Sagsøgte nedlagde påstand om, at retten er kompetent til at tage det af
sagsøgte fremsatte modkrav til selvstændig dom under behandling.
Sagsøgte anførte, at det følger af EF-domskonventionen henholdsvis
artikel 5, nr. 1, og artikel 6, nr. 3, at der er værneting for sagsøgtes
modkrav.
For så vidt angår henvisningen til artikel 5, nr. 1, må det antages, at det
faktiske opfyldelsessted for sagsøgerens leveringer har været Odense, og
at det i denne forbindelse er uden betydning, at risikoen for det leverede
er overgået til sagsøgte ved overgivelsen til selvstændig fragtfører i
Portugal i henhold til den af parterne anvendte CIF-klausul.
For så vidt angår henvisningen til artikel 6, nr. 3, må der lægges
afgørende vægt på, at der fra 1991 til 1998 var et fast samarbejdsforhold,
hvorunder sagsøgeren til sagsøgtes grossistvirksomhed løbende
foretog leverancer for et beløb af mere end 100 millioner kr. Det må
antages, at der mellem parterne har været en række mundtlige aftaler
vedrørende afviklingen af samarbejdsforholdet. Når sagsøgte nu har
mangelsindsigelser vedrørende de sidste leverancer fra sagsøgeren,
der har ført til det rejste modkrav, må det følge direkte af ordlyden af
artikel 6, nr. 3, at modfordringen udspringer af »det samme forhold, som
hovedfordringen støttes på«. Ved fortolkningen af artikel 6, punkt 3's
konneksitetsbegreb må artikel 22 være vejledende.
Sagsøgeren nedlagde påstand om, at sagsøgtes modkrav afvises.
For så vidt angår henvisningen til artikel 5, nr. 1, følger det af den
vedtagne CIF-klausul, at opfyldelsesstedet var i Portugal, jf. Ugeskrift for
Retsvæsen 1990.295 H.
For så vidt angår henvisningen til artikel 6, nr. 3, må der lægges
afgørende vægt på, at forholdet mellem parterne til stadighed har været
baseret på sagsøgtes afgivelse af enkelte ordrer, som der ikke er nogen
indbyrdes sammenhæng imellem. Det vil således ikke være berettiget
over for enkelte af sagsøgerens fordringer baseret på særskilte fakturaer
at tillade sammenkædning med modkrav, der vedrører levering i henhold
til andre fakturaer. Det fremgår af EU-domstolens dom af 24. juni 1981
i sagen Elefanten Schuh GmbH med Pierre Jacqmain, at der ikke på
grundlag af artikel 22, stk. 3, kan udledes noget om forståelsen af artikel
6, nr. 3. Artikel 6, nr. 3, må defineres snævrere end artikel 22, stk. 3.
Der afsagdes denne kendelse:
Da det er aftalt mellem parterne, at leveringer fra sagsøgeren skete i
henhold til klausulen »CIF«, var opfyldelsesstedet i Portugal. Sagsøgtes
modkrav kan derfor ikke med støtte i artikel 5, nr. 1, behandles her ved
retten.
Ved en samlet bedømmelse af parternes retsforhold, herunder de
langvarige og omfattende tilbagevendende leverancer fra sagsøgeren
af modetøj, finder retten på det foreliggende grundlag, at sagsøgtes
modfordring vedrørende kvaliteten af sagsøgerens leverancer udspringer
af samme forhold som sagsøgerens hovedfordring, jf. artikel 6, nr. 3.
Sagsøgtes påstand tages herefter til følge som nedenfor anført.
Thi bestemmes:
Sagsøgte, Cha Cha Denmark A/S's, påstand om selvstændig dom for et
modkrav på 1.205.000 kr. tages under påkendelse.
Østre Landsrets kendelse 10. december 1999 (13. afd.) (Ulla Rubinstein,
Karsten Bo Knudsen, Eva Vester Andersen (kst.)).
