DA Den Europæiske Unions Tidende L 109/1

Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Regulativ nr. 16 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af:

I. Sikkerhedsseler, barnefastholdelsesanordninger og Isofix-barnefastholdelsesanordninger for personer i motorkøretøjer

II. Køretøjer udstyret med sikkerhedsseler, selealarmer, fastholdelsesanordninger, barnefastholdelsesanordninger, Isofix-barnefastholdelsesanordninger og i-Size-barnefastholdelsesanordninger [2018/629]

Omfattende al gældende tekst frem til:

Supplement 2 til ændringsserie 07 — ikrafttrædelsesdato: 19. juli 2018

INDHOLDSFORTEGNELSE

REGULATIV

1. Anvendelsesområde

2. Definitioner

3. Ansøgning om godkendelse

4. Mærkning

5. Godkendelse

6. Specifikationer

7. Prøvninger

8. Krav vedrørende montering i køretøjet

9. Produktionens overensstemmelse

10. Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse

11. Ændring og udvidelse af godkendelsen af en køretøjstype eller en type af sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning

12. Endeligt ophør af produktionen

13. Anvisninger

14. Navne og adresser på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de typegodkendende myndigheder

15. Overgangsbestemmelser

BILAG

1A Meddelelse vedrørende godkendelse, udvidelse eller nægtelse af godkendelse eller inddragelse af en godkendelse, eller endeligt ophør af produktionen af en køretøjstype med hensyn til sikkerhedsseler i henhold til regulativ nr. 16

1B Meddelelse vedrørende godkendelse, udvidelse eller nægtelse af godkendelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en type af sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordning for voksne i motorkøretøjer i henhold til regulativ nr. 16

2 Udformning af godkendelsesmærker

3 Skitse over apparatur til prøvning af retraktormekanismens holdbarhed

4 Skitse over apparatur til prøvning af inerti-retraktorers låsemekanisme

5 Skitse over apparatur til prøvning af retraktorer for støvmodstandsdygtighed

6 Beskrivelse af vognen, sædet, forankringerne og stopanordning

7 Beskrivelse af attrappen

8 Beskrivelse af prøvevognens decelerations- eller accelerationskurve som funktion af tiden

9 Anvisninger

10 Prøvning af dobbelte lukkebeslag

11 Prøvning af slid og glidning

12 Korrosionsprøvning

13 Prøvningsrækkefølge

14 Kontrol med produktionens overensstemmelse

15 Metode til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel for siddepladser i motorkøretøjer

16 Montering af sikkerhedsseler med seletyper og retraktortyper

17 Forskrifter for montering af sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger til voksne personer på fremadvendte sæder og for montering af Isofix-barnefastholdelsesanordninger og i-Size-barnefastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer

18 Prøvning af selealarmer

1. ANVENDELSESOMRÅDE

Dette regulativ finder anvendelse på:

1.1. Køretøjer i klasse M, N, O, L2, L4, L5, L6, L7 og T (1) med hensyn til montering af sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger, som skal bruges enkeltvis, dvs. som individuel udrustning, til voksne personer i fremad-, bagud- eller sidevendte sæder.

1.2. Sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger, som skal bruges enkeltvis, dvs. som individuel udrustning, til voksne personer i fremad- eller bagudvendte sæder, og som er beregnet til montering i køretøjer i klasse M, N, O, L2, L4, L5, L6, L7 og T (1).

1.3. Køretøjer i klasse M1 og N1 (1) med hensyn til montering af barnefastholdelsesanordninger, Isofix-barnefastholdelsesanordninger og i-Size-barnefastholdelsesanordninger.

1.4. Alle siddepladser i køretøjer i klasse M og N udstyret med sikkerhedsseler med hensyn til selealarm.

1.5. På fabrikantens anmodning finder det desuden anvendelse på montering af barnefastholdelsesanordninger og Isofix-barnefastholdelsesanordninger bestemt til montering i køretøjer i klasse M2 og M3 (1).

1.6. På fabrikantens anmodning finder det desuden anvendelse på montering af sikkerhedsseler bestemt til montering i sidevendte sæder i køretøjer i klasse M3 (gruppe II, III og B (1)).

1.7. På fabrikantens anmodning finder det desuden anvendelse på montering af i-Size-barnefastholdelsesanordninger, såfremt fabrikanten har defineret i-Size-siddepladser.

2. DEFINITIONER

2.1. Sikkerhedssele (sædebælte, sele)

Et arrangement af gjorde med lukkebeslag, justeringsanordninger og befæstigelsesbeslag, der kan fastgøres indvendig i et motordrevet køretøj, og som er udformet således, at det reducerer risikoen for kvæstelser af brugeren i tilfælde af kollision eller pludselig reduktion af køretøjets hastighed, idet kroppens bevægelsesmuligheder begrænses. Dette arrangement betegnes under ét som et »sæt«, idet denne betegnelse også dækker enhver anordning på selen, der virker energiabsorberende, samt retraktorer.

Dette arrangement kan prøves og godkendes som sikkerhedsselesæt eller fastholdelsesanordning.

2.1.1. Hoftesele

Topunktssele, som passerer over forsiden af bærerens hofter.

2.1.2. Diagonalsele

En sele, som passerer tværs over forsiden af bærerens brystkasse fra hofte til modsatte skulder.

2.1.3. Trepunktssele

En sele, som grundlæggende er en kombination af en hoftesele og en diagonalsele.

2.1.4. S-sele

Andre selearrangementer end trepunktsseler eller hofteseler.

2.1.5. H-sele

Et selearrangement af S-typen bestående af en hoftesele og skuldergjord; en H-sele kan være forsynet med en supplerende skridtgjord.

2.2. Seletype

Seler af forskellige »typer« er grundlæggende forskellige fra hinanden; forskellene kan navnlig vedrøre:

2.2.1. de stive dele (lukkebeslag, befæstigelsesbeslag, retraktorer osv.)

2.2.2. materiale, vævning, mål, farve af gjordene eller

2.2.3. sættets geometri.

2.3. Gjord

En bøjelig bestanddel, der skal holde kroppen tilbage og overføre påvirkninger til forankringsbeslagene.

2.4. Lukkebeslag

Beslag af en type med hurtig udløsning, som sikrer, at bæreren fastholdes af selen. Beslaget kan indeholde en justeringsanordning, undtagen beslag til H-seler.

2.5. Justeringsanordning

En anordning, der gør det muligt at tilpasse sikkerhedsselen til den enkelte bærer og til sædets stilling. Justeringsanordningen kan være en del af lukkebeslaget eller være en retraktor eller en anden del af sikkerhedsselen.

2.6. Selestrammer

En supplerende eller integreret anordning, der strammer sikkerhedsselen, så den lægges tættere an i tilfælde af en kollision.

2.7. »Referenceområdet«: rummet mellem to lodrette planer i længderetningen med en afstand på 400 mm og symmetrisk i forhold til punktet H, som defineres ved, at det hovedformede apparat, som beskrives i regulativ nr. 21, bilag 1, roteres fra lodret til vandret stilling. Apparatet anbringes som beskrevet i nævnte bilag til regulativ nr. 21 og indstilles til maksimumslængden 840 mm.

2.8. »Airbag-sæt«: en anordning, som er monteret som et supplement til sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer, dvs. et system, som i tilfælde af et kraftigt stød mod køretøjet automatisk udfolder en fleksibel konstruktion med det formål gennem sammentrykning af luftarten inde i konstruktionen at begrænse konsekvenserne af, at en eller flere af en persons kropsdele kommer i kontakt med passagerkabinens interiør. En sådan beskrevet anvendt konstruktion anses ikke for at være en stiv del.

2.9. »Passager-airbag«: en airbag, der er beregnet til at beskytte en eller flere passager(er) på andre sæder end førersædet i tilfælde af en frontal kollision.

2.10. »Barnefastholdelsesanordning«: en anordning som defineret i regulativ nr. 44 eller regulativ nr. 129.

2.11. »Bagudvendt«: rettet modsat køretøjets normale køreretning.

2.12. Befæstigelsesbeslag

De dele af sættet samt de nødvendige fastgørelsesdele, som gør det muligt at fæstne dette til forankringerne.

2.13. Energiafledende anordning

Anordning beregnet til at bortlede energi uafhængigt af gjorden eller sammen med denne, og som udgør en del af et sæt.

2.14. Retraktor

Anordning til oprulning af en del af eller hele sikkerhedsselens gjord.

2.14.1. Retraktor uden låsemekanisme (type 1)

En retraktor, hvorfra gjorden i hele sin længde udrulles ved et let træk udefra, og som ikke tillader justering af den udrullede gjords længde.

2.14.2. Manuel retraktor (type 2)

En retraktor, som brugeren låser op ved hjælp af en håndbetjent anordning for at kunne rulle den ønskede længde gjord ud, og som automatisk låses, når brugeren ophører med at betjene denne anordning.

2.14.3. Automatisk retraktor (type 3)

En retraktor, som gør det muligt at rulle den ønskede længde gjord ud, og som automatisk tilpasser gjorden til brugeren, når selen er låst. Yderligere udrulning kan kun finde sted ved brugerens forsætlige indgriben.

2.14.4. Interti-retraktor (type 4)

En retraktor, som under normale kørselsforhold ikke hæmmer bevægelsesfriheden for bæreren. Retraktoren indeholder en længdejusteringsanordning, som automatisk tilpasser selen til bæreren samt en låsemekanisme, der aktiveres af:

2.14.4.1. reduktion af køretøjets hastighed (enkeltvirkende)

2.14.4.2. en kombination af en reduktion af køretøjets hastighed, selens bevægelse eller andre automatiske metoder (dobbeltvirkende).

2.14.5. Interti-retraktor med forhøjet reaktionstærskel (type 4N)

En retraktor af den type, der defineres i punkt 2.14.4, men med særlige egenskaber med henblik på anvendelse i køretøjer i klasserne M2, M3, N1, N2 og N3 (2).

2.14.6. Anordning til højdeindstilling af sele

En anordning, der gør det muligt at tilpasse sikkerhedsselens øverste gjord (direkte forbundet til køretøjet eller den stive sædekonstruktion) til den enkelte bærer og til sædets stilling. Justeringsanordningen kan betragtes som en del af sikkerhedsselen eller en del af selens forankring.

2.14.7. »Fleksibel anordning til indstilling af selehøjde ved skulder«

En anordning til indstilling af den enkelte bærers skulderhøjde, hvor den indstillelige del ikke er direkte fastgjort til køretøjets stel (f.eks. en søjle) eller sædekonstruktion (f.eks. den stive sædekonstruktion), men hvor indstillingen af skulderdelen:

a) opnås ved forskydning over en fleksibel konstruktion og

b) ikke griber ind i hofteselens fremføring.

2.15. Forankringer

De dele af køretøjets stel eller sædekonstruktionen eller enhver anden del af køretøjet, hvortil sikkerhedsselerne fastgøres.

2.16. Køretøjstype med hensyn til sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger

Klasse af motordrevne køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle navnlig med hensyn til dimensioner, form og materiale af de dele, der indgår i køretøjets stel eller sædekonstruktionen eller andre dele af køretøjet, hvortil sikkerhedsselerne eller fastholdelsesanordningerne fæstnes.

2.17. Fastholdelsesanordning

System til en bestemt køretøjstype eller en type defineret af køretøjsfabrikanten, som er godkendt af prøveanstalten, bestående af et sæde og en sele, der er fastgjort til køretøjet på behørig vis, og som desuden består af alle dele, som har til formål at begrænse risikoen for kvæstelser på bæreren i tilfælde af en hurtig reduktion af køretøjets hastighed, idet kroppens bevægelsesmuligheder begrænses.

2.18. Sæde

En konstruktion, der — uanset om den er en integrerende del af køretøjets stel eller ej — er forsynet med betræk og beregnet til at tjene som siddeplads for en voksen person. Udtrykket dækker både et enkelt sæde og en del af et bænkesæde med plads til én person.

2.18.1. »Forreste passagersæde«: et sæde, hvis »forreste H-punkt« befinder sig i eller foran det lodrette tværgående plan gennem førerens R-punkt.

2.18.2. »Fremadvendt sæde«: et sæde, som kan bruges, mens køretøjet er i bevægelse, og som vender mod køretøjets forende på en sådan måde, at sædets lodrette symmetriplan danner en vinkel på mindre end + 10° eller – 10° i forhold til køretøjets lodrette symmetriplan.

2.18.3. »Bagudvendt sæde«: et sæde, som kan bruges, mens køretøjet er i bevægelse, og som vender mod køretøjets bagende på en sådan måde, at sædets lodrette symmetriplan danner en vinkel på mindre end + 10° eller – 10° i forhold til køretøjets lodrette symmetriplan.

2.18.4. »Sidevendt sæde«: et sæde, som kan bruges, mens køretøjet er i bevægelse, og som vender mod køretøjets side på en sådan måde, at sædets lodrette symmetriplan danner en vinkel på 90° (± 10°) i forhold til køretøjets lodrette symmetriplan

2.19. Sædegruppe

Enten en bænk eller adskilte sæder, der er monteret side om side (det vil sige fastgjort på en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter med et andet sædes forreste eller bageste forankringer eller befinder sig mellem dettes forankringer), og som frembyder siddeplads til en eller flere voksne personer.

2.20. Bænk

En konstruktion med betræk, der tjener som siddeplads for mindst to voksne personer.

2.21. Indstillingsanordning til sæde

Hele den anordning, der gør det muligt at indstille sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den siddendes legemsform. Denne indstillingsanordning kan navnlig muliggøre:

2.21.1. længdeindstilling

2.21.2. højdeindstilling

2.21.3. vinkelindstilling.

