DA Den Europæiske Unions Tidende L 97/21

Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Regulativ nr. 129 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af forbedrede barnefastholdelsesanordninger til motorkøretøjer (ECRS)

Omfattende al gældende tekst frem til:

Supplement 2 til den oprindelige udgave af regulativet - ikrafttrædelsesdato: 10. juni 2014

INDHOLDSFORTEGNELSE

REGULATIV

1. Anvendelsesområde

2. Definitioner

3. Ansøgning om godkendelse

4. Mærkning

5. Godkendelse

6. Almindelige forskrifter

7. Prøvninger

8. Prøvningsrapporter for typegodkendelse og produktionsgodkendelse

9. Produktionsgodkendelse

10. Produktionens overensstemmelse og rutineprøvninger

11. Ændringer og udvidelse af godkendelsen af en barnefastholdelsesanordning

12. Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse

13. Endeligt ophør af produktionen

14. Oplysninger til brugerne

15. Navn og adresse på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningen, og på de typegodkendende myndigheder

BILAG

1 Meddelelse

2 Udformning af godkendelsesmærket

3 Opstilling af apparatur til prøvning for modstandsdygtighed mod støv

4 Korrosionsprøvning

5 Prøvning af slid og glidning

6 Beskrivelse af prøvevognen

7 Kurve over vognens deceleration eller acceleration som funktion af tiden

8 Beskrivelse af prøvedukker

9 Prøvning af frontalsammenstød mod barriere

10 Fremgangsmåde ved prøvning med påkørsel bagfra

11 Typegodkendelsesordning (rutediagram ISO 9002:2000)

12 Kontrol med produktionens overensstemmelse

13 Prøvning af energioptagende materiale

14 Metode til fastlæggelse af anslagsområdet for hovedet for anordninger med ryglæn og for bagudvendende anordninger, med fastlæggelse af sidefløjenes mindstestørrelse

15 Beskrivelse af konditioneringen af justeringsanordninger monteret direkte på barnefastholdelsesanordninger

16 Anordning til styrkeprøvning af typisk lukkebeslag

17 Bestemmelse af belastningsindeks

18 Barnefastholdelsesanordningers (i-Size) geometriske dimensioner

19 Vurderingsvolumen for "i-Size"-støtteben og støttefod

20 Minimumsliste over dokumenter, der kræves med henblik på godkendelse

21 Anordninger til kraftpåføring

1. ANVENDELSESOMRÅDE

Dette regulativ finder (i fase 1) anvendelse på universelle Isofix-barnefastholdelsesanordninger med integreret sele (i-Size) og køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordninger med integreret sele til børn, som er passagerer i motordrevne køretøjer.

2. DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

2.1. "barnefastholdelsesanordning" (CRS): en anordning, hvori et barn kan placeres i siddende eller rygliggende stilling. Den er konstrueret med henblik på at nedsætte skadesrisikoen for brugeren i tilfælde af en pludselig deceleration af køretøjet ved at begrænse bevægelsesmuligheden for brugerens krop

2.2. "type barnefastholdelsesanordning": barnefastholdelsesanordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter:

Den kategori, i hvilken fastholdelsesanordningen er typegodkendt.

Barnefastholdelsesanordningens udformning, materiale og konstruktion.

Konvertible eller modulopbyggede barnefastholdelsesanordninger anses for ikke at afvige med hensyn til deres konstruktion, materiale og udførelse

2.3. "i-Size" (Isofix-barnefastholdelsesanordninger med integreret sele i kategorien "universal"): en kategori barnefastholdelsesanordning til brug på alle i-Size-siddepladser i et køretøj som defineret og godkendt i henhold til regulativ nr. 14 og 16

2.4. "integreret": er en klasse barnefastholdelsesanordning, i hvilken barnet udelukkende fastholdes ved hjælp af komponenter, som udgør barnefastholdelsesanordningen (f.eks. fastspændingssele, værn osv.) og ikke ved hjælp af midler, der er forbundet direkte til køretøjet (f.eks. sikkerhedsselen)

2.5. "Isofix": et system, der giver mulighed for at forbinde en barnefastholdelsesanordning til et køretøj. Det benytter to forankringer i køretøjet, to tilsvarende faste beslag på barnefastholdelsesanordningen og har et system, som kan begrænse barnefastholdelsesanordningens rotation. Alle tre køretøjsforankringer skal godkendes i henhold til regulativ nr. 14

2.6. "universelt Isofix": et Isofix-system med enten en topstrop eller et støtteben til at begrænse barnefastholdelsesanordningens rotation, som er fastgjort til eller understøttet af det pågældende køretøj

2.7. "køretøjsspecifikt Isofix": en kategori barnefastholdelsesanordning, der forbindes med specifikke køretøjstyper. Alle køretøjsforankringer skal godkendes i henhold til regulativ nr. 14. Det betegner også barnefastholdelsesanordninger, der anvender instrumentbrættet som kontaktzone

2.8. "størrelse" (Size): angiver den barnehøjde, som barnefastholdelsesanordningen er konstrueret og godkendt til. Barnefastholdelsesanordninger kan dække alle størrelser, forudsat at alle krav er opfyldt

2.9. "retning": angiver den retning, som barnefastholdelsesanordningen er godkendt til. Der skelnes mellem følgende retninger:

a) fremadvendende midler, som vender i køretøjets normale kørselsretning

b) bagudvendende midler, som vender modsat køretøjets normale kørselsretning

c) sidevendende midler, som vender vinkelret i forhold til køretøjets normale kørselsretning

2.10. "fastholdelsesanordning til særlige behov": en barnefastholdelsesanordning bestemt til børn med særlige behov som følge af fysisk eller mentalt handicap; sådanne anordninger kan specielt give mulighed for supplerende fastspændingsanordninger til enhver legemsdel, men skal som minimum omfatte de primære fastholdelsesmidler i henhold til dette regulativ

2.11. "Isofix-forankringssystem": et system bestående af to nedre Isofix-forankringer, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14, og som er konstrueret til fastgørelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning sammen med en antirotationsanordning

2.11.1. "nedre Isofix-forankring": en stiv, rund horisontal stang med en diameter på 6 mm, der stikker ud fra køretøjets eller sædets konstruktion til fastgørelse og fastholdelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning ved hjælp af Isfofix-beslag

2.11.2. "Isofix-beslag": en af de to forbindelser, der opfylder forskrifterne i dette regulativs punkt 6.3.3, og som stikker ud fra Isofix-barnefastholdelsesanordningens konstruktion og er kompatibelt med en nedre Isofix-forankring

2.12. "antirotationsanordning": en anordning, der er beregnet til at begrænse barnefastholdelsesanordningens rotation ved en køretøjskollision, og som består af:

a) en topstropgjorde eller

b) et støtteben,

der opfylder forskrifterne i dette regulativ og er monteret på et Isofix-forankringssystem og Isofix-topstropforankringer eller på en kontaktflade på køretøjsbunden, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14.

En "antirotationsanordning" til en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning kan omfatte et topstrop, et støtteben eller et andet rotationsbegrænsende middel

2.13. "Isofix-topstropgjord": en gjord (eller tilsvarende), der går ud fra toppen af Isofix-barnefastholdelsesanordningen og til Isofix-topstropforankringen, og som er forsynet med en justeringsanordning, en spændingsudløsende anordning og en Isofix-topstropkonnektor

2.13.1. "Isofix-topstrop-forankring": en anordning, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14, som f.eks. en stang, der er placeret i en nærmere bestemt zone og er beregnet til fastgørelse af en Isofix-topstropkonnektor og overføre fastholdelseskraften til køretøjets stel

2.13.2. "Isofix-topstropkonnektor": en anordning beregnet til fastgørelse til en Isofix-topstropforankring

2.13.3. "Isofix-topstropkrog": en Isofix-topstropforbindelse, der typisk anvendes til at fastgøre en Isofix-topstrop til en Isofix-topstropsforankring som defineret i figur 3 i regulativ nr. 14

2.13.4. "Isofix-topstropbeslag": en anordning til fastgørelse af Isofix-topstropgjorden til Isofix-barnefastholdelsesanordningen

2.14. "spændingsudløsningsanordning": et system, som gøre det muligt at udløse den anordning, som justerer og fastholder tilspændingen af Isofix-topstropgjorden

2.15. "støtteben": en antirotationsanordning permanent fastgjort til en barnefastholdelsesanordning, der skaber en rute for kompressionsbelastningen mellem barnefastholdelsesanordningen og køretøjets stel. Et støtteben skal kunne justeres i længden (retning Z) og kan desuden være justerbart i andre retninger

2.15.1. "støttebensfod": en eller flere del(e) af støttebenet i barnefastholdelsesanordningen, som konstruktionsmæssigt er bestemt til at gå i indgreb med køretøjsbundens kontaktflade og beregnet til at overføre belastningen fra støttebenet til køretøjets stel ved et frontalt sammenstød

2.15.2. "støttebensfodens kontakflade": den del af støttebensfodens overflade, som er i fysisk kontakt med køretøjsbundens kontaktflade og beregnet til at fordele belastningerne i hele køretøjets stel

2.15.3. "støttebensfodens vurderingsvolumen": beskriver en rumlig volumen, som både betegner støttebensfodens bevægelsesgrad og -begrænsning. Det svarer til støttebensfodens vurderingsvolumen for køretøjer som defineret i bilag 10 til regulativ nr. 14

2.15.4. "vurderingsvolumen for støttebenets dimensioner": en volumen, der definerer et støttebens maksimale dimensioner svarende til vurderingsvolumen for montering af støttebenet i køretøjer som defineret i bilag 17 til regulativ nr. 16, som sikrer dimensionsmæssig montering af et støtteben til en i-Size-barnefastholdelsesanordning på en i-Size-siddeplads i køretøjet

2.16. "barnefastholdelsesfiksturens hældningsvinkel (CRF pitch angle)": vinklen mellem fiksturens underside (ISO/F2 (B)) som defineret i regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 2, figur 2) og køretøjets vandrette Z-plan som defineret i regulativ nr. 14 (bilag 4, tillæg 2), når fiksturen er monteret i køretøjet som angivet i regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 2)

2.17. "køretøjets sædefikstur (VSF)": en fikstur i overensstemmelse med de Isofix-størrelsesklasser, der er fastlagt i figur 1 til 6 i tillæg 2 til bilag 17 til regulativ nr. 16, som af en fabrikant af barnefastholdelsesanordninger bruges til at bestemme de passende dimensioner af en Isofix-barnefastholdelsesanordning og placeringen af dennes Isofix-beslag

2.18. "barnesikkerhedsstol": en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en stol, hvori barnet er fastholdt

2.19. "stol": en struktur, der udgør en del af barnefastholdelsesanordningen og er bestemt til anbringelse af et barn i siddende stilling

2.20. "stoleunderstøtning": den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken stolen kan hæves

2.21. "sele": en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en kombination af gjorde med lukkebeslag, justeringsanordninger og befæstigelsesbeslag

2.22. "H-sele": en komplet sele bestående af hoftesele, skuldergjord og en skridtgjord

2.23. "Y-sele": en sele bestående af en gjord, der føres mellem barnets ben, og en gjord til hver skulder

2.24. "lift": et fastholdelsessystem beregnet til anbringelse og fastgøring af barnet liggende på ryggen eller på maven med barnets ryg vinkelret på køretøjets længdeakse. Systemet er udformet, så det det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop uden dets lemmer i tilfælde af et sammenstød

2.25. "liftsele": en anordning, der anvendes til at fastholde en lift til køretøjets struktur

2.26. "bagudvendt barnesæde": et fastholdelsessystem, bestemt til anbringelse af et barn i bagudvendende halvt liggende stilling. Systemet er udformet, så det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop, men ikke dets lemmer, i tilfælde af et frontalt sammenstød

2.27. "barneunderstøtning": den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken barnet kan løftes i barnefastholdelsesanordningen

2.28. "kollisionsværn": en anordning, der er fastgjort foran barnet og beregnet til at fordele fastholdelseskræfterne i højderetningen over størstedelen af barnets krop i tilfælde af et frontalsammenstød

2.29. "gjord": en bøjelig komponent, der skal holde kroppen tilbage og overføre påvirkninger

2.30. "hoftesele": en sele, der, enten i form af en komplet sele eller som del af en sådan sele, føres hen over og enten direkte eller indirekte fastholder barnets bækken

2.31. "skuldersele": den del af selen, der fastholder barnets overkrop

2.32. "skridtgjord": en gjord (eller delt gjorde, hvis den består af to eller flere gjorde), som er fastgjort til barnefastholdelsesanordningen og hofteselen og er placeret, så den føres mellem barnets lår. Den er beregnet til at forhindre, at barnet glider under hofteselen under normal brug og til at forhindre, at hofteselen glider op over bækkenet ved et sammenstød

2.33. "barnefastholdelsesgjord": en gjord, der er en del af selen (H-sele) og kun fastholder barnets krop

