KONVENTION om kongeriget Danmarks, Irlands og Det forenede kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse af konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, samt af protokollen vedroerende Domstolens fortolkning af denne konvention (undertegnet den 9. oktober 1978 (*)) (78/884/EOEF)

PRAEAMBEL

DE HOEJE KONTRAHERENDE PARTER I TRAKTATEN OM OPRETTELSE AF DET EUROPAEISKE OEKONOMISKE FAELLESSKAB HAR -

UD FRA DEN BETRAGTNING, at kongeriget Danmark, Irland og Det forenede kongerige Storbritannien og Nordirland ved deres medlemsskab af Faellesskabet har forpligtet sig til at tiltraede konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, samt protokollen vedroerende Domstolens fortolkning af denne konvention og til med henblik herpaa at indlede forhandlinger med Faellesskabets oprindelige medlemsstater for at foretage de noedvendige tilpasninger deraf -

VEDTAGET at indgaa denne konvention og har med dette maal for oeje udpeget som befuldmaegtigede:

HANS MAJESTAET BELGIERNES KONGE:

Renaat VAN ELSLANDE,

justitsminister;

HENDES MAJESTAET DANMARKS DRONNING:

Nathalie LIND,

justitsminister; (*) Datoen for konventionens ikrafttraeden vil blive offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende paa foranledning af Generalsekretariatet for Raadet.

PRAESIDENTEN FOR FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND:

Dr. Hans-Jochen VOGEL,

forbundsjustitsminister;

PRAESIDENTEN FOR DEN FRANSKE REPUBLIK:

Alain PEYREFITTE,

seglbevarer,

justitsminister;

PRAESIDENTEN FOR IRLAND:

Gerard COLLINS,

justitsminister;

PRAESIDENTEN FOR DEN ITALIENSKE REPUBLIK:

Paolo BONIFACIO,

justitsminister;

HANS KONGELIGE HOEJHED STORHERTUGEN AF LUXEMBOURG:

Robert KRIEPS,

undervisnings- og justitsminister;

HENDES MAJESTAET DRONNINGEN AF NEDERLANDENE:

Prof. Mr. J. DE RUITER,

justitsminister;

HENDES MAJESTAET DRONNINGEN AF DET FORENEDE KONGERIGE STORBRITANNIEN OG NORDIRLAND:

The Right Honourable the Lord ELWYN-JONES, C.H.,

Lord High Chancellor of Great Britain;

SOM, forsamlet i Raadet, efter at have udvekslet deres fuldmagter og fundet dem i god og behoerig form,

ER BLEVET ENIGE OM FOELGENDE BESTEMMELSER:

AFSNIT I ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Kongeriget Danmark, Irland og Det forenede kongerige Storbritannien og Nordirland tiltraeder herved konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, undertegnet i Bruxelles den 27. september 1968, i det foelgende benaevnt »konventionen af 1968«, samt protokollen vedroerende Domstolens fortolkning af denne konvention, undertegnet i Luxembourg den 3. juni 1971, i det foelgende benaevnt »protokollen af 1971«.

Artikel 2

Tilpasningerne af konventionen af 1968 og af protokollen af 1971 findes i afsnit II-IV i naervaerende konvention.

AFSNIT II TILPASNINGER AF KONVENTIONEN AF 1968

Artikel 3

I artikel 1, foerste afsnit, i konventionen af 1968 indsaettes som andet punktum:

»Den omfatter i saerdeleshed ikke sager om skat, told eller administrative anliggender.«

Artikel 4

Artikel 3, andet afsnit, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»I saerdeleshed kan foelgende bestemmelser ikke goeres gaeldende imod dem: - i Belgien : artikel 15 i Borgerlig Lovbog (Code civil - Burgerlijk Wetboek) og artikel 638 i retsplejeloven (Code judiciaire - Gerechtelijk Wetboek);

- i Danmark : paragraf 248, stk. 2, i lov om rettens pleje, og kapitel 3, paragraf 3, i lov for Groenland om rettens pleje;

- i Forbundsrepublikken Tyskland : artikel 23 i civilprocesloven (Zivilprozessordnung);

- i Frankrig : artikel 14 og 15 i Borgerlig Lovbog (Code civil);

- i Irland : bestemmelserne om kompetence i medfoer af en staevning forkyndt for eller meddelt den sagsoegte, der midlertidigt opholder sig i Irland;

- i Italien : artikel 2 og artikel 4, nr. 1 og 2, i civilprocesloven (Codice di procedura civile);

- i Luxembourg : artikel 14 og 15 i Borgerlig Lovbog (Code civil);

- i Nederlandene : artikel 126, stk. 3, og artikel 127 i civilprocesloven (Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering);

- i Det forenede Kongerige : bestemmelserne om kompetence i medfoer af: a) en staevning forkyndt for eller meddelt den sagsoegte, der midlertidigt opholder sig i Det forenede Kongerige;

b) sagsoegtes besiddelse af gods i Det forenede Kongerige, eller

c) sagsoegers udlaeg eller arrest i gods, der befinder sig i Det forenede Kongerige.«

Artikel 5

1. Den franske tekst til artikel 5, nr. 1, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»1. en matière contractuelle, devant le tribunal du lieu où l'obligation qui sert de base à la demande a été ou doit être exécutée;«

2. Den nederlandske tekst til artikel 5, nr. 1, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»1. ten aanzien van verbintenissen uit overeenkomst : voor het gerecht van de plaats, waar de verbintenis, die aan de eis ten grondslag ligt, is uitgevoerd of moet worden uitgevoerd;«