2.22. Sædets forankring

De anordninger, hvormed hele sædet er fastgjort til køretøjets stel, herunder de deraf berørte dele af køretøjets stel.

2.23. Sædetype

En kategori af sæder, der ikke udviser forskelle indbyrdes på væsentlige områder som f.eks.:

2.23.1. udformning, dimensioner og materialer anvendt til sædekonstruktionen

2.23.2. indstillingssystemernes og alle låsesystemernes type og mål

2.23.3. type og dimensioner af sikkerhedsselernes forankringer på sædet, af sædets forankring og de deraf berørte dele af køretøjets stel.

2.24. Forskydningsanordning til sæde

En anordning, der gør det muligt at foretage en vinkel- eller længdeforskydning af sædet eller dets bestanddele uden nogen fast mellemstilling (for at lette passagerernes adgang til køretøjet).

2.25. Spærreanordning til sæde

En anordning, der sikrer fastholdelse af sædet og dele deraf i enhver brugsstilling.

2.26. Indkapslet knap til udløsning af lukkebeslag

Udløserknap til lukkebeslag, så lukkebeslaget ikke kan udløses med en kugle med en diameter på 40 mm.

2.27. Ikke-indkapslet knap til udløsning af lukkebeslag

Udløserknap til lukkebeslag, så lukkebeslaget kan udløses med en kugle med en diameter på 40 mm.

2.28. Slække-anordning

En anordning, som er indbygget i retraktoren, og som automatisk slækker trækket på selen, når denne fæstnes. Når denne udløses, slår anordningen automatisk fra.

2.29. »Isofix«: et system til fastgørelse af en barnefastholdelsesanordning i køretøjer med to stive forankringer i køretøjet, to tilsvarende stive fastgørelsesbeslag på barnefastholdelsesanordningen og en anordning til begrænsning af barnefastholdelsesanordningens rotation.

2.30. »Isofix-barnefastholdelsesanordning«: en barnefastholdelsesanordning, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 44 eller regulativ nr. 129, som skal fastgøres til et Isofix-forankringssystem, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14 eller nr. 145.

2.31. »Isofix-position«: et system der tillader montering af:

a) enten en universal fremadvendt Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44

b) eller en semi-universal fremadvendt Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44

c) eller en semi-universal bagudvendt Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44

d) eller en semi-universal sidevendt Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44

e) eller en specifik Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44

f) eller en i-Size-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 129

g) eller en specifik Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 129.

2.32. »Isofix-forankringssystem«: et system bestående af to nedre Isofix-forankringer, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14 eller nr. 145, og som er konstrueret til fastgørelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning sammen med en antirotationsanordning.

2.33. »Nedre Isofix-forankring«: en stiv, rund horisontal stang med en diameter på 6 mm, der stikker ud fra køretøjets eller sædets konstruktion til fastgørelse og fastholdelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning ved hjælp af Isofix-beslag.

2.34. »Antirotationsanordning«:

a) en antirotationsanordning for en universal Isofix-barnefastholdelsesanordning består af en Isofix-topstrop

b) en antirotationsanordning for en Isofix semi-universal barnefastholdelsesanordning består af en topstrop, køretøjets instrumentbræt eller et støtteben, der skal begrænse fastholdelsesanordningens rotation ved frontalt sammenstød

c) en antirotationsanordning for en i-Size-barnefastholdelsesanordning består af enten en topstrop eller et støtteben, der skal begrænse fastholdelsesanordningens rotation ved frontalt sammenstød

d) for så vidt angår i-Size og universale og semi-universale Isofix-barnefastholdelsesanordninger udgør køretøjets sæde i sig selv ikke en antirotationsanordning.

2.35. »Isofix-topstropforankring«: en anordning, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14 eller nr. 145, f.eks. en stang, der er placeret i et nærmere bestemt område og er beregnet til fastgørelse af en Isofix-topstropkonnektor og overførsel af fastholdelseskraften til køretøjets stel.

2.36. »Styreanordning«: en anordning der skal hjælpe den person, der monterer Isofix-barnefastholdelsesanordningen, ved fysisk at styre Isofix-beslagene på Isofix-barnefastholdelsesanordningen, så de rettes korrekt ind efter de nedre Isofix-forankringer og lettere går i indgreb med disse.

2.37. »Isofix-afmærkning«: en mærkning, der fortæller en person, der ønsker at montere en Isofix-barnefastholdelsesanordning, hvor i køretøjet Isofix-positionerne og de enkelte Isofix-forankringssystemer er placeret.

2.38. »Barnefastholdelsesfikstur«: en fastholdelsesanordning i henhold til en af de Isofix-fiksturer, der er defineret i punkt 4 i bilag 17, tillæg 2, til dette regulativ, og hvis mål er opgivet i figur 1 til figur 8 i nævnte punkt 4. Disse barnefastholdelsesfiksturer (»fiksturer«) bruges i dette regulativ til at bestemme, hvilke størrelsesklasser af Isofix-barnefastholdelsesanordninger i regulativ nr. 44 eller regulativ nr. 129, der kan anbringes i køretøjets Isofix-positioner. Et af fiksturerne, det såkaldte ISO/F2, som beskrives i figur 2 i ovennævnte punkt 4, anvendes også i regulativ nr. 14 eller nr. 145 til at kontrollere placering af og adgangsmulighederne til eventuelle Isofix-forankringssystemer.

Eller et fikstur, jf. en af de to »selepude«-fiksturer, der er defineret i bilag 17, tillæg 5, til dette regulativ, navnlig med de dimensioner, der er angivet i figur 2 og 3 i bilag 17, tillæg 5. Disse fiksturer anvendes i dette regulativ til at bestemme, hvilke størrelsesklasser af selepuder nævnt i regulativ nr. 129 der eventuelt kan anbringes i køretøjets siddepladser.

2.39. »Vurderingsvolumen for montering af i-Size-støtteben«: en volumen, som sikrer, at støttebenet på en i-Size-barnefastholdelsesanordning og en i-Size-siddeplads er kompatible med hensyn til dimensioner og geometri.

2.40. »i-Size-siddeplads«: en siddeplads som defineret af køretøjsfabrikanten, som i givet fald er konstrueret til anbringelse af en i-Size-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 129, og som opfylder kravene i nævnte regulativ.

2.41. »Selealarm«: et system, som advarer føreren i tilfælde af, at personer i køretøjet ikke benytter sikkerhedsselen. Systemet fungerer ved at detektere en ikke spændt sikkerhedssele og har to føreradvarselsniveauer: en niveau 1-advarsel og en niveau 2-advarsel.

2.42. »Visuel advarsel«: en advarsel i form af et synligt signal (lys, blink eller visning af et symbol eller en besked).

2.43. »Akustisk advarsel«: en advarsel i form af et lydsignal.

2.44. »Niveau 1-advarsel«: en visuel advarsel, som udløses, når tændingskontakten eller hovedkontakten aktiveres, og en af personerne i køretøjet ikke har spændt sin sikkerhedssele. Dette kan suppleres med en akustisk advarsel.

2.45. »Niveau 2-advarsel«: en visuel og akustisk advarsel, som udløses, når køretøjet køres som beskrevet i punkt 8.4.2.4.1.1-8.4.2.4.1.3, og sikkerhedsselen for en af personerne på første række spændes op, og sikkerhedsselen for en af personerne på bageste række enten er spændt op eller ved at blive det.

2.46. »Sikkerhedsselen er ikke spændt«: betyder alt efter fabrikantens valg enten, at selens lukkebeslag for en af personerne ikke er spændt eller, at længden af den gjord, som er rullet ud af retraktoren er kortere end den længde, som er nødvendig for at fastspænde en person på den bageste siddeplads.

2.47. »Køretøj i normal drift«: køretøjet er i fremadgående bevægelse ved en hastighed på over 10 km/h.

3. ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1. Køretøjstype

3.1.1. Ansøgning om typegodkendelse af en køretøjstype med hensyn til sikkerhedsselernes og fastholdelsesanordningernes forankring indgives af køretøjsfabrikanten eller dennes behørigt godkendte repræsentant.

3.1.2. Ansøgningen skal ledsages af nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og af følgende:

3.1.2.1. Tegninger over hele køretøjets stel i en passende målestok, der angiver sikkerhedsselernes placering, og detailtegninger over sikkerhedsselerne og den steldel, de er forankret til.

3.1.2.2. Angivelse af anvendte materialer, der kan have indflydelse på sikkerhedsselernes modstandsdygtighed.

3.1.2.3. Teknisk beskrivelse af sikkerhedsselerne.

3.1.2.4. Ved sikkerhedsseler fastgjort til sædet;

3.1.2.5. Detaljeret beskrivelse af køretøjets type med hensyn til sædernes udformning, forankringen af sæderne og deres indstillings- og spærreanordninger.

3.1.2.6. tegninger af sæderne, af deres forankring til køretøjet og af deres indstillings- og spærreanordninger, i passende målestok og tilstrækkeligt detaljerede.

3.1.3. Fabrikanten skal enten forsyne den tekniske tjeneste med et køretøj, der er repræsentativt for den type, der skal godkendes, eller med de dele af køretøjet, der af den tekniske tjeneste, der foretager godkendelsesprøvningerne, betragtes som væsentlige for prøvning af sikkerhedsselerne.

3.2. Type af sikkerhedssele

3.2.1. Ansøgning om godkendelse for en type sikkerhedsseler indgives af indehaveren af varemærket eller af dennes befuldmægtigede. For så vidt angår fastholdelsesanordninger indgives ansøgningen om godkendelse for en type fastholdelsesanordninger af indehaveren af varemærket eller dennes befuldmægtigede eller af fabrikanten af det køretøj, hvortil den skal anvendes, eller dennes befuldmægtigede.

3.2.2. Ansøgningen ledsages af:

3.2.2.1. en detaljeret teknisk beskrivelse af seletypen med oplysninger om gjordene og de stive dele, ledsaget af tegninger af sættets dele; tegningerne skal vise, hvor godkendelsesnummer og tillægssymboler påregnes anbragt i forhold til godkendelsesmærkets cirkel. I beskrivelsen skal opgives farven på det eksemplar, der forelægges til godkendelse, samt hvilke køretøjstyper, denne seletype er beregnet til. For så vidt angår retraktorer medleveres monteringsvejledningen for føleren, og for selestrammeranordninger eller -systemer medleveres en fuldstændig teknisk beskrivelse af konstruktionen og funktionen, herunder føleren, hvis en sådan forefindes, med en beskrivelse af aktiveringsmetoden og alle nødvendige metoder til at undgå, at den aktiveres uforvarende. For så vidt angår fastholdelsesanordninger skal beskrivelsen omfatte: tegninger af køretøjets stel og sædernes konstruktion, justeringsanordninger og befæstigelsesbeslag, som tilstrækkelig detaljeret angiver placeringen af sædernes og selernes befæstigelse og forstærkninger; specifikation af anvendte materialer, der kan have indflydelse på modstandsdygtigheden af sæders og selers forankringer; en teknisk beskrivelse af forankringspunkter for sæder og seler. Hvis selen er beregnet til fastgørelse til køretøjets stel gennem en anordning til højdejustering af selen, angives det i den tekniske beskrivelse, hvorvidt denne anordning betragtes som en del af selen.

3.2.2.2. Seks prøver af seletypen, heraf en til referenceformål.

3.2.2.3. 10 meter af hver type gjord, der er anvendt i selen.

3.2.2.4. Den tekniske tjeneste, der udfører prøverne med henblik på typegodkendelse, kan udbede sig flere prøver.

3.2.3. For så vidt angår fastholdelsesanordninger, skal fabrikanten til den tekniske tjeneste, der foretager prøvningerne til typegodkendelse, levere to prøveeksemplarer, der kan omfatte to af de i punkt 3.2.2.2 og 3.2.2.3 oven for nævnte prøveeksemplarer, samt efter eget valg enten et køretøj, der er repræsentativt for den type, der skal godkendes, eller de dele af køretøjet, som den tekniske tjeneste betragter som væsentlige for prøvning af fastholdelsesanordningen.

4. MÆRKNING

Prøveeksemplarerne af en seletype eller af en type fastholdelsesanordning, som indgives til typegodkendelse i overensstemmelse med punkt 3.2.2.2, 3.2.2.3 og 3.2.2.4 ovenfor, skal på let læselig og ikke sletbar vis være forsynet med fabrikantens navn, initialer eller fabriks- eller varemærke.

5. GODKENDELSE

5.1. En attest svarende til modellen i punkt 5.1.1 eller 5.1.2 nedenfor, skal vedhæftes typegodkendelsesattesten:

5.1.1. Bilag 1A for ansøgninger, som omtales i stk. 3.1.

5.1.2. Bilag 1B for ansøgninger, som omtales i stk. 3.2.

5.2. Køretøjstype

5.2.1. Hvis et køretøj, der indstilles til godkendelse i henhold til dette regulativ, opfylder kravene i punkt 8 nedenfor og i bilag 15 og 16 til dette regulativ, skal der meddeles typegodkendelse til denne køretøjstype.

5.2.2. Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (i øjeblikket 07 svarende til ændringsserie 07) angiver den serie ændringer, som omfatter de seneste vigtige tekniske ændringer af regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. Samme kontraherende part må ikke tildele en anden køretøjstype samme nummer som angivet i punkt 2.16 ovenfor.

5.2.3. Meddelelse om godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en køretøjstype i henhold til dette regulativ fremsendes til de kontraherende parter i overenskomsten af 1958, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1A til dette regulativ.

5.2.4. Ethvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted, der er angivet i godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:

5.2.4.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (3).