2.34. "lukkebeslag": beslag af en type med hurtig udløsning, som sikrer, at barnet fastholdes af fastholdelsesanordningen, eller at fastholdelsesanordningen fastholdes til køretøjets stel og hurtigt kan åbnes. Lukkebeslaget kan være forsynet med en justeringsanordning

2.35. "indesluttet udløserknap for lukkebeslag": en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget ikke kan udløses med en kugle med en diameter på 40 mm

2.36. "ikke indesluttet udløserknap for lukkebeslag": en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget skal kunne udløses ved hjælp af en kugle med en diameter på 40 mm

2.37. "justeringsanordning": anordning, der gør det muligt at tilpasse fastholdelsesanordningen eller dens befæstigelsesbeslag til den enkelte bærer. Justeringsanordningen kan enten være en del af lukkebeslaget eller være en retraktor, eller enhver anden del af selen

2.38. "kvikjusteringsanordning": en anordning, der betjenes med én hånd i en enkelt jævn bevægelse

2.39. "justeringsanordning monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen": en justeringsanordning til en H-sele, der er monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen i stedet for at være anbragt direkte på den gjord, som den er bestemt til at justere

2.40. "energiafledende anordning": en anordning, som er beregnet til at bortlede energi uafhængigt af gjorden eller sammen med denne, og som er en del af en barnefastholdelsesanordning

2.41. "retraktor": en anordning til oprulning af en del af eller hele barnefastholdelsesanordningens gjord. Begrebet omfatter følgende arter af anordninger:

2.41.1. "automatisk retraktor": en retraktor, som gør det muligt at rulle den ønskede længde gjord ud, og som automatisk tilpasser gjorden til brugeren, når lukkebeslaget lukkes, således at yderligere udrulning kun kan finde sted ved brugerens forsætlige indgriben

2.41.2. "inerti-retraktor": en retraktor, som under normale kørselsforhold ikke hæmmer bevægelsesfriheden for bæreren. Retraktoren indeholder en længdejusteringsanordning, som automatisk tilpasser gjorden til brugeren samt en låsemekanisme, der aktiveres i nødstilfælde ved:

2.41.2.1. deceleration af køretøjet eller udtrækning af gjorden af retraktoren eller ved andet automatisk middel (enkeltvirkende)

2.41.2.2. en kombination af flere af disse faktorer (dobbeltvirkende)

2.42. "tilbagelænet position": den særlige position af stolen, hvor barnet kan læne sig tilbage

2.43. "liggende/rygliggende/maveliggende": en stilling, hvori barnets hoved og krop bortset fra lemmerne befinder sig på en vandret overflade, mens barnet indtager hvilestilling i fastholdelsesanordningen

2.44. "køretøjets sæde": en opbygning med polstring, uanset om den indgår som del i køretøjets opbygning, der tjener som siddeplads for en voksen person. I den forbindelse forstås ved:

"sammenhængende sæder": enten et udelt sæde eller adskilte sæder, der er monteret side om side (dvs. fastgjort på en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter med et andet sædes forreste eller bageste forankringer eller befinder sig mellem dettes forankringer) og tjener som siddeplads til en eller flere voksne personer

"udelt sæde": en opbygning, komplet med beslag, der tjener som siddeplads for mindst to voksne personer

"køretøjets forsæder": sammenhængende sæder, der er placeret længst fremme i passagerkabinen, dvs. uden at noget andet sæde er direkte foran dem

"køretøjets bagsæder": faste, fremadvendende sæder, der er placeret bag andre sammenhængende sæder

2.45. "sædetype": en kategori af voksensæder, der ikke udviser indbyrdes forskelle på væsentlige områder som f.eks. udformning, dimensioner og materialer anvendt til sædets opbygning, type og dimensioner af ryglænets justeringssystem og låsesystem, type og dimensioner af voksenselernes forankringer på sædet, af sædets forankring og de deraf berørte dele af køretøjets stel

2.46. "indstillingsanordning": anordning, der gør det muligt at indstille sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den siddendes voksnes legemsform. Denne anordning kan navnlig give mulighed for længdeindstilling og/eller højdeindstilling og/eller vinkelindstilling

2.47. "sædets forankring": de anordninger, hvormed hele voksensædet er fastgjort til køretøjet, herunder de deraf berørte dele af køretøjets stel

2.48. "forskydningsanordning": en anordning, der for at lette ind- og udstigning og læsning og udtagning af bagage gør det muligt at foretage en vinkel - eller længdeforskydning af sædet eller dets bestanddele uden fast mellemstilling

2.49. "spærreanordning": en anordning, der sikrer fastholdelse af sædet og dele deraf i brugsstillingen

2.50. "samling mellem ryg og sæde": området i nærheden af skæringslinien for køretøjssædets sædehynde og ryglænet

2.51. "Isofix-position": en placering, der tillader montering af enten:

a) en universel Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44 eller

b) en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44 eller et "køretøjsspecifikt Isofix" som defineret i nærærende regulativ eller

c) en i-Size-barnefastholdelsesanordning, der er egnet til brug på specifikke Isofix-pladser som defineret af køretøjets fabrikant i henhold til regulativ 16

2.52. "typegodkendelsesprøvning": en prøvning til bestemmelse af, i hvor høj grad en type barnefastholdelsesanordning, der er indleveret til godkendelse, opfylder forskrifterne

2.53. "produktionsprøvning": en prøvning, der skal bestemme, om fabrikanten er i stand til at producere en barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med den barnefastholdelsesanordning, der er indleveret til typegodkendelse

2.54. "rutinemæssig prøvning (eller prøvning af produktionens overensstemmelse)": prøvning af et antal barnefastholdelsesanordninger udvalgt fra en enkelt batch for at kontrollere, om de opfylder forskrifterne

2.55. "skuldergjordregulator": en anordning, der er beregnet til under normale kørselsforhold at fastholde en passende placering af skuldergjorden på barnets krop ved at forbinde skuldergjordene til hinanden.

3. ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1. Ansøgning om godkendelse af en type barnefastholdelsesanordning indgives af indehaveren af varemærket eller af dennes bemyndigede repræsentant og følger godkendelsesproceduren omhandlet i bilag 11.

3.2. Ansøgningen om godkendelse skal for hver type barnefastholdelsesanordning ledsages af: 3.2.1. En teknisk beskrivelse af barnefastholdelsesanordningen med oplysninger om gjordene og de andre anvendte materialer sammen med de belastningsbegrænsende anordningers forventede og reproducerbare reaktion. Den skal være ledsaget af tegninger af barnefastholdelsesanordningens dele og i påkommende tilfælde monteringsvejledning for retraktorer og disses følere, erklæring om giftighed (punkt 6.3.1.1) og antændelighed (punkt 6.3.1.2), idet tegningerne skal vise den påtænkte placering af et enkelt godkendelsesnummer og ekstra symbol(er) i forhold til godkendelsesmærkets cirkel. 3.2.2. Ansøgeren skal angive ansøgningstypen: a) ansøgning om i-Size-barnefastholdelsesanordninger eller b) ansøgning om en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning. 3.2.3. For barnefastholdelsesanordninger, der prøves på en prøvevogn i et køretøjskarrosseri i overensstemmelse med punkt 7.1.3.2 i dette regulativ eller i et komplet køretøj i overensstemmelse med punkt 7.1.3.3 i dette regulativ, skal ansøgeren forelægge dokumentation (tegninger og/eller fotos) om den kombination af barnefastholdelsesanordning og bil eller Isofix-siddeplads og det relevante udstyr i bilen, for hvilken fabrikanten har anmodet om en "køretøjsspecifik Isofix"-godkendelse. Denne dokumentation skal indeholde oplysninger om: a) Det disponible område omkring barnefastholdelsesanordningen, når denne er monteret på siddepladsen. Den skal navnlig omfatte dele, som kan påvirke barnefastholdelsesanordningen ved kollision. b) Alle relevante dele af køretøjet, som kan påvirke barnefastholdelsesanordningens bevægelser ved en kollision på grund af deres styrke og stivhed. 3.2.4. Prøveeksemplar af barnefastholdelsesanordningen, som den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af prøvningen, har anmodet om. 3.2.5. 10 meter af hver type gjord, der er anvendt i barnefastholdelsesanordningen. 3.2.6. Vejledning og nærmere enkeltheder vedrørende emballering i henhold til punkt 14 i dette regulativ. 3.2.7. Hvis der er tale om en ansøgning om et "køretøjsspecifikt Isofix", og der foretages prøvning i et køretøjskarrosseri, skal køretøjets karrosseri med voksensæder og det relevante biludstyr være tilgængelige.

3.3. I bilag 20 ses en liste over mindstekrav til de dokumenter, der skal vedlægges ansøgningen om godkendelse som angivet i punkt 3.2 ovenfor, og som kræves andetsteds i dette regulativ.

3.4. Inden en kontraherende parts typegodkendende myndighed meddeler typegodkendelse, skal den forvisse sig om, at der findes sådanne foranstaltninger og procedurer, at det effektivt kan kontrolleres, at producerede barnefastholdelsesanordninger, udstyr og dele er i overensstemmelse med den godkendte type.

4. MÆRKNING

4.1. Prøveeksemplarerne af barnefastholdelsesanordningen, som indleveres til godkendelse efter punkt 3.2.4 og 3.2.5 ovenfor, skal være påført fabrikantens navn, initialer eller firmamærke på tydelig og ikke sletbar måde.

4.2. Barnefastholdelsesanordningen, undtagen gjorden(e) eller H-selen, skal være tydeligt mærket med produktionsåret på ikke sletbar måde.

4.3. Barnefastholdelsesanordningens monteringsretning i forhold til køretøjet skal være tydeligt angivet på produktet.

Den i dette punkt fastlagte mærkning skal være synlig, når fastholdelsesanordningen er anbragt i køretøjet og barnet er anbragt i denne.

4.4. På den synlige indvendige flade (inklusive sidestykkerne ved barnets hoved) i nærheden af det område, hvor barnets hoved hviler i barnefastholdelsesanordningen, skal bagudvendende fastholdelsesanordninger være forsynet med et nedenstående permanente mærkat (de viste oplysninger er minimumsoplysninger).

Mærkatens minimumstørrelse: 60 × 120 mm.

Mærkaten skal fastsys til betrækket omkring hele dets omkreds og/eller være permanent fastklæbet til betrækket over hele bagsiden. Enhver anden form for fastgørelse, der er permanent, og som ikke er let kan fjernes fra produktet og ikke let bliver skjult, kan accepteres. Mærkater af flagtypen er ikke tilladt.

Hvis dele af fastholdelsesanordningen eller tilbehør leveret af fabrikanten af fastholdelsesanordningen vil kunne skjule mærkaten, kræves der en ekstra mærkat. Der skal hele tiden være en advarselsmærkat synlig i alle situationer, hvor fastholdelsesanordningen klargøres til brug, uanset i hvilken konfiguration.

4.5. Barnefastholdelsesanordninger, der kan anvendes fremadvendende, skal have følgende mærkat permanent fastgjort og synlig for den person, der monterer en barnefastholdelsesanordning i køretøjet:

Fabrikanten har lov til at medtage ordene "måneder" for at forklare symbolet "M" på mærkaten. Ordet "måneder" skal være affattet på et sprog, der almindeligvis tales i det eller de lande, hvor produktet sælges. Der tillades mere end ét sprog.

Mindste mærkatstørrelse 40 × 40 mm

4.6. i-Size-mærkning

Følgende oplysninger skal hele tiden være synlige for den person, der monterer fastholdelsesanordningen i køretøjet:

4.6.1. i-Size-logoet. Det nedenfor viste symbol skal have mindstedimension 25 × 25 mm, og piktogrammet skal stå i kontrast til baggrunden. Piktogrammet skal være klart synligt enten ved hjælp af kontrastfarver eller ved et passende relief, hvis det er støbt eller præget.

4.6.2. Barnefastholdelsesanordningens størrelsesområde i centimeter.

4.6.3. Den maksimalt tilladte passagermasse for barnefastholdelsesanordningen i kg.

4.7. "Køretøjsspecifik ISOFIX"-mærkning

Den køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordning skal være forsynet med følgende permanent fastgjorte mærkat, som er synlig for den person, der monterer fastholdelsesanordningen i køretøjet, og som indeholder følgende oplysninger:

"SPECIFIC VEHICLE ISOFIX"

4.8. Yderligere mærkning

Følgende oplysninger kan gives ved hjælp af piktogrammer og/eller tekst. Mærkningen skal angive:

a) De væsentligste relevante trin i klargørelsen af barnefastholdelsesanordningen. F.eks. skal det forklares, hvordan Isofix-beslaget/beslagene forlænges.

b) Placering, funktion og fortolkning af en eventuel indikator skal forklares.

c) Placering og om nødvendigt fremføring af topstrop eller andre midler til begrænsning af rotation, som kræver en handling fra brugerens side, skal angives ved hjælp af det relevante af følgende symboler:

d) Justering af Isofix-låsemekanismer og topstrop eller andre midler til begrænsning af rotation, som kræver handling fra brugerens side, skal angives.

e) Mærkningen skal være permanent fastgjort og skal kunne ses af den bruger, som monterer sædet.

f) Hvis det er nødvendigt, skal der være en henvisning til barnefastholdelsesanordningens brugsanvisning og til placeringen af denne ved hjælp af nedenstående symbol.