Det tiltrædes af de af byretten anførte grunde, at sagsøgtes modkrav
ikke med støtte i den Europæiske domskonvention, artikel 5, nr. 1, kan
behandles ved Retten i Odense.
Da indkæredes krav til selvstændig dom vedrører mangler ved andre
leverancer af modetøj end den, hovedkravet vedrører, finder landsretten
ikke, at der foreligger den i EF-domskonventionens artikel 6, nr. 3,
krævede konneksitet mellem kærendes krav og det af indkærede
fremsatte modkrav.
Da Retten i Odense herefter ikke er rette værneting for indkæredes
modkrav, vil sagen vedrørende dette krav være at afvise.
Thi bestemmes:
Det af indkærede, Cha Cha Denmark A/S, rejste modkrav på 1.025.000
kr. til selvstændig dom afvises fra Retten i Odense.
Højesterets kendelse.
I tidligere instanser er afsagt kendelse af Retten i Odense den 24.
september 1999 og af Østre Landsrets 13. afdeling den 10. december
1999.
Landsrettens kendelse er med Procesbevillingsnævnets og Højesterets
tilladelser indbragt for Højesteret af Cha Cha Denmark A/S med påstand
om, at byrettens kendelse stadfæstes.
Indkærede, Commercial Textiles LDA, har nedlagt påstand om, at
landsrettens kendelse stadfæstes.
Østre Landsret har henholdt sig til kendelsen.
I påkendelsen har deltaget tre dommere: Pontoppidan, Per Sørensen og
Peter Blok.
For Højesteret har Cha Cha Denmark til støtte for påstanden om, at
byretten er kompetent til at tage det fremsatte modkrav til selvstændig
dom under behandling, alene gjort gældende, at der foreligger den i
Domskonventionens art. 6, nr. 3, krævede konneksitet mellem modkravet
og det hovedkrav, der under sagen gøres gældende af Commercial
Textiles. Cha Cha Denmark har præciseret, at en del af modkravet
angår erstatning i anledning af de samme leverancer, som Commercial
Textiles' krav angår. Cha Cha Denmark finder, at det ikke er fornødent at
forelægge spørgsmål for EF-domstolen vedrørende fortolkningen af art. 6,
nr. 3.
(...)
I foråret 1998 konstaterede sagsøgte en række fejl i de af sagsøger
leverede produkter, manko i leverancerne samt forsinkelser, der gav
anledning til omgående reklamationer fra sagsøgtes side. I vidt omfang
blev aftalt omleveringer og restleveringer, og der blev i forbindelse
hermed samt ved forsinkelser i et stort antal tilfælde aftalt dekort. Som
følge af konstaterede fejl og mangler måtte varer imidlertid i betydeligt
omfang returneres til sagsøger for overensstemmende kreditering.
Det måtte konstateres, at leverede varer i vidt omfang ikke svarede til
sagsøgers kollektionsprøver, hvilket for en stor dels vedkommende først
blev afklaret gennem kunders reklamationer til sagsøgte med påfølgende
hjemtagelse af varer fra disse og overensstemmende kreditering fra
sagsøgte.
Konkret har fejl og mangler i sagsøgers leverancer bestået i huller
i bluser, pants med forkerte indlæg, overdele med uacceptabel
finish, benklæder med uens benlængder på samme benklæder og
afvigende benlængder for forskellige farver, nederdele med uacceptable
linningsindlæg, der udvides ved brug, uacceptable vægtdifferencer i
forhold til kollektionsprøver m.m. Fejl og mangler er konstateret i ca.
20.000 stk. trikotage fordelt på fortrinsvis 6 styles i et betydeligt antal
varierende farver og størrelser.
Sagsøger har endvidere foretaget leverancer, der har udvist en manko
i dessins, sortimenter og farver med op til 40-50% i forhold til aftalte
leverancer, samt præsteret forsinkelser i forhold til aftalt leveringsdato på
indtil 2-3 måneder, også uden forudgående advis.