5.2.4.2. nummeret på dette regulativ efterfulgt af bogstavet »R«, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for den cirkel, der foreskrives i punkt 5.2.4.1 ovenfor.

5.2.5. Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som efter et eller flere af regulativerne i bilaget til overenskomsten er godkendt i den stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 5.2.4.1 foreskrevne symbol ikke gentages; i så tilfælde skal yderligere godkendelsesnumre og symboler for alle de regulativer, som godkendelsen er udstedt efter i det land, hvor godkendelsen er udstedt i henhold til dette regulativ, placeres i lodrette kolonner til højre for det symbol, der er beskrevet i punkt 5.2.4.1 ovenfor.

5.2.6. Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne fjernes.

5.2.7. Godkendelsesmærket skal anbringes tæt ved eller på den fabrikationsplade, fabrikanten har anbragt på køretøjet.

5.3. Type af sikkerhedssele

5.3.1. Hvis prøverne på en seletype, der indleveres i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 3.2 ovenfor, opfylder kravene i punkt 4, 5.3 og 6 i dette regulativ, meddeles godkendelse.

5.3.2. Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (i øjeblikket 06 svarende til ændringsserie 06) angiver den serie ændringer, som omfatter de seneste vigtige tekniske ændringer af regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. Samme kontraherende part må ikke tildele en anden seletype eller type af fastholdelsesanordning samme nummer.

5.3.3. Meddelelse om godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse af en type af sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning i henhold til dette regulativ fremsendes til gives de kontraherende parter i overenskomsten af 1958, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1B til dette regulativ.

5.3.4. Ud over påskrifterne, som kræves i henhold til punkt 4 ovenfor, anføres følgende på et passende sted for alle seler, der er i overensstemmelse med en type, der godkendes under dette regulativ:

5.3.4.1. Et internationalt godkendelsesmærke bestående af: 5.3.4.1.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (4). 5.3.4.1.2. et godkendelsesnummer

5.3.4.2. Følgende supplerende symboler: 5.3.4.2.1. bogstavet »A« for en trepunktssele, bogstavet »B« for en hoftesele og bogstavet »S« for en særlig seletype 5.3.4.2.2. Symbolerne i punkt 5.3.4.2.1 suppleres med følgende: 5.3.4.2.2.1. bogstavet »e« for en sele med en energiafledende anordning 5.3.4.2.2.2. bogstavet »r« for en sele med retraktor efterfulgt af symbolet (1, 2, 3, 4 eller 4N) på den anvendte retraktor i overensstemmelse med punkt 2.14 i dette regulativ, og bogstavet »m«, hvis retraktoren er en dobbeltvirkende inerti-retraktor 5.3.4.2.2.3. bogstavet »p« for en sele med selestrammeranordning 5.3.4.2.2.4. bogstavet »t« for en sele med retraktor med indbygget slække-anordning 5.3.4.2.2.5. seler med en retraktor af typen 4N forsynes desuden med et symbol bestående af et rektangel, hvor et køretøj i klasse M1 er krydset over, hvilket viser, at denne retraktortype er forbudt i køretøjer i denne klasse 5.3.4.2.2.6. hvis sikkerhedsselen er godkendt i henhold til bestemmelserne i punkt 6.4.1.3.3 og 6.4.1.3.4 i dette regulativ, mærkes den med ordet »AIRBAG« i et rektangel. 5.3.4.2.3. Såfremt selen indgår i en fastholdelsesanordning, anbringes bogstavet »Z« foran symbolerne i punkt 5.3.4.2.1.

5.3.5. Punkt 2 i bilag 2 til dette regulativ indeholder eksempler på udformning af godkendelsesmærker.

5.3.6. Angivelserne i punkt 5.3.4 skal enten ved hjælp af en mærkat eller direkte mærkning på selen anbringes let læseligt og således, at de ikke kan udviskes. Mærkaten eller mærkningen skal være modstandsdygtig over for slid.

5.3.7. Mærkaterne, som omtales i punkt 5.3.6 ovenfor, kan enten udleveres af den typegodkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, eller med samme myndigheds godkendelse, af fabrikanten.

6. SPECIFIKATIONER

6.1. Almindelige forskrifter

6.1.1. Alle prøver, der indleveres i overensstemmelse med punkt 3.2.2.2, 3.2.2.3 og 3.2.2.4 ovenfor, skal opfylde specifikationerne i punkt 6 i dette regulativ.

6.1.2. Sikkerhedsselen eller fastholdelsesanordningen skal være konstrueret og fremstillet således, at den, når den er korrekt monteret og korrekt anvendt af brugeren, fungerer effektivt og nedsætter risikoen for kvæstelser i tilfælde af en ulykke.

6.1.3. Sikkerhedsselernes eller fastholdelsesanordningernes gjorde må ikke kunne udsætte bæreren for farer.

6.1.4. Brugen af materialer med polyamid 6's egenskaber hvad angår væskeretention er forbudt i alle mekaniske dele, hvor et sådant fænomen kan have negative konsekvenser for deres funktion.

6.2. Stive dele

6.2.1. Generelt

6.2.1.1. Sikkerhedsselens stive dele, som lukkebeslag, justeringsanordninger, befæstigelsesbeslag osv., må ikke have skarpe kanter, der kan fremkalde slid eller brud på gjordene ved gnidning.

6.2.1.2. Alle dele af et sæt, der kan udsættes for korrosion, skal være passende korrosionsbeskyttede. Efter korrosionsprøven, som de skal underkastes i henhold til punkt 7.2 nedenfor, må der hverken vise sig forandringer, som kan skade anordningens korrekte funktion, eller tegn på betydelig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.

6.2.1.3. Stive dele, der skal aflede energi eller underkastes eller videreføre en belastning, må ikke være skrøbelige.

6.2.1.4. Sikkerhedsselens stive dele og dele fremstillet af plast skal anbringes og monteres således, at de ved normal brug af et motorkøretøj ikke bliver fastklemt under et sæde, der kan forskydes, eller i døren på dette køretøj. Såfremt en af disse dele ikke er i overensstemmelse med ovennævnte krav, skal den underkastes slagsejhedsprøvning som angivet i punkt 7.5.4 nedenfor. Hvis plastovertræk eller -dæksler efter prøvningen udviser synlige brud, skal hele den pågældende plastdel fjernes, og det skal kontrolleres, hvorvidt de øvrige dele stadig yder samme sikkerhed. Hvis de øvrige dele af sættet fortsat yder sikkerhed, og hvis der ikke konstateres synlige brud, skal det på ny kontrolleres, om sættet opfylder kravene i punkt 6.2.2, 6.2.3 og 6.4 nedenfor.

6.2.2. Lukkebeslag

6.2.2.1. Lukkebeslaget skal være konstrueret således, at ukorrekt anvendelse er udelukket. Dette betyder bl.a., at lukkebeslaget ikke må kunne være låst halvt. Måden, det åbnes på, skal være helt indlysende. De dele af lukkebeslaget, der kan komme i kontakt med bærerens krop, skal omfatte en del på mindst 20 cm2 og mindst 46 mm i bredden målt i et plan, der højst er placeret 2,5 mm fra kontaktfladen. For lukkebeslag til H-seler betragtes sidstnævnte krav som værende opfyldt, hvis lukkebeslagets kontaktflade med bærerens krop ligger mellem 20 og 40 cm2.

6.2.2.2. Lukkebeslaget skal forblive lukket, også når det ikke er belastet, uanset køretøjets stilling. Det må ikke kunne åbnes uforvarende, ved et uheld eller ved en belastning på mindre end 1 daN. Lukkebeslaget skal være let at bruge og gribe; når det ikke er under belastning, og når det er udsat for den belastning, der angives i punkt 7.8.2 nedenfor, skal det kunne udløses af bæreren med en enkelt bevægelse med én hånd i én retning; når sættene skal anvendes på de yderste siddepladser foran, undtagen til H-seler, skal lukkebeslaget også kunne lukkes af bæreren med en enkelt bevægelse med én hånd i én retning. Lukkebeslaget skal åbnes ved tryk på en knap eller ved lignende anordning. Overfladen, som skal udsættes for dette tryk, skal have følgende dimensioner med knappen i den faktiske udløserstilling, når denne projiceres over i et plan vinkelret på knappens oprindelige bevægelsesretning: mindst 4,5 cm2 med en mindste bredde på 15 mm for indbyggede anordninger; mindst 2,5 cm2 med en mindste bredde på 10 mm for ikke indbyggede anordninger; lukkebeslagets udløsningsoverflade skal være rød. Ingen anden del af beslaget må have denne farve. Når sædet er i brug, tillades rødt advarselslys som en del af lukkebeslaget, forudsat at det slukkes i forbindelse med, at selen spændes. Lys, som oplyser spændet i en anden farve end rød, behøver ikke afbrydes i forbindelse med, at selen spændes. Lysene må ikke oplyse lukkebeslaget på en sådan måde, at det påvirker opfattelsen af lukkebeslagets røde farve eller det røde advarselslys.

6.2.2.3. Lukkebeslaget skal fungere normalt, når det udsættes for den i punkt 7.5.3 angivne prøvning.

6.2.2.4. Lukkebeslaget skal kunne modstå gentagen brug og skal åbnes og lukkes 5 000 gange under normale brugsbetingelser, før det underkastes den dynamiske prøvning i punkt 7.7 nedenfor. For lukkebeslag til H-seler kan prøvningen udføres, uden at alle tunger indføres.

6.2.2.5. Den til åbning af lukkebeslaget nødvendige kraft under prøvningen i punkt 7.8 må ikke overstige 6 daN.

6.2.2.6. Lukkebeslaget skal prøves for modstandsdygtighed i henhold til punkt 7.5.1 og i påkommende tilfælde 7.5.5 nedenfor. Det må ikke brydes, deformeres væsentligt eller åbne sig ved den foreskrevne belastning.

6.2.2.7. For lukkebeslag, der omfatter en fælles komponent for to sæt, skal prøvningerne af modstandsdygtighed og udløsning i punkt 7.7 og 7.8 nedenfor ligeledes udføres for den del af beslaget i det ene sæt, der skal samles med den modsvarende del af det andet sæt, hvis det er muligt at samle lukkebeslaget på den måde under normal brug.

6.2.3. Justeringsanordning

6.2.3.1. Når bæreren har taget selen på, skal den enten justeres automatisk eller være konstrueret på en sådan måde, at den manuelle justeringsanordning er let tilgængelig for bæreren i siddende stilling og let at anvende. Den skal kunne strammes med én hånd for at tilpasses bærerens størrelse og sædets stilling i køretøjet.

6.2.3.2. To prøveeksemplarer af hver justeringsanordning skal underkastes prøvning i overensstemmelse med punkt 7.3 nedenfor. Gjorden må ikke glide mere end 25 mm i den enkelte justeringsanordning, og den totale målte glidning må ikke overstige 40 mm for samtlige justeringsanordninger.

6.2.3.3. Alle justeringsanordninger skal prøves for modstandsdygtighed i overensstemmelse med punkt 7.5.1 nedenfor. De må ikke brydes eller rive sig løs ved den foreskrevne belastning.

6.2.3.4. Efter at prøvningen er udført i overensstemmelse med punkt 7.5.6 nedenfor, må den nødvendige kraft til at betjene justeringsanordningen manuelt ikke overstige 5 daN.

6.2.4. Forankringer og anordninger til højdeindstilling af sele

Forankringerne skal prøves for modstandsdygtighed som foreskrevet i punkt 7.5.1 og 7.5.2 nedenfor. De faktiske anordninger til højdeindstilling skal prøves for modstandsdygtighed i overensstemmelse med punkt 7.5.2 i dette regulativ, hvis de ikke er prøvet på køretøjet i henhold til regulativ nr. 14 (i seneste ændrede udgave) vedrørende forankringer af sikkerhedsseler. Disse dele må ikke brydes eller rive sig løs ved den foreskrevne belastning.

6.2.5. Retraktorer

Retraktorer skal prøves og opfylde nedenfor angivne krav til modstandsdygtighed, herunder den i punkt 7.5.1 og 7.5.2 nedenfor foreskrevne prøvning for modstandsdygtighed. (Disse krav udelukker retraktorer uden låsemekanisme.)

6.2.5.1. Retraktorer med manuel udløsning

6.2.5.1.1. Gjorden i en sikkerhedssele med en retraktor med manuel udløsning må ikke bevæge sig mere end 25 mm mellem retraktorens låsestillinger.

6.2.5.1.2. Gjorden i en sikkerhedssele skal kunne trækkes ud fra en retraktor med manuel udløsning indtil 6 mm fra sin maksimumslængde, når et træk på mindst 1,4 daN og højst 2,2 daN anvendes på gjorden i den normale udtræksretning.

6.2.5.1.3. Gjorden skal trækkes ud af retraktoren og rulles op igen efter den i punkt 7.6.1 beskrevne metode; denne cyklus gentages 5 000 gange. Retraktoren underkastes derefter den i punkt 7.2 anførte korrosionsprøvning og den i punkt 7.6.3 nedenfor anførte støvprøvning. Den skal derefter uden problemer fuldføre yderligere 5 000 cyklusser med udtrækning og tilbagetrækning. Efter ovenstående prøvninger skal retraktoren fungere korrekt og stadig opfylde bestemmelserne i punkt 6.2.5.1.1 og 6.2.5.1.2 ovenfor.

6.2.5.2. Automatiske retraktorer

6.2.5.2.1. Gjorden i en sikkerhedssele med automatisk retraktor må ikke bevæge sig mere end 30 mm mellem retraktorens låsestillinger. Bevæger bæreren sig bagud, skal sikkerhedsselen enten forblive i sin udgangsstilling eller automatisk vende tilbage til denne stilling, når bæreren på ny bevæger sig fremad.

