DA Den Europæiske Unions Tidende L 164/1

Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Regulativ nr. 61 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af erhvervskøretøjer for så vidt angår udragende dele foran bagpanelet på førerhuse

omfattende al gældende tekst frem til:

Supplement 1 til den oprindelige udgave af regulativet — Ikrafttrædelsesdato: 10. oktober 2006

INDHOLDSFORTEGNELSE

REGULATIV

1. Anvendelsesområde

2. Definitioner

3. Ansøgning om godkendelse

4. Godkendelse

5. Almindelige forskrifter

6. Særlige forskrifter

7. Ændringer af køretøjstypen

8. Produktionens overensstemmelse

9. Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse

10. Endeligt ophør af produktionen

11. Navne og adresser på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvninger, og på de administrative myndigheder

BILAG

Bilag 1 — Meddelelse vedrørende godkendelse (eller nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen) af en køretøjstype for så vidt angår udragende dele i henhold til regulativ nr. 61

Bilag 2 — Udformning af godkendelsesmærkerne

Bilag 3 — Procedure for bestemmelse af H-punktet og den faktiske hældningsvinkel på ryglænet og for kontrol af deres forhold til R-punktet og ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel

Bilag 4 — Måling af udragende dele og afstande

1. ANVENDELSESOMRÅDE

1.1. Dette regulativ finder anvendelse på udragende dele på lastvogne i klasse N1, N2 og N3 (1) begrænset til køretøjets yderflade, jf. definitionen nedenfor.

Det finder ikke anvendelse på udvendige førerspejle, monteringsanordninger hertil eller udstyr som radioantenner og bagagebærere.

1.2. Formålet med dette regulativ er at mindske risikoen for, at en person pådrager sig kvæstelser ved at ramme køretøjets yderside ved en kollision, eller mindske alvorligheden af sådanne kvæstelser.

2. DEFINITIONER

I denne forordning forstås ved:

2.1. »Yderflade«: den del af køretøjet, der befinder sig foran førerhusets bagpanel, således som dette defineres i punkt 2.5 nedenfor, med undtagelse af selve bagpanelet, men inklusive elementer som forskærme, forreste kofanger og forhjul.

2.2. »Godkendelse af køretøj«: godkendelse af en køretøjstype for så vidt angår udragende dele.

2.3. »Køretøjstype«: motorkøretøjer, der ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig hvad angår »yderflade«.

2.4. »Førerhus«:: den del af karrosseriet, som udgør fører- og passagerkabinen, herunder dørene.

2.5. »Førerhusets bagpanel«:: den bageste del af fører- og passagerkabinens yderflade. Kan førerhusets bagpanel ikke pladsbestemmes, anses det i dette regulativ for at være det lodrette, tværgående plan, 50 cm bag førersædets R-punkt, når sædet, hvis det kan indstilles, er anbragt i sin mest tilbagestillede kørestilling (se bilag 3). Fabrikanten kan dog med den tekniske tjenestes tilslutning anmode om en anden afstand, hvis det kan påvises, at 50 cm ikke passer til et bestemt køretøj (2).

2.6. »Referenceplan«: et vandret plan, som går gennem forhjulenes centrum eller et vandret plan, som ligger 50 cm over jorden, idet det laveste af disse to planer benyttes.

2.7. »Gulvlinje«: en linje der bestemmes som følger:

Aftegnes en kegle med lodret akse af vilkårlig højde og en halv topvinkel på 15° omkring det lastede køretøjs yderflade, således at karrosseriets yderflade bestandigt er i kontakt med det laveste punkt, er gulvlinjen det geometriske sted for berøringspunkterne.

Ved bestemmelse af gulvlinjen tages der ikke hensyn til udstødningsrør eller hjul eller funktionelle mekaniske anordninger på undervognen, f.eks. anbringelsesanordning til donkraft, hjulophæng eller slæbeanordninger til brug ved havari. I rummet på hjuludskæringernes yderside tænkes anbragt en overflade, der uden at ændre retning forlænger de tilstødende yderflader. Der tages hensyn til den forreste kofanger, når gulvlinjen skal bestemmes. Afhængigt af vogntypen, kan gulvlinjen trækkes enten ved kofangerprofilens yderkant eller ved karrosseripanelet under kofangeren. Er der to eller flere berøringspunkter samtidig, benyttes det laveste punkt ved bestemmelse af gulvlinjen.