5. GODKENDELSE

5.1. Hver prøve, der er indleveret i henhold til punkt 3.2.4. og 3.2.5. ovenfor, skal opfylde forskrifterne i punkt 6 til 7 i dette regulativ i alle henseender, før godkendelse kan meddeles.

5.2. Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De to første cifre i godkendelsesnummeret (i øjeblikket 00 svarende til ændringsserie 00, der trådte i kraft den 9. juli 2013) angiver den ændringsserie, der omfatter de seneste tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for meddelelsen af godkendelsen. Samme kontraherende part må ikke tildele samme nummer til en anden type barnefastholdelsesanordning, som omfattes af dette regulativ. En type barnefastholdelsesanordning, som er godkendt i henhold til dette regulativ, må ikke være forsynet med yderligere godkendelsesmærke i henhold til regulativ nr. 44 (barnefastholdelsesanordninger).

5.3. Underretning om godkendelse, nægtelse af godkendelse eller udvidelse af godkendelse af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal gives til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en blanket svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

5.4. Foruden mærkerne i punkt 4 ovenfor skal hver barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med en type godkendt efter dette regulativ, være påført følgende: 5.4.1. Et internationalt godkendelsesmærke bestående af: 5.4.1.1. en cirkel, som omslutter bogstavet "E" efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (1) 5.4.1.2. et godkendelsesnummer, ordene "Regulation No.", efterfulgt af nummeret på dette regulativ, en skråstreg og ændringsserien ("Regulation No. XXX/XX") 5.4.2. følgende yderligere symboler: 5.4.2.1. ordene "i-Size universal ISOFIX" eller "specific vehicle ISOFIX", alt efter barnefastholdelsesanordningens kategori 5.4.2.2. det størrelsesområde, som barnefastholdelsesanordningen er konstrueret til 5.4.2.3. symbolet "S" for fastholdelsesanordninger "til særlige behov".

5.5. Bilag 2 til dette regulativ indeholder et eksempel på godkendelsesmærkets udformning.

5.6. Angivelserne i punkt 5.4 ovenfor skal enten ved hjælp af en mærkat eller direkte mærkning påføres let læseligt og uudsletteligt. Mærkaten eller mærkningen skal være modstandsdygtige over for slid.

5.7. De i punkt 5.6 ovenfor omhandlede mærkater kan enten udgives af den typegodkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, eller kan med denne typegodkendende myndigheds godkendelse udformes af fabrikanten.

6. ALMINDELIGE FORSKRIFTER

6.1. Placering og fastgørelse på køretøjet

6.1.1. Barnefastholdelsesanordninger i kategorien i-Size er beregnet til anvendelse på i-Size-siddepladser, når barnefastholdelsesanordningen er monteret i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens vejledning.

Anvendelse af barnefastholdelsesanordninger i kategorien "køretøjsspecifikt Isofix" anvendes på alle Isofix-pladser, herunder i bagageområdet, hvis fastholdelsesanordningerne er monteret efter fabrikantens vejledning.

6.1.2. Alt efter den kategori, anordningen hører under (jf. tabel 1), skal denne fastgøres til køretøjets stel eller til køretøjets sædekonstruktoin.

6.1.2.1. For i-Size-kategorien skal dette ske ved hjælp af to Isofix-beslag samt en anti-rotationsanordning, uanset om der er tale om fremadvendende eller bagudvendende barnefastholdelsesanordninger.

6.1.2.2. For kategorien "køretøjsspecifikt Isofix" gælder: Dette skal ske ved hjælp af Isofix-beslag, der er konstrueret af fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen og fastgjort på Isofix-forankringssystemet, som er konstrueret af køretøjsfabrikanten. Tabel 1 Mulige konfigurationer til typegodkendelse Retning Kategori i-Size-barnefastholdelsesanordning Køretøjsspecifikt Isofix-CRS med integreret sele INTEGRERET Sidevendende (babylift) I.r. R Bagudvendende R R Fremadvendende (integreret) R R Forklaring: CRS: Barnefastholdelsesanordning R: Relevant I.r.: Ikke relevant

6.1.3. Til børn under 15 måneder må der kun anvendes sidevendende eller bagudvendende barnefastholdelsesanordninger.

Det betyder følgende:

a) En barnefastholdelsesanordning bestemt til børn op til 15 måneder gamle skal være bagudvendende og skal som minimum kunne rumme et barn med en højde på 83 cm.

b) En fremadvendende barnefastholdelsesanordning må ikke være konstrueret til anbringelse af bøn med en højde på under 71 cm.

c) Et konvertibelt sæde i bagudvendende konfiguration skal kunne rumme et barn med en højde på op til 83 cm. Dette skal ikke udelukke et barn med en højde på over 83 cm.

Der kan anvendes bagudvendende barnefastholdelsesanordninger til børn i alle aldre.

6.2. Barnefastholdelsesanordningens konfiguration

6.2.1. Barnefastholdelsesanordningens skal være konfigureret således at følgende krav opfyldes:

6.2.1.1. Fastholdelsen af barnet skal give den ønskede beskyttelse i enhver af de positioner, der er angivet for barnefastholdelsesanordningen. For anordninger "til særlige behov" skal det primære fastholdelsesmiddel give den ønskede beskyttelse i enhver af fastholdelsesanordningens positioner uden brug af supplerende fastholdelsesanordninger, der måtte forefindes.

6.2.1.2. Barnefastholdelsesanordningen skal fungere således, at barnet let kan anbringes eller tages ud. For fastholdelsesanordninger, i hvilke barnet fastholdes med H-sele eller Y-sele uden retraktor, skal hver skuldergjord og hoftegjord kunne forskydes indbyrdes under den i punkt 6.7.1.4 nedenfor beskrevne procedure. I disse tilfælde kan barnefastholdelsesanordningens sele være forsynet med to eller flere forbindelsesdele. For fastholdelsesanordninger "til særlige behov" anerkendes det, at de supplerende fastholdelsesanordninger vil være begrænsende for, hvor hurtigt barnet kan anbringes og tages ud. Sådanne supplerende anordninger skal imidlertid så vidt muligt være udformet med henblik på hurtig udløsning.

6.2.1.3. Hvis fastholdelsesanordningens hældning kan indstilles, må en ændring i hældningen ikke kræve manuel efterjustering af nogen anden del af barnefastholdelsesanordningen. Det skal kræve et forsætligt indgreb med hånden at ændre fastholdelsesanordningens hældning.

6.2.1.4. For at forhindre, at barnet glider under selen, hvad enten det sker ved en kollision eller ved rastløshed, skal alle fremadvendende fastholdelsesanordninger med integreret H-sele være forsynet med skridtgjord.

6.2.1.5. Alle anordninger med hoftegjord skal have tvungen styring af hoftegjorden, således at det sikres, at den af hoftegjorden overførte belastning overføres til bækkenet. Enheden må ikke udsætte svage dele af barnets krop (mave, skridt osv.) for stærke belastninger. Konstruktionen skal sikre, at barnets isse ikke udsættes for kompressionsbelastning i tilfælde af et sammenstød.

6.2.1.6. Alle fastholdelsesanordningens gjorde skal være placeret således, at de ikke kan medføre ubehag for brugeren ved normal brug eller kan indtage en farlig stilling. Afstanden mellem skuldergjordene i nærheden af halsen skal mindst svare til tykkelsen af halsen på den pågældende prøvedukke.

6.2.1.7. Med skridtgjorden påsat og indstillet til sin største længde må hoftegjorden hverken på den mindste eller største prøvedukke i de massegrupper, der er omfattet af godkendelsen, kunne justeres, så den kommer op over bækkenet. For alle fremadvendende anordninger må hoftegjorden hverken på den mindste eller største prøvedukke i de massegrupper, der er omfattet af godkendelsen, kunne justeres, så den kommer op over bækkenet.

6.2.1.8. Under den dynamiske prøvning, som er beskrevet i punkt 7.1.3, må hofteselen ikke gå helt ud over prøvedukkens bækkenparti i tidsrummet forud for det maksimale horisontale hovedudslag. Der foretages en vurdering ved hjælp af billeder fra højhastighedsvideo.

6.2.2. Barnefastholdelsesanordninger skal være konstrueret og monteret således, at:

6.2.2.1. de ikke frembryder skarpe kanter eller fremspring, der kan beskadige køretøjets indtræk eller passagernes tøj

6.2.2.2. deres stive dele ikke, på steder hvor de er i berøring med gjordene, udsætter disse for at gnave mod skarpe kanter.

6.2.3. Det må ikke være muligt uden brug af specialværktøj at fjerne eller løsne dele, der ikke er beregnet til at kunne fjernes eller løsnes. Enhver del, der er beregnet til at kunne fjernes med henblik på vedligeholdelse eller justering, skal være udformet, så enhver risiko for forkert montering og brug undgås, og monterings- og afmonteringsmetoden skal være nøje forklaret i brugervejledningen til anordningen. Ved en H-sele skal hele justeringsintervallet kunne udnyttes uden adskillelse.

6.2.4. Fastholdelsesanordninger "til særlige behov" kan have supplerende fastholdelsesanordninger; disse skal være udformet, så der ikke er risiko for forkert montering, og således, at deres udløsning og funktionsmåde umiddelbart fremgår for udenforstående, der yder hjælp i en nødsituation.

6.2.5. En barnefastholdelsesanordning kan være bestemt til anvendelse i et af fabrikanten specificeret størrelsesområde, forudsat at den opfylder kravene i dette regulativ.

6.2.6. Barnefastholdelsesanordninger, der indeholder oppustelige dele, skal være således konstrueret, at anvendelsesforholdene (tryk, temperatur, fugtighed) ikke påvirker deres evne til at opfylde forskrifterne i dette regulativ.

6.3. Specifikationer for barnefastholdelsesanordninger

6.3.1 Materiale

6.3.1.1. Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal afgive en skriftlig erklæring om, at giftigheden af de materialer, der anvendes til produktion af barnefastholdelsesanordningen, og som er tilgængelige for barnet, når dette fastholdes af anordningen, er i overensstemmelse med de pågældende afsnit af EN 71-3:1994/A1:2000/AC. Efter prøvningsmyndighedens skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed.

6.3.1.2. Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal afgive en skriftlig erklæring om, at brandfarligheden af de materialer, der anvendes til produktion af fastholdelsesanordningen, er i overensstemmelse med de pågældende afsnit af EN 71-2:2011. Efter prøvningsmyndighedens skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed.

6.3.2. Generelle karakteristika

6.3.2.1. Interne geometriske karakteristika

Den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, skal kontrollere, at barnefastholdelsesanordningens interne dimensioner er i overensstemmelse med forskrifterne i bilag 18. For enhver størrelse inden for det størrelsesområde, der er angivet af fabrikanten, skal mindstemålet for skulderbredde, hoftebredde og siddehøjde samt det mindste og maksimale mål for skulderhøjden være opfyldt.

6.3.2.2. Eksterne dimensioner

De maksimale dimensioner for Isofix-barnefastholdelsanordningens bredde, højde og dybde samt placeringen af Isofix-forankringssysstemet, som fastholdelsesanordningens beslag skal gå i indgreb med, skal defineres ved køretøjets sædefikstur, jf. punkt 2.17 i dette regulativ.

a) Fremadvendende i-Size-barnefastholdelsesanordninger skal overholde dimensionerne i ISO/F2x for fremadvendende barnefastholdelsesanordninger, reduceret højde (højde 650 mm) Isofix-størrelsesklasse B1.

b) Bagudvendende i-Size-barnefastholdelsesanordninger skal overholde dimensionerne i ISO/R2 for bagudvendende barnefastholdelsesanordninger, reduceret højde, Isofix-størrelsesklasse D.

c) Køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordninger kan overholde en vilkårlig ISO-størrelse.

6.3.2.3. Masse

Massen for en Isofix-barnefastholdelsesanordning (herunder en i-Size-barnefastholdelsesanordning) må kombineret med massen af det største barn, som anordningen er beregnet til, ikke overstige 33 kg. Denne massegrænse gælder også for køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordninger.

6.3.3. Isofix-beslag

6.3.3.1. Type

Isofix-beslag kan være i overensstemmelse med de eksempler, der er vist i figur 0(a), eller af anden hensigtsmæssig konstruktion, der udgør en del af en stiv mekanisme, der kan justeres, og hvis art bestemmes af fabrikanten af Isofix-barnefastholdelsesanordningen.

