ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 88/298

(2004/C 88 E/0305)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3607/02

af Mary Banotti (PPE-DE) til Kommissionen

(16. december 2002)

Om: Brug af frimærker fra andre lande i eurozonen

Vil der, da frimærker nu koster det samme i mange lande i eurozonen, blive skabt mulighed for at anvende frimærker fra andre lande i eurozonen (f.eks. et irsk frimærke i Belgien)?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frits Bolkestein

(30. januar 2003)

Der er en række betingelser, som skal opfyldes, før frimærker frit kan anvendes i hele euroområdet. Priserne skal i så fald være ens for samme tjenesteydelser, og det skal være muligt at foretage en let administrerbar og ukontroversiel fordeling af frimærkeindtægterne mellem posttjenesteoperatørerne.

Som det ærede medlem vil være bekendt med, opkræves der forskellige posttakster i EU. Det fremgår således af bestemmelserne i postdirektivet 97/67, at taksterne skal »stå i forhold til omkostningerne«. På grund af nationale faktorer som geografiske forhold og leveomkostninger og også forskelle i nationale kvalitetsstandarder for serviceydelser har udbyderne af posttjenester ikke samme omkostninger ved levering af posttjenester.

Endvidere beregner nogle operatører også deres priser forskelligt efter forsendelsens vægt eller størrelse.

Mange posttjenesteoperatører tilbyder nu deres kunder en lang række tjenester til mange forskellige priser. Dette vil gøre det vanskeligt at sammenligne og beregne ens priser for sammenlignelige tjenester.

Endelig vil fordelingen af frimærkemidlerne på de forskellige posttjenesteoperatører være ekstremt vanskelig, hvis frimærker frit skal kunne anvendes i euroområdet. Hvis f.eks. irske frimærker blev brugt i Belgien, vil den irske postoperatør nyde godt af frimærkeindtægterne uden selv at have haft omkostninger i forbindelse med levering af postforsendelsen i Belgien. At løse dette problem vil kræve et komplekst, omkostningskrævende og potentielt kontroversielt system til omfordeling af frimærkeindtægterne mellem postoperatørerne.

På baggrund af ovenstående synes betingelserne for fri benyttelse af frimærker inden for euroområdet ikke at være til stede på nuværende tidspunkt og ej heller i den nærmeste fremtid.

Det ærede medlem rejser imidlertid et interessant spørgsmål angående markedet for posttjenester, og Kommissionen vil fortsat være opmærksom på problemet.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 78/10

(2004/C 78 E/0011)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3803/02

af Joan Colom i Naval (PSE) til Kommissionen

(18. december 2002)

Om: Catalansk tv-udsendelse om svindel med ESF-midler i Spanien

Søndag den 1. december 2002 kl. 21.30 sendte det catalanske TV3 — der hører ind under lokalregeringen i den autonome region Cataluña — en udsendelse (»30 minuts«) om svindel med offentlige midler til programmer vedrørende erhvervsuddannelse, omskoling osv. i Spanien.

Med brug af skjult kamera var der optaget samtaler, hvor udsendelsens deltagere — arbejdsgivere, fagforeningsfolk, lærere, arbejdstagere og deltagere i kurser på de nævnte områder — udbredte sig om forskellige former for svindel. Billederne stammede hovedsagelig, men ikke udelukkende fra de autonome spanske regioner Madrid og Cataluña.

Der blev udtrykkelig nævnt programmer under Den Europæiske Socialfond under samtalerne, og en af deltagerne kom med forslag til, hvordan der kunne forelægges forslag med henblik på at opnå ulovlige fordele, fordi det var let at omgå kontrolforanstaltningerne. Det blev endog nævnt, hvor sårbar selv OLAF var på dette område.

Har Kommissionen kendskab til denne tv-udsendelse?

Har den efterprøvet, om de omtalte forhold er sandfærdige?

Har den truffet eller agter den at træffe foranstaltninger i denne forbindelse?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou

(28. januar 2003)

Kommissionen har ikke kendskab til det af det ærede medlem omtalte tv-program om svindel med støttemidler fra Den Europæiske Socialfond (ESF) i Spanien, der blev udsendt af det catalanske TV3.