6.2.5.2.2. Såfremt retraktoren er monteret med en hoftesele, må tilbagetrækningskraften på gjorden ikke være under 0,7 daN målt i henhold til punkt 7.6.4 nedenfor på den frie længde mellem attrappen og retraktoren.

Såfremt retraktoren udgør en del af en fastholdelsesanordning til den øvre del af torsoen, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 0,1 daN og højst 0,7 daN målt på tilsvarende måde.

6.2.5.2.3. Gjorden skal trækkes ud af retraktoren og rulles op igen efter den i punkt 7.6.1 beskrevne metode; denne cyklus gentages 5 000 gange. Retraktoren underkastes derefter den i punkt 7.2 anførte korrosionsprøvning og derefter den i punkt 7.6.3 nedenfor anførte støvprøvning. Den skal derefter uden problemer fuldføre yderligere 5 000 cyklusser med udtrækning og tilbagetrækning. Efter ovenstående prøvninger skal retraktoren fungere korrekt og stadig opfylde bestemmelserne i punkt 6.2.5.2.1 og 6.2.5.2.2 ovenfor.

6.2.5.3. Inerti-retraktorer

6.2.5.3.1. En inerti-retraktor skal opfylde følgende krav, når den prøves i henhold til forskrifterne i punkt 7.6.2 nedenfor. For enkeltvirkende retraktorer er kun specifikationerne i punkt 2.14.4.1 i dette regulativ vedrørende reduktion af køretøjets hastighed gældende.

6.2.5.3.1.1. Fastlåsningen skal være sket, når reduktionen af køretøjets hastighed når 0,45 g (5) for type 4 eller 0,85 g for type 4N-retraktorer.

6.2.5.3.1.2. Den må ikke låse ved accelerationsværdier for gjorden målt i dennes udtrækningsretning på mindre end 0,8 g for type 4 eller mindre end 1,0 g for type 4N-retraktorer.

6.2.5.3.1.3. Den må ikke låse, når dens føleanordning har en hældning på 12° eller derunder i alle retninger i forhold til den af fabrikanten angivne monteringsretning.

6.2.5.3.1.4. Den skal låse, når føleanordningen har en hældning på mere end 27° for type 4- eller 40° for type 4N-retraktorer uanset retning i forhold til den monteringsposition, som angives af fabrikanten.

6.2.5.3.1.5. I tilfælde, hvor aktivering af en retraktor styres af et eksternt signal eller en ekstern strømkilde, skal udformningen sikre, at retraktoren låser automatisk, hvis signalet eller strømkilden får fejlfunktion eller afbrydes. Dette krav behøver imidlertid ikke være opfyldt ved dobbeltvirkende retraktorer, hvis kun en af påvirkningerne styres af et eksternt signal eller en ekstern strømkilde, og hvis fejlfunktion på signalet eller strømkilden meddeles føreren ved visuelle signaler og/eller lydsignaler.

6.2.5.3.2. En dobbeltvirkende inerti-retraktor, der aktiveres af gjorden, skal, når den prøves under de i punkt 7.6.2 nedenfor angivne vilkår, tilfredsstille ovennævnte krav og skal desuden låse, hvis gjordens acceleration er over eller lig med 3,0 g, idet accelerationen måles i udtrækningsretningen.

6.2.5.3.3. Ved gennemførelsen af de i ovenstående punkt 6.2.5.3.1 og 6.2.5.3.2 omtalte prøvninger, må gjorden ikke bevæge sig mere end 50 mm startende ved den længde, der angives i punkt 7.6.2.1, før retraktoren låser. Ved gennemførelsen af den i ovenstående punkt 6.2.5.3.1.2 omtalte prøvning, må låsningen ikke ske under gjordens 50 mm-bevægelse startende ved den længde, der angives i punkt 7.6.2.1 nedenfor.

6.2.5.3.4. Såfremt retraktoren er monteret med en hoftesele, må tilbagetrækningskraften på gjorden ikke være under 0,7 daN målt i henhold til punkt 7.6.4 på den frie længde mellem attrappen og retraktoren.

Såfremt retraktoren udgør en del af en fastholdelsesanordning til den øvre del af torsoen, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 0,1 daN og højst 0,7 daN målt på tilsvarende måde, undtagen for seler med en slække-anordning, hvor den minimale tilbagetrækningskraft kun kan reduceres til 0,05 daN, når denne anordning er operationel. Såfremt gjorden går igennem en bøjle eller en rulle, skal tilbagetrækningskraften måles på den frie længde mellem attrappen og bøjlen eller trissen.

Såfremt sættet indeholder en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer gjorden i at blive trukket helt tilbage, skal denne mekanisme sættes ud af funktion, når disse krav vurderes.

Hvis sættet indeholder en slække-anordning, skal tilbagetrækningskraften for gjorden, som beskrives ovenfor, måles med anordningen slået henholdsvis til og fra, når disse krav vurderes, før og efter holdbarhedsprøvningen i henhold til punkt 6.2.5.3.5 nedenfor.

6.2.5.3.5. Gjorden skal trækkes ud af retraktoren og rulles op igen efter den i punkt 7.6.1 beskrevne metode; denne cyklus gentages 40 000 gange. Retraktoren underkastes derefter den i punkt 7.2 anførte korrosionsprøvning og derefter den i punkt 7.6.3 nedenfor foreskrevne støvprøvning. Den skal derefter gennemføre yderligere 5 000 cyklusser uden problemer (45 000 i alt).

Hvis sættet indeholder en slække-anordning, skal ovenstående prøvninger fortages med anordningen slået henholdsvis til og fra.

Efter ovenstående prøvninger skal retraktoren fungere korrekt og stadig opfylde bestemmelserne i punkt 6.2.5.3.1 og 6.2.5.3.3 og 6.2.5.3.4 ovenfor.

6.2.5.4. Efter holdbarhedsprøvningen i henhold til punkt 6.2.5.3.5 og umiddelbart efter målingen af tilbagetrækningskraften i henhold til punkt 6.2.5.3.4 ovenfor, skal retraktorerne opfylde begge de følgende specifikationer:

6.2.5.4.1. Når retraktorer, undtagen inerti-retraktorer, prøves i henhold til punkt 7.6.4.2 nedenfor, skal de sikre, at gjorden ikke sidder løst i forhold til torsoen, og

6.2.5.4.2. når lukkebeslaget åbnes for at frigøre tungen, skal retraktoren alene kunne trække gjorden helt tilbage.

6.2.6. Selestrammer

6.2.6.1. Efter at have gennemgået korrosionsprøvningen i henhold til punkt 7.2 nedenfor, skal selestrammeren (inklusive føleren, som er tilsluttet anordningen med de originale stik, men uden at der passerer spænding gennem dem) fungere normalt.

6.2.6.2. Det kontrolleres, at uforvarende aktivering af anordningen ikke indebærer risiko for kvæstelser af bæreren.

6.2.6.3. Når der er tale om pyrotekniske selestrammere:

6.2.6.3.1. Efter at have gennemgået behandlingen i henhold til punkt 7.9.1 nedenfor må selestrammeren ikke være blevet aktiveret af temperaturen, og anordningen skal fungere normalt.

6.2.6.3.2. Der træffes forholdsregler til at forhindre, at de varme gasser antænder brandbare materialer i nærheden.

6.3. Gjorde

6.3.1. Generelt

6.3.1.1. Gjordene skal være udformet således, at det tryk, de udøver på bærerens krop, fordeles så jævnt som muligt i hele deres bredde, og således at de selv under belastning ikke snos. De skal være i besiddelse af energiabsorberende og energiafledende egenskaber. Gjordenes kanter skal behandlet, og de må ikke blive flossede ved brug.

6.3.1.2. Ved en belastning på 980 daN + 100 - 0 daN skal gjordens bredde være mindst 46 mm. Denne måling foretages under brudbelastningsprøvningen efter punkt 7.4.3 nedenfor, idet maskinen standes ved ovennævnte belastning (6).

6.3.2. Styrke efter rumkonditionering

For de to prøver af gjorden, der er konditioneret i overensstemmelse med punkt 7.4.1.1, må brudbelastningen bestemt i overensstemmelse med punkt 7.4.2 ikke være under 1 470 daN. Forskellen mellem brudbelastningerne for de to prøver må ikke være større end 10 % af den højeste målte brudbelastning.

6.3.3. Modstandsdygtighed efter særlig konditionering

Brudbelastningen for de to prøver af gjorden, der er konditioneret i overensstemmelse med en af bestemmelserne i punkt 7.4.1 (undtagen 7.4.1.1) nedenfor, skal mindst være 75 % af den gennemsnitlige belastning bestemt ved prøvningen efter punkt 6.3.2, dog ikke under 1 470 daN. Den tekniske tjeneste kan undlade en eller flere af disse prøvninger, hvis det anvendte materiales sammensætning eller de til rådighed værende oplysninger gør dem overflødige.

6.4. Sættet eller fastholdelsesanordningen

6.4.1. Dynamisk prøvning

6.4.1.1. Sættet eller fastholdelsesanordningen skal underkastes dynamisk prøvning i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 7.7 nedenfor.

6.4.1.2. Den dynamiske prøvning skal udføres på to sæt, der ikke før har været udsat for belastning, med mindre sættet indgår i en fastholdelsesanordning; i så fald skal den dynamiske prøvning udføres på fastholdelsesanordningerne for en gruppe sæder, som ikke tidligere har været udsat for belastning. Lukkebeslagene til de sæt, der skal prøves, skal opfylde kravene i punkt 6.2.2.4 ovenfor. Såfremt sikkerhedsseler er udstyret med retraktorer, skal disse have været underkastet støvprøvning i henhold til punkt 7.6.3; ved sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger med selestrammere, der udløses med pyrotekniske midler, skal anordningen have gennemgået den konditionering, der beskrives i punkt 7.9.1 nedenfor.

6.4.1.2.1. Sikkerhedsselerne skal have gennemgået korrosionsprøvningen i henhold til punkt 7.2, hvorefter lukkebeslagene skal gennemgå yderligere 500 åbnings- og lukkecyklusser under normale brugsbetingelser.

6.4.1.2.2. Sikkerhedsseler med retraktorer skal enten have gennemgået prøvningen, som beskrives i 6.2.5.2 eller i punkt 6.2.5.3 ovenfor. Hvis en retraktor allerede har gennemgået korrosionsprøvningen i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 6.4.1.2.1 ovenfor, behøver denne prøvning ikke gentages.

6.4.1.2.3. For en sele, der er beregnet til at blive brugt sammen med en højdejusteringsanordning som defineret i punkt 2.14.6 ovenfor, skal prøvningen udføres med anordningen indstillet til de mest uhensigtsmæssige positioner, som vælges til prøvning af den tekniske tjeneste. Dog gælder følgende:

6.4.1.2.3.1. Hvis højdejusteringsanordningen udgøres af seleforankringen som godkendt i henhold til bestemmelserne i regulativ nr. 14, kan den tekniske tjeneste vælge at anvende bestemmelserne i punkt 7.7.1 nedenfor efter eget skøn.

6.4.1.2.3.2. Hvis en fleksibel anordning til indstilling af selehøjde ved skulder udgør en del af selen, prøves den som en fastholdelsesanordning, og den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af prøvningen, anvender de bestemmelserne i punkt 7.7.1, som vedrører prøvning af den del af køretøjets stel, hvorpå fastholdelsesanordningen normalt er monteret.

6.4.1.2.4. For sikkerhedsseler med selestrammer kan den minimale forskydning, som angives i punkt 6.4.1.3.2 halveres. Ved prøvningen skal selestrammeren være operationel.

6.4.1.2.5. Sikkerhedsseler med slække-anordning skal undergå en holdbarhedsprøvning, hvor denne anordning er operationel i henhold til punkt 6.2.5.3.5 før en dynamisk prøvning. Den dynamiske prøvning skal herefter foretages, mens slække-anordningen er operationel.

6.4.1.3. Under prøvningen skal det sikres, at følgende krav opfyldes:

6.4.1.3.1. Ingen del af et sæt eller en fastholdelsesanordning, der skal sikre fastholdelse af de personer, som befinder sig i køretøjet, må briste, og intet lukkebeslag eller spærreanordning eller forskydningsanordning må lukke sig op; samt

6.4.1.3.2. For hofteseler skal attrappens bevægelse fremad være mellem 80 og 200 mm. For andre typer sikkerhedsseler skal bevægelsen fremad være mellem 80 og 200 mm i hoftehøjde og mellem 100 og 300 mm i brysthøjde. For H-seler kan den minimale bevægelse som angivet ovenfor halveres. Disse bevægelser er forskydninger i forhold til målepunkterne, som fremgår af figur 6 i bilag 7 til dette regulativ.

6.4.1.3.3. For sikkerhedsseler beregnet til brug ved de yderste siddepladser foran, som beskyttes af en airbag foran, kan bevægelsen for brystkassens referencepunkt overstige det, der anføres i punkt 6.4.1.3.2 ovenfor, hvis farten ved denne værdi ikke overstiger 24 km/h.

6.4.1.3.4. Hvis der er tale om en siddeplads ud over den yderste siddeplads foran, som beskyttes med en airbag foran, må forskydningen af brystkassens referencepunkt overstige det i punkt 6.4.1.3.2 angivne, forudsat at dets hastighed ved denne værdi ikke overstiger 24 km/h ved prøvninger foretaget med airbaggen i et køretøjsrelateret miljø, der afspejler koordinaterne for airbaggens montering og fastgørelsespunkter i køretøjet.

