SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3863/00

af Concepció Ferrer (PPE-DE) til Kommissionen

(8. december 2000)

Om: Kommissionens forslag alt undtagen våben

Takket være de konkrete forholdsregler, der udspringer af Kommissionens forslag fra september, alt undtagen våben, kan de 48 fattigste lande i verden begrænse deres tiltagende marginalisering i en situation, hvor økonomien bliver stadig mere globaliseret.

Dette forslag, som spørgeren stiller sig yderst positivt til, forudsætter dog vedtagelse af konkrete foranstaltninger for at undgå omladning af varer til disse lande.

Hvad agter Kommissionen at gøre i denne situation?

Samlet svar afgivet på Kommissionens vegne af Pascal Lamy på skriftlige forespørgsler E-3863/00 og E-3978/00

(13. marts 2001)

Det ærede medlem henviser til Kommissionens for nylig fremsatte forslag(1) til Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2820/98 om anvendelse af et flerårigt arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. juli 1999 til 31. december 2001 med henblik på at udvide toldfritagelsen til også at omfatte varer med oprindelse i de mindst udviklede lande, uden mængdebegrænsning(2).

Med hensyn til de mindst udviklede landes (LLDC) mulighed for at anvende varer fra ikke-LLDC-lande inden for rammerne af dette initiativ, bør der skelnes mellem svigagtige og ikke-svigagtige måder at gøre det på.

Med henblik på at begrænse risikoen for svig har Kommissionen foreslået at styrke den bestående svigbekæmpelsesklausul. Denne styrkede klausul er et redskab til at bekæmpe risikoen for svig ved udtrykkeligt at fastslå, at en massiv forøgelse af Fællesskabets indførsel af varer fra LLDC ud over et niveau, der afspejler de fremherskende økonomiske forhold såsom det sædvanlige produktionsniveau og den sædvanlige eksportkapacitet i disse lande vil blive betragtet som et tydeligt tegn på svig.

I andre, ikke-svigagtige tilfælde vil de nuværende oprindelsesregler, især de mindstebetingelser for værditilvækst, der er knyttet til regional oprindelseskumulation, åbne mulighed for LLDC-landenes handel med andre udviklingslande inden for regionen, men vil også sikre, at de handelsmæssige fordele modsvares af en betydelig økonomisk aktivitet i LLDC-landene.

På tilsvarende måde vil muligheden for LLDC's udførsel af egne varer til Fællesskabet samtidig med, at de dækker deres indenlandske forbrugsbehov gennem indførsel fra ikke-LLDC-lande (trepartshandel), ikke være at betragte som svig. Men en sådan import/eksport swap er der sat snævre grænser for, især som følge af LLDC-landenes ringe infrastrukturer.

For så vidt angår de proceduremæssige aspekter, er Kommissionens forslag til ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2820/98 baseret på EF-traktatens artikel 133 (tidligere artikel 113), som trods Kommissionens bestræbelser på regeringskonferencen ikke rummer nogen bestemmelse om høring af Parlamentet. Kommissionen har dog været lydhør over for den politiske betydning, Parlamentet tillægger denne sag, og har derfor underrettet Parlamentet så tidligt som muligt om forslaget, der allerede har været genstand for omfattende drøftelser. Inden for sukkersektoren er forslaget allerede blevet forelagt for arbejdsmarkedets parter og er blevet drøftet med talrige repræsentanter for sektoren. Som det sikkert er Dem bekendt, udfoldes der i Rådet stadig kraftigere bestræbelser for at nå frem til en rimelig balance mellem de forskellige interesser, der er involveret i sagen.

(1) KOM(2000) 561 endelig udg.

(2) EFT L 357 af 30.12.1998.