3. Artikel 5, nr. 2, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»2. i sager om underholdspligt, ved retten paa der sted, hvor den berettigede har sin bopael eller sit saedvanlige opholdssted eller, ved krav i forbindelse med sager om personers retlige status, ved den ret, der efter dennes egen lovgivning er kompetent i sagen, medmindre denne kompetence alene stoettes paa en af parternes nationalitet;«

4. I artikel 5 i konventionen af 1968 indsaettes som nr. 6 og 7:

»6. i sin egenskab af stifter at en trust, trustee eller begunstiget ved en trust oprettet enten i henhold til loven eller skriftligt eller ved en mundtlig aftale, der er bekraeftet skriftligt, ved retterne i den kontraherende stat, paa hvis omraade trusten har hjemsted;

7. i sager om indsigelse mod betaling af den bjaergeloen, der forlanges for bjaergning, som er kommet en skibsladning eller fragt til gode, ved den ret, inden for hvis omraade der i den naevnte ladning eller i den dertil knyttede fragt: a) er gjort arrest for at sikre saadan betaling, eller

b) kunne have vaeret gjort arrest, men hvor der er ydet kaution eller stillet anden sikkerhed;

denne bestemmelse finder kun anvendelse, saafremt det goeres gaeldende, at sagsoegte har rettigheder i den naevnte skibsladning eller fragt, eller at han paa bjaergningstidspunktet havde saadanne rettigheder.«

Artikel 6

I afsnit II, afdeling 2, i konventionen af 1968 indsaettes foelgende artikel:

»Artikel 6a

Retten i en kontraherende stat, der i henhold til konventionen har kompetence til at afgoere sager om ansvar i forbindelse med brugen eller driften af et skib, eller enhver anden ret, som i henhold til lovgivningen i den paagaeldende stat traeder i stedet for foerstnaevnte ret, afgoer ogsaa krav om begraensning af dette ansvar.«

Artikel 7

Artikel 8 i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Artikel 8

En forsikringsgiver, der har bopael paa en kontraherende stats omraade kan sagsoeges: 1. ved retterne i den stat, hvor han har bopael, eller

2. i en anden kontraherende stat, ved retten paa det sted, hvor forsikringstageren har bopael, eller

3. saafremt det drejer sig om en coassurandoer, ved den ret i en kontraherende stat, ved hvilken der er anlagt sag mod den ledende assurandoer.

Har forsikringsgiveren ikke bopael paa en kontraherende stats omraade, men er indehaver af en filial, et agentur eller en lignende virksomhed i en kontraherende stat, anses han i sager vedroerende driften af en saadan virksomhed som havende bopael paa denne stats omraade.«

Artikel 8

Artikel 12 i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Artikel 12

Bestemmelserne i denne afdeling kan kun fraviges ved aftale: 1. saafremt denne er indgaaet, efter at tvisten er opstaaet, eller

2. saafremt aftalen giver forsikringstageren, den sikrede eller den begunstigede ret til at anlaegge sag ved andre retter end dem, der er naevnt i denne afdeling, eller

3. saafremt aftalen er indgaaet mellem en forsikringstager og en forsikringsgiver, som paa tidspunktet for kontraktens indgaaelse havde deres bopael eller saedvanlige opholdssted i samme kontraherende stat, med det formaal, at domstolene i denne stat skal vaere kompetente ogsaa i tilfaelde af, at skadetilfoejelsen er foregaaet i udlandet, medmindre en saadan aftale ikke er tilladt efter lovgivningen i den paagaeldende stat, eller

4. saafremt aftalen er indgaaet af en forsikringstager, der ikke har bopael i en kontraherende stat, medmindre det drejer sig om en lovpligtig forsikring eller en forsikring vedroerende en fast ejendom, som er beliggende i en kontraherende stat, eller

5. saafremt aftalen vedroerer en forsikringskontrakt, som daekker en eller flere af de i artikel 12a naevnte risici.«

Artikel 9

I afsnit II, afdeling 3, i konventionen af 1968 indsaettes foelgende artikel:

»Artikel 12a

De i artikel 12, nr. 5, omhandlede risici er foelgende: 1. enhver skade: a) paa soegaaende skibe, paa offshore-anlaeg og anlaeg i rum soe eller paa luftfartoejer, der skyldes begivenheder, som indtraeffer i forbindelse med anvendelse til kommercielle formaal af disse skibe, anlaeg og luftfartoejer,

b) paa gods bortset fra passagerers bagage, naar forsendelsen sker helt eller delvis som transport med naevnte skibe eller luftfartoejer;

2. ethvert ansvar, bortset fra ansvar for fysisk skade paa passagerer eller for skade paa disses bagage: a) hidroerende fra brugen eller driften af skibe, anlaeg eller luftfartoejer i henhold til nr. 1, litra a), for saa vidt lovgivningen i den kontraherende stat, i hvilken luftfartoejet er registreret, ikke forbyder aftaler om retternes kompetence ved forsikring af saadanne risici,

b) for skade foraarsaget af gods under transport som anfoert i nr. 1, litra b);

3. ethvert oekonomisk tab i forbindelse med brugen eller driften af skibe, anlaeg eller luftfartoejer i henhold til nr. 1, litra a), navnlig tab af fragt eller befragtningsindtaegter;

4. enhver risiko i forbindelse med en af de i nr. 1-3 naevnte risici.«

Artikel 10

Afsnit II, afdeling 4, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Afdeling 4