6.4.1.4. For fastholdelsesanordning:

6.4.1.4.1. Brystkassens referencepunkt kan udføre en større bevægelse end angivet i punkt 6.4.1.3.2, hvis det ved beregninger eller yderligere prøvninger er godtgjort, at ingen del af overkroppen eller hovedet på den attrap, der anvendes i det dynamiske forsøg, kan støde mod nogen af køretøjets stive dele, undtagen:

6.4.1.4.1.1. For så vidt angår føreren tillades det, at brystkassen kommer i kontakt med styreapparatet, hvis sidstnævnte opfylder kravene i regulativ nr. 12 og forudsat, at kontakten ikke opstår ved en hastighed på over 24 km/h. Når denne bedømmelse finder sted, skal sædet være i en af de i punkt 7.7.1.5 nedenfor foreskrevne stillinger.

6.4.1.4.1.2. For enhver anden person i køretøjet må hovedet eller brystkassen ikke komme i kontakt med nogen fast del af køretøjet foran attrappen. Desuden må attrappens hoved heller ikke være i kontakt med dukkens knæ. I forbindelse med denne vurdering anses attrappens sæde og et eventuelt sæde foran den for at være i de stillinger, der er angivet i punkt 7.7.1.6 nedenfor. Med undtagelse af den anvendte konstruktion i form af et airbag-sæt som defineret i punkt 2.8 kan ikke-stift materiale med en Shore A-hårdhed på < 50 fjernes for at påvise, at dækkede eller polstrede stive dele ikke kommer i kontakt med attrappens hoved eller bryst under prøvningen.

6.4.1.4.2. I køretøjer, hvor sådanne anordninger benyttes, skal forskydningsanordningerne og spærreanordningerne, der gør det muligt for bagsædepassagerer at stige ud af bilen, stadig kunne håndbetjenes efter den dynamiske prøvning.

6.4.1.5. Som en undtagelse kan bevægelserne ved fastholdelsesanordninger være større end det angivne i punkt 6.4.1.3.2, hvis den øvre forankring, som er fastgjort til sædet, er omfattet af undtagelsen i punkt 7.4 i regulativ nr. 14.

6.4.2. Modstandsdygtighed efter konditionering ved slid

6.4.2.1. For begge prøver, som konditioneres i henhold til punkt 7.4.1.6 nedenfor, vurderes brudstyrken som foreskrevet i punkt 7.4.2 og 7.5 nedenfor. Den skal være lig med eller over 75 % af den gennemsnitlige brudstyrke som er konstateret ved prøvning på nye gjorde og ikke mindre end minimumsbelastningen, som er angivet for den prøvede del. Forskellen mellem brudbelastningerne for de to prøver må ikke være større end 20 % af den højeste målte brudbelastning. For type 1- og type 2-procedurer skal prøvningen af brudstyrken kun udføres på prøver af gjorde (punkt 7.4.2). For type 3-proceduren skal prøvningen af brudstyrken udføres på gjorden i kombination med den relevante metaldel (punkt 7.5).

6.4.2.2. De dele af sættet, som skal prøves ved konditionering ved slid, findes i nedenstående tabel, og de relevante proceduretyper er angivet med »x«. Der anvendes en ny prøve til hver procedure.

Procedure 1 Procedure 2 Procedure 3 Tillæg — — x Bøjle eller trisse — x — Lukkebeslag — x x Indstillingsanordning x — x Dele fastsyet på gjorden — — x Fleksibel anordning til indstilling af selehøjde ved skulder x — —

7. PRØVNINGER

7.1. Anvendelsen af de prøveeksemplarer, der indsendes til typegodkendelse af en type sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning (se bilag 13 til dette regulativ)

7.1.1. To seler eller fastholdelsesanordninger er nødvendige til inspektion af lukkebeslaget, prøvning af lukkebeslaget ved lav temperatur, eventuelt prøvningen ved lav temperatur, som beskrives i punkt 7.5.4 nedenfor, holdbarhedsprøvning af lukkebeslaget, korrosionsprøvning af selen, prøvning af retraktorens funktion, den dynamiske prøvning og prøvning af lukkebeslagets åbning efter den dynamiske prøvning. En af disse to prøver anvendes til inspektion af sikkerhedsselen eller fastholdelsesanordningen.

7.1.2. En sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning skal bruges til inspektion af lukkebeslaget og prøvning af brudstyrken, befæstigelsesbeslag til forankringerne, indstillingsanordninger til sikkerhedsselerne og eventuelt retraktorerne.

7.1.3. To sæt seler eller fastholdelsesanordninger anvendes til inspektion af lukkebeslaget samt konditionering ved slid og kontrol af glidning. Prøvningen af sikkerhedsselens indstillingsanordning udføres på den ene af disse to prøver.

7.1.4. Gjordprøven anvendes til bestemmelse af gjordens brudbelastning. En del af denne prøve skal opbevares, så længe typegodkendelsen gælder.

7.2. Korrosionsprøvning

7.2.1. Et helt sæt anbringes i et prøvningskammer, som beskrevet i bilag 12 til dette regulativ. Hvis der er monteret en retraktor på sættet, skal gjorden trækkes ud i sin fulde længde minus 300 ± 3 mm. Bortset fra korte afbrydelser, der måtte være nødvendige, til f.eks. kontrol og supplering af saltopløsningen, fortsættes prøvningen uafbrudt i 50 timer.

7.2.2. Til slut skal sættet vaskes forsigtigt eller skylles i rindende vand ved en temperatur ikke over 38°C for at fjerne eventuelle saltaflejringer, og derefter lægges det til tørre i stuetemperatur i 24 timer før undersøgelse i henhold til punkt 6.2.1.2 ovenfor.

7.3. Prøvning for glidning (jf. figur 3 i bilag 11 til dette regulativ)

7.3.1. Prøverne, der skal prøves for glidning, opbevares i mindst 24 timer før konditioneringen i en atmosfære med en temperatur på 20 ± 5 °C og 65 ± 5 % relativ fugtighed. Prøvningen gennemføres ved en temperatur på mellem 15 og 30 °C.

7.3.2. På prøvningsstanden skal det kontrolleres, at den frie ende af justeringsanordningen vender opad eller nedad som i køretøjet.

7.3.3. Den nederste ende belastes med 5 daN. Den anden ende skal bevæges frem og tilbage med en amplitude på 300 ± 20 mm (se figur).

7.3.4. Dersom der er en løs ende, som danner en reserve af gjord, må den under ingen omstændigheder fæstnes eller klemmes fast i fastholdelsesanordningen ved den belastede ende.

7.3.5. På prøvningsstanden skal det kontrolleres at gjordens konkavitet, når den ikke er stram i forhold til justeringsanordningen, vendes i samme retning, som når den er monteret i køretøjet. Prøvningsstandens belastning på 5 daN skal påføres i lodret retning for at undgå, at belastningen svinger, og at gjorden snos. Befæstigelsesanordningen skal fæstnes til belastningen på 5 daN som i køretøjet.

7.3.6. Før den endelige prøvning påbegyndes, foretages 20 cyklusser, for at den selvstrammende anordning kan virke korrekt.

7.3.7. Der skal gennemføres 1 000 cyklusser ved frekvensen 0,5 pr. sekund med amplitude 300 ± 20 mm. Belastningen på 5 daN påføres kun i et tidsrum, som svarer til den tid, det tager at gennemløbe 100 ± 20 mm for hver halvperiode.

7.4. Konditionering af gjorden og brudstyrke (statisk prøvning)

7.4.1. Konditionering af gjorden før prøvning for brudstyrke

Prøver udskåret af gjorden, som omtales i punkt 3.2.2.3 ovenfor, konditioneres på følgende måde:

7.4.1.1. Konditionering med temperatur og hygrometri

Gjorden konditioneres efter ISO 139 (2005) ved standardatmosfæren eller standardalternativatmosfæren. Hvis prøvningen ikke påbegyndes straks efter konditioneringen, anbringes prøven i en hermetisk lukket beholder indtil prøvningens begyndelse. Brudbelastningen skal bestemmes mindre end fem minutter efter, at prøven er taget ud af konditioneringsatmosfæren eller beholderen.

7.4.1.2. Konditionering med lys

7.4.1.2.1. Bestemmelserne i 105-B02 (1994/Amd2:2000) finder anvendelse. Gjorden udsættes for lys, indtil der et fremkommet en ændring af blå standardtype nr. 7, der svarer til grad 4 på gråskalaen.

7.4.1.2.2. Efter eksponering skal gjorden konditioneres som foreskrevet i punkt 7.4.1.1. Hvis prøvningen ikke påbegyndes straks efter konditioneringen, anbringes prøven i en hermetisk lukket beholder indtil prøvningens begyndelse. Brudbelastningen skal bestemmes inden fem minutter efter, at prøven er taget ud af konditioneringsatmosfæren.

7.4.1.3. Konditionering med kulde

7.4.1.3.1. Efter eksponering skal gjorden konditioneres som foreskrevet i punkt 7.4.1.1 ovenfor.

7.4.1.3.2. Gjorden anbringes derefter i halvanden time på en plan flade i et kølerum med en lufttemperatur på – 30 ± 5 °C. Derefter foldes prøven og folden belastes med en masse på 2 kg, som også er afkølet til – 30 ± 5 °C. Efter endnu 30 minutters belastning ved samme temperatur i kølerummet, fjernes massen og brudbelastningen bestemmes inden fem minutter efter, at prøven er taget ud af kølerummet.

7.4.1.4. Konditionering med varme

7.4.1.4.1. Gjorden skal opbevares i tre timer i et varmeskab med en temperatur på 60 ± 5 °C og 65 ± 5 % relativ fugtighed.

7.4.1.4.2. Brudbelastningen bestemmes, inden fem minutter efter at prøvestykket er taget ud af varmeskabet.

7.4.1.5. Konditionering med vand

7.4.1.5.1. Gjorden nedsænkes helt i tre timer i destilleret vand med 20 ± 5 °C tilsat en anelse aktiverende stof (befugtningsmiddel). Der kan anvendes alle typer befugtningsmidler, som er velegnede til det pågældende gjordmateriale.

7.4.1.5.2. Brudbelastningen bestemmes inden 10 minutter efter, at prøvestykket er taget op af vandet.

7.4.1.6. Konditionering med slid

7.4.1.6.1. Konditionering med slid udføres på alle enheder, hvor gjorden er i kontakt med en stiv del af selen, med undtagelse af alle indstillingsanordninger, hvor glidningsprøvningen (punkt 7.3) viser, at gjorden glider mindre end halvdelen af den foreskrevne værdi, hvorfor konditionering med slid (punkt 7.4.1.6.4.1) i henhold til procedure 1 ikke vil være påkrævet. Monteringen på prøvningsanordningen skal tilnærmelsesvis svare til den virkelige kontaktflade.

7.4.1.6.2. Efter eksponering skal prøverne konditioneres som foreskrevet i punkt 7.4.1.1. Slidprøvningen udføres ved en omgivende temperatur mellem 15 og 30 °C.

7.4.1.6.3. Skema angiver de almindelige vilkår for hver slidprocedure.

Belastning daN Frekvens Hz Antal cyklusser Forskydning mm Procedure 1 2,5 0,5 5 000 300 ± 20 Procedure 2 0,5 0,5 45 000 300 ± 20 Procedure 3 (*1) 0-5 0,5 45 000 —

Den forskydning, der angives i femte kolonne i skemaet, er længden af gjordens fremad- og tilbagegående bevægelse.

7.4.1.6.4. Særlige vilkår for konditioneringen

7.4.1.6.4.1. Procedure 1: i tilfælde, hvor gjorden passerer gennem en justeringsanordning

En stabil, lodret belastning på 2,5 daN opretholdes på gjordens ene ende - den anden ende af gjorden fastgøres til en anordning, der fører gjorden frem og tilbage i vandret plan.

Justeringsanordningen anbringes på den vandrette gjord, så gjorden konstant er under træk (se figur 1 i bilag 11 til dette regulativ).

7.4.1.6.4.2. Procedure 2: i tilfælde, hvor gjorden skifter retning ved at passere gennem en stiv del

Under denne prøvning fastholdes gjordens hjørner som vist i figur 2 i bilag 11 til dette regulativ.

Den konstante belastning på 0,5 daN opretholdes under prøvningen.

I tilfælde, hvor gjorden skifter retning mere end en gang ved passagen gennem en stiv del, kan belastningen på 0,5 daN øges for at opnå den foreskrevne bevægelse på 300 mm gennem den pågældende stive del.

7.4.1.6.4.3. Procedure 3: i tilfælde, hvor gjorden er fæstnet til et beslag ved syning eller lignende

Den samlede bevægelse frem og tilbage skal være 300 ± 20 mm, men belastningen på 5 daN skal kun påføres i det tidsrum, der tager at gennemløbe 100 ± 20 mm for hver halve cyklus (se figur 3 i bilag 11 til dette regulativ).

7.4.2. Bestemmelse af gjordens brudbelastning (statisk prøvning)

7.4.2.1. Prøvningerne skal hver gang foretages på to nye prøver af passende længde, som er konditioneret i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 7.4.1 ovenfor.

7.4.2.2. Hver af prøverne monteres i indspændingshovedet på en trækprøvningsmaskine. Indspændingshovederne skal være konstrueret således, at brud på gjorden inde i disse eller i nærheden af dem ikke finder sted. Bevægelseshastigheden skal være ca. 100 mm i minuttet. Ved prøvningens begyndelse skal gjordens fri længde mellem indspændingshovederne være 200 mm ± 40 mm.