Kommissionen vil derfor bede de spanske myndigheder (UAFSE — Unidad Administradora del Fondo Social Europeo) om deres kommentarer hertil og anmode dem om at give alle andre oplysninger, der kan være til hjælp ved en nøje vurdering af programmets indhold.

Når Kommissionen har modtaget disse oplysninger, vil den undersøge, hvilke følger dette eventuelt måtte få for ESF's handlingsprogrammer.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/24

(2004/C 70 E/026)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3790/02

af Jules Maaten (ELDR) til Kommissionen

(6. januar 2003)

Om: Politiets opførsel over for turister i ansøgerlandene

Undersøgelser foretaget af ANWB — den største nederlandske interesseorganisation inden for turisme, ferie og trafik — har vist, at der i ansøgerlandene kan konstateres korruption hos politifolkene i disses opførsel over for turisterne. Ofte er personer med urette blevet stoppet og tvunget til at betale bøder, uden at der er optaget rapport. Der er her f.eks. tale om flere på hinanden følgende kontroller ved den bulgarske grænse, hvor der i hvert enkelt tilfælde måtte betales for passage, eller om påståede (hastigheds)overtrædelser. For det meste beder betjentene først om passet. Dette bliver først givet tilbage, når der er betalt.

Er Kommissionen bekendt med denne behandling af turister (fra medlemsstaterne) i ansøgerlandene?

Hvad vil Kommissionen gøre for at hindre uberettigede standsninger og bøder?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(10. februar 2003)

Eftersom de kriterier for medlemsskab, der blev opnået enighed om på Det Europæiske Råds møde i København i 1993 (21.-22. juni 1993), omfatter respekten for retsstatsprincippet og menneskerettighederne, lægger Kommissionen stor vægt på udviklingen af en effektiv og ikke-diskriminerende lovhåndhævelse i alle kandidatlande. Kommissionen overvåger, at denne forpligtelse overholdes, og informerer Parlamentet og medlemsstaterne i sine periodiske rapporter.

Det af det ærede medlem nævnte tilfælde vedrører Bulgarien, og Kommissionen er ikke bekendt med, at dette problem findes i alle kandidatlande. Hvad angår Bulgarien gør Kommissionen i den periodiske rapport for 2002 det klart, at korruption blandt politifolk anses som et problem, og at EU-borgere under rejser i og gennem Bulgarien har været udsat for bestikkelse hos politi og grænsepoliti. Kommissionen har på det seneste møde i Associeringsrådet EU/Bulgarien anmodet om forbedringer, og spørgsmålet vil blive drøftet inden for rammerne af både Europaaftalen og forhandlingerne. Bulgariens fremskridt på dette område vil fortsat blive overvåget indtil tiltrædelsesdatoen.

Kampen mod korruption anses som en prioritet for Phare-bistanden til Bulgarien, og i 2002 godkendtes fire anti-korruptionsprojekter. Et af disse vedrører udelukkende korruption inden for politistyrken.

Ud over de klager fra EU-borgere, som Kommissionen har modtaget, er der forelagt detaljerede oplysninger om andre korruptionslignende tilfælde fra ANWB og »Stichting Inspraakorgaan Turken« på nederlandsk. Kommissionen vil opfordre Bulgarien til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at forhindre episoder af den særlige art, der er beskrevet i klagerne, og til at meddele Kommissionen resultaterne. Kommissionen vil meddele svaret til det ærede medlem.
DA Den Europæiske Unions Tidende CE 70/26

(2004/C 70 E/028)

SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3856/02

af Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) til Kommissionen

(6. januar 2003)

Om: Forbrugerpriser på Fair Trade-varer

Fair Trade-varernes andel af forbruget i Europa er relativt stor. Omsætningen af disse varer skønnedes i 1997 at andrage mellem 200 og 250 mio. EUR. 11 % af borgerne i Europa køber Fair Trade-varer, og det fremgår af undersøgelser, at efterspørgslen er meget stor.

EU har allerede tager initiativer i forbindelse med Fair Trade. Desuden gennemfører ngo'er og de organisationer, som anerkender Fair Trade-mærker, deres egne aktiviteter. Derudover finansieres der projekter i udviklingslandene. På det lovgivningsmæssige område har EU på forskellig vis indført principper for Fair Trade, bl.a. med foranstaltninger som led i den generelle præferenceordning. Til trods for alle foranstaltningerne betales der, i det mindste i Finland, langt mere for disse varer end for almindelige varer.