2.8. »Krumningsradius«: radius i den cirkelbue, som nærmest svarer til den pågældende komponents afrundede form.

3. ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1. Ansøgning om godkendelse af en køretøjstype for så vidt angår udragende dele indgives af køretøjets fabrikant eller dennes behørigt bemyndigede repræsentant.

3.2. Hver ansøgning om godkendelse skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre eksemplarer:

3.2.1. fotografier af køretøjets sider og dets forparti

3.2.2. tegninger af »yderfladen«, som den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for prøvningens udførelse, finder nødvendige for at kunne påvise overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 5 og 6 nedenfor.

3.3. Ansøgeren stiller følgende til rådighed for den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for godkendelsesprøvningens udførelse:

3.3.1. enten et køretøj, som er repræsentativt for den type, der skal godkendes, eller den (de) del(e) af køretøjet, der betragtes som afgørende for, at den i dette regulativ foreskrevne prøvning og kontrol kan udføres

3.3.2. visse dele og prøver af de benyttede materialer, såfremt den tekniske tjeneste forlanger det.

4. GODKENDELSE

4.1. Hvis det køretøj, der er ansøgt godkendt i henhold til dette regulativ, opfylder betingelserne i punkt 5 og 6 ovenfor, meddeles der godkendelse for den pågældende køretøjstype.

4.2. Der tildeles et godkendelsesnummer til hver godkendt type. De første to cifre (for tiden 00 for regulativet i dets oprindelige form) angiver den ændringsserie, som inkorporerer de seneste større tekniske ændringer til regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. Den samme kontraherende part må ikke tildele samme nummer til et køretøj af samme type, som har en anderledes ydre konstruktion, eller til en anden køretøjstype.

4.3. Meddelelse om godkendelse eller nægtelse af godkendelse af en køretøjstype efter dette regulativ fremsendes til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ og de i punkt 3.2.1 og 3.2.2 nævnte tegninger og fotografier, leveret af ansøgeren, i et format, der ikke er større end A4 (210 × 297 mm) eller er foldet til dette format, samt i et passende målestoksforhold.

4.4. Ethvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted, der er angivet i godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:

4.4.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (3)

4.4.2. nummeret på dette regulativ efterfulgt af bogstavet »R«, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for cirklen, der er beskrevet i punkt 4.4.1.

4.5. Hvis køretøjet er i overensstemmelse med en køretøjstype, der i henhold til et eller flere andre regulativer, som danner bilag til overenskomsten, er godkendt i det land, der har godkendt køretøjet i henhold til dette regulativ, er det ikke nødvendigt at gentage det symbol, der er beskrevet i punkt 4.4.1. I et sådant tilfælde skal regulativet og godkendelsesnumrene samt tillægssymboler for alle de regulativer, som godkendelsen er meddelt efter i det land, hvor godkendelsen er meddelt i henhold til dette regulativ, placeres i lodrette kolonner til højre for det symbol, der er omhandlet i punkt 4.4.1.

4.6. Godkendelsesmærket og tillægssymbolet skal være tydelige og må ikke kunne slettes.

4.7. Godkendelsesmærket skal anbringes tæt ved eller på den fabrikationsplade, fabrikanten har anbragt på køretøjet.

4.8. Bilag 2 til dette regulativ indeholder eksempler på udformningen af godkendelsesmærker.

5. ALMINDELIGE FORSKRIFTER

5.1. Dette regulativs bestemmelser gælder ikke de dele af køretøjets »yderflade«, som, når køretøjet er i ubelastet stand med døre vinduer, lemme osv. lukkede, befinder sig:

5.1.1. uden for et område, der foroven begrænses af et vandret plan 2,00 m over jorden og forneden enten af det i punkt 2.6 definerede referenceplan eller af den i punkt 2.7 definerede gulvlinje, alt efter fabrikantens valg eller

5.1.2. er placeret, så de under statiske betingelser ikke kan berøres af en kugle med en diameter på 100 mm.

5.1.3. Udgøres dette områdes nedre grænse af referenceplanet, tages der hensyn til de dele af køretøjet, som ligger mellem to lodrette planer, hvoraf det ene berører køretøjets yderflade og det andet ligger parallelt med det i en afstand af 80 mm mod køretøjets indre.

