SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-2365/00

af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen

(13. juli 2000)

Om: Udstedelse af autorisation til udøvelse af erhvervet som turistguide i Grækenland

De græske turistguider udsættes for administrative og strafferetlige sanktioner under udøvelsen af deres erhverv i mange EU-medlemsstater, fordi de ikke har fået udstedt nogen autorisation for udøvelse af dette erhverv, da der i Grækenland ikke er fastsat kriterier for anerkendelse og ikke findes nogen kompetent myndighed på dette område.

Ifølge svaret på min forespørgsel E-2775/99(1), er det i medfør af præsidentielt dekret nr. 33/1993 præfekterne, der i Grækenland er bemyndigede til at udstede disse attestationer, men det græske Ministerium for Udvikling og Den Græske Turismeorganisation har hidtil kategorisk nægtet at fastsætte kriterierne for erhvervskompetence som turistguide og betingelserne for udstedelse af et særligt identitetsbevis, der skal attestere, at indehaveren er turistguide.

Eftersom den manglende attestation hindrer de græske turistguider i at udøve deres erhverv i et andet EU-medlemsland, bedes Kommissionen besvare følgende: Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe med henblik på at sørge for, at der lovgives om og snarest muligt skabes en ordning for attestation af turistguidekvalifikationer og udstedelse af autorisation til at udøve dette erhverv?

(1) EFT C 225 E af 8.8.2000, s. 204.

Svar afgivet på Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein

(21. september 2000)

Det er rigtigt, at de medlemsstater, som fastsætter regler for udøvelsen af erhvervet som turistguide, er forpligtet til at give de fagfolk, som opfylder de krav om erhvervserfaring, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/42/EF af 7. juni 1999 om indførelse af en ordning for anerkendelse af eksamensbeviser for de former for erhvervsvirksomhed, der er omfattet af direktiverne om liberalisering og om overgangsforanstaltninger, og til supplering af den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser(1) (som ophæver og erstatter Rådets direktiv 75/368/EØF af 16. juni 1975(2)), adgang til dette erhverv. Hvad angår de administrative og strafferetlige sanktioner, græske turistguider udsættes for i mange EU-medlemsstater, skal det erindres, at disse turistguider skal opfylde de øvrige krav og formaliteter, der er fastsat i værtslandets lovgivning, som for eksempel optagelse i et fagligt register eller erhvervelse af en faglig autorisation, for så vidt som disse krav til den pågældende tjenesteydelse er berettiget i henhold til fællesskabsretten. Kravet om forelæggelse af en autorisation i værtslandet har således ikke noget at gøre med, hvorvidt den pågældende er i besiddelse af en autorisation i oprindelseslandet.

Med hensyn spørgsmålet om de græske myndigheders dvs. præfekternes udstedelse af de krævede autorisationer vedrørende arten og varigheden af de aktiviteter, de pågældende har udøvet i oprindelseslandet, er dette nødvendigt for at give de græske turistguider mulighed for at gøre brug af direktivets bestemmelser. Det tilkommer disse myndigheder at fastsætte betingelserne for udstedelse af sådanne autorisationer. Dette spørgsmål hører ind under de græske myndigheders interne kompetenceområde, og Kommissionen kan ikke forpligte de græske myndigheder til at skabe en ordning for attestation til turistguider på deres nationale område. Myndighederne kan dog ikke anføre vanskeligheder med den interne organisation som argument for et eventuelt afslag på at udstede disse autorisationer til græske turistguider, som ønsker at udøve deres erhverv i en anden medlemsstat. Et sådant afslag ville berøve direktivet for dets virkning over for de berørte græske statsborgere og ville være i modstrid med fællesskabsretten. Kommissionen har hidtil ikke fået kendskab til sådanne afslag på at udstede autorisationer vedrørende arten og varigheden af erhvervsaktivitet udøvet i Grækenland. Den er naturligvis villig til at undersøge de tilfælde, som det ærede parlamentsmedlem måtte forelægge den, med henblik på at træffe de foranstaltninger, den råder over i henhold til EF-traktaten, for at bringe en sådan situation til ophør.

(1) EFT L 201 af 31.7.1999.

(2) EFT L 167 af 30.6.1975.