SKRIFTLIG FORESPOERGSEL E-3112/97 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (13. oktober 1997)

Om: Italiens politik for saa vidt angaar indvandrere fra tredjelande

Krisen i Albanien, den senere tids opsigtsvaekkende voldsepisoder med indblanding af tredjelandsborgere og de utallige ilandsaetninger af illegale indvandrere, der nu uden ophold finder sted paa de syditalienske kyster, har vist, hvor store vanskeligheder den italienske regering har med at imoedegaa den enorme stroem af illegale indvandrere. Italien fungerer ofte som udgangspunkt for de illegale indvandreres videre rejse mod andre europaeiske og ikke-europaeiske lande. Situationen vanskeliggoeres yderligere af det faktum, at stoerstedelen af de illegale indvandrerstroemme nu synes forvaltet af den organiserede kriminalitet, som tjener paa dem.

Vil Kommissionen paa denne baggrund oplyse:

1. om ikke den mener, at den italienske lovgivning er for lempelig for saa vidt angaar illegale indvandrere, og om ikke dette - i betragtning af oprettelsen af et Europa uden indre graenser - er et problem med betydning for Faellesskabet?

2. om ikke den - idet der ikke saettes spoergsmaalstegn ved behovet for at overholde internationale konventioner om asylret eller ved den uomgaengelige noedvendighed af at udvise solidaritet over for traengende - alligevel mener, at der er brug for strengere kontrol ved de italienske graenser og for en hurtig aendring af de italienske immigrationsbestemmelser?

3. om Italien med hensyn til sin immigrationskontrol ligger paa linje med de oevrige europaeiske lande?

4. om ikke tiden er inde til en serioes debat paa europaeisk plan om den udviklingsmodel, der er aarsag til disse enorme immigrationsstroemme, og om muligheden for at ivaerksaette radikalt innovative politikker, som sigter mod at begraense dette faenomen?

Svar afgivet paa Kommissionens vegne af Anita Gradin (21. november 1997)

Kommissionen deler det aerede medlems bekymringer over de opgaver, som de nationale myndigheder staar overfor i forbindelse med illegal indvandring fra tredjelande, og isaer naar der, som i de fleste tilfaelde, er tale om organiseret menneskehandel. Men spoergsmaalet om indvandring anses faktisk i unionstraktaten for at vaere et »spoergsmaal af faelles interesse«.

1. Kommissionen er informeret om udviklingen i medlemsstaternes lovgivninger og om diskussionen i det italienske parlament om et regeringslovforslag. Det er dog ikke Kommissionens opgave, at udtale sig om den italienske lovgivning da der ikke paa nuvaerende tidspunkt er nogen lovgivning paa dette omraade, som medlemsstaterne skal foelge.

2. Oprettelsen af et omraade uden indre graenser skal isaer ledsages af en harmonisering af graensekontrol ved de ydre graenser. Denne graensekontrol skal ligeledes foretages af hensyn til de oevrige medlemsstater, der er en del af omraadet.

Kommissionen fremlagde i 1993 et udkast til en konvention om personkontrol ved passage af de ydre graenser for at kunne afskaffe kontrollen ved de indre graenser. Udkastet blev aldrig godkendt af Raadet, hvilket Kommissionen kun kan beklage.

Harmoniseringen af kontrol ved de ydre graenser er derimod blevet vedtaget og ivaerksat i forbindelse med Schengen-konventionen. Italien har vaeret en del af Schengen-omraadet siden den 26. oktober 1997 og anvender samtlige bestemmelser i Schengen-aftalen, inklusiv bestemmelserne om harmonisering af kontrol ved de ydre graenser.

Vi henviser til, at der er indsat en protokol i Amsterdam-traktaten om integration af Schengen-reglerne i Den Europaeiske Union.

3. Det skal dog bemaerkes, at der i EU er et samarbejde om bekaempelse af illegal indvandring og menneskehandel trods manglende lovgivning paa omraadet. Desuden udveksler medlemsstaterne informationer, myndigheder samarbejder, og Kommissionen har taget initiativ til programmer, der bliver financieret over faellesskabsbudgettet og goer det muligt at forbedre kvalifikationerne og effektiviteten hos de nationale embedsmaend, der arbejder med indvandring.

4. Kommissionen vedtog den 30. juli 1997 et udkast til konventionen om reglerne for trejdelandsstatsborgeres tilladelse til indrejse i medlemsstaterne ((KOM(97) 387 endelig udg. )). Det er nu forelagt for Raadet og sendt til Europa-Parlamentet til orientering. Kommissionen mener ikke, at man skal indtage en rent restriktiv holdning til indvandrerspoergsmaalet. Udsigten til et totalt stop for indvandring er baade imod EU's maalsaetninger og urealistisk i praksis. Det er derfor noedvendigt at sikre en rimelig styring paa dette omraade ved at goere indrejsebestemmelserne klare og faelles for samtlige medlemsstater og ved at opbygge et samarbejde baseret paa faellesskabsinstrumenter til bedre kontrol med EU's graenser.