5.2. Køretøjets »yderflade« må ikke frembyde udragende dele, der kan gribe fat i fodgængere, cyklister eller motorcyklister.

5.3. Komponenter, der er angivet i punkt 6 nedenfor, må ikke have udadvendende spidse eller skarpe dele eller fremspring, der ved deres form, dimensioner, retning eller hårdhed kan øge skadesrisiko eller -omfang for en person, der rammes eller strejfes af yderfladen ved en kollision.

5.4. Udragende dele på yderfladen, hvis hårdhed er under 60 Shore A, kan have en lavere krumningsradius end de i punkt 6 nedenfor foreskrevne værdier.

6. SÆRLIGE FORSRKIFTER

6.1. Ornamenter, handelssymboler, bogstaver og tal i handelsmærker

6.1.1. Ornamenter, handelssymboler, bogstaver og tal i handelsmærker må ikke have en krumningsradius på under 2,5 mm. Dette krav gælder imidlertid ikke, hvis disse dele ikke rager mere end 5 mm ud fra den omgivende overflade; i så fald skal deres udadrettede kanter dog være afrundede.

6.1.2. Ornamenter, handelssymboler og bogstaver og tal i handelsmærker, som rager mere end 10 mm ud fra den omgivende overflade, skal give efter, gå af eller bøje sig, hvis deres mest fremspringende punkt udsættes for en påvirkning på 10 daN i en hvilken som helst retning i et plan, der ligger nogenlunde parallelt med den overflade, de er anbragt på. Til påføring af den nævnte kraft på 10 daN anvendes et stempel med plan endeflade og en diameter på højst 50 mm. Når dette ikke er muligt, anvendes en tilsvarende metode. Når ornamenterne har bøjet sig, givet efter eller er gået af, må den tilbageblevne del ikke rage mere end 10 mm frem og ikke have spidse eller skarpe kanter.

6.2. »Kasketskygger« og lygtekranse

6.2.1. På forlygter er udragende »kasketskygger« og lygtekranse tilladt, forudsat at de ikke træder mere end 30 mm frem i forhold til lygtens udvendige transparente overflade, og at deres krumningsradius intetsteds er under 2,5 mm.

6.2.2. Indtrækkelige forlygter skal opfylde bestemmelserne i punkt 6.2.1., både når de er i brug og i tilbagetrukket stilling.

6.2.3. Bestemmelserne i punkt 6.2.1 gælder ikke forlygter, som er forsænket i karrosseriet, eller som karrosseriet rager ud over, forudsat karrosseriet opfylder kravene i punkt 5.2 ovenfor.

6.3. Gitre

Gitterdele skal have en krumningsradius på:

— mindst 2,5 mm, hvis afstanden mellem de tilstødende dele er over 40 mm

— mindst 1 mm, hvis afstanden er mellem 25 mm og 40 mm

— mindst 0,5 mm, hvis afstanden er under 25 mm.

6.4. Vindues- og lygteviskere

6.4.1. Disse anordninger skal være udført således, at viskerarmen er forsynet med en beskyttelsesbeklædning, hvis krumningsradius er mindst 2,5 mm, og hvis overfladeareal er mindst 150 mm2, målt i fremspringet af et afsnit, der ikke ligger længere end 6,5 mm fra det punkt, som rager længst frem.

6.4.2. Dyser til forrudevaskere og lygteviskere skal have en krumningsradius på mindst 2,5 mm. Rager de mindre ud end 5 mm, skal de udadrettede kanter være afrundede.

6.5. Beskyttelsesanordninger (kofangere)

6.5.1. På beskyttelsesanordninger på forpartiet skal have yderenderne bøjet ind mod karrosseriets yderflade.

6.5.2. Bestanddelene i beskyttelsesanordninger til forpartiet skal være således konstrueret, at alle udadvendte stive overflader har en krumningsradius på mindst 5 mm.

6.5.3. Udstyr som slæbekroge og spil må ikke rage længere frem end kofangerens forside. Dog må spil rage længere frem end kofangerens forside, hvis de, når de ikke er i brug, er dækket af en beskyttelsesbeklædning med en krumningsradius på mindst 2,5 mm.

6.5.4. Dele af kofangeren eller dele, som er anbragt på eller i den, omfattes ikke af kravene i punkt 6.5.2, hvis de ikke rager længere ud end 5 mm. Kanterne på anordninger, der ikke rager længere ud end 5 mm, skal være afrundede. For anordninger, som er anbragt på kofangeren og omtales i andre punkter i dette regulativ, gælder regulativets særlige forskrifter.