Hvor stor er støtten til Fair Trade-varerne?

Har Kommissionen kendskab til forholdet på nuværende tidspunkt mellem forbrugerpriserne på Fair Trade-varer og på gængse varer, og hvad er de største udgiftsposter i prisdannelsen for Fair Trade-varer?

I hvilket omfang kan priserne påvirkes af de nationale myndigheders foranstaltninger?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy

(24. januar 2003)

Offentlighedens øgede opmærksomhed over for Fair Trade-varer skyldes bl.a. de forskellige oplysningskampagner på nationalt plan, som EU ved flere lejligheder har bidraget til at finansiere. En sådan medfinansiering af private initiativer indgår i den begrænsede økonomiske støtte til aktiviteter med tilknytning til Fair Trade, som Kommissionen allerede yder til ikke-statslige organisationer (ngo'er) i Unionen og til producentgrupper i udviklingslandene. Der kan forekomme andre støtteformer på nationalt plan, men Kommissionen fører ikke kontrol med sådanne støtteformers samlede beløb.

Kommissionen har aldrig foretaget nogen detaljeret undersøgelse af prisstrukturen for Fair Trade-varer, fordi der er tale om forretningsmæssige afgørelser, der træffes i de relevante organisationers regi og kan være stærkt uensartede alt efter, hvilken vare og hvilken kilde der er tale om. Der er imidlertid almindelig enighed om, at detailpriserne på disse varer er højere end detailpriserne på sammenlignelige varer, der ikke er Fair Trade-varer, som følge af, at der knytter sig visse ekstraomkostninger til produktionen og markedsføringen deraf, og som følge af tilsagnet om at betale over markedsprisen for de pågældende varer og de begrænsede stordriftsfordele, der hidtil er opnået.

Hvad angår de forskellige nationale myndigheders muligheder for at øve indflydelse på disse priser, skal enhver sådan aktivitet være forenelig med Unionen og medlemsstaternes og Unionens internationale forpligtelser. På længere sigt vil imidlertid alene en jævnt tiltagende efterspørgsel blandt de europæiske forbrugere efter Fair Trade-varer antagelig kunne føre til større nedsættelser af priserne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3126/02

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(30. oktober 2002)

Om: Oppositionsledere i Singapore

Er Kommissionen klar over de domme, der er blevet afsagt i Singapore over oppositionslederne Chee Soon Juan og Ghandi Ambalam for civil ulydighed?

Hvad agter Kommissionen at gøre for at protestere mod dette misbrug af demokrati og det tiltagende intolerante etpartistyre i Singapore?

Vil Kommissionen andrage Singapores regering om, at de bliver løsladt?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(18. november 2002)

Kommissionen følger via sin delegation i Jakarta, sammen med de diplomatiske repræsentationer fra medlemsstaterne, menneskerettighedssituationen i Singapore og har kendskab til sagerne vedrørende Chee Soon Juan og Ghandi Ambalam, der henholdsvis er generalsekretær og bestyrelsesmedlem i oppositionspartiet Det Demokratiske Parti i Singapore.

Kommissionen kan ifølge kilder bekræfte, at de begge var hovedarrangører af et møde på arbejdets dag, hvortil der ikke var givet den nødvendige tilladelse i henhold til loven om offentlige møder, og blev idømt enten fængsel eller betaling af en bøde. Mens Ghandi Ambalam valgte at betale bøden, har Chee Soon Juan været fængslet siden den 8. oktober 2002 i en periode på fem uger.

Med hensyn til Singapore forventer Kommissionen, at myndighederne har fulgt den korrekte retslige procedure. Kommissionen vil ikke desto mindre anmode den ansvarlige delegation om i dette tilfælde at konsultere medlemsstaternes diplomatiske repræsentationer i Singapore og overveje virkningerne heraf.

Den planlagte åbning af Kommissionens delegation i Singapore inden udgangen af 2002 vil yderligere lægge pres på Kommissionen for at overvåge demokratiserings- og menneskerettighedssituationen i dette land og om nødvendigt sammen med de diplomatiske repræsentationer fra medlemsstaterne undersøge mulighederne for at udvide omfanget af efterfølgende aktioner med myndighederne.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3285/02

af Glenys Kinnock (PSE) til Kommissionen

(20. november 2002)

Om: Udvidelsens virkninger for EU's stålindustri

Kan Kommissionen redegøre for, hvordan den vil reagere på bekymringerne over udvidelsens virkninger på EU's stålindustri?

