ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0242/02

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(6. februar 2002)

Om: AVS/EUhandelsforhandlinger

I hvilken grad vil de retningslinier, der er fastlagt i forhandlingsudkastet til AVS/EU- handelsforhandlingerne, som skal begynde i september 2002, sætte Kommissionen i stand til på udtømmende vis at behandle AVS regeringernes bekymringer i forbindelse med:

- indvirkningen på AVS-landenes skatteindtægter ved indførelsen af frihandel med EU,

- en reformeret fælles landbrugspolitiks indvirkning på AVS-landenes landbrugseksport,

- hindringer på udbudssiden i AVS-landene, som hæmmer deres effektive udnyttelse af handelspræferencerne,

- en reel forbedring af AVS-landenes adgang til EU markedet,

- garanti for, at de mindst udviklede landes rettigheder til ensidige handelspræferencer respekteres i Kommissionens forslag til en økonomisk partnerskabsaftale?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(19. marts 2002)

Udkastet til retningslinjerne for forhandling af økonomiske partnerskabsaftaler er i øjeblikket ved at blive færdigbehandlet i Kommissionen. Det er derfor endnu for tidligt at give et detaljeret svar på de spørgsmål, der rejses af det ærede medlem.

Kommissionen er imidlertid enig i, at økonomiske partnerskabsaftaler primært skal fremme en bæredygtig udvikling af landene i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet (AVS-landene) og bidrage til at eliminere fattigdommen i disse lande. Økonomiske partnerskabsaftaler skal derfor tage hensyn til de specifikke økonomiske og sociale problemer, som AVS-landene står over for, samt deres evne til at tilpasse sig liberaliseringsprocessen.

For at sikre, at dette mål vil blive opnået, vil Kommissionen inden påbegyndelsen af forhandlingerne indlede en vurdering af virkningerne for bæredygtigheden. Denne analyse vil omfatte de potentielle konsekvenser af en handelsliberalisering for AVS-landenes skatteindtægter, virkningerne af markedsændringer i Fællesskabet for AVS-landenes eksportsektor samt mulighederne for at behandle de alvorlige begrænsninger med hensyn til forsyningssiden i AVS-landene. I forberedelsesperioden er der således en enestående mulighed for at kombinere analyser, forhandlinger og udviklingssamarbejde på den mest effektive måde for at fremme udviklingen af AVS-landene under fremtidige økonomiske partnerskabsaftaler.

For så vidt angår de mindst udviklede lande vil de ensidige præferencer, der er indrømmet i henhold til alt andet end våben-ordningen selvfølgelig fortsat finde anvendelse. Det skal imidlertid erindres, at en afskaffelse af hindringer for handelen mellem parterne er et afgørende middel til at nå målene for økonomiske partnerskabsaftaler, som er at øge AVS-landenes markeder for at gøre dem i stand til at øge deres konkurrenceevne og bistå dem med at tiltrække investeringer. De mindst udviklede lande, der ønsker at deltage i økonomiske partnerskabsaftaler, kan derfor ikke fritages for denne regel uden at fratage de økonomiske partnerskabsaftaler deres centrale element.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1198/02

af Mogens Camre (UEN) til Kommissionen

(26. april 2002)

Om: Lastbiltransportfirmaer med firmaadresse i Luxembourg

Flere europæiske lastbiltransportfirmaer, heriblandt danske, har nedsat sig med firmaadresse i Luxembourg på grund af de skattemæssige fordele og for at omgå de nationale krav til køretider, arbejdsoverenskomster og krav til lastbilernes sikkerhed.

Kan Kommissionen oplyse, hvor mange europæiske lastbiltransportfirmaer der har nedsat sig i Luxembourg, samt om der er tale om rene postkasse-firmaer, som ikke driver reel virksomhed fra Luxembourg? Hvad agter Kommissionen at gøre for at imødegå denne åben lyst konkurrenceforvridende praksis?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(6. juni 2002)

Gældende fællesskabsregler giver vejtransportoperatører ret til frit at etablere sig i Fællesskabet og letter i dette øjemed medlemsstaternes gensidige anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser. Når man vælger, i hvilken medlemsstat ens virksomhed skal etableres, tages der hensyn til mange faktorer, herunder beskatning, selv om der er fastsat EU-minimumstakster for de årlige køretøjsafgifter. Køretiderne reguleres af fælles EU-regler i lighed med mange af sikkerhedskravene til køretøjer.