6.6. Håndtag, hængsler og trykknapper til døre, bagagerum og motorhjelm samt ventilationsklapper og håndgreb

6.6.1. Disse dele må ikke rage længere ud end følgende mål: trykknapper: 30 mm, håndgreb og fastgøringsanordninger til motorhjelmen: 70 mm, i alle andre tilfælde: 50 mm De skal have en krumningsradius på mindst 2.5 mm.

6.6.2. Hvis sidedørenes håndtag er af drejetypen, skal de opfylde et af følgende krav: 6.6.2.1. Drejes håndtaget parallelt med dørfladen, skal håndtagets åbne ende vende bagud. Sådanne håndtags yderende skal være bukket ind mod dørfladen og anbragt i en beskyttende indfatning eller være forsænket. 6.6.2.2. Håndtag, som drejes udad i andre retninger end parallelt med dørfladen, skal i lukket stilling være anbragt i en beskyttende indfatning eller være forsænket. Den åbne ende skal vende bagud eller nedad. Håndtag, som ikke opfylder det sidste krav, kan dog tillades, såfremt: — de har en selvstændig tilbagetræksmekanisme — de ikke kan rage længere end 15 mm ud, hvis tilbagetræksmekanismen svigter — de i åben stilling har en krumningsradius på mindst 2,5 mm (dette gælder dog ikke, hvis de i maksimal åben stilling ikke rager længere ud end 5 mm; i så fald skal kanterne på de dele, som vender udad, være afrundede) — endefladens areal, målt højst 6,5 mm fra det længst fremspringende punkt, er mindst 150 mm2.

6.7. Trinbrætter og trin

Trinbrætter og trin skal have afrundede kanter.

6.8. Sideafskærmning til afbøjning af luft og regn samt vinduesafskærmning til afbøjning af stænk og luft

Kanter, som kan vende udad, skal have en krumningsradius på mindst 1 mm.

6.9. Kanter på karrosseriplader

Kanter på karrosseriplader er tilladte, hvis kanten er bøjet ind mod karrosseriet, så den ikke kan berøres af en kugle på 100 mm i diameter eller er forsynet med en beskyttende beklædning, hvis krumningsradius er mindst 2,5 mm.

6.10. Hjulmøtrikker, navkapsler og beskyttelsesanordninger

6.10.1. Hjulmøtrikker, navkapsler og beskyttelsesanordninger må ikke danne finneformede fremspring.

6.10.2. Under ligeudkørsel må, med undtagelse af dækket, ingen del af hjulet, som befinder sig over det vandrette plan gennem rotationsaksen, rage længere ud end det lodrette fremspring i vandret plan af karrosseripanelets kant over hjulet. Dog kan beskyttelsesanordninger, som dækker hjulmøtrikker og nav, hvis funktionelle krav berettiger det, rage længere ud end det lodrette fremspring af karrosseripanelets kant over hjulet, forudsat den udragende dels overflade har en krumningsradius, som er mindst 5 mm, og den under ingen omstændigheder rager længere end 30 mm ud over det lodrette fremspring af karrosseripanelets kant over hjulet.

6.10.3. Beskyttelsesanordninger, som opfylder kravene i punkt 6.10.2 ovenfor, skal anbringes, hvis bolte eller møtrikker rager længere ud end fremspringet af dækkets yderside (den del af dækket, som befinder sig over det vandrette plan gennem hjulets rotationsakse).

6.11. Anbringelsesanordninger til donkraft og udstødningsrør

6.11.1. Udstødningsrør og (eventuelle) anbringelsesanordninger til donkraft må ikke rage mere end 10 mm ud over det lodrette fremspring af gulvlinjen eller det lodrette fremspring af referenceplanets skæringspunkt med køretøjets yderflade.

6.11.2. Uanset ovenstående bestemmelse kan udstødningsrør rage længere end 10 mm ud, hvis rørets kanter er afrundede til en krumningsradius på mindst 2,5 mm.

7. ÆNDRINGER AF KØRETØJSTYPEN

7.1. Enhver ændring af køretøjstypen skal meddeles den administrative myndighed, der har godkendt køretøjstypen. Den pågældende myndighed kan da enten:

7.1.1. vurdere, at de foretagne ændringer ikke har en væsentlig negativ virkning, og at køretøjet under alle omstændigheder stadig opfylder forskrifterne eller

7.1.2. anmode om en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af prøvningerne.