Kompetence i sager om forbrugerkontrakter

Artikel 13

I sager om kontrakter indgaaet af en person med henblik paa brug, der maa anses at ligge uden for hans erhvervsmaessige virksomhed, i det foelgende benaevnt »forbrugeren«, afgoeres kompetencen efter bestemmelserne i denne afdeling, dog med forbehold af artikel 4 og artikel 5, nr. 5: 1. naar sagen vedroerer koeb af loesoeregenstande, hvor koebesummen skal betales i rater,

2. naar sagen vedroerer laan, der skal tilbagebetales i rater, eller andre kreditdispositioner, som er bestemt, til finansiering af koeb af saadanne genstande,

3. naar sagen vedroerer andre kontrakter, hvis formaal er levering af tjenesteydelser eller loesoeregenstande, og saafremt: a) fremsaettelse af saerligt tilbud eller reklamering i den stat, hvor forbrugeren har bopael, er gaaet forud for kontraktens indgaaelse, og

b) forbrugeren i denne stat har foretaget de dispositioner, der er noedvendige til indgaaelse af kontrakten.

Har forbrugerens medkontrahent ikke bopael paa en kontraherende stats omraade, men er indehaver af en filial, et agentur eller en lignende virksomhed i en kontraherende stat, anses han i sager vedroerende driften af en saadan virksomhed som havende bopael paa denne stats omraade.

Denne afdeling finder ikke anvendelse paa transportkontrakter.

Artikel 14

Sager, som en forbruger agter at rejse mod den anden part i kontrakten, kan anlaegges enten ved retterne i den kontraherende stat, paa hvis omraade denne part har bopael, eller ved retterne i den kontraherende stat, paa hvis omraade forbrugeren har bopael.

Sager, som agtes rejst mod forbrugeren af den anden part i kontrakten, kan kun anlaegges ved retterne i den kontraherende stat, paa hvis omraade forbrugeren har bopael.

Disse bestemmelser beroerer ikke retten til at fremsaette modfordringer ved den ret, der behandler det oprindelige krav i overensstemmelse med bestemmelserne i denne afdeling.

Artikel 15

Bestemmelserne i denne afdeling kan kun fraviges ved aftale: 1. saafremt denne er indgaaet efter at tvisten er opstaaet, eller

2. saafremt aftalen giver forbrugeren ret til at anlaegge sag ved andre retter end dem, der er naevnt i denne afdeling, eller

3. saafremt aftalen er indgaaet mellem en forbruger og hans medkontrahent, som paa tidspunktet for kontraktens indgaaelse havde deres bopael eller saedvanlige opholdssted i samme kontraherende stat, og aftalen tillaegger retterne i denne stat kompetence, medmindre en saadan aftale ikke er tilladt efter lovgivningen i den paagaeldende stat.«

Artikel 11

Artikel 17 i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Artikel 17

Saafremt parterne i tilfaelde, hvor mindst én af dem har bopael paa en kontraherende stats omraade, har vedtaget, at en ret eller retterne i en kontraherende stat skal vaere kompetent til at paakende allerede opstaaede tvister eller fremtidige tvister i anledning af et bestemt retsforhold, er alene denne ret eller retterne i den paagaeldende stat kompetente. En saadan aftale om retternes kompetence skal vaere indgaaet skriftligt eller mundtligt med skriftlig bekraeftelse eller, inden for international handel, i en form, der er anerkendt af saedvanen paa dette omraade, og som parterne har eller burde have kendskab til. Saafremt en saadan aftale er indgaaet af parter, hvoraf ingen har bopael paa en kontraherende stats omraade, kan retterne i de oevrige kontraherende stater ikke paakende tvisten, saa laenge den eller de udpegede retter ikke har givet afkald paa deres kompetence.

Den eller de retter i en kontraherende stat, som har faaet tillagt kompetence i henhold til et dokument om oprettelse af en trust, har enekompetence i sager mod en stifter af en trust, en trustee eller en ved en trust begunstiget person, saafremt det drejer sig om forholdet mellem disse personer eller om deres rettigheder og pligter inden for trustens rammer.

Aftaler om retternes kompetence samt tilsvarende bestemmelser i et dokument om oprettelse af en trust er ugyldige, saafremt de strider mod bestemmelserne i artikel 12 og 15, eller saafremt de udelukker kompetencen for de retter, som i medfoer af artikel 16 er enekompetente.

Saafremt en aftale om retternes kompetence kun er indgaaet til fordel for én af parterne, bevarer denne retten til at anlaegge sag ved enhver anden ret, der er kompetent efter denne konvention.«

Artikel 12

Artikel 20, andet afsnit, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Retten skal udsaette paakendelsen, indtil det er fastslaaet, at sagsoegte har haft mulighed for at modtage det indledende processkrift i sagen eller en tilsvarende retsakt i saa god tid, at han har kunnet varetage sine interesser under sagen, eller at alle hertil fornoedne foranstaltninger har vaeret truffet.«

Artikel 13

1. Artikel 27, nr. 2, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»2. saafremt det indledende processkrift i sagen eller en tilsvarende retsakt ikke forskriftsmaessigt er blevet forkyndt eller meddelt den udeblevne sagsoegte i saa god tid, at han har kunnet varetage sine interesser under sagen;«

2. I artikel 27 i konventionen af 1968 indsaettes som nr. 5:

»5. saafremt afgoerelsen er uforenelig med en afgoerelse, der tidligere er truffet i en ikke-kontraherende stat mellem samme parter i en tvist, der har samme genstand og hviler paa samme grundlag, og denne sidstnaevnte afgoerelse opfylder de noedvendige betingelser for at blive anerkendt i den stat, som begaeringen rettes til.«