Kommissionen kan ud fra sin korrespondance med de luxembourgske myndigheder forstå, at der i 2000 blev etableret 315 vejgodstransportvirksomheder i Luxembourg. Kommissionen gav oprindelig udtryk for sin bekymring over for de luxembourgske myndigheder, efter at fagforeninger havde klaget over, at antallet af postkasse-firmaer, som oprettes i Luxembourg, tilsyneladende er steget. Det nøjagtige antal kendes imidlertid ikke. Efter Domstolens afgørelse af 13. december 2001(1) i en sag, som er anlagt af Kommissionen, hvor Luxembourg blev dømt for ikke at gennemføre Fællesskabets regler om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og den nylige Kralowetz-sag, har de luxembourgske myndigheder nu tilkendegivet, at de relevante lovforslag, der skal råde bod på denne situation, vil blive behandlet med den nødvendige hast.

I Fællesskabets regler(2) om etableringen af vejgodstransportvirksomheder i medlemsstaterne fastsættes kvalitative minimumsbetingelser, og medlemsstaterne pålægges jævnligt at kontrollere, at disse betingelser er opfyldt. De fælles EU-regler blev styrket i 1998, og Kommissionen har ingen planer om at ændre denne lovgivning.

(1) Sag C-107/01. Domstolens dom af 13. december 2001.

(2) Rådets direktiv 98/76/EF af 1. oktober 1998 om ændring af direktiv 96/26/EF om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som skal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældende udøvere af transportvirksomhed inden for indenlandsk og international transport, EFT L 277 af 14.10.1998.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1774/02

af Michl Ebner (PPE-DE) til Kommissionen

(24. juni 2002)

Om: Pumpguns

Beretninger om mord, drab og ulykker, der skyldes anvendelse af pumpguns, er desværre nu dagligdags.

Mener Kommissionen ikke, at det vil være hensigtsmæssigt at forbyde pumpguns, da de hverken anvendes af sikkerhedsstyrker, sportsskytter eller jægere?

Vil Kommissionen venligst oplyse, om den støtter dette ønske, om den selv vil træffe foranstaltninger og påvirke medlemsstaterne i samme retning, samt om den vil informere om udviklingen på dette område?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(23. juli 2002)

I henhold til Rådets direktiv 91/477/EØF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af våben(1) er medbringelse af våben ved passage af Fællesskabets indre grænser i princippet forbudt og en undtagelse herfra kan kun godtages, hvis der følges en procedure, som giver medlemsstaterne mulighed for at blive holdt underrettet i tilfælde af, at et skydevåben indføres på deres område. I medfør af direktivet kan medlemsstaterne endvidere forbyde våbenkategorier, der ikke allerede er omfattet af det generelle forbud mod privatpersoners besiddelse. Kommissionen er på nuværende tidspunkt ikke i besiddelse af oplysninger, der kan bekræfte, at begrænsningene i henhold til 91/477/EØF ikke udgør en tilfredsstillende løsning med henblik på anskaffelse og besiddelse af pumpguns.

(1) EFT L 256 af 13.9.1991.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-0807/02

af Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) til Kommissionen

(15. marts 2002)

Om: Finansiering af konventet

I det tillægs- og ændringsbudget, Europa-Parlamentet vedtog under februar II-mødeperioden, er der afsat 152 000 EUR til receptioner. Kan Kommissionen oplyse, hvad skal denne receptionsbevilling helt nøjagtigt skal bruges til?

Kan Kommissionen for at sikre åbenhed og gennemskuelighed venligst foreligge en detaljeret redegørelse for, hvilke vederlag, godtgørelser og andre beløb der skal udbetales til præsidiets formand og enkelte medlemmer?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Michaele Schreyer

(22. maj 2002)

Kommissionen fremlagde det foreløbige udkast til tillægs- og ændringsbudget 1/2002 efter indgåelsen af en interinstitutionel aftale med Europa-Parlamentet og Rådet om tilrettelæggelsen af de tre institutioners bidrag til finansieringen af konventet. Kommissionens forslag, der blev vedtaget uændret af Rådet og Europa-Parlamentet, havde kun til formål at foretage de ændringer i budgettet, der var nødvendige for at gøre det muligt at overføre bevillinger til konventet som aftalt i den interinstitutionelle aftale. Kommissionens forslag indeholder ingen bestemmelser om, hvad det budget, der afsættes til konventet, skal anvendes til.

I afgørelsen truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om oprettelse af konventet fastsættes det, at udkastet til konventets budget skal udarbejdes af konventets generalsekretær.

Ved brev af 13. marts 2002 fremsendte generalsekretæren for Det Europæiske Konvent udkastet til budget for konventet til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Kommissionen godkendte det den 3. april 2002 og Europa-Parlamentet den 10. april 2002. Repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet vedtog det den 18. april 2002.