7.2. Godkendelse eller nægtelse af godkendelse skal sammen med detaljer om ændringerne meddeles de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, i henhold til fremgangsmåden beskrevet i punkt 4.3 ovenfor.

8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

8.1. Køretøjer, som bærer et godkendelsesmærke som foreskrevet i dette regulativ, skal for så vidt angår udragende dele, være i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype.

8.2. For at kontrollere overensstemmelsen med de i punkt 8.1 ovenfor foreskrevne krav, skal der undersøges et tilstrækkeligt antal stikprøver af serieproducerede køretøjer, som bærer det godkendelsesmærke, som kræves ifølge dette regulativ.

9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE

9.1. En godkendelse, som er meddelt for en type køretøj i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis forskrifterne i punkt 6. ovenfor ikke er opfyldt, eller hvis køretøjet ikke har bestået den i bilag 3 foreskrevne prøvning.

9.2. Hvis en kontraherende part, der anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den tidligere har meddelt, skal den straks underrette de andre kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en kopi af godkendelsesformularen, som i slutningen med store typer er forsynet med den underskrevne og daterede påskrift »GODKENDELSEN INDDRAGET«.

10. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN

Hvis indehaveren af godkendelsen helt ophører med at fremstille en køretøjstype, der er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han meddele dette til den myndighed, der har meddelt godkendelsen. Ved modtagelse af denne anmeldelse underretter myndigheden de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en kopi af godkendelsesformularen, som i slutningen med store typer er forsynet med den underskrevne og daterede påskrift: »PRODUKTIONEN OPHØRT«.

11. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER

De kontraherende parter, som anvender dette regulativ, meddeler FN's sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.

(1) Som defineret i bilag 7 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), (TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, senest ændret ved Amend. 4).

(2) Anvendelse af denne mulighed ændrer ikke dette regulativs anvendelsesområde.

(3) 1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Serbien og Montenegro, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (fri), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (fri), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (fri), 34 for Bulgarien, 35 (fri), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (fri), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (fri), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symbol), 43 for Japan, 44 (fri), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika og 48 for New Zealand, 49 for Cypern, 50 for Malta, 51 for Republikken Korea, 52 for Malasia og 53 for Thailand. De efterfølgende numre tildeles til de lande, der tiltræder Overenskomsten om indførelse af ensartede vilkår for godkendelse og gensidig anerkendelse af godkendelse af udstyr og dele til motorkøretøjer, i kronologisk orden, hvorefter FN's generalsekretær giver de kontraherende parter i overenskomsten meddelelse herom.

BILAG 1 KOMMUNIKATION (Største format: A4 (210 × 297 mm))

BILAG 2 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKERNE MODEL A (Se punkt 4.4 i dette regulativ) MODEL B (Se punkt 4.5 i dette regulativ) (1) Det sidstnævnte nummer er kun et eksempel.