Figur 0(a)

Signaturforklaring

1 Beslag til Isofix-barnefastholdelsesanordning — eksempel 1 2 Beslag til Isofix-barnefastholdelsesanordning — eksempel 2

Dimensioner i mm

6.3.3.2. Dimensioner

Dimensionerne for den del af Isofix-barnefastholdelsesanordningen, der går i indgreb med Isofix-forankringssystemet, må ikke overskride de maksimale dimensioner i figur 0(b).

Figur 0(b)

Dimensioner i mm

6.3.3.3. Indikation af delvis fastlåsning

Isofix-barnefastholdelsesanordningen skal omfatte et middel, der viser, at begge Isofix-beslag er fuldstændigt fastlåst med de tilsvarende nedre Isofix-forankringer. Denne indikation kan være en lyd, en følbar indikation, en synlig indikation eller en kombination af to eller flere af disse. Hvis der er tale om en synlig indikation, skal denne kunne ses under alle normale belysningsforhold.

6.3.4. Specifikationer for topstrop til Isofix-barnefastholdelsesanordning

6.3.4.1. Topstropkonnektor

Topstropkonnektoren bør være en Isofix-topstropkrog som vist i figur 0(c) eller lignende anordninger, der kan placeres inden for de afgrænsninger, der er angivet i figur 0(c).

6.3.4.2. Karakteristika for Isofix-topstrop

Isofix-topstroppen skal være forsynet med en gjord (eller tilsvarende), og der skal være midler til at foretage justering og udløse tilspændingen.

6.3.4.2.1. Længden af Isofix-topstrop

Topstroppen på en Isofix-barnefastholdelsesanordning skal have en længde på mindst 2 000 mm.

6.3.4.2.2. Tilspændingsindikator

Isofix-topstroppen eller Isofix-barnesædet skal være forsynet med en anordning, der indikerer, at stroppen der tilspændt. Anordningen kan være del af en justerings- og spændingsudløsningsanordning.

6.3.4.2.3. Dimensioner

Dimensionerne for Isofix-topstropkroge er vist i figur 0(c).

Figur 0(c)

Dimensioner for Isofix-topstropkonnektor (krogtypen)

6.3.5. Krav til støtteben og støttebensfod i en i-Size-barnefastholdelsesanordning

En i-Size-barnefastholdelsesanordning udstyret med støtteben skal i alle brugsstillinger (f.eks. med eventuelt længdejusterbart beslag, bund osv. indstillet i den korteste og længste indstilling) opfylde de geometriske bestemmelser, der er fastsat i dette punkt og i dets underafsnit.

Det kan fysisk eller ved computersimulering kontrolleres, om de krav, der er specificeret i afsnit 6.3.5.1 og 6.3.5.2 nedenfor, er opfyldt.

De geometriske krav i punkt 6.3.5.1 til 6.3.5.4 nedenfor er relateret til et koordinatsystem, hvis udgangspunkt er beliggende midt imellem de to Isofix-beslag og på midterlinjen for det tilsvarende Isofix-forankringssystem.

Retningen af akserne i koordinatsystemet er relateret til barnefastholdelsesfiksturen:

a) X′-aksen skal være parallel med undersiden af barnefastholdelsesfiksturen (2) og med køretøjets langsgående midterplan.

b) Y′-aksen skal være vinkelret på køretøjets langsgående midterplan.

c) Z′-aksen skal være vinkelret på barnefastholdelsesbeslagets underside.

For at opfylde kravene i dette punkt skal barnefastholdelsesanordningen monteres i overensstemmelse med instruktionsbogen til barnefastholdelsesanordningen. Støttebenet i indslået position er undtaget fra disse krav.

6.3.5.1. Geometriske krav til støtteben og støttebensfod

Støttebenet, herunder dets tilslutning til barnefastholdelsesanordningen og støttebensfoden, skal ligge fuldstændigt inden for vurderingsvolumen for støttebenets dimensioner (jf. også figur 1 og 2 i bilag 19 til dette regulativ), der defineres som følger:

a) I bredden af to planer, der er parallelle med X′-Z′-planet adskilt af 200 mm, og centreret om udgangspunktet, og

b) i længden af to planer, der er parallelle med Z′-Y′-planet, og som befinder sig i en afstand af 585 mm og 695 mm foran udgangspunktet langs X′-aksen, og

c) i højden af et plan, der er parallelt med X′-Y′-planet, som befinder sig i en afstand af 70 mm over udgangspunktet og vinkelret på X′-Y′-planet. Stive, ikke-justerbare dele af støttebenet må ikke rage ud over et plan, der er parallelt med X′-Y′-planet, som befinder sig i en afstand af 285 mm over udgangspunktet og vinkelret på X′-Y′-planet.

6.3.5.2. Krav til støttebensfodens justerbarhed

Støttebenet skal være justerbart for at sikre, at støttebensfoden kan indstilles i hele højdeområdet for støttebensfodens vurderingsvolumen som anført nedenfor (jf. også figur 3 og 4 i bilag 19 til dette regulativ). Hvis der er trinvis justering, må spændet mellem to låste indstillinger højst være 20 mm.

Vurderingsvolumen for støttebensfoden defineres som følger:

a) I bredden af to planer, der er parallelle med X′-Z′-planet adskilt af 200 mm, og centreret om udgangspunktet, og

b) i længden af to planer, der er parallelle med Z′-Y′-planet, og som befinder sig i en afstand af 585 mm og 695 mm foran udgangspunktet langs X′-aksen, og

c) i højden af to planer, der er parallelle med X′-Y′-planet, og som befinder sig i en afstand af 285 mm og 540 mm under udgangspunktet langs X′-aksen.

Støttebenet kan være justerbart ud over højdebegrænsningerne i Z′-retningen (som angivet i tegnforklaring nr. 6 i figur 3 i bilag 19), forudsat at ingen dele rager ud over de afgrænsende planer i X′- og Y′-retningen.

6.3.5.3. Støttebensfodens dimensioner

Støttebensfodens dimensioner skal opfylde følgende krav:

a) Støttebensfodens mindste kontaktflade skal være 2 500 mm2, målt som en projiceret overflade 10 mm over støttebensfodens nederste kant (se figur 0(d)

b) De mindste udvendige dimensioner skal være 30 mm i X′- og Y′-retningen, idet de maksimale dimensioner begrænses af vurderingsvolumen for støttebensfoden.

c) Den mindste radius for støttebensfodens kanter skal være 3,2 mm.

Figur 0(d)

6.3.5.4. Skabelon til støttebensfod

Der anvendes en skabelon til at kontrollere, om støttebensfoden opfylder de krav, der er defineret i punkt 6.3.5.2 ovenfor (se figur 0(e)). Som alternativ anses en computersimulering også for at være tilfredsstillende.

Skabelonen defineres som et Isofix-barnefasholdelsesbeslag svarende til barnefastholdelsesanordningens størrelsesklasse. Skabelonen udvides med to nedre Isofix-forankringer med en diameter på 6 mm. Den stribede boks foran skabelonen placeres og skaleres i overensstemmelse med punkt 6.3.5.2 ovenfor. Når vurderingen foretages, skal barnefastholdelsesanordningens beslag være låst.

Figur 0(e)

6.4. Kontrol af mærkning

6.4.1. Den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, skal kontrollere, at mærkningen er i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 4 i dette regulativ.

6.5. Kontrol af monteringsvejledning og brugsanvisning

6.5.1. Den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, skal kontrollere, at monteringsvejledningen og brugsanvisningen er i overensstemmelse med punkt 14 i dette regulativ.

6.6. Forskrifter, der finder anvendelse på den samlede barnefastholdelsesanordning

6.6.1. Korrosionsbestandighed

6.6.1.1. En komplet barnefastholdelsesanordning, eller de af dens dele, der er påvirkelige af korrosion, underkastes den i punkt 7.1.1 nedenfor beskrevne korrosionsprøve.

6.6.1.2. Efter den i punkt 7.1.1.1 og 7.1.1.2 nedenfor beskrevne korrosionsprøvning må der hverken ses forandringer, som kan forhindre barnefastholdelsesanordningens i at fungere korrekt, eller tegn på betydelig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.

6.6.2. Energioptagelse

6.6.2.1. For alle anordninger med ryglæn skal de i bilag 14 til dette regulativ definerede områder ved prøvning i henhold til bilag 13 resultere i en maksimal acceleration på under 60 g. Dette krav gælder også de områder af kollisionsværn, som befinder sig i det område, som rammes af hovedet.

6.6.2.2. Hvis der er tale om en barnefastholdelsesanordning med permanent mekanisk fastgjorte justerbare hovedstøtteanordninger, i hvilke højden af enten voksenselen eller barneselen styres direkte af den justerbare hovedstøtte, er det ikke nødvendigt at kræve energiabsorbering i de områder defineret i bilag 18, som attrappens hoved ikke kan komme i berøring med, dvs. bagved hovedstøtten.

6.6.3. Væltning

6.6.3.1. Barnefastholdelsesanordningen prøves som foreskrevet i punkt 7.1.2; prøvedukken må på intet tidspunkt under den samlede prøvning blive slynget helt ud af anordningen. Hertil kommer, at når prøvesædet anbringes på hovedet, må prøvedukkens hoved ikke flytte sig mere end 300 mm fra udgangsstillingen i lodret retning i forhold til prøvesædet.

6.6.4. Dynamisk prøvning

6.6.4.1. Generelt: Barnefastholdelsesanordningen underkastes dynamisk prøvning efter tabel 2 i overensstemmelse med punkt 7.1.3 nedenfor.

Tabel 2

Anvendelse af forskellige kriterier alt efter prøvningsopstilling

Frontalsammenstød Påkørsel bagfra Sidekollision Prøvning på prøvevogn+ standardsæde Prøvning i karrosseri Prøvning på prøvevogn+ standardsæde Prøvning i karrosseri Prøvning på prøvevogn+ standardsæde Fremadvendende Bagud- og sidevendende Fremadvendende Bagud- og sidevendende Bagud- og sidevendende Bagud- og sidevendende Fremadvendende Bagud- og sidevendende Bemærk 1: Standardsæde betyder prøvesæde eller prøvebænk. Bemærk 2: Hvis der i forbindelse med sidekollision for sidevendende barnefastholdelsesanordninger er to mulige positioner, skal prøvedukkens hoved befinde sig tæt ved sidedøren.

6.6.4.1.1. i-Size-barnefastholdelsesanordninger prøves på prøvevognen ved hjælp af det i bilag 6 beskrevne prøvesæde og i overensstemmelse med punkt 7.1.3.1 nedenfor.

6.6.4.1.2. Barnefastholdelsesanordninger i kategorien "køretøjsspecifikt Isofix" prøves med hver køretøjsmodel, som barnefastholdelsesanordningen er beregnet til. Den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af prøvningen, kan indskrænke antallet af prøvede køretøjsmodeller, hvis de ikke er væsentligt forskellige i de i punkt 6.6.4.1.2.3 i dette regulativ anførte henseender. Barnefastholdelsesanordningen kan prøves på en af følgende måder:

6.6.4.1.2.1. En barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med punkt 2.5 og punkt 6.3 i dette regulativ, og som overholder den i regulativ nr. 16, bilag 17, tillæg 2, definerede størrelse, placeres på prøvevognen ved hjælp af den prøvebænk, der er foreskrevet i bilag 6, og i overensstemmelse med punkt 7.1.3.1 i dette regulativ eller i et køretøjskarrosseri i overensstemmelse med punkt 7.1.3.2 i dette regulativ.

6.6.4.1.2.2. En barnefastholdelsesanordning, der ikke er i overensstemmelse med punkt 2.5, men er i overensstemmelse med punkt 6.3 i dette regulativ (f.eks. en barnefastholdelsesanordning, som ikke har antirotationsanordning, eller som bruger yderligere forankringer), eller ikke overholder den i regulativ nr. 16, bilag 17, tillæg 2, definerede størrelse, placeres på prøvevognen i et køretøjskarrosseri i overensstemmelse med punkt 7.1.3.2 eller i et komplet køretøj i overensstemmelse med punkt 7.1.3.3 i dette regulativ.

6.6.4.1.2.3. Anvendelse af dele af køretøjets karrosseri, der er tilstrækkelige til at være repræsentative for køretøjets opbygning og kollisionsoverflader. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug på bagsædet, skal de prøvede dele omfatte forsæderyglæn, bagsæde, vognbund, B- og C-stolper og tag. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug på forsædet, skal de prøvede dele omfatte instrumentbræt, A-stolper, forrude, alle håndtag eller greb, der monteret i vognbunden eller på midterkonsollen, forsæde, vognbund og tag. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af prøvningen, kan tillade, at nogle dele undlades, hvis de findes overflødige. Prøvningen skal finde sted som foreskrevet i punkt 7.1.3.2 i dette regulativ, undtagen for sidekollision.

6.6.4.1.3. Dynamisk prøvning skal udføres på barnefastholdelsesanordninger, der ikke tidligere har været underkastet belastning.