Artikel 14

I artikel 30 i konventionen af 1968 indsaettes som andet afsnit:

»Goeres anerkendelse af en afgoerelse, der er truffet i Irland eller Det forenede Kongerige, gaeldende ved en ret i en kontraherende stat, kan denne udsaette sagen, saafremt fuldbyrdelsen er udsat i den stat, hvor afgoerelsen er truffet, ved ivaerksaettelse af appel eller genoptagelse.«

Artikel 15

I artikel 31 i konventionen af 1968 indsaettes som andet afsnit:

»I Det forenede Kongerige kan saadanne afgoerelser dog fuldbyrdes i England og Wales, Skotland eller Nordirland, naar afgoerelserne paa begaering af en berettiget part med henblik paa fuldbyrdelse er blevet registreret i den paagaeldende del af Det forenede Kongerige.«

Artikel 16

Artikel 32, foerste afsnit, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Begaeringen skal fremsaettes: - i Belgien, over for »tribunal de première instance« eller »rechtbank van eerste aanleg«;

- i Danmark, over for underretten;

- i Forbundsrepublikken Tyskland, over for formanden for et »Kammer des Landgerichts«;

- i Frankrig, over for praesidenten for »tribunal de grande instance«;

- i Irland, over for »High Court«;

- i Italien, over for »corte d'appello«;

- i Luxembourg, over for praesidenten for »tribunal d'arrondissement«;

- i Nederlandene, over for praesidenten for »arrondissementsrechtbank«;

- i Det forenede Kongerige: 1. i England og Wales, over for »High Court of Justice« eller, i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, over for »Magistrates' Court« ved fremsendelse gennem »Secretary of State«;

2. i Skotland, over for »Court of Session« eller, i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, over for »Sheriff Court« ved fremsendelse gennem »Secretary of State«;

3. i Nordirland, over for »High Court of Justice« eller, i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, over for »Magistrates' Court« ved fremsendelse gennem »Secretary of State«.«

Artikel 17

Artikel 37 i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Artikel 37

Appel skal ske, og begaering om genoptagelse skal indgives i overensstemmelse med reglerne om kontradiktorisk procedure: - i Belgien, til »tribunal de première instance« eller »rechtbank van eerste aanleg«;

- i Danmark, til landsretten;

- i Forbundsrepublikken Tyskland, til »Oberlandesgericht«;

- i Frankrig, til »cour d'appel«;

- i Irland, til »High Court«;

- i Italien, til »corte d'appello«;

- i Luxembourg, til »Cour supérieure de Justice« som appelinstans i borgerlige sager;

- i Nederlandene, til »arrondissementsrechtsbank«;

- i Det forenede Kongerige: 1. i England og Wales, til »High Court of Justice« eller, i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, til »Magistrates' Court«;

2. i Skotland, til »Court of Session« eller, i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, til »Sheriff Court«;

3. i Nordirland, til »High Court of Justice« eller, i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, til »Magistrates' Court«.

Den afgoerelse, der traeffes i appel- eller genoptagelsessagen, kan kun anfaegtes: - i Belgien, Frankrig, Italien, Luxembourg og Nederlandene ved en kassationsappel;

- i Danmark, ved appel til hoejesteret med tilladelse fra justitsministeren;

- i Forbundsrepublikken Tyskland, ved en »Rechtsbeschwerde«;

- i Irland, ved appel vedroerende et retligt spoergsmaal til »Supreme Court«;

- i Det forenede Kongerige, ved én enkelt appel vedroerende et retligt spoergsmaal.«

Artikel 18

I artikel 38 i konventionen af 1968 indsaettes efter foerste afsnit som nyt afsnit:

»Saafremt afgoerelsen er truffet i Irland eller Det forenede Kongerige, skal enhver form for appel eller genoptagelse i den paagaeldende domsstat anses som et ordinaert retsmiddel ved anvendelsen af foerste afsnit.«

Artikel 19

Artikel 40, foerste afsnit, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Saafremt begaeringen afslaas, kan ansoegeren appellere eller indgive begaering om genoptagelse: - i Belgien, til »cour d'appel« eller »hof van beroep«;

- i Danmark, til landsretten;

- i Forbundsrepublikken Tyskland, til »Oberlandesgericht«;

- i Frankrig, til »cour d'appel«;

- i Irland, til »High Court«;

- i Italien, til »corte d'appello«;

- i Luxembourg, til »Cour supérieure de Justice« som appelinstans i borgerlige sager;

- i Nederlandene, til »gerechtshof«;

- i Det forenede Kongerige: 1. i England og Wales, til »High Court of Justice« eller, i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, til »Magistrates' Court«;

2. i Skotland, til »Court of Session« eller, i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, til »Sheriff Court«;

3. i Nordirland, til »High Court of Justice« eller i tilfaelde af en retsafgoerelse om underholdspligt, til »Magistrates' Court«.