BILAG 3 Procedure for bestemmelse af h-punktet og den faktiske hældningsvinkel på ryglænet og for kontrol af deres forhold til r-punktet og ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel 1. DEFINITIONER 1.1. »H-punkt«: betegner en siddende persons position i kabinen og er skæringspunktet mellem et lodret længdeplan af den teoretiske drejeakse mellem ben og torso på en menneskekrop, der er repræsenteret ved den i punkt 3 beskrevne attrap. 1.2. »R-punkt« eller »sædets referencepunkt«: det af fabrikanten angivne referencepunkt, som 1.2.1. er bestemt ved koordinater, fastlagt i henhold til køretøjets konstruktion 1.2.2. svarer til det teoretiske drejningspunkt for torso/ben (H-punkt) ved den laveste og mest tilbagestillede normale kørestilling eller brugsstilling, som køretøjsfabrikanten har angivet for hver siddeplads. 1.3. »Ryglænets hældningsvinkel«: ryglænets hældning i forhold til lodret. 1.4. »Ryglænets faktiske hældningsvinkel«: den vinkel, der dannes af en lodret linje gennem H-punktet og referencelinjen for den menneskekrop, der er repræsenteret ved den i punkt 3 beskrevne attrap. 1.5. »Ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel«: den af fabrikanten foreskrevne vinkel, som 1.5.1. bestemmer ryglænets hældningsvinkel for den laveste og mest tilbagestillede køre -eller brugsstilling, som køretøjsfabrikanten har angivet for hver siddeplads. 1.5.2. dannes i R-punktet af en lodret linje og torsoens referencelinje 1.5.3. teoretisk svarer til den faktiske hældningsvinkel. 2. BESTEMMELSE AF H-PUNKTERNE OG RYGLÆNENES FAKTISKE HÆLDNINGSVINKLER 2.1. For hver siddeplads, som er angivet af køretøjets fabrikant, bestemmes der et H-punkt og »ryglænets faktiske hældningsvinkel«. Hvis sæderne i samme række kan anses for at svare til hinanden (bænkesæde, identiske sæder osv.), bestemmes for hver sæderække kun ét H-punkt og én faktisk hældningsvinkel for ryglænet, idet den i punkt 3 beskrevne attrap anbringes på en siddeplads, som er repræsentativ for rækken. Denne plads skal være: 2.1.1. for forreste sæderække: førersædet 2.1.2. for bagsæderække(r): en yderplads. 2.2. Ved enhver bestemmelse af H-punktet og ryglænets faktiske hældningsvinkel anbringes det pågældende sæde i den laveste og mest tilbagestillede køre- eller brugsstilling, som er angivet af køretøjets fabrikant. Hvis ryglænet har justerbar hældning, skal det være låst som foreskrevet af fabrikanten, eller i mangel af sådan forskrift, i en faktisk ryglænsvinkel så tæt på 25o lodret som muligt. 3. BESKRIVELSE AF ATTRAPPEN 3.1. Der anvendes en tredimensionel attrap, hvis masse og omfang svarer til en middelstor mand. En sådan attrap er afbildet i figur 1 og 2 nedenfor. 3.2. Attrappen skal bestå af: 3.2.1. to dele, hvoraf den ene forestiller ryggen og den anden kroppens sæde, forbundet med hinanden med et led, der kan drejes om en akse svarende til aksen mellem overkrop og lår; denne akses skæringspunkt på siden af attrappen er attrappens H-punkt 3.2.2. to dele, der forestiller benene, og som er drejelige i forhold til den del, der forestiller sædet, og 3.2.3. to dele, der forestiller fødderne, forbundet med benene med led, der forestiller anklerne. 3.2.4. Desuden skal den del, der forestiller sædet, være forsynet med en libelle, der tillader kontrol af attrappens sidelæns hældning. 3.3. Lodder, der svarer til massen af hver enkelt legemsdel, skal anbringes på de tilsvarende tyngdepunkter for at bringe attrappens totalmasse op på 75,6 kg. Detaljer vedrørende de forskellige lodders masser er angivet i tabellen i figur 2 i tillægget til dette bilag. 3.4. Attrappens torsoreferencelinje består af en lige linje gennem leddet mellem ben og bækken og det teoretiske led mellem hals og brystkasse (se figur 1 i tillægget til dette bilag). 4. ATTRAPPENS ANBRINGELSE Den tredimensionale attrap anbringes på følgende måde: 4.1. Køretøjet anbringes på en vandret flade, og sæderne indstilles som beskrevet i punkt 2.2. 4.2. Det sæde, der skal prøves, dækkes af et stykke stof for at gøre det lettere at anbringe attrappen korrekt. 4.3. Attrappen sættes på den pågældende siddeplads, således at dens drejelige akse er vinkelret på køretøjets langsgående symmetriplan. 4.4. Attrappens fødder anbringes på følgende måde: 4.4.1. For forsædernes vedkommende: så libellen til kontrol af sædepartiets sidelæns stilling viser vandret stilling. 