6.6.4.1.4. Hvis der monteres en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning i området bag det bageste fremadvendende voksensæde, (f.eks. i bagageområdet), skal der udføres én prøvning med de(n) største prøvedukke(r) på et komplet køretøj som foreskrevet i punkt 7.1.3.3 i dette regulativ. De øvrige prøvninger, herunder produktionens overensstemmelse, kan på fabrikantens anmodning udføres som foreskrevet i punkt 7.1.3.2 i dette regulativ.

6.6.4.1.5. For anordninger "til særlige behov" skal alle dynamiske prøvninger som foreskrevet i dette regulativ for det af fabrikanten specificerede størrelsesområde udføres to gange: første gang med det primære fastholdelsesmiddel, anden gang med alle fastholdelsesanordninger i brug. Ved disse prøver skal man være særlig opmærksom på forskrifterne i punkt 6.2.1.5 og 6.2.1.6 i dette regulativ.

6.6.4.1.6. Hvis der er tale om en barnefastholdelsesanordning, der anvender en antirotationsanordning, udføres den dynamiske prøvning således:

6.6.4.1.6.1. med antirotationsanordningen i brug, og

6.6.4.1.6.2. uden antirotationsanordningen i brug, medmindre der findes en mekanisme til forhindring af ukorrekt anvendelse af antirotationsanordningen.

6.6.4.2. Ved de dynamiske prøvninger må der ikke opstå hele eller delvise brud på nogen af de dele i barnefastholdelsesanordningen, der har betydning for fastholdelsen af barnet, og intet lukkebeslag, låsesystem eller forskydningssystem må udløses eller låses op. Den eneste undtagelse er, hvis sådanne dele eller systemer i fabrikantens tekniske beskrivelse er identificeret som belastningsbegrænsende funktion som defineret i punkt 3.2.1 i dette regulativ, og opfylder følgende kriterier:

6.6.4.2.1. præsterer som forudset af fabrikanten

6.6.4.2.2. ikke forringer barnefastholdelsesanordningens evne til at beskytte barnet.

6.6.4.3. Kriterier for prøvedukken ved frontalkollision og påkørsel bagfra.

6.6.4.3.1. Kriterier for vurdering af læsioner ved frontalsammenstød og påkørsel bagfra som vist i tabel 3.

Tabel 3

Indeks Forkortelse Enhed Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Belastningsindeks for hoved (kun i tilfælde af kontakt under prøvning i køretøjet) HPC (3) (15) 600 600 600 800 800 Hovedets acceleration 3 ms A head 3 ms g 75 75 75 80 80 Trækkraft for øvre del af halsen Fz N Kun til overvågningsformål (4) Bøjningsmoment for øvre del af halsen My Nm Kun til overvågningsformål (5) Brystets acceleration 3 ms A chest 3 ms g 55 55 55 55 55

6.6.4.4. Forskydning af prøvedukkens hoved ved frontalkollision og påkørsel bagfra.

6.6.4.4.1. Barnefastholdelsesanordninger i i-Size-kategorien:

6.6.4.4.1.1. Fremadvendende barnefastholdelsesanordninger

Hovedudslag: Ingen del af prøvedukkens hoved må overskride plan BA, DA og DE defineret i figur 1 nedenfor. Dette skal vurderes i indtil 300 ms, eller indtil prøvedukken er fuldstændig i ro, afhængigt af hvilken begivenhed der indtræder først.

6.6.4.4.1.1.1. Såfremt en prøvning gennemføres i overensstemmelse med punkt 6.6.4.1.6.2 ovenfor, anvendes en tolerance på + 10 % på værdien for hovedudslagsafstanden mellem Cr-punktet og planet AB.

Figur 1

Prøveopstilling for fremadvendende anordning

Dimensioner i mm

6.6.4.4.1.2. Bagudvendende barnefastholdelsesanordninger og lifte:

6.6.4.4.1.2.1. Hovedudslag: Ingen del af prøvedukkens hoved må overskride plan FD, FG og DE som vist i figur 2 nedenfor. Dette skal vurderes i indtil 300 ms, eller indtil prøvedukken er fuldstændig i ro, afhængigt af hvilken begivenhed der indtræder først. I tilfælde, hvor en sådan barnefastholdelsesanordning er i berøring med stangen, som har en diameter på 100 mm, og alle kriterier for læsionsvurdering og forskydning af prøvedukkens hoved er opfyldt, skal der udføres endnu en dynamisk prøvning (frontalsammenstød) med den tungeste prøvedukke beregnet til den pågældende størrelse barnefastholdelsesanordning uden stangen med diameteren 100 mm; ved denne prøvning skal alle krav bortset fra kravet om fremadgående forskydning være opfyldt. Hvis en prøvning gennemføres i overensstemmelse med punkt 6.6.4.1.6.2 ovenfor, vil kun den anden konfiguration uden stangen med diameteren på 100 mm blive taget i betragtning.

Figur 2

Prøvningsopstilling for bagudvendende barnefastholdelsesanordninger, der ikke støtter mod instrumentbrættet

6.6.4.4.2. Når barnefastholdelsesanordninger i kategorien "køretøjsspecifikt Isofix" prøves i et komplet køretøj eller et køretøjskarrosseri, anvendes belastningsindekset for hovedet (HPC) og hovedets acceleration 3 ms som vurderingskriterier. Hvis der ikke er berøring med hovedet, er disse kriterier opfyldt uden måling og skal blot registreres som "Ingen berøring med hovedet". Efter prøvning med et komplet køretøj skal det være muligt at fjerne prøvedukken i fuldt samlet tilstand fra barnefastholdelsesanordningen uden brug af mekanisk kraft, eller brug af værktøj på barnefastholdelsesanordningen eller køretøjets konstruktion.

6.6.4.4.3 Ved de dynamiske prøver må ingen del af barnefastholdelsesanordningen, der fastholder barnet i dets position, svigte. Dette omfatter lukkebeslag, låsesystemer og sædejusteringssystemer, medmindre sådanne er defineret som en belastningsbegrænsende anordning. Enhver belastningsbegrænsende anordning skal være angivet i fabrikantens tekniske beskrivelser som defineret i punkt 3.2.1 i dette regulativ.

6.6.4.5. Kriterier for prøvedukken i fremadvendende og bagudvendende barnefastholdelsesanordninger i forbindelse med sidekollision.

6.6.4.5.1. Vigtigste kriterium for læsionsvurdering - beskyttelse af hovedet

Under belastningsfasen for sidekollision (op til 80 ms) skal sidebeskyttelsen altid være i niveau med tyngdepunktet for prøvedukkens hoved vinkelret på anslagsretningen på døren. Beskyttelsen af hovedet vil blive vurderet ud fra følgende kriterier:

a) Hovedet har ingen berøring med dørpanelet

b) Hovedet må ikke overskride et lodret plan, der angives af en rød linje øverst på døren (kamera oppefra). Dette lodrette plan angives med en linje på den ramte dør som defineret i bilag 6, tillæg 3, figur 1.

6.6.4.5.2. Yderligere kriterier for læsionsvurdering ved sidekollision

Indeks Forkortelse Enhed Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Belastningsindeks for hovedet HPC (15) 600 600 600 800 800 Acceleration af hoved 3 ms A head 3 ms g 75 75 75 80 80 Trækkraft for øvre del af halsen Fz N Kun til overvågningsformål (6) Bøjningsmoment for øvre del af halsen Mx Nm Kun til overvågningsformål (7)

6.6.5. Temperaturbestandighed

6.6.5.1. Lukkebeslag, retraktorer, justeringsanordninger og låseanordninger, der er temperaturpåvirkelige, skal underkastes prøven i punkt 7.2.7 nedenfor.

6.6.5.2. Efter temperaturprøven som foreskrevet i punkt 7.2.7.1 må der hverken ses forandringer, som kan forhindre korrekt fastholdelse af baranet, eller tegn på betydelig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager. Derefter foretages de dynamiske prøvninger.

6.7. Forskrifter for fastholdelsesanordningens enkelte dele

6.7.1. Lukkebeslag

6.7.1.1. Lukkebeslaget skal være konstrueret, så ukorrekt betjening er udelukket. Dette betyder bl.a., at lukkebeslaget ikke må kunne være delvist låst; dets dele må ikke utilsigtet kunne forbyttes, når beslaget lukkes; lukkebeslaget må kun kunne låses, når alle dele er i indgreb. Når lukkebeslaget er i berøring med barnet, må det ikke være smallere end gjordens mindstebredde som fastlagt i punkt 6.7.4.1.1 nedenfor. Dette punkt finder ikke anvendelse på seler, der i forvejen er godkendt efter regulativ nr. 16 eller en tilsvarende gældende standard. For fastholdelsesanordninger "til særlige behov" behøver kun lukkebeslaget på det primære fastholdelsesmiddel opfylde kravene i punkt 6.7.1.2 til og med 6.7.1.8.

6.7.1.2. Lukkebeslaget skal forblive lukket uanset dets stilling, også når det ikke er belastet. Det skal være let at betjene og gribe fat i. Det skal kunne åbnes ved tryk på en knap eller tilsvarende anordning.

Den overflade, som man skal trykke på, skal i faktisk oplåsestilling, og når den projiceres ind i et plan vinkelret på knappens indledende bevægelsesretning:

a) for indkapslede anordninger have en overflade på mindst 4,5 cm2 med en bredde på mindst 15 mm;

b) for ikke indkapslede anordninger skal overfladen være mindst 2,5 cm2 og bredden mindst 10 mm. Bredden er det mindste af de to mål, der danner det foreskrevne areal, og skal måles vinkelret på udløserknappens bevægelsesretning.

6.7.1.3. Lukkebeslagets udløsningsflade skal være farvet rød. Ingen anden del af beslaget må have denne farve.

6.7.1.4. Man skal kunne frigøre barnet af fastholdelsesanordningen ved et simpelt indgreb på ét lukkebeslag. Det godtages, at barnet tages ud sammen med anordninger som bæresele, lift eller liftsele, hvis barnefastholdelsessystemet kan udløses ved hjælp af højst to lukkebeslag.

6.7.1.4.1. Skuldergjordregulator

Hvis der forefindes en skuldergjordregulator, skal den være konstrueret således, at ukorrekt betjening forhindres. Det må ikke være muligt at anvende den på en måde, som får skuldergjordene til at tvinde. Det skal være muligt at spænde anordningen med én enkelt handling. Den kraft, der er nødvendig for at spænde anordningen, må højst være 15 N.

6.7.1.4.2. Skuldergjordregulatoren skal være let at betjene og gribe fat i. Det skal være muligt at åbne den ved en enkelt betjening, men det skal være vanskeligt for barnet i anordningen at manipulere åbnemekanismen. Den kraft, der er nødvendig for at åbne anordningen, må højst være 15 N.

6.7.1.4.3. Skuldergjordregulatoren må ikke have en højde på over 60 mm.

6.7.1.5. Ved oplukning af lukkebeslaget skal barnet kunne udtages uafhængigt af en eventuel "stol", "stoleholder" eller et eventuelt "kollisionsværn", og hvis anordningen er forsynet med skridtgjord, skal denne udløses ved betjening af samme lukkebeslag.

6.7.1.6. Lukkebeslaget skal kunne opfylde kravene for temperaturafhængighed i funktionsprøven i punkt 7.2.7 nedenfor og gentagen betjening og skal, inden den dynamiske prøve i punkt 7.1.3 nedenfor, gennemgå en prøve bestående af 5 000 ± 5 åbne- og lukkecyklusser under normale anvendelsesbetingelser.

6.7.1.7. Lukkebeslaget underkastes følgende åbningsprøvninger:

6.7.1.7.1. Prøvning under belastning

6.7.1.7.1.1. Til denne prøvning anvendes en barnefastholdelsesanordning, der i forvejen har været underkastet den dynamiske prøvning i punkt 7.1.3. nedenfor.

6.7.1.7.1.2. Den til åbning af lukkebeslaget nødvendige kraft under prøvningen i punkt 7.2.1.1 nedenfor må højst være 80 N.

6.7.1.7.2. Prøvning uden belastning

6.7.1.7.2.1. Til denne prøvning anvendes et lukkebeslag, der ikke tidligere har været udsat for belastning. Den nødvendige kraft til åbning af lukkebeslaget, når dette er ubelastet, skal være mellem 40 og 80 N i prøven i punkt 7.2.1.2 nedenfor.

6.7.1.8. Styrke

6.7.1.8.1. Under prøvningen i punkt 7.2.1.3.2 nedenfor må ingen del af lukkebeslaget eller de tilstødende gjorde eller justeringsanordninger svigte eller løsne sig.

6.7.1.8.2. Afhængigt af hvilken massegrænse, fabrikanten har oplyst, skal et lukkebeslag kunne modstå:

6.7.1.8.2.1. 4 kN, hvis massegrænsen er mindre end eller lig med 13 kg

6.7.1.8.2.2. 10 kN, hvis massegrænsen er større end 13 kg

6.7.1.8.3. Den typegodkendende myndighed kan dispensere fra kravet om prøvning af lukkebeslagets styrke, hvis de foreliggende oplysninger gør denne prøve overflødig.