Artikel 20

Artikel 41 i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Artikel 41

Den afgoerelse, der traeffes i den i artikel 40 naevnte appel- eller genoptagelsessag, kan kun anfaegtes: - i Belgien, Frankrig, Italien, Luxembourg og Nederlandene, ved en kassationsappel;

- i Danmark, ved appel til hoejesteret med tilladelse fra justitsministeren;

- i Forbundsrepublikken Tyskland, ved en »Rechtsbeschwerde«;

- i Irland, ved appel vedroerende et retligt spoergsmaal til »Supreme Court«;

- i Det forenede Kongerige, ved én enkelt appel vedroerende et retligt spoergsmaal.«

Artikel 21

Artikel 44 i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Artikel 44

Den, som fremsaetter begaeringen, og som i den stat, hvor afgoerelsen er truffet, helt eller delvis har haft fri proces eller har vaeret fritaget for gebyrer og omkostninger, skal, i forbindelse med den i artikel 32-35 fastlagte fremgangsmaade, have meddelt fri proces eller fritagelse for gebyrer og sagsomkostninger i videst muligt omfang efter lovgivningen i den stat, som begaeringen rettes til.

Den, som fremsaetter begaering om fuldbyrdelse af en afgoerelse om underholdspligt, der er truffet af en administrativ myndighed i Danmark, kan i den stat, som begaeringen rettes til, paaberaabe sig de i foerste afsnit naevnte fordele, saafremt han fremlaegger en erklaering fra det danske justitsministerium med bekraeftelse af, at han opfylder de oekonomiske betingelser for helt eller delvis at faa meddelt fri proces eller blive fritaget for gebyrer og omkostninger.«

Artikel 22

Artikel 46, nr. 2, i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»2. hvor det drejer sig om en udeblivelsesdom, det originale dokument eller en bekraeftet genpart, hvoraf det fremgaar, at det indledende processkrift i sagen eller en tilsvarende retsakt er blevet forkyndt for eller meddelt den udeblevne part.«

Artikel 23

I artikel 53 i konventionen af 1968 indsaettes som andet afsnit:

»Ved sin afgoerelse af, om en trust har hjemsted i den kontraherende stat, hvor sagen er anlagt, skal retten anvende de internationale privatretlige regler, som gaelder for den.«

Artikel 24

I artikel 55 i konventionen af 1968 indsaettes foelgende konventioner, som i kronologisk orden indfoejes paa deres plads i listen: - konventionen mellem Det forenede Kongerige og Frankrig om gensidig fuldbyrdelse af domme i civile og kommercielle sager, med dertil hoerende protokol, undertegnet i Paris den 18. januar 1934;

- konventionen mellem Det forenede Kongerige og Belgien om gensidig fuldbyrdelse af domme i civile og kommercielle sager, med dertil hoerende protokol, undertegnet i Bruxelles den 2. maj 1934;

- konventionen mellem Det forenede Kongerige og Forbundsrepublikken Tyskland om gensidig anerkendelse og fuldbyrdelse af domme i civile og kommercielle sager, undertegnet i Bonn den 14. juli 1960;

- konventionen mellem Det forenede Kongerige og Den italienske Republik om gensidig anerkendelse og fuldbyrdelse af domme i civile og kommercielle sager, undertegnet i Rom den 7. februar 1964, med aendringsprotokol, undertegnet i Rom den 14. juli 1970;

- konventionen mellem Det forenede Kongerige og kongeriget Nederlandene om gensidig anerkendelse og fuldbyrdelse af domme i civile sager, undertegnet i Haag den 17. november 1967.

Artikel 25

1. Artikel 57 i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Artikel 57

Denne konvention beroerer ikke konventioner, som de kontraherende stater har tiltraadt eller vil tiltraede, og som paa saerlige omraader fastsaetter regler for retternes kompetence samt for anerkendelse eller fuldbyrdelse af retsafgoerelser.

Den udelukker ikke anvendelsen af bestemmelser, som paa saerlige omraader fastsaetter regler for retternes kompetence samt for anerkendelse eller fuldbyrdelse af retsafgoerelser, og som er eller vil vaere indeholdt i retsakter fra De europaeiske Faellesskabers institutioner eller i de harmoniserede, nationale lovgivninger til gennemfoerelse af disse retsakter.«

2. Med henblik paa at sikre en ensartet fortolkning af artikel 57, foerste afsnit, skal denne artikel anvendes paa foelgende maade: a) Konventionen af 1968 som aendret er ikke til hinder for, at en ret i en kontraherende stat, der er part i en konvention vedroerende et saerligt omraade, kan anse sig for kompetent i medfoer af denne sidstnaevnte konvention, ogsaa selv om sagsoegte har bopael i en kontraherende stat, der ikke er part i den paagaeldende konvention. Den ret, ved hvilken sagen er anlagt, skal under alle omstaendigheder anvende artikel 20 i konventionen af 1968 som aendret.

b) Afgoerelser, der i en kontraherende stat traeffes af en ret, som har anset sig for kompetent i medfoer af en konvention vedroerende et saerligt omraade, skal anerkendes og fuldbyrdes i de oevrige kontraherende stater i overensstemmelse med konventionen af 1968 som aendret.

Saafremt baade domsstaten og den stat, som begaeringen rettes til, er parter i en konvention vedroerende et saerligt omraade, som fastsaetter betingelser for anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgoerelser, anvendes disse betingelser. Under alle omstaendigheder kan de bestemmelser i konventionen af 1968 som aendret, der vedroerer fremgangsmaaden ved anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgoerelser, finde anvendelse.

Artikel 26

I artikel 59 i konventionen af 1968 indsaettes som andet afsnit:

»Ingen kontraherende stat kan dog over for en tredjestat forpligte sig til ikke at anerkende en retsafgoerelse truffet i en anden kontraherende stat af en ret, der har kompetence som foelge af, at der i denne stat findes gods tilhoerende sagsoegte eller af, at sagsoeger har gjort udlaeg eller arrest i dervaerende gods: 1. saafremt begaeringen vedroerer ejendomsretten til eller besiddelsen af det naevnte gods, gaar ud paa at opnaa tilladelse til at raade over dette eller vedroerer andre tvister om godset, eller

2. saafremt dette gods er stillet som sikkerhed for en fordring, der er genstand for begaeringen.«

Artikel 27

Artikel 60 i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»Artikel 60

Denne konvention gaelder for de kontraherende staters europaeiske omraader, herunder Groenland, for de franske oversoeiske departementer og territorier samt for Mayotte.