4.4.2. For bagsædernes vedkommende: så fødderne så vidt muligt berører forsæderne. Hvis fødderne derved kommer til at hvile på dele af gulvet, der har forskellig højde, er det den fod, som først kommer i berøring med sædet foran, der tjener som reference, og den anden fod anbringes således, at libellen til kontrol af sædepartiets sidelæns stilling viser vandret stilling. 4.4.3. Hvis H-punktet bestemmes for et midtersæde, skal fødderne anbringes på hver sin side af kardantunnelen. 4.5. Lodderne anbringes på lårene, libellen til angivelse af sædepartiets indstilling i tværretningen bringes i vandret stilling, og lodderne placeres på den del, der repræsenterer attrappens sædeparti. 4.6. Attrappen frigøres fra ryglænet ved hjælp af knæledsakslen, og attrappens ryg føres fremover. Attrappen sættes igen på plads på sædet, idet dens sædeparti skubbes så langt bagud, at der mærkes modstand; derefter føres attrappens ryg igen bagud mod ryglænet. 4.7. Attrappen påvirkes to gange med en vandret kraft på cirka 10 ± 1 daN. Kraftens retning og påvirkningspunkt er angivet ved en sort pil på figur 2. 4.8. Lodderne anbringes på højre og venstre side, og derefter og placeres torsolodderne. Attrappens libelle skal fortsat holdes vandret. 4.9. Under bibeholdelse af libellens vandrette stilling føres attrappens ryg fremover, indtil torsolodderne befinder sig over H-punktet, således at enhver friktion mod ryglænet undgås. 4.10. Attrappens ryg føres forsigtigt bagud, indtil den er endeligt anbragt. Libellen skal vise vandret stilling. Er dette ikke tilfældet, må den ovenfor beskrevne fremgangsmåde gentages. 5. RESULTATER 5.1. Når attrappen er blevet anbragt i overensstemmelse med punkt 4 ovenfor, er H-punktet og ryglænets faktiske hældningsvinkel for den pågældende siddeplads lig med H-punktet og hældningsvinklen for referencelinjen for attrappens torso. 5.2. H-punktets koordinater i forhold til de tre på hinanden vinkelrette planer og ryglænets faktiske hældningsvinkel måles, således at de kan sammenlignes med de af køretøjsfabrikanten opgivne data. 6. KONTROL AF R — OG H-PUNKTERNES INDBYRDES POSITION OG AF FORHOLDET MELLEM RYGLÆNETS KONSTRUKTIVT BESTEMTE OG FAKTISKE HÆLDNINGSVINKEL 6.1. Resultaterne af de målinger, der er udført i overensstemmelse med punkt 5.2 for H-punktet og ryglænets faktiske hældningsvinkel skal sammenlignes med de koordinater for R-punktet og den konstruktivt bestemte hældningsvinkel for ryglænet, som angives af køretøjets fabrikant; 6.2. For den pågældende siddeplads anses den indbyrdes beliggenhed af R-punktet og H-punktet og forholdet mellem ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel og dets faktiske hældningsvinkel for tilfredsstillende, såfremt H-punktet, bestemt ved sine koordinater, ligger inden for et kvadrat, hvis sidelængde er 50 mm, og hvis diagonaler skærer hinanden i R-punktet, og såfremt ryglænets faktiske hældningsvinkel er inden for 5o fra ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel. 6.2.1. Såfremt disse krav er opfyldt, skal R-punktet og ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel benyttes ved afprøvningen, og om nødvendigt justeres attrappen, således at H-punktet falder sammen med R-punktet, og at ryglænets faktiske hældningsvinkel falder sammen med den konstruktivt bestemte vinkel. 6.3. Såfremt H-punktet eller den faktiske hældningsvinkel ikke opfylder de i punkt 6.2 fastsatte krav, foretages der yderligere to bestemmelser af H-punktet eller den faktiske hældningsvinkel (tre bestemmelser i alt). Såfremt de resultater, der opnås ved to af disse tre bestemmelser, svarer til kravene, betragtes afprøvningsresultatet som tilfredsstillende; 6.4. Medmindre mindst to af de tre prøvningsresultater opfylder de i punkt 6.2 fastsatte krav, betragtes prøvningsresultatet som ikke tilfredsstillende. 6.5. Såfremt den i punkt 6.4 ovenfor beskrevne situation opstår, eller såfremt kontrollen ikke kan gennemføres, fordi fabrikanten ikke har givet oplysninger om R-punktets position eller om ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel, kan gennemsnitsresultatet af de tre bestemmelser benyttes og anses for anvendeligt i alle de tilfælde, hvor R-punktet eller ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel omhandles i dette regulativ. Tillæg DEN TREDIMENSIONALE ATTRAPS DELE ATTRAPPENS MÅL OG MASSE Attrappens masse kg Dele, som simulerer kroppens ryg og sæde 16,6 Torsomasse 31,2 Sædemasse 7,8 Lårmasse 6,8 Benmasse 13,2 I alt 75,6 Figur 2