6.7.2. Indstillingsanordning

6.7.2.1. Justeringsområdet skal være tilstrækkeligt til at give mulighed for korrekt justering af barnefastholdelsesanordningen i hele det størrelsesområde, som anordningen er beregnet til, og til at muliggøre tilfredsstillende montering i alle i-Size-kompatible køretøjer.

6.7.2.2. Alle justeringsanordninger skal være af typen med "kvikjustering".

6.7.2.3. Anordninger af typen med "kvikjustering" skal være lette at nå, når barnefastholdelsesanordningen er korrekt monteret, og barnet eller prøvedukken er på plads.

6.7.2.4. Anordninger af typen med "hurtigjustering" skal let kunne justeres efter barnets fysik. Specielt må den nødvendige betjeningskraft for en manuel justeringsanordning ikke overstige 50 N ved prøvning efter punkt 7.2.2.1 nedenfor.

6.7.2.5. To prøver af barnefastholdelsesanordningen gennemgår funktionsprøvning for temperaturafhængighed efter kravene i punkt 7.2.7.1 og punkt 7.2.3 nedenfor.

6.7.2.5.1. Glidning af gjorden må ikke overstige 25 mm for én justeringsanordning eller 40 mm for alle justeringsanordninger.

6.7.2.6. Der må ikke forekomme brud eller løsning af anordningen, når den prøves som foreskrevet i punkt 7.2.2.1 nedenfor.

6.7.2.7. Justeringsanordninger, der er monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen, skal kunne modstå gentagen brug og skal, inden den dynamiske prøve i punkt 7.1.3, gennemgå en prøvning bestående af 5 000 ± 5 åbne- og lukkecyklusser som angivet i punkt 7.2.3.

6.7.3. Retraktorer

6.7.3.1. Automatiske retraktorer

6.7.3.1.1. Gjorden med automatisk retraktor må ikke bevæge sig mere end 30 mm mellem retraktorens låsestillinger. Bevæger bæreren sig bagud, skal gjorden enten forblive i sin udgangsstilling eller automatisk vende tilbage til denne stilling, når bæreren på ny bevæger sig fremad.

6.7.3.1.2. Er retraktoren en del af en hoftesele, skal tilbagetrækningskraften være mindst 7 N, målt i henhold til punkt 7.2.4.1 nedenfor på den frie længde mellem prøvedukken og retraktoren. Hører retraktoren til brystgjorden, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 2 N og højst 7 N målt på tilsvarende måde. Såfremt gjorden går igennem en bøjle eller en rulle, skal tilbagetrækningskraften måles på den frie længde mellem attrappen og bøjlen eller trissen. Har anordningen en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer gjorden i at blive trukket helt tilbage, skal denne mekanisme være sat ud af funktion ved udførelse af målingerne.

6.7.3.1.3. Man trækker gentagne gange gjorden ud af retraktoren og lader den rulle sig ind under de i punkt 7.2.4.2 nedenfor foreskrevne betingelser. indtil der er gennemført 5 000 cyklusser. Retraktoren gennemgår derefter prøven for temperaturafhængig funktion efter kravene i punkt 7.2.7.1., korrosionsprøven i punkt 7.1.1 nedenfor og støvbestandighedsprøven i punkt 7.2.4.5 nedenfor. Den skal derefter tilfredsstillende fuldføre yderligere 5 000 cyklusser med udtrækning og tilbagetrækning. Efter ovennævnte prøver skal retraktoren fortsat fungere korrekt og opfylde kravene i punkt 6.7.3.1.1 og 6.7.3.1.2 ovenfor.

6.7.3.2. Inerti-retraktorer

6.7.3.2.1. Inerti-retraktorer skal ved prøvning efter forskrifterne i punkt 7.2.4.3 opfylde nedenstående krav:

6.7.3.2.1.1. Retraktoren skal låse, når køretøjets deceleration når 0,45 g.

6.7.3.2.1.2. Den må ikke låse ved en acceleration af gjorden på under 0,8 g, målt i gjordens udtrækningsretning.

6.7.3.2.1.3. Den må ikke låse ved, at dens føler hælder 12° eller derunder i nogen retning i forhold til den af fabrikanten angivne monteringsretning.

6.7.3.2.1.4. Den skal låse ved, at dens føler hælder mere end 27° i en vilkårlig retning i forhold til den af fabrikanten angivne monteringsretning.

6.7.3.2.2. Når retraktorens afhænger af et ydre signal med hensyn til energitilførsel, skal konstruktionen sikre, at retraktoren låser automatisk ved svigt eller afbrydelse af signalet eller energikilden.

6.7.3.2.3. Dobbeltvirkende inerti-retraktorer skal opfylde ovenstående krav. Desuden gælder, at hvis en af følsomhedsfaktorerne er knyttet til udtrækning af gjorden, skal gjorden låse ved en gjord-acceleration på 1,5 g, målt i gjordens udtrækningsretning.

6.7.3.2.4. I de i punkt 6.7.3.2.1.1 og 6.7.3.2.3 ovenfor omhandlede prøvninger må højst 50 mm gjord kunne udrulles ud over den i punkt 7.2.4.3.1 nedenfor fastsatte længde, før retraktoren låser. I den i punkt 6.7.3.2.1.2 ovenfor omhandlede prøvning må låsning ikke finde sted i løbet af de 50 mm udtrækning af gjorden, der begynder ved den i punkt 7.2.4.3.1 nedenfor fastsatte udtrækningslængde.

6.7.3.2.5. Er retraktoren en del af en hoftesele, skal tilbagetrækningskraften være mindst 7 N, målt i henhold til punkt 7.2.4.1 nedenfor på den frie længde mellem prøvedukken og retraktoren. Hører retraktoren til brystgjorden, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 2 N og højst 7 N målt på tilsvarende måde. Såfremt gjorden går igennem en bøjle eller en rulle, skal tilbagetrækningskraften måles på den frie længde mellem attrappen og bøjlen eller trissen. Har anordningen en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer gjorden i at blive trukket helt tilbage, skal denne mekanisme være sat ud af funktion ved udførelse af målingerne.

6.7.3.2.6. Gjorden trækkes gentagne gange ud af retractoren og ruller sig ind under de i punkt 7.2.4.2 foreskrevne betingelser, indtil der er gennemført 40 000 cykluser. Retraktoren gennemgår derefter prøve for temperaturafhængig funktion efter kravene i punkt 7.2.7, korrosionsprøven i punkt 7.1.1 og støvbestandighedsprøven i punkt 7.2.4.5.

6.7.4. Gjorde

6.7.4.1. Bredde

6.7.4.1.1. Mindstebredden af de af barnefastholdelsesanordningens gjorde, der er i berøring med attrappen, er 25 mm. Disse mål skal tages under den i punkt 7.2.5.1 nedenfor foreskrevne prøve for gjordlængde, uden at maskinen standes og under en belastning svarende til 75 procent af gjordens brudbelastning.

6.7.4.2. Styrke efter rumkonditionering

6.7.4.2.1. På to gjordprøver, der er konditioneret som foreskrevet i punkt 7.2.5.2.1, bestemmes gjordens brudbelastning som foreskrevet i punkt 7.2.5.1.2 nedenfor.

6.7.4.2.2. Forskellen mellem brudbelastningerne for de to prøver må ikke være over 10 % af den højeste målte brudbelastning.

6.7.4.3. Modstandsdygtighed efter særlig konditionering

6.7.4.3.1. På to gjorde, der er konditioneret som foreskrevet i en af bestemmelserne i punkt 7.2.5.2 nedenfor (undtagen punkt 7.2.5.2.1 nedenfor), skal gjordens brudbelastning være mindst 75 procent af gennemsnittet af de belastninger, der er bestemt i den i punkt 7.2.5.1 nedenfor omhandlede prøvning.

6.7.4.3.2. Endvidere skal brudstyrken være mindst 3,6 kN for seler i i-Size barnefastholdelsesanordninger.

6.7.4.3.3. Den typegodkendende kan dispensere fra kravet om en eller flere af disse prøvninger, hvis det anvendte materiales sammensætning eller allerede foreliggende oplysninger gør prøvningerne overflødige.

6.7.4.3.4. Den i punkt 7.2.5.2.6 nedenfor fastlagte slidkonditionering af type 1 behøver kun udføres, når den i punkt 7.2.3 nedenfor fastlagte mikroglideprøve giver et resultat, der er over 50 procent af den i punkt 6.7.2.5.1 ovenfor foreskrevne grænseværdi.

6.7.4.4. Det må ikke være muligt at trække hele gjorden gennem nogen justeringsanordninger, lukkebeslag eller forankringer.

6.7.5. Specifikationer for Isofix-beslag

"Isofix-beslag" og indgrebsindikatorer skal kunne modstå gentagen betjening, og skal, inden den dynamiske prøvning i punkt 7.1.3 nedenfor, gennemgå en prøvning bestående af 2 000 ± 5 åbne- og lukkecyklusser under normale anvendelsesbetingelser.

6.7.5.1. "Isofix-beslag" og indgrebsindikatorer skal kunne modstå gentagen betjening, og skal, inden den dynamiske prøvning i punkt 7.1.3, gennemgå en prøvning bestående af 2 000 ± 5 åbne- og lukkecykluser under normale anvendelsesbetingelser.

6.7.5.2. Isofix-beslag skal have en låsemekanisme, som opfylder de krav, der er angivet i a) og b): a) Udløsning af lukkemekanismen på det komplette sæde skal kræve to på hinanden følgende handlinger, hvor den første skal opretholdes, mens den anden udføres, eller b) Åbningskraften på Isofix-beslaget skal være mindst 50 N ved prøvning efter forskrifterne i punkt 7.2.8 nedenfor.

6.8. Klassificering

6.8.1. Barnefastholdelsesanordninger kan dække alle størrelser, forudsat kravene for hele størrelsesområdet er opfyldt

7. PRØVNINGER

7.1. Prøvning af den samlede barnefastholdelsesanordningen

7.1.1. Korrosion

7.1.1.1. Metalgenstande i barnefastholdelsesanordningen anbringes i et prøvekammer som foreskrevet i bilag 4. For barnefastholdelsesanordninger med indbygget retraktor trækkes gjorden ud i sin fulde længde minus 100 ± 3 mm. Bortset fra korte afbrydelser, der måtte være nødvendige, til f.eks. kontrol og supplering af saltopløsningen, fortsættes prøvningen uafbrudt i 50 ± 0,5 timer.

7.1.1.2. Ved afslutning af eksponeringen afvaskes barnefastholdelsesanordningens metaldele forsigtigt eller dyppes i rent rindende vand med temperatur højst 38 °C for at fjerne eventuelle dannede saltbelægninger, hvorefter den tørrer ved rumtemperatur på 18 til 25 °C i 24 ± 1 timer, før den inspiceres i henhold til punkt 6.6.1.2 ovenfor.

7.1.2. Væltning

7.1.2.1. Prøvedukken skal være udstyret med en af de belastningsanordninger, som foreskrives i bilag 21. Prøvedukken anbringes i fastholdelsesanordningen, der er monteret i overensstemmelse med dette regulativ og fabrikantens vejledning, idet den standardslaphed, der foreskrives i punkt 7.1.3.5 nedenfor, finder anvendelse på alle anordninger.

7.1.2.2. Fastholdelsesanordningen skal være fastgjort til prøvebænken eller køretøjets sæde. Hele barnefastholdelsesanordningen drejes om en vandret akse beliggende i anordningens langsgående midterplan gennem en vinkel på 540 ± 5 grader med en hastighed på 2-5 grader pr. sekund og standses i denne stilling. Til brug ved denne prøve kan anordninger, der er bestemt til anvendelse i nærmere bestemte personbiler, fastgøres til det i bilag 6 beskrevne prøvebænk.

7.1.2.3. I denne omvendte stilling påføres en masse svarende til fire gange prøvedukkens i nedadgående retning i et plan vinkelret på rotationsaksen, samtidigt med at prøvedukken anvender den i bilag 21 beskrevne belastningsanordning. Belastningen påføres gradvist og kontrolleret med en hastighed, der ikke overstiger tyngdeaccelerationen eller 400 mm/min. Den foreskrevne maksimale belastning fastholdes i 30 – 0/+ 5 sekunder.

7.1.2.4. Belastningen fjernes med en hastighed på højst 400 mm/min, og forskydningen måles.

7.1.2.5. Hele sædet drejes 180 °, så det er tilbage i udgangspositionen.

7.1.2.6. Denne prøvningscyklus gentages med drejning i den modsatte retning. Idet drejningsaksen ligger i det vandrette plan og danner en vinkel på 90° med aksen i de to foregående prøver, gentages proceduren i begge drejningsretninger.