Er Kommissionen enig i følgende betragtninger?

- Det skal være fuld gennemsigtighed med hensyn til, hvilke tilskud der tidligere er blevet ydet.

- Konkurrencekapitlet bør ikke lukkes, før Rådet har godkendt omstruktureringsplanerne for hvert land.

- Efter at konkurrencekapitlet er blevet lukket for hvert land, skal Kommissionen garantere, at reglerne om statsstøtte vil blive anvendt fuldt ud.

- Enhver form for statsstøtte skal ophøre efter tiltrædelse.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Günter Verheugen

(9. januar 2003)

Kommissionen er fuldstændigt klar over, at det i visse kandidatlande er afgørende, at der omgående gennemføres en omstrukturering af stålsektoren, således at deres industri kan klare konkurrencepresset på det indre marked, når de tiltræder EU.

Inden for rammerne af Europaaftalerne og som led i tiltrædelsesforhandlingerne har Kommissionen i de seneste måneder taget initiativer til at sikre, at det indre marked fortsat fungerer gnidningsløst, samtidig med at der i det omfang, det er hensigtsmæssigt, tages hensyn til de specifikke forhold i kandidatlandene.

Der er især fokuseret på at opnå fuld gennemskuelighed vedrørende tilskud, som kandidatlandene tidligere har ydet.

Kommissionen og Rådet vil nøje følge gennemførelsen af de forpligtelser, kandidatlandene har påtaget sig med hensyn til omstruktureringen af stålsektoren før og efter tiltrædelse og frem til afslutningen af omstruktureringsperioden. Tilsynet skal organiseres med henblik på at sikre, at omstruktureringen fører til levedygtige industrier, således at stålsektoren i de pågældende lande kan overleve på markedsvilkår uden statsstøtte.

Forhandlingerne er afsluttet med de 10 tiltrædelseslande, der forventes at tiltræde EU den 1. maj 2004. Forhandlingerne om konkurrencekapitlet med Bulgarien og Rumænien videreføres.

Kommissionen fører nøje tilsyn med EU's gældende statsstøtteregler for at sikre, at de gennemføres fuldstændigt i god tid før tiltrædelsen.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3386/02

af Marco Pannella (NI) til Kommissionen

(22. november 2002)

Om: Vietnam

Ifølge forskellige kilder blev tre borgere fra Montagnard-stammen, som var blevet arresteret af de vietnamesiske sikkerhedsstyrker efter fredelige demonstrationer i februar 2001, den 29. oktober 2002 henrettet i Buon Ma Thuot-fængslet i Vietnam under anvendelse af dødbringende indsprøjtninger og uden

nogen form for rettergang. Henrettelserne af Y-Suon Mlo fra landsbyen Buon Kuang, Y-Het Nie Kdam fra landsbyen Buon Ea Tieo og Y-Wan Ayun fra landsbyen Buon Gram er blevet bekræftet af Montagnard Foundation Inc., en organisation der på internationalt plan fremmer beskyttelsen af de indfødte Montagnard-befolkningers rettigheder, og af France Presse. Disse henrettelser er de seneste i en række udenretlige henrettelser, som ifølge foruroligende forlydender er sket og stadig skulle ske i andre vietnamesiske fængsler. De vietnamesiske myndigheder nægter at efterkomme anmodningerne fra FN's Menneskerettighedskommission af 27. juli 2002 (UN-dok. CCPR/C/SR.2031) om at give uafhængige observatører adgang til at kontrollere overholdelsen af menneskerettighederne på højsletterne inde i den centrale del af landet. Hvad agter Kommissionen at gøre for at sætte en stopper for de vietnamesiske myndigheders alvorlige overtrædelser af menneskerettighederne, hvormed formålet er at intimidere hele det etniske Montagnard-mindretal? Hvad agter Kommissionen endvidere at gøre for at støtte anmodningerne fra FN's Menneskerettighedskommission af 27. juli 2002?