På baggrund af sagsøgtes erfaringer med sagsøger som leverandør i
foråret 1998 og da vanskelighederne syntes at fortsætte i efteråret 1998,
bilag 15, afbrød sagsøgte herefter forretningsforbindelsen med sagsøger.
Til belysning af det betydelige omfang af mangler i sagsøgers leverancer,
bestående i produktfejl og mængdefejl i forhold til indgåede aftaler, og de
talrige forsinkelser af leverancerne samt de hertil knyttede reklamationer
fra sagsøgte henvises til korrespondance herom i perioden 2. marts - 10.
november 1998, bilag 1-15.
På baggrund af de utilfredsstillende leverancer fra sagsøger fandt der
i juni 1998 et møde sted mellem parterne, hvorunder de ikke allerede
klarlagte reklamationer fra sagsøgte blev gennemgået, og returnering af
en større mængde fejlbehæftede varer blev aftalt. Ligeledes accepterede
sagsøgte at beholde et antal forsinkede varer mod betaling af ca. ⅓ af
normalprisen til sagsøger. Der henvises herom til sagsøgtes skrivelser
af 3. september 1998, bilag 13, og af 10. november 1998, bilag 15. I
førstnævnte sammenfattes på baggrund af sagsøgers krav om betaling
af kr. 61.576,40 resultatet af parternes drøftelse i juni vedrørende
afvikling af parternes mellemværende, og i sidstnævnte tilkendegives
på grundlag af sagsøgers opretholdelse af sit krav sagsøgtes foreløbige
modkrav. Idet sagsøger dernæst med skrivelse af 2. december 1998 fra
sagsøgers advokat har taget det i stævningen anførte beløb til inkasso, er
nærværende sag indledt.
ANBRINGENDER Det gøres gældende, at sagsøger i forbindelse med
sine leverancer til sagsøgte i 1998 har undladt at foretage den for disse
nødvendige kontrol forud for afsendelsen og herved har forårsaget et
ganske uacceptabelt omfang af fejlleverancer både i kvalitet og mængde.
Det gøres tillige gældende, at sagsøger i ganske usædvanlig grad har
tilsidesat aftaler om leveringstidspunkter og præsteret et overordentligt
stort omfang af forsinkelser, hvorom sagsøgte i en lang række tilfælde
ikke har været adviseret forud.
Sagsøgte har over for sagsøgers mangler og forsinkelser reklameret
prompte og løbende og herved udfoldet en betydelig indsats for sagsøgers
omleveringer og genleveringer af hensyn til sagsøgtes etablerede
marked og kunder. Sagsøgte har kun i begrænset omfang kunnet afbøde
de som følge af fejlleverancer og forsinkelser forårsagede skader på
sagsøgtes omsætning og kunderenommé såvel hos detailhandelen som
hos forbrugerne.
Sagsøgte er i forbindelse med sine leverancer til detailhandelen
af fejlbehæftede varer og hjemtagelse heraf blevet påført direkte
omkostninger for et beløb, der foreløbigt er opgjort til ca. kr. 35.000
excl. moms samt for returnering af ca. 85% af totalleverancen til
sagsøger ca. kr. 30.000 incl. moms, bilag 15. For så vidt angår resterende
fejlvarer omfattende ca. 15% af totalleverancen, vil disse som følge af
ordrestørrelsen til detailhandelen kun kunne hjemtages mod afholdelse
af uforholdsmæssigt store omkostninger, hvorfor en sådan hjemtagelse
ikke er iværksat. Alene lønomkostningen hos sagsøgte, forbundet med
konstateringen af hvor ombytninger/returneringer vil skulle ske, er ca.
kr. 20.000, hvortil kommer omkostninger til returfragt, lagerhåndtering,
kreditering samt telefon- og faxomkostninger som led i kundeservice.
Som konsekvens heraf er anførte mængde af fejlbehæftede varer ikke
returneret til sagsøger, hvilket giver grundlag for det af ham påståede
krav.