Kongeriget Nederlandene kan i forbindelse med undertegnelsen eller ratifikationen af denne konvention eller paa ethvert senere tidspunkt ved en meddelelse til generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber erklaere, at denne konvention skal gaelde for De nederlandske Antiller. Saafremt en saadan erklaering ikke afgives, anses retssager, der verserer inden for kongerigets europaeiske omraade som foelge af en kassationsappel vedroerende afgoerelser truffet af retterne paa De nederlandske Antiller, som sager, der verserer for disse retter.

Uanset foerste afsnit gaelder denne konvention ikke: 1. for Faeroeerne, medmindre anden erklaering fremsaettes af kongeriget Danmark,

2. for europaeiske omraader uden for Det forenede Kongerige, hvis internationale forbindelser varetages af dette, medmindre anden erklaering fremsaettes af Det forenede Kongerige vedroerende et saadant omraade.

Disse erklaeringer kan til enhver tid fremsaettes ved meddelelse til generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber.

Appelsager og genoptagelsessager, der i Det forenede Kongerige indledes mod afgoerelse truffet af retter i et af de omraader, der er omhandlet i tredje afsnit, nr. 2, betragtes som sager, der verserer for disse retter.

De sager, der i kongeriget Danmark behandles efter reglerne i lov for Faeroeerne om rettens pleje, betragtes som sager, der verserer ved retter paa Faeroeerne.«

Artikel 28

Artikel 64, litra c), i konventionen af 1968 affattes saaledes:

»c) erklaeringer modtaget i henhold til artikel 60;«

AFSNIT III TILPASNINGER AF DEN PROTOKOL, DER ER KNYTTET SOM BILAG TIL KONVENTIONEN AF 1968

Artikel 29

I den protokol, der er knyttet som bilag til konventionen af 1968, indsaettes foelgende artikler:

»Artikel Va

I sager om underholdspligt omfatter udtrykkene »dommer«, »ret« og »domsmyndighed« ogsaa de danske administrative myndigheder.

Artikel Vb

I tvister mellem en skibsfoerer og et besaetningsmedlem paa et soegaaende skib, der er indregistreret i Danmark eller Irland, om hyre eller andre forhyringsvilkaar, skal retterne i en kontraherende stat undersoege, om den diplomatiske repraesentant eller konsularagent, som skibet henhoerer under, er blevet underrettet om tvisten. De skal udsaette sagen saa laenge denne repraesentant eller agent ikke er blevet underrettet. De skal paa embeds vegne erklaere sig inkompetente saafremt denne repraesentant eller agent, behoerigt underrettet, har udoevet de befoejelser, som er ham tillagt i sagen ved en konsularaftale, eller, i mangel af en saadan aftale, har gjort indsigelse vedroerende kompetence inden for den indroemmede frist.

Artikel Vc

Naar artikel 52 og 53 i denne konvention i medfoer af artikel 69, stk. 5, i konventionen om det europaeiske patent for faellesmarkedet, undertegnet i Luxembourg den 15. december 1975, anvendes paa bestemmelser vedroerende »residence« i den engelske tekst til sidstnaevnte konvention, skal udtrykket »residence« i den paagaeldende tekst forstaas som »domicile« i ovennaevnte artikel 52 og 53.

Artikel Vd

Med forbehold af den kompetence, der i henhold til konventionen om meddelelse af europaeiske patenter, undertegnet i Muenchen den 5. oktober 1973, er tillagt Den europaeiske Patentmyndighed, har retterne i hver kontraherende stat, uanset bopael, enekompetence for saa vidt angaar registreringen og gyldigheden af et europaeisk patent, der er meddelt for denne stat, og som ikke er et faellesskabspatent i henhold til artikel 86 i konventionen om det europaeiske patent for faellesmarkedet, undertegnet i Luxembourg den 15. december 1975.«

AFSNIT IV TILPASNINGER AF PROTOKOLLEN AF 1971

Artikel 30

I artikel 1 i protokollen af 1971 indsaettes som andet afsnit:

»De europaeiske Faellesskabers Domstol har endvidere kompetence til at traeffe afgoerelse med hensyn til fortolkningen af konventionen om kongeriget Danmarks, Irlands og Det forenede kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse af konventionen af 27. september 1968 samt af naervaerende protokol.«

Artikel 31

Artikel 2, nr. 1, i protokollen af 1971 affattes saaledes:

»1. - i Belgien : la Cour de Cassation - het Hof van Cassatie og le Conseil d'État - de Raad van State,

- i Danmark : hoejesteret,

- i Forbundsrepublikken Tyskland : die obersten Gerichtshoefe des Bundes,

- i Frankrig : la Cour de Cassation og le Conseil d'État,

- i Irland : the Supreme Court,

- i Italien : la Corte Suprema di Cassazione,

- i Luxembourg : la Cour supérieure de Justice i dens egenskab af kassationsret,

- i Nederlandene : de Hoge Raad,

- i Det forenede Kongerige : the House of Lords og de retsinstanser, for hvilke en sag indbringes i henhold til artikel 37, andet afsnit, eller artikel 41 i konventionen;«

Artikel 32

Artikel 6 i protokollen af 1971 affattes saaledes:

»Artikel 6

Denne protokol gaelder for de kontraherende staters europaeiske omraader, herunder Groenland, for de franske oversoeiske departementer og territorier samt for Mayotte.