Finder Kommissionen ikke, at Vietnams konstante overtrædelser af menneskerettighederne og den manglende imødekommelse af anmodningerne fra FN's Menneskerettighedskommission af 27. juli 2002 repræsenterer en alvorlig overtrædelse af den samarbejdsaftale, som Den Europæiske Union og Vietnam undertegnede i 1995, og mener den således ikke, at den straks bør ophæve denne aftale i henhold til aftalens artikel 2?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christopher Patten

(16. december 2002)

Kommissionen skal henvise det ærede medlem til sit svar på skriftlig forespørgsel E-2845(1).

Kommissionen har ikke været i stand til at få nogen tilforladelig bekræftelse af de henrettelser uden nogen form for rettergang, der henvises til i den nævnte forespørgsel, men vil forsøge at indhente oplysninger via alle disponible kanaler.

(1) EUT C 192 E af 14.8.2003, s. 81.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2591/02

af Gian Gobbo (NI) til Kommissionen

(11. september 2002)

Om: Prioritering af ret til tilbagerejse for argentinske statsborger af europæisk oprindelse

Den aktuelle meget alvorlige økonomiske krise, som har ramt Argentina, tilskynder mange argentinske statsborgere af europæisk oprindelse til at udvandre til Den Europæiske Union, især til Italien og Spanien.

Der er normalt tale om dannede mennesker, som taler mindst et fællesskabssprog perfekt, og deres integrering i medlemsstaterne udgør derfor ikke noget problem.

Mener Kommissionen ikke, at der bør udarbejdes et støtteprogram, så medlemmer af dette broderfolk kan få førsteret til at vende tilbage til de lande, hvor de oprindeligt stammer fra?

Mener Kommissionen ikke, at en kontrolleret indrejse af disse indvandrere af europæisk oprindelse er at foretrække frem for at lade ikke-europæiske indvandrere rejse ind, som det i stadig højere grad af kulturelle, religiøse, økonomiske og sociale grunde er vanskeligt at integrere i vore samfund?

Svar afgivet på Kommissionens vegne af António Vitorino

(30. oktober 2002)

Fællesskabspolitikken for migration er i øjeblikket på et stadium, hvor det er medlemsstaterne, der fastlægger kriterierne for, hvilke tredjelandsstatsborgere der kan anerkendes som lovlige indvandrere, under hensyntagen til den relevante nationale lovgivning og bilaterale eller andre aftaler, der måtte være indgået med tredjelande. Kendskab til modtagerlandets sprog og historiske og kulturelle bånd kan influere på ordningerne og afgørelserne om indvandring.

Kommissionen søger med sit forslag til direktiv om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på beskæftigelse som lønmodtagere og udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed(1) at få fastlagt fælles kriterier for disse borgeres adgang på grundlag af det nationale arbejdsmarkeds behov, og der foreslås en række måder til at sikre, at disse kriterier overholdes. Direktivet foreslår indførelse af en enkelt national ansøgningsprocedure, der fører til en kombineret tilladelse, og som samler opholds- og arbejdstilladelser i en enkelt administrativ afgørelse, hvilket skulle kunne bidrage til at forenkle og harmonisere de divergerende regler, der i dag gælder i medlemsstaterne.

På grund af det hurtigt skiftende behov for arbejdskraft i EU har Kommissionen ikke foreslået indførelse af kvoter eller særlige programmer for rekruttering af indvandrere. Kommissionen mener imidlertid, at en gradvis udvikling af en fælles politik vil styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne og tilskynde til en yderligere koordinering på længere sigt af ordningerne for indrejse.

(1) Forslag til Rådets direktiv om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på beskæftigelse som lønmodtagere og udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed EFT C 332 E af 27.11.2001.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-2585/02

af Ilda Figueiredo (GUE/NGL) til Kommissionen

(10. september 2002)

Om: Euroens inflationsfremmende virkninger

Da euroen indførtes fysisk i januar 2002, var der frygt for et øget inflationspres, især efter udløbet af den periode, hvor begge valutaer var i omløb,

hvor der efter omregning til euro kunne forekomme uberettigede oprundinger og skjulte prisforhøjelser. På det seneste har offentligheden gennem pressen i Portugal erfaret, at mange priser, især på fødevarer, beklædning og transport, er steget ud over, hvad der på årsbasis var forventet i medlemsstaterne i eurozonen. Således steg priserne i Frankrig ifølge forbrugersammenslutningen Que Choisir (UFC) med 10 %, mens den nederlandske centralbank i august oplyste, at med euroens indførelse var inflationen blevet fordoblet. På baggrund heraf forbereder flere forbrugerorganisationer i Europa en indkøbsboykot den 12. september 2002.