7.4.2.3. Derefter øges belastningen, indtil gjorden brydes, og brudbelastningen registreres.

7.4.2.4. Hvis prøven glider eller brydes i indspændingshovederne eller brydes mindre end 10 mm fra et af disse, skal den pågældende prøvning lades ude af betragtning, og ny prøve prøves.

7.4.3. Bredde under belastning

7.4.3.1. Prøvningerne skal hver gang foretages på to nye prøver af passende længde, som er konditioneret i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 7.4.1 ovenfor.

7.4.3.2. Hver af prøverne monteres i indspændingshovedet på en trækprøvningsmaskine. Indspændingshovederne skal være konstrueret således, at brud på gjorden inde i disse eller i nærheden af dem ikke finder sted. Bevægelseshastigheden skal være ca. 100 mm i minuttet. Ved prøvningens begyndelse skal gjordens fri længde mellem indspændingshovederne være 200 mm ± 40 mm.

7.4.3.3. Når belastningen når 980 daN + 100 – 0 daN, standes maskinen, og målingen gennemføres i løbet af fem sekunder. Prøvningen udføres uafhængigt af trækprøvningen.

7.5. Prøvning af sættets enkelte dele, heri indbefattet de stive dele

7.5.1. Lukkebeslaget og justeringsanordningen forbindes med trækprøvningsmaskinen ved de dele, som de normalt er fæstnet til, hvorefter belastningen øges indtil 980 daN.

Ved H-seler skal lukkebeslaget være forbundet med trækprøvningsmaskinen via de gjorde, der er fastgjort til lukkebeslaget, og tungen eller de to tunger, der er anbragt næsten symmetrisk i forhold til lukkebeslagets geometriske centrum. Hvis lukkebeslaget eller justeringsanordningen indgår i et befæstigelsesbeslag eller i den fælles del af en trepunktssele, prøves det pågældende lukkebeslag eller justeringsanordningen sammen med befæstigelsesbeslaget i overensstemmelse med punkt 7.5.2 nedenfor, undtagen ved retraktorer med forbindelsesgjord eller selestyr ved den øvre forankring, når belastningen bliver 980 daN, og længden af gjorden, som fortsat er oprullet på rullen, er den længde, der resulterer af låsning så tæt på et punkt 450 mm fra gjordens afslutning som muligt.

7.5.2. Befæstelsesbeslagene og eventuelle indstillingsanordninger skal prøves som angivet i punkt 7.5.1 ovenfor, dog skal belastningen være 1 470 daN og påføres med forbehold af bestemmelserne i andet punktum i punkt 7.7.1 nedenfor, og under de mest ugunstige omstændigheder, der kan forekomme, når selen er korrekt monteret i køretøjet. For retraktorer skal prøvningen finde sted, når gjorden er helt udrullet.

7.5.3. To hele prøvesæt anbringes i et fryserum ved en temperatur på – 10 ± 1 °C i to timer. Efter at være taget ud af kølerummet skal lukkebeslagets dele lukkes manuelt.

7.5.4. To hele prøvesæt anbringes i et fryserum ved en temperatur på – 10 ± 1 °C i to timer. De beslag og plasticdele, der prøves, anbringes efter tur på en flad stålplade (som er anbragt i kølerummet samtidig med prøvestykkerne); pladen anbringes vandret på en fast blok belastet med mindst 100 kg; inden 30 sekunder efter, at prøverne er taget ud af kølerummet, skal en masse på 18 kg falde ned på prøvesættet fra en højde af 300 mm. Anslagsfladen for denne masse på 18 kg skal have en hårdhed på mindst 45 HRC og være konveks med en krumningsradius på 10 mm i den tværgående akses plan og en radius på 150 mm i planet for massens længdeakse. For den ene af prøverne udføres prøvningen med anslag på langs af gjorden i buens akse, og på den anden prøve udføres prøvningen ved 90° på gjorden.

7.5.5. Lukkebeslag, som har fælles dele for to sikkerhedsseler, udsættes for en belastning, der simulerer normale brugsvilkår i et køretøj, hvor sæderne er indstillet til deres midterstilling. En belastning på 1 470 daN påføres begge selerne samtidig. Belastningen påføres i den i punkt 7.7.1 nedenfor angivne retning. I bilag 10 i dette regulativ findes beskrivelsen af apparaturet til ovennævnte prøvning.

7.5.6. Under prøvning af håndbetjente justeringsanordninger skal gjorden trækkes ud af anordningen på normal måde under hensyntagen til normale brugsvilkår ved en hastighed af ca. 100 mm/s, og maksimumsbelastningen måles med en tolerance på 0,1 daN, efter at de første 25 mm gjord er udtrukket. Gjordens bevægelse gennem justeringsanordningen prøves i begge retninger, og gjorden skal gennemføre 10 cyklusser før målingen.

7.6. Supplerende prøvninger af sikkerhedsseler med retraktorer

7.6.1. Retraktormekanismens holdbarhed

7.6.1.1. Gjorden udtrækkes og oprulles det foreskrevne antal gange med højst 30 frem- og tilbagegående bevægelser i minuttet. Ved inerti-retraktorer gives gjorden et ryk, der låser retraktoren ved hver femte bevægelse.

Samme antal ryk påføres fem forskellige steder på gjorden, henholdsvis når denne er trukket ud til 90 %, 80 %, 75 %, 70 % og 65 % af den del af gjordens samlede længde, der fortsat er oprullet på retraktoren. Er gjorden imidlertid længere end 900 mm, sættes de forannævnte procenttal i forhold til de 900 mm gjord, der kan trækkes ud af retraktoren.

7.6.1.2. I bilag 3 i dette regulativ findes beskrivelsen af apparaturet til den i punkt 7.6.1.1 omtalte prøvning.

7.6.2. Prøvning for låsning af inerti-retraktorer

7.6.2.1. Retraktorens låsefunktion prøves én gang, når gjorden er udrullet til fuld længde minus 300 ± 3 mm.

7.6.2.1.1. Når låsningen af en inerti-retraktor fremkaldes ved en accelererende bevægelse af gjorden, skal udtrækningen af gjorden ske i den retning, den normalt forekommer, når retraktoren er monteret i et køretøj.

7.6.2.1.2. Når retraktorernes følsomhed over for en reduktion af køretøjets hastighed måles, skal udtrækningen ske langs to på hinanden vinkelrette vandrette akser, hvis retraktoren er monteret i et køretøj efter fabrikantens angivelse for den pågældende sikkerhedssele. Når denne position ikke angives, retter den tekniske tjeneste henvendelse til fabrikanten af sikkerhedsselen. En af akserne skal være den, som af den tekniske tjeneste, der foretager prøvningen for typegodkendelse, anses for at fremkalde de dårligst mulige vilkår for låsemekanismens funktion.

7.6.2.2. I bilag 4 i dette regulativ findes beskrivelsen af apparaturet til den i punkt 7.6.2.1 omtalte prøvning. Udformningen af et sådant prøvningsapparat skal sikre, at den krævede acceleration forekommer, før gjorden trækkes mere end 5 mm ud af retraktoren, og at tilbagetrækningen sker med en gennemsnitlig accelerationsforøgelse på mindst 55 g/s (7) og maksimalt 150 g/s ved prøvning af følsomhed over for gjordens bevægelse og på mindst 25 g/s og maksimalt 150 g/s ved prøvning af følsomhed over for en reduktion af køretøjets hastighed.

7.6.2.3. For at kontrollere overensstemmelse med forskrifterne i punkt 6.2.5.3.1.3 og 6.2.5.3.1.4 monteres retraktoren på en vandret plade, og denne vippes med en hastighed af højst 2° i sekundet, indtil retraktoren låser. Prøvningen gentages i andre retninger for at sikre, at kravene er opfyldt.

7.6.3. Modstandsdygtighed imod støv

7.6.3.1. Retraktoren anbringes i et prøvekammer som beskrevet i bilag 5 til dette regulativ. Den monteres med en hældning svarende til monteringen i et køretøj. Prøvningskammeret skal indeholde støv som specificeret i punkt 7.6.3.2 nedenfor. Retraktorens gjord trækkes 500 mm ud og holdes udtrukket således, undtagen efter hver støvblæsning, hvor gjorden rulles op og trækkes ud 10 gange i løbet af 1-2 minutter. I en periode på fem timer blæses støvet hvert tyvende minut i fem sekunder op mod retraktoren ved hjælp af trykluft, der er tør og fri for olie og fedt, med et overtryk på 5,5 · 105 ± 0,5 · 105 Pa gennem en dyse med en diameter på 1,5 ± 0,1 mm.

7.6.3.2. Det støv, der anvendes ved prøvningen i punkt 7.6.3.1 ovenfor, består af omkring 1 kg tørt kvarts. Formalingsgraden skal være som følger:

a) skal kunne passere en 150 μm maskevidde, 104 μm tråddiameter: 99 til 100 %

b) skal kunne passere en 105 μm maskevidde, 64 μm tråddiameter: 76 til 86 %

c) skal kunne passere en 75 μm maskevidde, 52 μm tråddiameter: 60 til 70 %.

7.6.4. Tilbagetrækningskræfter

7.6.4.1. Udtræknings- og oprulningskraft måles på et sæt, som anbringes på den attrap, som benyttes til den dynamiske prøvning efter punkt 7.7 nedenfor. Spændingen i gjorden måles i det punkt, der netop er fri af attrappen (men så nær ved denne som muligt), mens gjorden rulles op med en hastighed på omkring 0,6 m/min. Hvis sættet indeholder en slække-anordning, skal prøvningen af udtræknings- og oprulningskraft foretages med anordningen slået henholdsvis til og fra.

7.6.4.2. Før den dynamiske prøvning, der beskrives i punkt 7.7 nedenfor, vippes attrappen, som er anbragt i sædet, og som er iført en bomuldstrøje, fremad, indtil 350 mm af gjorden er trukket ud af retraktoren, og slippes derefter, så den vender tilbage til sin oprindelige position.

7.7. Dynamiske prøvninger af sættet eller fastholdelsesanordningen

7.7.1. Sættet anbringes på en prøvevogn udstyret med sæde og de i figur 1 i bilag 6 til dette regulativ angivne almindelige forankringer. Såfremt sættet er beregnet til et bestemt køretøj eller til bestemte køretøjstyper, skal afstandene mellem attrappen og forankringerne fastsættes af den tekniske tjeneste, der foretager prøvningerne, i henhold til enten vejledningerne for selens montering eller oplysninger fra køretøjsfabrikanten. Hvis selen er udstyret med en anordning til højdeindstilling som defineret i punkt 2.14.6 ovenfor, skal anordningens placering og fastgørelsesmetoderne være de samme som for køretøjet.

Når den dynamiske prøvning er gennemført i dette tilfælde for en køretøjstype, behøver den ikke gentages for andre køretøjstyper, hvor forankringspunktet befinder sig mindre end 50 mm fra det tilsvarende forankringspunkt for den prøvede sele. Som et alternativ kan fabrikanterne fastsætte hypotetiske forankringspunkter med henblik på prøvningen for at medtage det højst mulige antal forankringspunkter.

7.7.1.1. Såfremt sættet eller fastholdelsesanordningen indgår i et sæt, for hvilket der kræves typegodkendelse som fastholdelsesanordning, monteres sikkerhedsselen enten som beskrevet i punkt 7.7.1 eller på den del af køretøjets stel, det normalt skal monteres på, og denne del fastgøres på prøvevognen som beskrevet i punkt 7.7.1.2 til 7.7.1.6 nedenfor.

Når sikkerhedsselen eller fastholdelsesanordningen er udstyret med selestrammere, der benytter andre komponenter end dem, der er indbygget i selve sættet, skal sættet monteres på prøvevognen sammen med de nødvendige supplerende komponenter som beskrevet i punkt 7.7.1.2 til 7.7.1.6 nedenfor.

Når disse anordninger ikke kan monteres på prøvevognen, kan fabrikanten ved en traditionel frontal slagsejhedsprøvning med 50 km/h i overensstemmelse med ISO 3560 (1975) påvise, at anordningen er i overensstemmelse med regulativets krav.

7.7.1.2. Metoden, der anvendes til fastholdelse af køretøjet under prøvning, må ikke virke forstærkende på sædernes eller sikkerhedsselernes forankringspunkter eller formindske opbygningens normale deformation. Ingen del af køretøjets forparti må medtages under forsøget, hvis den ved at begrænse attrappens fremadrettede bevægelse, når der ses bort fra fødderne, kunne tænkes at formindske den belastning, der påføres fastholdelsesanordningen. De manglende dele kan erstattes af dele af en tilsvarende modstandsdygtighed på betingelse af, at disse ikke forhindrer attrappens fremadgående bevægelse.

7.7.1.3. Et befæstigelsesbeslag anses for tilfredsstillende, såfremt det ikke har nogen indvirkning på en overflade, der dækker hele opbygningens bredde, og såfremt køretøjet eller opbygningen blokeres eller fastgøres fortil i en afstand på mindst 500 mm fra fastholdelsesanordningens forankringspunkt. Bagtil skal opbygningen fastgøres tilstrækkeligt langt fra forankringspunkterne til, at kravene i punkt 7.7.1.2 opfyldes.

7.7.1.4. Køretøjets sæder skal være monteret og anbragt i den kørsels- eller brugsstilling, der af den tekniske tjeneste, som foretager godkendelsesprøvningerne, anses for at være den ugunstigste med hensyn til modstandsdygtighed, og som er forenelig med monteringen af attrappen i køretøjet. Sædernes stilling skal angives i prøvningsrapporten. Hvis sædet har indstilleligt ryglæn, anbringes dette i overensstemmelse med fabrikantens angivelser; såfremt sådanne ikke findes, fastlåses det således, at den vinkel, det danner med sædet, ligger så nær 25° som muligt for køretøjer i klasse M1 og N1 og så nær 15° som muligt for køretøjer i alle andre klasser.

