SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1422/01

af Cristiana Muscardini (UEN) til Kommissionen

(17. maj 2001)

Om: Hydrogen ny energibærer

Det forholder sig nu sådan, at hydrogen i stadig højere grad vinder fodfæste som erstatning for olie som energikilde. I visse europæiske byer er de lokale myndigheder ved at indstille sig på at etablere strukturer, der gør det muligt at bruge hydrogen til offentlige og i visse tilfælde også private transportmidler. Hydrogen, som er fremstillet af metan, kunne bygge bro mellem olieæraen og en æra med fuldstændig rent hydrogen. Laboratorier og forskningscentre i hele verden er allerede i færd med at undersøge nye teknologier til fremstilling af dette nye drivmiddel. Det er den almindelige opfattelse, at de europæiske institutioner har gjort en større indsats for at undersøge den indvirkning, som gas fremstillet af benzin har på folkesundheden (dvs. på de sundhedsmæssige udgifter i forbindelse med forurening), mens de kun har gjort lidt for at fremme forskning vedrørende denne nye energikilde og udnyttelsen af den.

Har Kommissionen kendskab til resultaterne af forskningen i anvendelsen af hydrogen på transportområdet?

Agter den at gribe ind for eventuelt at fremme produktionen og distributionen af hydrogen til brug i transportmidler?

Mener den ikke, at der bør ske fremme af en politik til støtte for brugen af denne nye teknologi, også for at befri Europa for dets afhængighed af olie og på denne måde bidrage til at mindske risikoen for luftforurening og samtidig beskytte folkesundheden?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Loyola de Palacio

(16. juli 2001)

Kommissionen har i en længere årrække erkendt potentialet ved en eventuel omstilling fra fossile energiformer (kul, olie og naturgas,) til hydrogen til transport og varme- og elproduktion. Brug af hydrogen skaber mulighed for på én og samme tid at løse problemerne med luftkvalitet, emission af drivhusgasser, energiforsyningssikkerhed, afhængighed af olieprodukter og støj, især hvis hydrogenen produceres ved hjælp af vedvarende energi eller kernekraft.

Således er der siden Fællesskabets første rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (FTU) blevet gennemført en lang række projekter vedrørende produktion og lagring af hydrogen og udvikling af brændselsceller (i disse celler konverteres hydrogen til elektricitet). Programmet for ikke-nuklear energi under femte rammeprogram for FTU i Fællesskabet (1999-2002) koncentrerer en væsentlig del af sin støtte omkring forskning i og demonstration af hydrogenteknologi, især kombineret med brændselsceller. Indtil nu har Kommissionens støtte som led i femte rammeprogram for FTU allerede udgjort mere end 85 mio. EUR, som hovedsagelig er ydet til brændselsceller, produktion og lagring af hydrogen, hydrogendrevne køretøjer samt andre større projekter vedrørende decentral varme- og elproduktion. Kommissionen er for øjeblikket i forhandlinger om en kontrakt med ti europæiske storbyer om indførelse af hydrogen som alternativt brændstof i den kollektive transport(1). Tredive busser med brændselsceller skal benytte hydrogen, der produceres lokalt ud fra forskellige kilder, halvdelen fra vedvarende energi og grøn elektricitet. Det er utvivlsomt det projekt og de byer, det ærede medlem henviser til i sin skriftlige forespørgsel.

Som led i skabelsen af et bedre integreret og struktureret europæisk forskningsrum opererer man i den nye forskningspolitik med at koncentrere indsatsen omkring prioriterede områder. Som led heri er Kommissionens nylige forslag til et nyt rammeprogram for FTU(2) især vendt mod sådanne emner som brændselsceller og hydrogenteknologi.

I forbindelse med hvidbogen om energiforsyningssikkerhed(3) er der nu også indledt en debat om valget af alternative brændstoffer, herunder hydrogen. Endvidere er Kommissionen ved at udarbejde en officiel meddelelse om alternative brændstoffer og motorer; heri får hydrogen en fremtrædende plads.

(1) De byer, der medvirker i CUTE-projekterne (Clean Urban Transport in Europe) og ECTOS-projekterne er Amsterdam, Barcelona, Hamburg, London, Luxembourg, Madrid, Porto, Reykjavik, Stockholm og Stuttgart.

(2) KOM(2001) 94 endelig udg.

(3) KOM(2000) 769 endelig udg.