7.1.2.7. Prøvningerne gennemføres med både den mindste og den største pågældende prøvedukke for det størrelsesområde, som fastholdelsesanordningen er beregnet til. Under den komplette cyklus må der ikke foretages justering af prøvedukken eller barnefastholdelsesanordningen.

7.1.3. Dynamisk prøvning for frontale kollisioner, sidekollision og påkørsel bagfra:

a) Der udføres frontalsammenstødsprøvning på "i-Size" (universelle Isofix-barnefastholdelsesanordninger med integreret sele) og køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordninger.

b) Der udføres prøvning for påkørsel bagfra på i-Size og køretøjsspecifikke Isofix-bagudvendende barnefastholdelsesanordninger.

c) Der udføres sidekollisionsprøvning på prøvebænk på i-Size universelle Isofix-barnefastholdelsesanordninger med integreret sele og køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordninger.

7.1.3.1. Prøvninger med prøvevogn og prøvebænk

7.1.3.1.1. Prøvning ved frontalsammenstød og påkørsel bagfra

7.1.3.1.1.1. Prøvevognen og den prøvebænk, der bruges i den dynamiske prøvning, skal opfylde kravene i bilag 6 til dette regulativ.

7.1.3.1.1.2. Prøvevognen skal forblive vandret under deceleration eller acceleration.

7.1.3.1.1.3. Prøvebænken drejes 180° ved prøvning efter kravene for påkørsel bagfra.

7.1.3.1.1.4. Ved prøvning af en bagudvendende barnefastholdelsesanordning bestemt til brug på forsædet skal køretøjets instrumentbræt være repræsenteret af en stiv stang, der fastgøres til prøvevognen på en sådan måde, at al energioptagelse finder sted i barnefastholdelsesanordningen.

7.1.3.1.1.5. Decelerations- eller accelerationsanordninger

Ansøgeren skal vælge mellem en af følgende to anordninger:

7.1.3.1.1.5.1. Anordning til decelerationsprøvning:

Prøvevognens deceleration opnås ved hjælp af det i bilag 6 til dette regulativ beskrevne apparat eller med enhver anden anordning, der giver tilsvarende resultater. Apparatets præstationer skal svare til forskrifterne i punkt 7.1.3.4 nedenfor og som foreskrevet i det følgende:

Kalibreringsmetode:

Decelerationskurven for prøvevognen skal, når barnefastholdelsesanordningen prøves i overensstemmelse med punkt 7.1.3.1 ovenfor, hvor der på prøvevognen er anbragt ballastmasser på indtil 55 kg for at reproducere en barnefastholdelsesanordning med barn, og når barnefastholdelsesanordningen prøves i et køretøjskarrosseri i overensstemmelse med punkt 7.1.3.2 nedenfor, hvor der på prøvevognen er påført ballast svarende til køretøjskonstruktionen og ballastmasser indtil x gange 55 kg, der reproducerer antallet x af barnefastholdelsesanordninger med barn, ved frontalsammenstød være inden for det skraverede område i grafen i bilag 7, tillæg 1, til dette regulativ og ved påkørsel bagfra, inden for det skraverede område i grafen i bilag 7, tillæg 2, til dette regulativ.

Ved kalibrering af stopanordningen skal standselængden være 650 ± 30 mm for frontalsammenstød og 275 ± 20 mm for påkørsel bagfra.

Dynamiske prøvningsbetingelser under prøvning:

For frontalsammenstød og påkørsel bagfra skal decelerationen opnås ved apparatet kalibreret som angivet ovenfor med følgende ændringer:

a) decelerationskurven må ikke i mere end 3 ms overskride de nedre grænser for præstationskravene

b) hvis ovennævnte prøvninger blev udført ved en højere hastighed og/eller hvis decelerationskurven har overskredet det skraverede område, og barnefastholdelsesanordningen opfylder kravene, anses prøvningen for tilfredsstillende.

7.1.3.1.1.5.2. Anordning til accelerationsprøvning

Dynamiske prøvningsbetingelser:

For så vidt angår påkørsel bagfra skal prøvevognen fremdrives således, at dens samlede hastighedsændring ΔV under prøvningen er 52 + 0 – 2 km/h, og dens accelerationskurve befinder sig inden for det skraverede område i grafen i bilag 7, tillæg 1, og hele tiden ligger over det segment, der afgrænses af koordinaterne (5 g, 10 ms) og (9 g, 20 ms). Anslagets starttidspunkt (T0) defineres i henhold til ISO 17 373 for et accelerationsniveau på 0,5 g.

For så vidt angår påkørsel bagfra skal prøvevognen fremdrives således, at dens samlede hastighedsændring ΔV under prøvningen er 32 + 2 – 0 km/h, og dens accelerationskurve befinder sig inden for det skraverede område i grafen i bilag 7, tillæg 2, og hele tiden ligger over det segment, der afgrænses af koordinaterne (5 g, 5 ms) og (10 g, 10 ms). Anslagets starttidspunkt (T0) defineres i henhold til ISO 17 373 for et accelerationsniveau på 0,5 g.

Uanset opfyldelsen af ovenstående forskrifter anvender den tekniske tjeneste en prøvevogn (med dens prøvebænk), som specificeret i punkt 1 i bilag 6, med en masse på over 380 kg.

Hvis ovennævnte prøvninger imidlertid blev udført ved en højere hastighed og/eller hvis accelerationskurven har overskredet det skraverede område, og barnefastholdelsesanordningen opfylder kravene, anses prøvningen dog for tilfredsstillende.

7.1.3.1.1.6. Der foretages målinger af følgende:

7.1.3.1.1.6.1. prøvevognens hastighed umiddelbart før anslag (kun for decelerationsslæder, nødvendig til beregning af standselængde)

7.1.3.1.1.6.2. standselængde (kun for decelerationsslæder), som kan beregnes ved dobbelt integrering af den registrerede slædedeceleration

7.1.3.1.1.6.3. forskydningen af prøvedukkens hoved i lodret og vandret prøveretning med alle Q-prøvedukker, som er nødvendige for den givne i-Size-betegnelse, som minimum for de første 300 ms

7.1.3.1.1.6.4. de parametre, der er nødvendige for at foretage læsionsvurdering efter de kriterier, som er nævnt i punkt 6.6.4.3.1 ovenfor, som minimum for de første 300 ms

7.1.3.1.1.6.5. prøvevognens acceleration eller deceleration som minimum for de første 300 ms.

7.1.3.1.1.7. Efter sammenstødet underkastes barnefastholdelsesanordningen en visuel undersøgelse, uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der er indtrådt svigt eller brud.

7.1.3.1.2. Påkørsel bagfra

7.1.3.1.2.1. Prøvesædet drejes 180° ved prøvning efter kravene for sammenstød ved påkørsel bagfra.

7.1.3.1.2.2. Ved prøvning af en bagudvendende barnefastholdelsesanordning bestemt til brug på forsædet skal køretøjets instrumentbræt være repræsenteret af en stiv stang, der fastgøres til prøvevognen på en sådan måde, at al energioptagelse finder sted i barnefastholdelsesanordningen.

7.1.3.1.2.3. Decelerationen skal opfylde forskrifterne i bilag 7, tillæg 2.

Accelerationen skal opfylde forskrifterne i bilag 7, tillæg 2.

7.1.3.1.2.4. Der skal foretages målinger svarende til målingerne i punkt 7.1.3.1.1.4 til 7.1.3.1.1.5 ovenfor.

7.1.3.1.3. Sidekollision

7.1.3.1.3.1. Prøvebænken drejes 90 ° ved prøvning efter kravene for sidekollision.

7.1.3.1.3.2. De nedre Isofix-forankringer bør kunne bevæges i Y-retningen for at undgå beskadigelse af prøvningsudstyrets beslag. Isofix-forankringerne skal være fastgjort til en glidende system, der muliggør en bevægelse på 200 mm – 0 mm + 50 mm.

7.1.3.1.3.3. Belastningen af barnefastholdelsesanordningen ved sidekollision skal genereres af dørpanelet som defineret i bilag 6, tillæg 3. Panelets overflade skal være polstret som angivet i bilag 6, tillæg 3.

7.1.3.1.3.4. Prøveopstillingen skal frembringe en relativ hastighed mellem dørpanelet og prøvebænken i overensstemmelse med bilag 7, tillæg 3. Dørpanelets maksimale indtrængningsdybde er defineret i bilag 6, tillæg 3. Den relative hastighed mellem dørpanelet og prøvebænken må ikke påvirkes af kontakten med barnefastholdelsesanordningen og skal forblive inden for det i bilag 7, tillæg 3, definerede område. I en prøve, hvor døren er stationær på tidspunktet t0, fastgøres døren, og prøvedukkens hastighed ved jorden på tidspunktet t0 skal være mellem 6,375 m/s og 7,25 m/s. I en prøve, hvor døren bevæger sig ved t0, skal dørens hastighed ved jorden forblive inden for det område, der er defineret i bilag 7, tillæg 3, som minimum indtil indtrængningen når det maksimale punkt, og prøvedukken skal være stationær ved t0.

7.1.3.1.3.5. Barnefastholdelsesanordningen prøves i den mest oprette position.

7.1.3.1.3.6. På tidspunktet t0 som defineret bilag 7, tillæg 3, skal prøvedukken være i sin udgangsstilling som defineret i punkt 7.1.3.5.2.1 nedenfor.

7.1.3.2. Prøver på prøvevogn og karrosseri

7.1.3.2.1. Prøvning ved frontalsammenstød

7.1.3.2.1.1. Metoden, der anvendes til fastholdelse af køretøjet under prøvning, må ikke styrke forankringspunkterne af sæder eller voksenseler eller af eventuelle supplerende forankringspunkter, der er nødvendige til at fastgøre barnefastholdelsesanordningen, eller nedsætte den normale deformation af konstruktionen. Ingen del af køretøjets må medtages under forsøget, hvis det ved at begrænse prøvedukkens bevægelse kan tænkes at formindske den belastning, der påføres fastholdelsesanordningen. De manglende dele kan erstattes af dele af en tilsvarende modstandsdygtighed på betingelse af, at disse ikke hindrer prøvedukkens bevægelse.

7.1.3.2.1.2. Et befæstigelsesbeslag anses for tilfredsstillende, såfremt det ikke har nogen indvirkning på en overflade, der dækker hele opbygningens bredde, og såfremt køretøjet eller opbygningen blokeres eller standses fortil i en afstand af mindst 500 mm fra fastholdelsesanordningens forankringspunkt. Bagtil skal opbygningen fæstnes tilstrækkeligt langt fra forankringspunkterne til at alle krav i punkt 7.1.3.2.1.1 ovenfor er opfyldt.

7.1.3.2.1.3. Køretøjets sæde og barnefastholdelsesanordningen skal være anbragt i en position, som af den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningen, vælges som den mest ugunstige med henblik på styrken, som er forenelig med anbringelsen af prøvedukken i køretøjet. Placeringen af køretøjssædets ryglæn og af barnefastholdelsesanordningen angives i rapporten. Hvis køretøjsryglænet har justerbar hældning, skal det være låst som foreskrevet af fabrikanten, eller i mangel af sådan forskrift, i en faktisk ryglænsvinkel så tæt som muligt på 25°.

7.1.3.2.1.4. Medmindre andet kræves i monterings- og brugsvejledningen, skal forsædet være i den længst fremadrykkede normalt anvendte stilling for barnefastholdelsesanordninger bestemt til brug på forsædet, og den bageste normalt anvendte stilling for barnefastholdelsesanordninger bestemt til brug på bagsædet.

7.1.3.2.1.5. Decelerationen skal opfylde forskrifterne i punkt 7.1.3.4 nedenfor. Som prøvesæde skal anvendes det, der faktisk hører til det pågældende køretøj.

7.1.3.2.1.6. Der foretages målinger af følgende:

7.1.3.2.1.6.1. prøvevognens hastighed umiddelbart før anslag (kun for decelerationsslæder, nødvendig til beregning af standselængde)

7.1.3.2.1.6.2. standselængde (kun for decelerationsslæder), som kan beregnes ved dobbelt integrering af den registrerede slædedeceleration

7.1.3.2.1.6.3. eventuel berøring af prøvedukkens hoved med indersiden af karrosseriet

7.1.3.2.1.6.4. de parametre, der er nødvendige for at foretage læsionsvurdering efter de kriterier, som er nævnt i punkt 6.6.4.3.1 ovenfor, som minimum for de første 300 ms

7.1.3.2.1.6.5. prøvevognen og karrosseriets acceleration eller deceleration for mindst de første 300 ms.

7.1.3.2.1.7. Efter sammenstødet underkastes barnefastholdelsesanordningen en visuel undersøgelse, uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der er indtrådt svigt.