7.7.1.5. Til bedømmelse af kravene i punkt 6.4.1.4.1 og 6.4.1.4.1.1 skal sædet anbringes i den længst fremskudte kørselsstilling, som attrappens dimensioner tillader.

7.7.1.6. Til bedømmelse af kravene i punkt 6.4.1.4.1 og 6.4.1.4.1.2 skal sædet anbringes som følger:

7.7.1.6.1. Forreste passagersæder: De forreste passagersæder skal anbringes i den længst fremskudte kørselsstilling, som attrappens dimensioner tillader. Sædernes stilling skal angives i prøvningsrapporten.

7.7.1.6.2. Bagsæder: Ved enhver prøvningsindstilling for personer på de bageste siddepladser antages det, at indstillingen af den prøvede siddeplads svarer til sædernes R-punkt. Hvis ryglænet er indstilleligt, indstilles det ved hjælp af 3-D H-punktmaskinen med en torsovinkel så tæt på 10° som muligt. Siddepladsen foran den siddeplads, der skal prøves, indstilles i midterste længde- og højdeposition eller i nærmeste midterste låste indstilling. Hvis ryglænet på dette sæde er indstilleligt, indstilles det ved hjælp af 3-D H-punktmaskinen med en torsovinkel så tæt på 10° som muligt. Dette kan godtgøres i form af et omrids foretaget i CAD eller en tegning af situationen i køretøjet.

7.7.1.7. Som alternativ til punkt 7.7.1.5 og 7.7.1.6 kan fabrikanten, når disse anordninger ikke kan monteres på prøvevognen, ved en traditionel frontal slagsejhedsprøvning med 50 km/h i overensstemmelse med ISO 3560:2013 påvise, at anordningen er i overensstemmelse med dette regulativs krav.

7.7.1.8. Alle forankringer for samme gruppe sæder bør prøves samtidig.

7.7.1.9. De dynamiske prøvninger af H-selesæt skal udføres uden skridtgjorden, selv om en sådan forefindes.

7.7.2. Sættet anbringes på følgende måde på den i bilag 7 til dette regulativ beskrevne attrap: Et bræt med en tykkelse på 25 mm anbringes mellem attrappens ryg og sædets ryg. Selen spændes stramt på attrappen. Derefter fjernes brættet, og attrappen anbringes således, at dens ryg er i kontakt med sæderyggen i hele sin længde. Det kontrolleres, at samlingsmetoden for de to dele af lukkebeslaget ikke skaber risiko for mindre pålidelig lukning.

7.7.3. De frie ender af gjordene skal være ført gennem justeringsanordningerne i tilstrækkelig længde til at kunne optage glidningen.

7.7.4. Decelerations- eller accelerationsanordninger

Ansøgeren skal vælge mellem en af følgende to anordninger:

7.7.4.1. Anordning til decelerationsprøvning

Vognen skubbes fremad, således at dens frie hastighed ved sammenstødet er 50 km/h ± 1 km/h, og således at attrappen forbliver ubevægelig. Vognens standselængde skal være 40 cm ± 5 cm. Vognen skal forblive i vandret stilling under decelerationen. Vognens deceleration opnås ved at anvende den i bilag 6 til dette regulativ beskrevne anordning eller ethvert andet apparat, der giver samme resultat. Apparatet skal være i overensstemmelse med kravene nedenfor:

Decelerationskurven for prøvevognen lastet med en ballastmasse med henblik på at opnå en samlet masse på 455 kg ± 20 kg til prøvning af sikkerhedsseler og 910 kg ± 40 kg til prøvning af fastholdelsesanordninger, hvor den nominelle masse af prøvevognen og køretøjets stel er 800 kg, skal ligge inden for det skraverede område i grafen i bilag 8. Den nominelle masse af prøvevognen og det påmonterede stel til køretøjet kan om nødvendigt hæves med multipla af 200 kg, og i så tilfælde tilføjes der yderligere en ballastmasse på 28 kg pr. trin. Den samlede masse af prøvevognen og køretøjets stel samt ballastmassen må under ingen omstændigheder adskille sig mere end ± 40 kg fra den nominelle værdi til kalibreringsprøvningen. Under kalibreringen af stopanordningen skal prøvevognens hastighed være 50 km/h ± 1 km/h, og standselængden skal være 40 cm ± 2 cm.

7.7.4.2. Anordning til accelerationsprøvning

Vognen skubbes fremad, således at dens samlede hastighedsændring ΔV er 51 km/h km/h. Vognen skal forblive i vandret stilling under accelerationen. Vognens acceleration skal opnås ved hjælp af et apparat, der opfylder ydelseskriterierne nedenfor:

Accelerationskurven for vognen, som er lastet med en ballastmasse, skal ligge inden for det skraverede område i grafen i bilag 8 og forblive over det afsnit, som defineres af koordinaterne 10 g, 5 ms og 20 g, 10 ms. Kollisionens begyndelse (T0) defineres i henhold til ISO 17 373 (2005) for et accelerationsniveau på 0,5 g. Den samlede masse af prøvevognen og køretøjets stel samt ballastmassen må under ingen omstændigheder adskille sig mere end ± 40 kg fra den nominelle værdi til kalibreringsprøvningen. Under kalibrering af anordningen til accelerationsprøvning skal vognens samlede hastighedsændring ΔV være 51 km/h km/h.

Uanset opfyldelsen af ovennævnte krav skal den tekniske tjeneste benytte en prøvevogn med en masse (udstyret med sæder), jf. punkt 1 i bilag 6, på over 380 kg.

7.7.5. Vognens hastighed umiddelbart før anslaget (kun med henblik på beregning af standselængden for decelerationsprøvevogne), vognens acceleration eller deceleration, attrappens maksimale bevægelse fremad og brystets hastighed ved en bevægelse af brystkassen på 300 mm måles.

Hastighedsændringen beregnes ved integralet af den registrerede acceleration eller deceleration for vognen.

Den nødvendige afstand til at nå den første hastighedsændring for vognen på 50 km/h km/h kan beregnes ved det dobbelte integral af den registrerede vogndeceleration.

7.7.6. Efter anslaget skal sættet eller fastholdelsesanordningen og dets stive dele undersøges visuelt uden at lukkebeslaget åbnes for at afgøre om der er fejl eller brud. For fastholdelsesanordninger kontrolleres ligeledes efter prøvningen, hvorvidt der kan iagttages varig deformering af de dele af køretøjets opbygning, der er fastgjort til vognen. Hvis sådanne deformeringer iagttages, vil der blive taget hensyn til dem ved udregningen i henhold til punkt 6.4.1.4.1 ovenfor.

7.7.7. Hvis prøvningerne blev udført ved en højere hastighed, og/eller accelerationskurven har overskredet det skraverede områdes øvre niveau, og sikkerhedsselen opfylder kravene, skal prøvningen imidlertid anses for tilfredsstillende.

7.8. Prøvning af lukkebeslagets åbnings-mekanisme

7.8.1. Til denne prøvning anvendes de sæt, der allerede har været underkastet den dynamiske prøvning i henhold til punkt 7.7.

7.8.2. Sættet afmonteres prøvevognen, uden at lukkebeslaget åbnes. Lukkebeslaget trækbelastes med gjordene fastgjort til den, så alle gjorde udsættes for en kraft på daN. (Hvor n er antallet af gjorde, der er fastgjort til lukkebeslaget, når det er lukket.) Hvis lukkebeslaget er forbundet med en stiv del, påføres kraften under hensyntagen til den vinkel, som lukkebeslaget og den stive del dannede under den dynamiske prøvning. Ved en hastighed på 400 ± 20 mm/min. påføres det geometriske centrum for den trykknap, hvormed lukkemekanismen åbnes, en belastning langs en fast akse, der forløber parallelt med knappens oprindelige bevægelsesretning. Under påføringen af den til åbning af lukkebeslaget krævede kraft skal beslaget hvile på et stift underlag. Ovennævnte belastning må ikke overskride den grænse, der angives i punkt 6.2.2.5 ovenfor. Prøvningsapparaturets kontaktflade skal være sfærisk med en radius på 2,5 mm ± 0,1 mm. Dets overflade skal være blankpoleret metal.

7.8.3. Denne kraft måles, og enhver svaghed ved lukkebeslaget noteres.

7.8.4. Efter prøvningen af lukkebeslagets åbningsmekanisme undersøges alle de dele, der indgår i sættet eller fastholdelsesanordningen, og som har været underkastet prøvningerne i punkt 7.7, og omfanget af skader eller fejl, sættet eller fastholdelsesanordningen er blevet påført under den dynamiske prøvning, opføres i prøvningsrapporten.

7.9. Supplerende prøvninger af sikkerhedsseler med selestrammere

7.9.1. Konditionering

Selestrammeranordningen adskilles fra den sikkerhedssele, der skal prøves, og opbevares i 24 timer ved en temperatur på 60 ± 5 °C. Derefter hæves temperaturen til 100 ± 5 °C i to timer. Dernæst opbevares den i 24 timer ved en temperatur på – 30 ± 5 °C. Når den fjernes fra konditioneringen, opvarmes enheden til stuetemperatur. Har den været adskilt fra sikkerhedsselen, monteres den igen på denne.

7.10. Prøvningsrapport

7.10.1. I prøvningsrapporten registreres resultaterne af alle prøvningerne i punkt 7 ovenfor, herunder:

a) den type anordning, der er anvendt ved prøvningen (accelerations- eller decelerationsanordning)

b) den samlede hastighedsændring

c) vognens hastighed umiddelbart før anslaget (kun for decelerationsvogne)

d) accelerations- eller decelerationskurven under hele vognens hastighedsændring

e) attrappens maksimale fremadrettede bevægelse

f) lukkebeslagets placering under prøvningen, hvis dette kan justeres

g) kraften til åbning af lukkebeslaget

h) eventuelle skader eller brud.

i) ethvert fastholdelsessystem ud over førerens bør i den tekniske tjenestes rapport vurderes i forhold til attrappens bevægelse i slæden.

Er de i bilag 6 til dette regulativ fastsatte forankringer ikke benyttet i overensstemmelse med punkt 7.7.1, skal prøvningsrapporten indeholde en beskrivelse af sættets eller fastholdelsesanordningens montering samt væsentlige vinkler og mål.

8. KRAV VEDRØRENDE MONTERING I KØRETØJET

8.1. Sikkerhedssele- og fastholdelsesudstyr

8.1.1. Med undtagelse af sæder, der udelukkende er beregnet til brug, når køretøjet holder stille, skal sæderne i køretøjer i klasse M1, M2 (kategori III eller B (8)), M3 (kategori III eller B) og N være udstyret med sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger, som opfylder forskrifterne i dette regulativ.

Kontraherende parter, som anvender dette regulativ, kan kræve montering af sikkerhedsseler i M2- og M3-køretøjer i kategori II.

Såfremt der er monteret sikkerhedsseler og/eller fastholdelsesanordninger i køretøjer i kategori I, II eller A, klasse M2 eller M3, skal de være i overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ.

De kontraherende parter kan i henhold til national lovgivning tillade andre sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger end dem, som er omfattet af dette regulativ, forudsat at de er beregnet til handicappede.

Fastholdelsesanordninger, der opfylder bestemmelserne i bilag 8 i ændringsserie 02 til regulativ nr. 107, undtages for bestemmelserne i dette regulativ.

Køretøjer i kategori I eller A, tilhørende klasse M2 eller M3, kan monteres med sikkerhedsseler og/eller fastholdelsesanordninger, som er i overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ.

Kun køretøjer i klasse M2 eller M3 må monteres med fastholdelsesanordninger, der omfatter en fleksibel anordning til indstilling af selehøjde ved skulder (punkt 2.14.7).

8.1.2. De typer af sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger til de enkelte sæder, hvor der er krav om montering, er de i bilag 16 anførte (hvor hverken retraktorer uden låsemekanisme (punkt 2.14.1) eller retraktorer med manuel udløsning (punkt 2.14.2) kan anvendes). For alle sæder, hvor hofteseler af type B specificeres i bilag 16, er hofteseler af type Br3 tilladt, undtagen i tilfælde hvor de trækkes så langt tilbage efter normal fastspænding, at det medfører en betydelig nedsættelse af komforten.

8.1.2.1. I køretøjer af klasse N1 vist i bilag 16 og markeret med symbolet Ø tillades imidlertid for ydre siddepladser, som ikke er forsæder, montering af en hoftesele af typen Br4m eller Br4Nm, såfremt der er passage mellem et sæde og køretøjets nærmeste sidevæg, som tjener til at give passagerer adgang til andre dele af køretøjet. Pladsen mellem et sæde og sidevæggen betragtes som en passage, hvis afstanden, når alle døre er lukkede, mellem denne sidevæg og et lodret længdeplan, som går igennem det pågældende sædes midterlinje målt ved R-punktet og vinkelret på køretøjets langsgående midterplan, er mere end 500 mm.

8.1.3. Når der ikke er krav om nogen typer af sikkerhedsseler, kan fabrikanten efter eget valg levere en hvilken som helst sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med dette regulativ. Sikkerhedsseler af A-typen af de typer, der tillades i henhold til bilag 16, kan leveres som et alternativ til hofteseler for de sæder, for hvilke der specificeres hofteseler i bilag 16.