Det gøres gældende, at sagsøgers krav alene kan opretholdes i det
omfang, der ikke af sagsøgte foretages overensstemmende returnering
af resterende fejlbehæftede varer og kun efter fradrag af samtlige
omkostninger, der påføres sagsøgte ved iværksættelse af hjemtagelse
af fejlvarer fra detailhandelen og returnering af disse til sagsøger. Det
gøres gældende, at sagsøger skal acceptere denne fremgangsmåde
og afholdelse af de hermed forbundne omkostninger, der forventes at
overstige sagsøgers krav, forinden der tages skridt til hjemtagelsen.
For så vidt angår sagsøgtes selvstændige påstand, gøres det gældende,
at sagsøgte allerede har afholdt direkte omkostninger i konsekvens af
sagsøgers fejlleverancer med et beløb, der foreløbig er opgjort til ca. kr.
65.000 excl. moms, bilag 15. Der tages forbehold om specifikation og
endelig opgørelse af disse omkostninger.
Sagsøgte har i perioden hos sagsøger foretaget indkøb for i alt kr.
8.441.578,85, hvoraf anførte 6 styles udgør kr. 1.315.345,50. Disse
styles ville under normale omstændigheder have givet grundlag for
et dækningsbidrag til sagsøgte stort kr. 1.348.876,50. Som følge af
forsinkelser og manko har leverancerne imidlertid kun omfattet varer for
et beløb på kr. 858.690,50, hvoraf varer for kr. 771.242,50 har været
fejlbehæftede og genstand for reklamation og herefter returnering
eller dekort. Sagsøgte er herved påført et betydeligt omsætningstab og
hermed et tab af dækningsbidrag på ikke under kr. 800.000. Det gøres
gældende, at sagsøger er forpligtet at dække dette tab.
Hertil kommer, at sagsøgte som følge af de opståede fejl og forsinkelser
i betydelig grad er påført et tab af renommé som leverandør af
kvalitetsprodukter til detailhandelen og forbrugerne. Det er sagsøgtes
opfattelse, at sagsøger må tilpligtes at erstatte sagsøgte dette tab, der
trods en betydelig indsats fra sagsøgte og dennes medarbejdere skønnes
at være delvist uopretteligt og som mindst kan ansættes til 20% af
sagsøgtes udfakturering på ca. kr. 1,7 mio. eller kr. 340.000.
Sagsøgtes samlede krav udgør herefter kr. 1.205.000. Der tages
forbehold om forhøjelse af dette beløb.« Højesterets bemærkninger.
Såvel det krav, som gøres gældende af Commercial Textiles, som det
modkrav, som af Cha Cha Denmark gøres gældende til selvstændig dom,
vedrører leverancer af tøj fra Commercial Textiles til Cha Cha Denmark,
som har fundet sted som led i et fast samhandelsforhold mellem parterne.
Det må endvidere lægges til grund, at en del af Cha Cha Denmarks
modkrav kan henføres til de samme leverancer, som Commercial Textiles'
krav angår, og at den øvrige del af modkravet er begrundet i tilsvarende
indsigelser mod andre leverancer fra samme periode. Højesteret finder,
at kravet om konneksitet i Domskonventionens art. 6, nr. 3, i hvert
fald under disse omstændigheder må anses for opfyldt, og stadfæster
derfor byrettens kendelse. Det bemærkes, at Højesteret ikke har fundet
det fornødent at forelægge spørgsmål vedrørende fortolkningen af den
nævnte bestemmelse for EF-domstolen.
Thi bestemmes:
Byrettens kendelse stadfæstes.
Kæreafgiften tilbagebetales til kærende, Cha Cha Denmark A/S.
I kæremålsomkostninger for landsretten og Højesteret skal indkærede,
Commercial Textiles LDA, inden 14 dage efter afsigelsen af denne
kendelse betale 5.000 kr. til kærende.