet alkoholpåvirkning baseres dette på politiets mistanke om alkoholpåvirkning. I forbindelse med en ulykke er det politiets primære opgave at forhindre, at andre personer kommer til skade, og man prioriterer dermed de øvrige trafikanter. Dette bevirker, at man særdeles ofte ikke kontrollerer alkoholkoncentrationen hos føreren.

Hvad agter Kommissionen at gøre for at rette op på problemet med mangelfuld statistik i EU?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af af Loyola de Palacio

(17. juli 2001)

Indsamling af statistikker om ulykker er en forudsætning for enhver effektiv politik vedrørende færdselssikkerhed.

Derfor besluttede Rådet i 1993 at oprette den europæiske database CARE(1) om færdselsulykker med personskade. Basen indeholder de oplysninger, som medlemsstaterne hvert år fremsender, og disse oplysninger bygger igen på erklæringer fra politiet, som er til stede direkte på ulykkesstedet. Det er klart, at politiets primære opgave er at organisere hjælp og sikre de øvrige trafikanters sikkerhed, inden det foretager sig administrative opgaver som udfyldelse af blanketter med indsamling af oplysninger. Normalt har politiet mulighed for på disse blanketter at angive, hvad der synes at være den sandsynlige ulykkesårsag. Det er imidlertid umuligt for politiet at foretage en blodprøve på liget af en person, som er dræbt på stedet eller som man fører til hospitalet. Det gør, at der ved en lang række ulykker med alvorlig personskade, ikke foretages en registrering af alkoholindholdet i de nationale registre, og at disse oplysninger derfor heller ikke kommer med i databasen CARE(2). Kommissionen er således allerede opmærksom på de mangler, som det ærede medlem påviser.

Kommissionen har gennemført forskellige arbejder for at forbedre situationen. F.eks. har den i samarbejde med medlemsstaterne iværksat projektet CARE Plus, for at nå frem til en fælles terminologi og regler for omformning af de nationale oplysninger til CARE-basen. Hvad angår oplysningerne vedrørende alkohol træder disse regler i kraft i løbet af andet halvår af 2001. De metodologiske vanskeligheder vil imidlertid ikke blive løst med det samme, og det er klart, at Kommissionen vil afstå fra enhver udnyttelse af aggregerede oplysninger, så længe der er tvivl om deres troværdighed.

Kommissionen har desuden gennem Fællesskabaets fjerde rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling ydet støtte til Stairs-projektet, somgår ud på at udarbejde en harmoniseret metodologi for detaljerede undersøgelser af ulykker foretaget af tværfaglige hold på ulykkesstedet og i samarbejde med hospitaler og retsvæsen, så man i detaljer kan få kendskab til årsager og ansvar. Konklusionerne fra Stairs-projektet vil blive udnyttet i praksis. De detaljerede undersøgelser (i begrænset omfang i betragtning af de meget høje omkostninger) vil gøre det muligt at forbedre den viden, man allerede har fra statistikkerne. Det vil betyde en kvalitativ forbedring, som vil kunne supplere det kvantitative grundlag, man har fra CARE-basen.

På sigt er det også Kommissionens hensigt at opfordre medlemsstaterne til at indføre en struktur, der gør det muligt at foretage uafhængige undersøgelser, så det på den mest nøjagtige måde kan analyseres, hvad der er årsag til ulykker, så man kan træffe operationelle beslutninger på dette grundlag.

Forbedringen af CARE-basen er en langsigtet indsats. Den indgår i de aktioner, som blive udviklet i Fællesskabets fremtidige program inden for færdselssikkerhed i løbet af perioden 2002-2010, så Fællesskabet kan råde over et korrekt informationssystem vedrørende færdselssikkerhed.

(1) Rådets beslutning 93/704/EF af 30. november 1993 om oprettelse af en EF-databank vedrørende færdselsulykker, EFT L 329 af 30.12.1993.

(2) Se Kommissionens henstilling af 17. januar 2001 om den maksimale alkoholkoncentration i blodet for førere af motorkøretøjer, EFT C 48 af 14.2.2001.