8.1.4. Ved trepunktsseler forsynet med retraktorer skal mindst én retraktor virke på diagonalgjorden.

8.1.5. Undtagen for køretøjer i klasse M1 kan en inerti-retraktor af type 4N (punkt 2.14.5) tillades i stedet for en retraktor af type 4 (punkt 2.14.4), hvor den tekniske tjeneste, der har ansvaret for prøvningen, har accepteret, at det vil være upraktisk at montere en retraktor af type 4 i forbindelse med prøvningen.

8.1.6. For ydersædet og midtersædet fortil, som vises i bilag 16, og som er mærket med symbolet *, anses hofteseler af den type, der angives i dette bilag for tilstrækkeligt, når forruden befinder sig uden for referenceområdet, som defineres i bilag 1 til regulativ nr. 21.

For så vidt angår sikkerhedsseler betragtes forruden som del af referenceområdet, hvis den kan komme i statisk kontakt med prøvningsanordningen efter metoden, der beskrives i bilag 1 til regulativ nr. 21.

8.1.7. Ved alle siddepladser i bilag 16, som er mærket med symbolet ߦ, skal trepunktsseler af den i bilag 16 specificerede type stilles til rådighed, medmindre en af følgende betingelser er opfyldt, hvor der kan stilles topunktsseler af en i bilag 16 angivet type til rådighed.

8.1.7.1. Der findes et sæde eller andre køretøjsdele, der er i overensstemmelse med punkt 3.5 i tillæg 1 til regulativ nr. 80, umiddelbart foran, eller

8.1.7.2. ingen dele af køretøjet befinder sig i referenceområdet, eller kan bevæge sig ind i referenceområdet, når køretøjet er i bevægelse, eller

8.1.7.3. dele af køretøjet inden for det omtalte referenceområde er i overensstemmelse med kravene til energiabsorption i tillæg 6 til regulativ nr. 80.

8.1.8. Alle passagerpladser, som er udstyret med airbag til frontal beskyttelse, forsynes med en advarsel imod brugen af bagudrettede barnefastholdelsesanordninger på den pågældende plads. Advarslen skal mindst bestå af en mærkat med tydelige piktogrammer som vist nedenfor:

De samlede dimensioner skal være mindst 120 × 60 mm eller tilsvarende areal.

Det mærkat, der er vist ovenfor kan tilpasses med et andet layout. Tekstens indhold skal dog opfylde ovenstående forskrifter.

8.1.9. Hvis der er monteret en airbag til frontal beskyttelse på forsædepassagerens plads, skal advarslen være permanent fastgjort på begge sider af solskærmen i passagersiden på en sådan måde, at et af advarselsmærkaterne hele tiden er synligt, uanset solskærmens stilling. Alternativt kan et advarselsmærkat være anbragt på den synlige side af den opklappede solskærm, mens det andet mærkat skal være anbragt i loftet bag solskærmen, således at en af mærkaterne hele tiden er synlig. Advarselsmærkaten må ikke uden videre kunne fjernes fra solskærmen og taget, uden at der efterlades tydelig og klart synlig skade på solskærmen eller taget indvendigt i køretøjet.

Hvis køretøjet ikke er forsynet med solskærm eller tag, anbringes advarselsmærkaten, hvor den til enhver tid er synlig.

Hvis der er monteret en airbag til frontal beskyttelse for andre sæder i køretøjet, skal advarslen være anbragt umiddelbart foran det pågældende sæde, og den skal altid være klart synlig for en person, der installerer en bagudvendt barnefastholdelsesanordning på sædet. Forskrifterne i dette punkt og punkt 8.1.8 finder ikke anvendelse på sæder forsynet med en anordning, der automatisk deaktiverer airbaggen til frontal beskyttelse, når der monteres en bagudvendt barnefastholdelsesanordning.

8.1.10. Detaljerede oplysninger, der henviser til advarslen, skal indgå i køretøjets instruktionsbog. som minimum skal følgende tekst på alle de officielle sprog i det eller de lande, hvor køretøjet rimeligvis kan forventes indregistreret (f.eks. på Den Europæiske Unions område, i Japan, i Den Russiske Føderation eller i New Zealand, osv.) omfatte:

»Brug ALDRIG bagudvendte barnefastholdelsesanordninger på et sæde, der beskyttes af en AKTIV AIRBAG forfra. Kan medføre DØD ELLER ALVORLIGE KVÆSTELSER«

Teksten skal ledsages af en illustration af advarselsmærkaten, der findes i køretøjet. Oplysningerne skal let kunne findes i instruktionsbogen (f.eks. specifik henvisning til oplysningerne på den første side, et tydeligt faneblad eller en separat folder, osv.).

Forskrifterne i dette punkt finder ikke anvendelse på køretøjer, hvis passagersæder er forsynet med en anordning, der automatisk deaktiverer airbaggen til frontal beskyttelse, når der monteres en bagudvendt barnefastholdelsesanordning.

8.1.11. Hvis sæderne kan drejes eller anbringes i andre retninger til brug, når køretøjet står stille, gælder kravene i punkt 8.1.1 ovenfor kun for de retninger, der er beregnet til normal brug, når køretøjet kører på en vej, i overensstemmelse med dette regulativ.

8.2. Generelle krav

8.2.1. Sikkerhedsseler, fastholdelsesanordninger, Isofix-barnefastholdelsesanordninger samt i-Size-barnefastholdelsesanordninger i overensstemmelse med bilag 17, tillæg 3, skal fæstnes til forankringer og for i-Size-barnefastholdelsesanordningers vedkommende støttes af en kontaktflade i køretøjsbunden, der opfylder specifikationerne i regulativ nr. 14 eller nr. 145, herunder f.eks. krav til udformning, dimensioner, antallet af forankringer og styrke.

8.2.2. Sikkerhedsseler, fastholdelsesanordninger og barnefastholdelsesanordninger, som anbefales af fabrikanten i overensstemmelse med bilag 17, tillæg 3, skal være monteret således, at de fungerer tilfredsstillende og formindsker risikoen for kvæstelser i tilfælde af en ulykke. I særdeleshed skal de være monteret således:

8.2.2.1. at sikkerhedsselernes eller fastholdelsesanordningernes gjorde ikke kan udsætte bæreren for fare;

8.2.2.2. at risikoen for, at en korrekt anbragt sikkerhedssele glider ned af bærerens skulder, fordi vedkommende bevæger sig fremad, reduceres til et minimum.

8.2.2.3. at risikoen for, at gjorden ødelægges ved kontakt med køretøjets stive, fremspringende dele eller sædekonstruktionen og barnefastholdelsesanordninger, der anbefales af fabrikanten i overensstemmelse bilag 17, tillæg 3, minimeres.

8.2.2.4. Udformningen og monteringen af alle sikkerhedsseler til de enkelte sæder skal være således, at de hurtigt kan tages i brug. Når hele sædet eller selve sædet og/eller sædets ryg kan vippes for at give adgang til den bageste del af køretøjet eller til vare- eller bagagerummet, skal sikkerhedsselerne til disse sæder, efter at sæderne har været vippet frem og er anbragt i den normale stilling igen, være klar til brug eller let kunne findes frem under eller bag sædet af én person i henhold til vejledningen i køretøjets instruktionsbog, uden at den pågældende person skal have uddannelse eller øvelse.

8.2.2.5. Den tekniske tjeneste skal kontrollere følgende, når spændets tunge er indsat i spændet: 8.2.2.5.1. at den løse del af selen ikke kan forhindre korrekt montering af barnefastholdelsesanordninger, som anbefales af fabrikanten, og 8.2.2.5.2. at der for trepunktsseler kan skabes et træk på mindst 50 N i selens hoftesektion ved et eksternt træk i selens diagonale del, når den er placeret: a) på en 10-års-attrap, jf. specifikationerne i bilag 8, tillæg 1, til regulativ nr. 44, og indstillet i overensstemmelse med bilag 17, tillæg 4 til nærværende regulativ, eller b) på den i bilag 17, tillæg 1, figur 1, til dette regulativ specificerede fikstur, for sæder, hvorpå der kan monteres en barnefastholdelsesanordning i kategorien »universal«.

8.3. Særlige forskrifter for de stive dele, der indgår i sikkerhedsselerne eller fastholdelsesanordningerne

8.3.1. Stive dele som lukkebeslag, justeringsanordninger, befæstigelsesbeslag osv., må ikke forøge risikoen for kvæstelser på bæreren i tilfælde af en ulykke.

8.3.2. Lukkebeslagets åbningsmekanisme skal være synlig og let tilgængelig for bæreren og må ikke kunne åbnes ved uagtsomhed eller uforsætligt. Lukkebeslaget skal være anbragt således, at det er let tilgængeligt for en tredjemand, som skal kunne løsne bæreren i tilfælde af fare.

Lukkebeslaget skal monteres således, at det kan lukkes op af bæreren, både når det er ubelastet, og når det er belastet med dennes masse, med en enkelt bevægelse i én enkelt retning og med den ene eller den anden hånd.

For sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger ved de forreste sidesæder, undtagen hvis der er tale om H-seler, skal lukkebeslaget kunne lukkes på samme måde.

Det skal kontrolleres, at kontaktfladen, såfremt lukkebeslaget er i kontakt med bæreren, ikke er smallere end 46 mm.

Det skal kontrolleres, at kontaktfladen, såfremt lukkebeslaget er i kontakt med bæreren, er i overensstemmelse med kravene i punkt 6.2.2.1 i dette regulativ.

8.3.3. Når selen anvendes af bæreren, skal den enten justeres automatisk eller være konstrueret på en sådan måde, at den manuelle justeringsanordning er let tilgængelig og let at anvende for bæreren i siddende stilling. Den skal kunne strammes med én hånd for at tilpasses bærerens størrelse og sædets stilling i køretøjet.

8.3.4. Sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger, der er forsynet med retraktorer, skal monteres således, at retraktorerne kan fungere korrekt og uden vanskelighed rulle gjorden op. Hvis der er både er tale om en justeringsanordning og en fleksibel anordning til indstilling af selehøjde ved skulder, skal der som minimum i den højeste og laveste indstilling foretages kontrol af, at retraktoren automatisk tilpasser gjorden til bærerens skulder, og at næbbet ruller op, når spændet udløses.

8.3.5. Med henblik på at informere brugere af køretøjet om bestemmelserne vedrørende transport af børn, skal køretøjer i klasserne M1, M2, M3 og N1 opfylde informationskravene i bilag 17. Ethvert køretøj i klasse M1 skal være udstyret med Isofix-positioner i overensstemmelse med de relevante forskrifter i regulativ nr. 14 eller nr. 145.

Den første Isofix-position skal muliggøre montering af mindst en ud af de tre fremadvendende fiksturer som defineret i tillæg 2 i bilag 17; den anden Isofix-position skal muliggøre montering af mindst en bagudvendt fikstur som defineret i tillæg 2 i bilag 17. For denne anden Isofix-position gælder, at såfremt montering af den bagudvendte fikstur ikke er mulig på køretøjets anden sæderække pga. dennes udformning, er montering af en fikstur tilladt på alle pladser i køretøjet.

8.3.6. Enhver i-Size-siddeplads skal muliggøre montering af Isofix-barnefastholdelsesfiksturer »ISO/F2X«, »ISO/R2« og vurderingsvolumen for montering af støttebenet som defineret i tillæg 2 til bilag 17 samt selepudefikstur »ISO/B2« som defineret i tillæg 5 til bilag 17 uden Isofix-beslag (se detalje B). Det skal være muligt at benytte alle tilstødende i-Size-siddepladser samtidigt. Dette skønnes at være godtgjort, når det lodrette midterplan for de enkelte tilstødende pladser er mindst 440 mm fra hinanden.

8.4. Selealarmudstyr

8.4.1. Krav til specifikke siddepladser samt undtagelser

8.4.1.1. Førerpladsen i køretøjer i klasse M og N samt siddepladser for personer på sæder i samme række som førersædet i disse køretøjsklasser (9) skal være udstyret med en selealarm, der opfylder kravene i punkt 8.4.3.

8.4.1.2. Alle siddepladser på de(n) bageste sæderække(r) i køretøjer i klasse M1 og N1 (9) skal være udstyret med en selealarm, der opfylder kravene i punkt 8.4.4.

Hvis køretøjsfabrikanten leverer et selealarmsystem for en bagsædeplads i en anden køretøjsklasse, kan selealarmsystemet godkendes efter dette regulativ.

8.4.1.3. Selealarm er ikke obligatorisk på klapsæder (dvs. sæder, som normalt er sammenklappet og konstrueret til lejlighedsvis brug, f.eks. sammenklappelige sæder til besætningen i busser) samt siddepladser udstyret med en sele af S-typen (herunder H-sele).

Uanset punkt 8.4.1.1 og 8.4.1.2 ovenfor kræves der heller ikke selealarm for bagsæder i ambulancer, rustvogne og autocampere samt for alle sæder i køretøjer, der anvendes til transport af handicappede, og køretøjer beregnet til brug af de væbnede styrker, civilforsvaret, brandvæsenet og ordensmagten.

8.4.2. Generelle krav

8.4.2.1. Visuel advarsel

8.4.2.1.1. Den visuelle advarsel skal være placeret, så føreren tydeligt kan se og genkende den i dagslys og om natten og kan adskille den fra andre alarmer.

8.4.2.1.2. Den visuelle advarsel skal være en konstant lysende eller blinkende kontrollampe.

8.4.2.2. Akustisk advarsel

8.4.2.2.1. Den akustiske advarsel skal bestå af et kontinuerligt eller periodisk lydsignal (pauserne må ikke overs