Kongeriget Nederlandene kan i forbindelse med undertegnelsen eller ratifikationen af denne protokol eller paa ethvert senere tidspunkt ved en meddelelse til generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber erklaere, at denne protokol skal gaelde for De nederlandske Antiller.

Uanset foerste afsnit gaelder denne protokol ikke: 1. for Faeroeerne, medmindre anden erklaering fremsaettes af kongeriget Danmark,

2. for europaeiske omraader uden for Det forenede Kongerige, hvis internationale forbindelser varetages af dette, medmindre anden erklaering fremsaettes af Det forenede Kongerige vedroerende et saadant omraade.

Disse erklaeringer kan til enhver til fremsaettes ved meddelelse til generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber.«

Artikel 33

Artikel 10, litra d), i protokollen af 1971 affattes saaledes:

»d) erklaeringer modtaget i henhold til artikel 6.«

AFSNIT V OVERGANGSBESTEMMELSER

Artikel 34

1. Konventionen af 1968 og protokollen af 1971 som aendret ved naervaerende konvention finder kun anvendelse paa retssager, der er anlagt, og paa officielt bekraeftede dokumenter, der er udstedt, efter at naervaerende konvention er traadt i kraft i domsstaten, og, saafremt anerkendelse eller fuldbyrdelse af en retsafgoerelse eller af et officielt bekraeftet dokument paaberaabes, i den stat, begaeringen er rettet til.

2. I forholdet mellem de seks stater, der er parter i konventionen af 1968, skal retsafgoerelser, som er truffet efter ikrafttraedelsesdatoen for naervaerende konvention i sager, der er anlagt foer dette tidspunkt, dog anerkendes og fuldbyrdes efter bestemmelserne i afsnit III i konventionen af 1968 som aendret.

3. I forholdet mellem de seks stater, der er parter i konventionen af 1968, og de tre stater, der er naevnt i artikel 1 i naervaerende konvention samt i forholdet mellem disse tre stater indbyrdes skal retsafgoerelser, som er truffet efter den ikrafttraedelsesdato for naervaerende konvention, der gaelder i forholdet mellem domsstaten og den stat, begaeringen er rettet til, i sager, der er anlagt foer dette tidspunkt, endvidere anerkendes og fuldbyrdes efter bestemmelserne i afsnit III i konventionen af 1968 som aendret, saafremt kompetencen har vaeret stoettet paa regler, der var i overensstemmelse med bestemmelserne i afsnit II som aendret eller med bestemmelser fastsat ved en konvention, som var i kraft mellem domsstaten og den stat, begaeringen er rettet til, da sagen blev anlagt.

Artikel 35

Saafremt parterne skriftligt foer denne konventions ikrafttraeden i en tvist vedroerende en kontrakt har aftalt, at irske retsregler eller retsreglerne i en del af Det forenede Kongerige skal finde anvendelse paa den paagaeldende kontrakt, bevarer retterne i Irland eller i vedkommende del af Det forenede Kongerige adgangen til at traeffe afgoerelse i den paagaeldende tvist.

Artikel 36

I tre aar efter ikrafttraeden af konventionen af 1968 for henholdsvis kongeriget Danmarks og Irlands vedkommende fastsaettes kompetencen i soeretssager i hver af disse stater ikke blot i henhold til bestemmelserne i naevnte konvention, men ogsaa i henhold til de nedenfor under nr. 1-6 anfoerte bestemmelser. Anvendelsen af disse bestemmelser ophoerer dog i hver af disse stater, naar den internationale konvention om tilvejebringelse af ensartede regler for arrest i soegaaende skibe, som blev undertegnet i Bruxelles den 10. maj 1952, traeder i kraft for den paagaeldende stats vedkommende. 1. Personer med bopael i en kontraherende stat kan i foelgende tilfaelde for et soeretligt krav sagsoeges ved retterne i en af de ovennaevnte stater, saafremt der ved en ret i en af disse stater til sikring af kravet er gjort eller - hvis der er ydet kaution eller stillet anden sikkerhed - kunne have vaeret gjort arrest i det skib, kravet er rettet imod, eller i ethvert andet skib tilhoerende den paagaeldende person, og: a) sagsoegeren har bopael paa denne stats omraade,

b) det soeretlige krav er opstaaet i denne stat,

c) det soeretlige krav er opstaaet paa en rejse, under hvilken arrest er blevet eller kunne have vaeret gjort,

d) kravet hidroerer fra et sammenstoed eller fra en skade forvoldt af et skib paa et andet skib eller paa ting eller personer ombord, ved udfoerelse eller undladelse af en manoevre eller ved ikkeoverholdelse af gaeldende regler,

e) kravet er opstaaet ved bjaergning, eller

f) kravet er sikret ved en panteret i det skib, hvori der er gjort arrest.

2. Arrest kan goeres i det skib, som det soeretlige krav vedroerer, eller i ethvert andet skib, som tilhoerer den person, der paa tidspunktet for det soeretlige kravs opstaaen var ejer af det skib, som det paagaeldende krav vedroerer. For de i nr. 5, litra o), p) og q), omhandlede krav kan arrest dog kun goeres i det skib, som kravet vedroerer.