Det ærede medlem kan stille begge spørgsmål direkte til konventets sekretariat eller til Europa-Parlamentets repræsentanter i konventets præsidium inden for rammerne af proceduren for godkendelse af udkastet til budget.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0997/02

af Alexander de Roo (Verts/ALE)og Monica Frassoni (Verts/ALE) til Kommissionen

(12. april 2002)

Om: Udvikling af Tajo-La Mancha vandbygningsprojekt efter bilag II i den nationale spanske vandplan

Kommissionen bør være opmærksom på, at Tajo-La Mancha-vandoverføringsprojektet, der er opført som Conducción de agua desde el Acueducto Tajo Segura para incorporación de recursos a la Llanura Manchega i bilag II (investeringslisten) til den nationale spanske vandplan nu er parat til øjeblikkelig iværksættelse frem til 2006.

Har Kommissionen kendskab til, at dette vandoverføringsprojekt ikke var omfattet af den strategiske miljøvurdering af planen, som for nylig blev fremlagt af den spanske regering?

Kommissionen bør også være opmærksom på, at den kompetente myndighed netop har erklæret (EFE 03/13/13-45/02), at miljøvurderingen af to af projektets fire dele er positiv og, at udbetalingen af den støtte på EUR 245,22 millioner (85 % af projektets samlede omkostninger), som den har søgt om fra EU's Samhørighedsfond, kun er et administrativt spørgsmål?

Hvad er Kommissionens holdning til denne påstand, set i lyset af, at man i Europa-Parlamentets beslutning med henblik på Barcelona-topmødet bad Kommissionen om ikke at yde støtte til vandoverføringsprojekter?

Er Kommissionen overbevist om, at dette vandoverføringsprojekt ikke strider mod EU-lovgivningen, særligt fugle- og habitat-direktivet samt rammedirektivet om vand?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Margot Wallström

(3. juni 2002)

Kommissionen bemærker sig oplysningerne vedrørende den foreslåede Tajo-La Mancha-vandoverføring i Spanien. Kommissionen er klar over, at denne foreslåede vandoverføring indgår i den spanske nationale vandplan. Kommissionen er ligeledes klar over, at pojektet ikke var medtaget i den strategiske miljøvurdering, der er blevet fremlagt af de spanske myndigheder.

Kommissionen bemærker sig endvidere den kompetente myndigheds erklæringer. Dog skal den understrege, at der er fastsat procedurer for vurdering af finansieringsforslag under Samhørighedsfonden. Disse procedurer, som omfatter en vurdering fra Kommissionens side, vil blive fulgt i forbindelse med den ansøgning om finansiel støtte, der er indgivet i relation til Tajo-La Mancha-overføringen. Som led i vurderingen vil Kommissionen tage hensyn til de miljørisikovurderinger, som myndighederne angiver at have foretaget. Kommissionen vil være særlig opmærksom på behovet for at sikre, at alle projekter er i overensstemmelse med den relevante fællesskabslovgivning- og politik, herunder direktiverne om beskyttelse af fugle, naturtyper og vandressourcer.

Endelig er Kommissionen i relation til stk. 12 i Europa-Parlamentets beslutning af 28. februar 2002 om en strategi for bæredygtig udvikling til forelæggelse på Det Europæiske Råds møde i Barcelona af den mening, at beslutningen ansporer Kommissionen til ikke at benytte fællesskabsmidler til finansiering af ikke-bæredygtige vandforvaltningsprojekter. Dette er ikke ensbetydende med, at den skal afvise at finansiere alle former for vandoverføring.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0471/02

af Carmen Cerdeira Morterero (PSE) til Rådet

(22. februar 2002)

Om: Behandlingen af fængslede EU-borgere i Guantánamo

Det er bekræftet, at der befinder sig EU-borgere blandt USA's fanger på militærbasen Guantánamo. Hvilke foranstaltninger agter det spanske formandskab at træffe for at kontrollere, at de forhold, som disse EU-borgere tilbageholdes under, er i overensstemmelse med Genève-konventionens bestemmelser om krigsfanger? Hvilken holdning har det spanske formandskab til den behandling, som disse fanger udsættes for? Har det spanske formandskab planer om at anmode USA's regering om oplysninger om disse fangers situation?

Samlet svarpå skriftlige forespørgsler E-0374/02, E-0391/02 og E-0471/02

(22. juli 2002)

Rådet henviser de ærede parlamentsmedlemmer til det svar, der blev givet på skriftlig forespørgsel E-0168/02, E-0236/02, E-0239/02 og E-0263/02.