Kommissionen bedes derfor oplyse følgende:

- Hvilken effekt skønnes det, at euroens fysiske indførelse har haft for prisindekset i eurozonen?

- Hvis der ikke foreligger oplysninger, mener Kommissionen så ikke, at de absolut burde foreligge?

Hvordan vurderer Kommissionen euroens indflydelse på inflationen i eurozonen?

Samlet svarafgivet på Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mirapå skriftlige forespørgsler E-2451/02 og P-2585/02

(24. oktober 2002)

Efter en analyse foretaget af Eurostat, som blev offentliggjort i juli 2002, er forbrugerpriserne inden for euroområdet målt med det harmoniserede forbrugerprisindeks steget med 1,4 % fra sidste halvår 2001 til første halvår 2002. 1,2 % af denne stigning skyldes historiske inflationstendenser og specifikke faktorer uden direkte forbindelse med indførelsen af euroen (klimatiske forhold, indirekte skatter osv.).

Inflationens indvirkning i forbindelse med overgangen til euromønter og -sedler er således begrænset (maksimum 0,2 %), om end den er lidt højere end i de foregående skøn (maksimum 0,16 %). I de fleste medlemsstater er de nationale statistiske institutter eller centralbankerne fremkommet med lignende skøn, som også afspejler generelt begrænsede virkninger.

Der er imidlertid inden for visse sektorer konstateret usædvanligt høje prisstigninger (restaurant- og cafévirksomhed, sundhedsvæsen, småhandlende osv.). Disse prisstigninger kombineret med ufordelagtige afrundinger på visse almindelige forbrugsvarer har kunnet bidrage til at give offentligheden indtryk af, at prisstigningerne er højere, end hvad der fremgår af de officielle indekser for alle varer og tjenesteydelser.

Alt i alt har inflationen været faldende siden begyndelsen af 2002.
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1906/02

af Graham Watson (ELDR) til Kommissionen

(2. juli 2002)

Om: Anvendelse af fast status-testen i forbindelse med studenterlån i Det Forenede Kongerige

Finder Kommissionen, at den såkaldte fast status-test, som de britiske myndigheder anvender ved afgørelsen om, hvorvidt studenter er berettigede til lån, er i overensstemmelse med traktaterne?

Supplerende svarafgivet på Kommissionens vegne af Viviane Reding

(29. januar 2003)

I henhold til fællesskabslovgivningen har arbejdstagere fra EU og deres børn ret til behandling på lige fod med indbyggere i en medlemsstat hvad angår bistand enten i form af tilskud eller lån, som ydes i forbindelse med adgang til uddannelse, og/eller uddannelsesstøtte.

Studerende, som ikke er arbejdstagere eller børn af arbejdstagere, har ret til behandling på lige fod med en medlemsstats borgere vedrørende den bistand, som en medlemsstat yder til sine borgere i forbindelse med erhvervsuddannelse, herunder universitetsstudier, men kun i den udstrækning bistanden skal dække tilmeldingsgebyrer eller andre gebyrer, særligt studieafgifter, som opkræves for adgang til undervisningen. Udbetaling af uddannelsesstøtte falder uden for EF-traktatens anvendelsesområde i forbindelse med traktatens artikel 12 (sag nr. 39/86 Lair, C-357/89 Raulin, mm.). Til iværksættelse af denne retspraksis fastslås det i artikel 3 i Rådets direktiv 93/96/EØF af 29. oktober 1993 om opholdsret for studerende(1), at direktivet ikke giver ret til at få udbetalt uddannelsesstøtte.

Efter gennemgang af den britiske lovgivning om studenterlån, fremgår det, at fast status-testen ikke finder anvendelse for EU-borgere, som kun skal fremlægge bevis for, at de tidligere har opholdt sig i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS-området) i tre år.

(1) EFT L 317 af 18.12.1993.