3. Skibe anses at have samme ejer, naar samtlige ejendomsanparter tilhoerer den eller de samme personer.

4. Naar befragteren ved »bare boat« -befragtning af et skib haefter alene for et soeretligt krav, der vedroerer skibet, kan arrest goeres i dette eller i ethvert andet skib, som tilhoerer befragteren, hvorimod arrest for dette soeretlige krav ikke kan goeres i noget andet skib tilhoerende ejeren. Paa samme maade forholder det sig i alle tilfaelde, hvor en anden person end ejeren haefter for et soeretligt krav.

5. Ved et »soeretligt krav« forstaas en paastand om en rettighed eller et krav stoettet paa en eller flere af foelgende grunde: a) skade forvoldt af et skib ved sammenstoed eller paa anden maade;

b) tab af menneskeliv eller personskader forvoldt af et skib eller i forbindelse med driften af et skib;

c) bjaergning;

d) aftale om brug eller leje af skib paa grundlag af et certeparti eller andet;

e) aftale om transport af gods med et skib paa grundlag af et certeparti, et konossement eller andet;

f) tab af eller skade paa gods og bagage under transport med et skib;

g) groshaveri;

h) bodmeri;

i) bugsering;

j) lodsning;

k) leverancer til et skib uanset leveringsstedet, af varer eller materiel bestemt til skibets drift eller vedligeholdelse;

l) bygning af, reparationer paa og udstyr til et skib, eller udgifter til dok;

m) kaptajns-, officers- eller mandskabshyre;

n) kaptajnens udlaeg og udlaeg foretaget af afladere, befragtere, eller agenter for skibets eller dets ejers regning;

o) tvist om ejendomsretten til et skib;

p) tvist mellem samejere om ejendomsretten til et skib, om besiddelsen eller driften af et skib eller om retten til indtaegterne fra et skib;

q) panteret i et skib.

6. I Danmark daekker udtrykket »arrest« ogsaa »forbud«, for saa vidt angaar de overfor under litra o) og p) omhandlede soeretlige krav, og for saa vidt denne fremgangsmaade i det foreliggende tilfaelde er den eneste, der kan finde anvendelse efter paragraf 646-653 i lov om rettens pleje.

AFSNIT VI AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 37

Generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber fremsender til regeringerne for kongeriget Danmark, Irland og Det forenede kongerige Storbritannien og Nordirland en bekraeftet genpart paa fransk, italiensk, nederlandsk og tysk af konventionen af 1968 og af protokollen af 1971.

Teksterne til konventionen af 1968 og til protokollen af 1971, udfaerdiget paa dansk, engelsk og irsk er knyttet som bilag til naervaerende konvention (*). Teksterne udfaerdiget paa dansk, engelsk og irsk har gyldighed paa samme vilkaar som de oprindelige tekster til konventionen af 1968 og protokollen af 1971.

Artikel 38

Denne konvention skal ratificeres af signatarstaterne. Ratifikationsdokumenterne skal deponeres hos generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber.

Artikel 39

Denne konvention traeder i kraft med virkning for de stater, der har ratificeret den, den foerste dag i den tredje maaned, der foelger efter deponeringen af det sidste ratifikationsdokument fra Faellesskabets oprindelige medlemsstater og en ny medlemsstat.

For hver ny medlemsstat, der ratificerer konventionen paa et senere tidspunkt, traeder den i kraft den foerste dag i den tredje maaned, der foelger efter deponeringen af denne stats ratifikationsdokument.

Artikel 40

Generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber giver signatarstaterne meddelelse om: a) deponeringen af ethvert ratifikationsdokument,

b) datoen for denne konventions ikrafttraeden mellem de kontraherende stater.

Artikel 41

Denne konvention, udfaerdiget i ét eksemplar paa dansk, engelsk, fransk, irsk, italiensk, nederlandsk og tysk, hvilke syv tekster har samme gyldighed, deponeres i arkiverne i sekretariatet for Raadet for De europaeiske Faellesskaber. Generalsekretaeren fremsender en bekraeftet genpart til hver af signatarstaternes regeringer. (*) Se side 17, 36 og 55 i denne Tidende.

Til bekraeftelse heraf har undertegnede befuldmaegtigede underskrevet denne konvention.

Zu Urkund dessen haben die unterzeichneten Bevollmaechtigten ihre Unterschriften unter dieses UEbereinkommen gesetzt.

In witness whereof, the undersigned Plenipotentiaries have affixed their signatures below this Convention.

En foi de quoi, les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas de la présente convention.

Dá fhianú sin, chuir na Lánchumhachtaigh thíos-sínithe a lámh leis an gCoinbhinsiún seo.

In fede di che, i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto le loro firme in calce alla presente convenzione.

Ten blijke waarvan de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder dit Verdrag hebben gesteld.

Udfaerdiget i Luxembourg, den niende oktober nitten hundrede og otteoghalvfjerds.

Geschehen zu Luxemburg am neunten Oktober neunzehnhundertachtundsiebzig.

Done at Luxembourg on the ninth day of October in the year one thousand nine hundred and seventy-eight.

Fait à Luxembourg, le neuf octobre mil neuf cent soixante-dix-huit.

Arna dhéanamh i Lucsamburg, an naoú lá de Dheireadh Fómhair sa bhliain míle naoi gcéad seachtó a hocht.

Fatto a Lussemburgo, addì nove ottobre millenovecentosettantotto.

Gedaan te Luxemburg, de negende oktober negentienhonderd achtenzeventig.

>PIC FILE= "T0014386">

>PIC FILE= "T0014387">