Rådet understreger atter betydningen af, at tilbageholdte behandles humant i overensstemmelse med folkerettens almindelige normer. Rådet kan ikke ud fra mediereportager alene vurdere, om interneringsforholdene i Guantánamo lever op til disse normer. Rådet har ikke de oplysninger, der er nødvendige for at afgøre, om de tilbageholdte i Guantánamo skal betragtes som krigsfanger. Rådet erindrer om, at tilbageholdte i tvivlstilfælde i henhold til tredje Genève-konvention om behandling af krigsfanger skal være omfattet af konventionens beskyttelse, indtil deres status er blevet afgjort af en kompetent domstol. Indtil da skal tilbageholdte behandles humant, modtage passende lægebehandling og forsynes med beklædning og levnedsmidler. Tilbageholdelsesmagten har imidlertid ret til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre lejrens og de tilbageholdtes sikkerhed i overensstemmelse med folkeretten. Rådet glæder sig over, at Den

Internationale Røde Kors Komité har fået fuld adgang til de tilbageholdte og vil kunne udøve sit mandat, og at USA's myndigheder har forsikret, at de vil behandle samtlige tilbageholdte humant og i passende udstrækning og i henhold til militære behov på en sådan måde, at Genève-konventionens principper overholdes. Præsident Bush afgav en offentlig erklæring herom den 31. januar 2002.

I de konklusioner om menneskerettigheder i forbindelse med CHR's møde i Genève, som Rådet (almindelige anliggender) vedtog den 11.-12. marts 2002, mindede Rådet om, at EU lægger stor vægt på, at alle stater til stadighed har pligt til at beskytte og fremme menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder og humanitær folkeret samt at overholde de internationale forpligtelser, som de har indgået vedrørende disse spørgsmål. Rådet støtter, at formodede terrorister bringes for en domstol, og bekræfter, at terrorisme udgør en trussel for Europa ligesom for andre, men ønsker alligevel på ny at understrege, at det, ikke mindst på baggrund af de tragiske begivenheder i september 2001, er fuldstændig overbevist om, at bekæmpelse af terrorisme skal foregå inden for rammerne af menneskerettighederne og retsstatsprincipperne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1078/02

af Erik Meijer (GUE/NGL) til Kommissionen

(18. april 2002)

Om: Grænseoverskridende jernbaneforbindelse Groningen Bremen langvarig forsinkelse af den nye strækning mellem Nieuweschans og Leer

1. Mindes Kommissionen min forespørgsel nr. E-0178/00(1) af 31. januar 2000 om den forestående indstilling af togtrafikken mellem Groningen i Nederlandene og det tyske jernbaneknudepunkt Leer på strækningen til Bremen efter istandsættelsen af sytten kilometer bane mellem grænsebyerne Nieuweschans og Weener og dens svar af 30. marts 2000, som indeholdt den beroligende konklusion, at istandsættelsen af denne strækning skulle være afsluttet i 2000, hvorefter virksomhederne DB Regio og NoordNed skulle drive linjen?

2. Er Kommissionen bekendt med, at efter dette svar skulle togtrafikken indstilles mellem den 28. maj 2000 til den 1. december 2000, men at trafikken endnu ikke har kunnet genoptages, eftersom istandsættelsen af den meget forsømte banestrækning først skulle påbegyndes i andet halvår af 2001?

3. I hvilket omfang skyldes forsinkelsen og modstanden de jævnligt opdukkende tyske og nederlandske planer om at anlægge en magnetsvævebane (TransRapid) mellem Amsterdam-Lelystad-Groningen-Bremen-Hamburg-Schwerin-Berlin, hvor den nuværende trafik skal flyttes til en grænseovergang i nærheden af Nieuweschans og Leer? Spiller disse planer fortsat en reel rolle, når der skal tages beslutninger om fremtiden for den konventionelle jernbanestrækning Groningen-Bremen?

4. Overholder denne jernbanestrækning inklusive stationer, broer og overskæringer fortsat alle de kriterier for den forbedring, som var fastsat i forbindelse med ydelsen af økonomiske tilskud som led i de transeuropæiske netværk og Interreg-programmet? Er alle de midler, EU har stillet til rådighed, i mellemtiden blevet anvendt til de fastsatte formål? Hvad er i benægtende fald årsagen?

5. Er der fortsat tekniske forhold ud over de konflikter i forbindelse med driften, som er genstand for de følgende forespørgsler, der er til hinder for, at togtrafikken på denne strækning omgående genoptages?

Kilde: Het openbaar Vervoer/Railnieuws, årgang 45, nr. 522, marts 2002, rail@wanadoo.nl

(1) EFT C 330 E af 21.11.2000, s. 98.

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palaciopå skriftlige forespørgsler E-1078/02, E-1079/02 og E-1080/02

(27. maj 2002)

Kommissionen vil indsamle de nødvendige oplysninger for at kunne besvare forespørgslen. Den skal ikke undlade at meddele det ærede medlem resultatet af sine undersøgelser så hurtigt som muligt.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1660/02

af Richard Howitt (PSE) til Kommissionen

(11. juni 2002)

Om: Obligatoriske EU-standarder for adgang til bygninger o.l.

Kommissionen gav i meddelelsen På vej mod et Europa uden barrierer for handicappede(1) tilsagn om, at den i samråd med erhvervslivet og handicappede brugere ville identificere de områder, hvor det ville være hensigtsmæssigt at gennemføre obligatoriske EU-standarder for adgang til bygninger o.l.

Vil Kommissionen meddele Europa-Parlamentet, hvornår den vil nedsætte den arbejdsgruppe på bygningsområdet, som var bebudet til midten af 2002?

Mener Kommissionen ikke, at dette arbejde bør koordineres af Byggerienheden under Generaldirektoratet for Erhvervspolitik i nært samarbejde med Enheden for Integration af Handicappede under Generaldirektoratet for Beskæftigelse og Sociale Anliggender og de implicerede parter, herunder repræsentative handicaporganisationer og virksomheder?

(1) KOM(2000) 284.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(19. juli 2002)

Kommissionen kan, i forbindelse med opfølgningen af sin meddelelse På vej mod et Europa uden barrierer for handicappede(1), bekræfte, at den har til hensigt at nedsætte en arbejdsgruppe, der får til opgave at pege på passende initiativer til forbedring af handicappedes adgang til bebyggede omgivelser. Bestemmelserne vedrørende denne gruppes sammensætning og arbejde er endnu under overvejelse. Gruppen bør dog indlede sit arbejde allerede i år for at kunne afslutte det i løbet af Det Europæiske Handicapår 2003. Det vil naturligvis være muligt at holde Europa-Parlamentet orienteret om arbejdets forløb.

De forskellige relevante tjenestegrene i Kommissionen bliver repræsenteret i arbejdsgruppen. Der vil desuden være et nært samarbejde med repræsentanter for handicapforeningerne og de erhvervssektorer og eksperter, der beskæftiger sig med denne problematik.

(1) KOM(2000) 284 endelig udg.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0611/02

af Geoffrey Van Orden (PPE-DE) til Kommissionen

(5. marts 2002)

Om: Beskatning af statspensioner i EU's 15 medlemsstater

Beskattes statspensioner i alle Den Europæiske Unions 15 medlemsstater?

Hvad er trækprocenten i de medlemsstater, hvor statspensioner beskattes?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(11. april 2002)

Kommissionen har forstået det således, at statspensioner er alderspensioner omfattet af den såkaldte første søjle, der normalt finansieres efter pay-as-you-go-princippet. Sådanne statspensioner beskattes i princippet som personlig indkomst i den enkelte medlemsstat. For det meste behandles de som arbejdsindkomst. De fleste medlemsstater begunstiger imidlertid disse ydelser i forhold til anden indkomst, enten gennem større skattelempelser eller ekstra skattegodtgørelser, der er aldersbaserede, eller ved fradrag i den personlige skattepligtige indkomst. Desuden opkræver medlemsstaterne normalt ikke socialsikringsbidrag af pensioner, selv om nogle af dem opkræver sygesikringsbidrag eller anvender en lavere skatteprocent for pensionister end for erhvervsaktive. Tilsammen betyder disse forhold og virkningen af den progressive indkomstbeskatning at de, der modtager statspensioner, normalt har en mindre direkte skattebyrde end erhvervsaktive. Disse forhold bevirker, at der er betydelig mindre forskel på pensionisters og erhvervsaktives nettoindkomst end på deres bruttoindkomst.

Det skal imidlertid understreges, at den effektive skatteprocent for personer, der får statspension, normalt ikke alene afhænger af selve statspensionen, men også (ofte på afgørende vis) af andre skattepligtige indtægter (f.eks. tillægspension, lejeindtægter, andre indtægter fra opsparing). Desuden afspejler pensionisternes byrde på skatte- og socialsikringsbidragsområdet, at statspensioner er fordelagtige, og at pensionisterne derfor er betalingsdygtige. Bilag 1 giver en oversigt over skattebehandlingen af statspensionerne i medlemsstaterne. Dette bilag sendes direkte til det ærede medlem og Parlamentets Generalsekretariat.