7.1.3.2.2. Prøvning ved påkørsel bagfra

7.1.3.2.2.1. Ved prøvning med påkørsel bagfra drejes køretøjets karrosseri 180° på prøvevognen.

7.1.3.2.2.2. Der gælder de samme krav som for frontalsammenstød (punkt 7.1.3.2.1.1 til 7.1.3.2.1.5 ovenfor)

7.1.3.3. Prøvning med komplet køretøj

7.1.3.3.1. Decelerationen skal opfylde forskrifterne i punkt 7.1.3.4 nedenfor.

7.1.3.3.2. Ved frontalsammenstødsprøvning anvendes fremgangsmåden i bilag 9 til dette regulativ.

7.1.3.3.3. Ved prøvning med påkørsel bagfra anvendes fremgangsmåden i bilag 10 til dette regulativ.

7.1.3.3.4. Der foretages målinger af følgende:

7.1.3.3.4.1. køretøjets/slaglegemets hastighed umiddelbart før anslag (kun for decelerationsslæder, nødvendig til beregning af standselængde)

7.1.3.3.4.2. eventuel berøring af prøvedukkens hoved med indersiden af køretøjet

7.1.3.3.4.3. de parametre, der er nødvendige for at foretage belastningsvurdering efter de kriterier, som er nævnt i punkt 6.6.4.3.1 over for, som minimum for de første 300 ms.

7.1.3.3.5. Hvis forsædernes hældning kan indstilles, låses de i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger; i mangel af sådanne anvisninger låses de, så ryglænets hældning er så tæt som muligt på 25°.

7.1.3.3.6. Efter sammenstødet underkastes barnefastholdelsesanordningen en visuel undersøgelse, uden at lukkebeslaget åbnes for at fastslå, om der er indtrådt svigt eller brud.

7.1.3.4. Betingelserne ved den dynamiske prøvning er sammenfattet i tabel 4:

Tabel 4

Frontalsammenstød Påkørsel bagfra Sidekollision Prøvning Fastholdelsesanordning Hastighed km/h Testimpuls nr. Standselængde under prøvning (mm) Hastighed km/h Testimpuls nr. Standselængde under prøvning (mm) Relativ dør/bænk-hastighed Standse-længde under prøvning (mm) Maksimal indtrængen Prøvevogn med prøvebænk Fremadvendende 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 I.r. I.r. I.r. 3 250 ± 50 Bagudvendende 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 3 250 ± 50 Sidevendende 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 3 250 ± 50 Testimpuls nr. 1 - Som foreskrevet i bilag 7/tillæg 1 - frontalsammenstød. Testimpuls nr. 2 - Som foreskrevet i bilag 7/tillæg 2 - påkørsel bagfra. Testhastighedsområdets kurve nr. 3 - Som foreskrevet i bilag 7/tillæg 3 - påkørsel bagfra I.r.: ikke relevant.

7.1.3.5. Prøvedukker til dynamisk prøvning

7.1.3.5.1. Barnefastholdelsesanordningen prøves med de prøvedukker, der foreskrives i bilag 8 til dette regulativ.

7.1.3.5.2. Placering af prøvedukken ved frontalsammenstød og påkørsel bagfra.

7.1.3.5.2.1. Installering af en barnefastholdelsesanordning i prøvebænken.

Den ubenyttede Isofix-barnefastholdelsesanordning fastgøres til Isofix-forankringssystemet.

Ved fastgørelsen af Isofix-beslagene til de nedre Isofix-forankringer tillades det at trække den ubenyttede barnefastholdelsesanordning henimod disse forankringer.

Der påføres en yderligere kraft på 135 ± 15 N i et plan parallelt med overfladen af prøvebænkens sædehynde. Kraften skal påføres langs barnefastholdelsesanordningens midterlinje og i en højde højst 100 mm over sædehynden.

En eventuel topstrop justeres til en spænding på 50 ± 5 N. Alternativt justeres et eventuelt støtteben efter barnefastholdelsessystemsfabrikantens instruktioner.

Barnefastholdelsesanordningens midterlinje skal være rettet ind efter prøvebænkens midterlinje.

Prøvedukken anbringes i barnefastholdelsesanordningen adskilt fra ryglænet af et fleksibel afstandsstykke. Afstandsstykket skal være 2,5 cm tyk og 6 cm bredt. Det skal have en længde svarende til skulderhøjde minus lårhøjde både i siddende stilling og passende til den størrelse prøvedukke, der prøves. Den deraf følgende højde af afstandsstykket er angivet i nedenstående tabel for de forskellige størrelser prøvedukker. Brættet skal følge stolens krumning så tæt som muligt og dets nederste ende skal være i højde med prøvedukkens hofteled.

Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Q10 (designmål) Dimensioner i mm Højde af afstandsstykket til placering af prøvedukken 229 ± 2 237 ± 2 250 ± 2 270 ± 2 359 ± 2

Selen indstilles efter fabrikantens vejledning, men med en spænding, der er 250 ± 25 N over justeringskraften, og med en afbøjning af gjorden ved justeringsanordningen på 45 ± 5°, eller, alternativt, den af fabrikanten foreskrevne vinkel.

Afstandsstykket fjernes herefter, og prøvedukken skubbes mod ryglænet. Slækket fordeles jævnt over hele selen.

Det langsgående plan gennem attrappens midterlinje skal være midt mellem de to underste seleforankringer, dog skal der også tages hensyn til punkt 7.1.3.2.1.3 ovenfor.

Efter montering, justeres prøvedukkens placering på følgende måde:

Prøvedukkens midterlinje og barnefastholdelsesanordningens midterlinje rettes ind efter prøvebænkens midterlinje.

Prøvedukkens arme placeres symmetrisk. Albuerne placeres, så overarmene flugter med brystbenet.

Hænderne placeres på lårene.

Benene placeres parallelt med hinanden eller i det mindste symmetrisk.

I forbindelse med sidekollision træffes der aktive foranstaltninger for at sikre, at prøvedukken forbliver stabil indtil t0, hvilket skal bekræftes ved hjælp af videoanalyse. De midler, der anvendes til at stabilisere prøvedukken før t0, må ikke påvirke dukkens kinematik efter t0.

Da prøvebænksædets skumpolstring vil blive sammenpresset efter montering af barnefastholdelsesanordningen, skal den dynamiske prøvning udføres senest 10 minutter efter monteringen.

For at prøvebænksædets polstring kan rejse sig, skal der gå mindst 20 minutter mellem to prøvninger med samme sæde.

Eksempel på armenes placering:

7.1.3.6. i-Size-angivelse

De dynamiske prøver skal udføres med den største og den mindste prøvedukke som defineret i følgende tabeller, afhængigt af det størrelsesområde som fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen har angivet.

Tabel 6

Udvælgelseskriterier for prøvedukkens i henhold til størrelsesområdet

Angivelse af størrelsesområde ≤ 60 60 < × ≤ 75 75 < × ≤ 87 87 < × ≤ 105 105 < × ≤ 125 > 125 Prøvedukke Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Q10

Hvis det er nødvendigt med betydelige justeringer af barnefastholdelsesanordningen i forbindelse med forskellige størrelser (f.eks. ved konvertible barnefastholdelsesanordninger), eller hvis størrelsesområdet dækker mere end 3 størrelser, foretages prøvning med en eller flere passende mellemstørrelsesdukker foruden den/de dukker, der er defineret ovenfor.

7.1.3.6.1. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til to eller flere børn, udføres en prøvning med de tungeste prøvedukker på alle siddepladser. Der udføres endnu en prøvning med den letteste og den tungeste af de ovenfor foreskrevne prøvedukker. Til prøvningerne anvendes det prøvesæde, der er vist i bilag 6, tillæg 3, figur 3. Hvis prøvningslaboratoriet finder det tilrådeligt, kan det supplere med en tredje prøve med enhver kombination af prøvedukker eller tomme sædepladser.

7.1.3.6.2. Hvis i-Size-barnefastholdelsesanordningen anvender en topstrop, udføres en prøvning med den mindste prøvedukke med den korteste topstropafstand (forankringspunkt G1). Der udføres en anden prøvning med den tungeste prøvedukke med den længste topstropafstand (forankringspunkt G2). Topstroppen justeres til en spænding på 50 ± 5 N. I forbindelse med sidekollision prøves Isofix-barnefastholdelsesanordningen udelukkende med den korteste topstropafstand.

7.1.3.6.3. Hvis der er tale om en i-Size-barnefastholdelsesanordning, der anvender et støtteben som antirotationsanordning, udføres den dynamiske prøvning nedenfor således:

a) Frontalsammenstødsprøvninger udføres med støttebenet justeret til det maksimum, der er foreneligt med placeringen af prøvevognens vognbund. Prøvninger af påkørsel bagfra skal udføres med placering som i "værste tilfælde", udvalgt af den tekniske tjeneste. Under prøvningerne skal støttebenet understøttes af prøvevognens vognbund som beskrevet i bilag 6, tillæg 3, figur 2.

b) Hvis der er tale om støtteben, der ikke befinder sig i symmetriplanet, udvælges "værste tilfælde" af den tekniske tjeneste til prøvningen.

c) Hvis der er tale om kategorien "køretøjsspecifikt Isofix", justeres støttebenet efter anvisningerne fra barnefastholdelsesanordningens fabrikant.

d) Støttebenets længde skal kunne indstilles på en sådan måde, at det er i stand til at dække samtlige de vognbundsniveauer, der i henhold til regulativ nr. 16, bilag 17, er tilladt for bilsæder, der skal godkendes til montering af i-Size-barnefastholdelsesanordninger.

7.1.3.6.4. Den i punkt 6.6.4.1.6.2 ovenfor omhandlede prøvning er kun påkrævet for den største prøvedukke, som barnefastholdelsesanordningen er konstrueret til.

7.2. Prøvning af de enkelte komponenter

7.2.1. Lukkebeslag

7.2.1.1. Oplukningsprøve under belastning

7.2.1.1.1. Til denne prøvning anvendes en barnefastholdelsesanordning, der i forvejen har været underkastet den dynamiske afprøvning i punkt 7.1.3 ovenfor.

7.2.1.1.2. Fastholdelsesanordningen fjernes fra prøvevognen eller køretøjet, uden at lukkebeslaget åbnes. Lukkebeslaget påføres en belastning på 200 ± 2 N. Hvis lukkebeslaget er fastgjort til en stiv del, skal kraften påføres med samme vinkel som den vinkel, der blev dannet mellem lukkebeslaget og den pågældende stive del under den dynamiske prøvning.

7.2.1.1.3. Med en hastighed på 400 ± 20 mm/min påføres en belastning i det geometriske centrum af lukkebeslagets udløserknap langs en fast akse parallel med knappens indledende bevægelsesretning, idet det geometriske centrum henviser til den del af lukkebeslagets overflade, som udløsningstrykket påføres på. Lukkebeslaget skal være fastgjort til en stiv understøtning under påføring af åbningskraften.

7.2.1.1.4. Lukkebeslagets åbningskraft påføres med anvendelse af et dynamometer eller tilsvarende anordning på en måde og i en retning svarende til normal brug. Berøringsfladen skal være en halvkugle med en poleret metaloverflade med radius 2,5 ± 0,1 mm.

7.2.1.1.5. Lukkebeslagets åbningskraft måles, og ethvert svigt af lukkebeslaget noteres.

7.2.1.2. Åbningsprøvning ubelastet

7.2.1.2.1. Et lukkebeslag, der ikke tidligere har været udsat for belastning, monteres og anbringes i "ubelastet" tilstand.

7.2.1.2.2. Til måling af lukkebeslagets åbningskraft benyttes metoden i punkt 7.2.1.1.3 og 7.2.1.1.4 ovenfor.

7.2.1.2.3. Lukkebeslagets åbningskraft måles.

7.2.1.3. Styrkeprøve

7.2.1.3.1. Til styrkeprøven anvendes to prøveeksemplarer. Alle justeringsanordninger, bortset fra anordninger monteret direkte på en barnefastholdelsesanordning, skal omfattes af prøvningen.

7.2.1.3.2. Bilag 16 viser en typisk anordning til prøvning af styrken af lukkebeslag. Lukkebeslaget anbringes på den øverste runde plade (A) i forsænkningen. Alle tilstødende gjorde har en længde på mindst 250 mm og anbringes hængende ned fra den øverste plade i forhold til deres position på lukkebeslaget. De frie ender af gjorden føres derefter omkring den underste runde plade (B), indtil de kommer frem ved pladens indvendige åbning. Alle gjorde skal være lodrette mellem A og B. Den runde spændplade (C) spændes derefter let mod undersiden af (B), således at gjorden stadig har en vis bevægelsesmulighed mellem dem. Med strækanordningen spændes gjordene let og trækkes mellem (B) og (C), indtil alle gjorde er belastet i forhold til deres anbringelse. Lukkebeslaget skal forblive frit af plade (A) og alle dele ved (A) under denne operation og under selve prøvningen. (B) og (C) klemmes derefter fast sammen, og trækstyrken øges med en vandringshastighed på 100 ± 20 mm/min, indtil de ønskede værdier er nået.

7.2.2. Indstillingsanordning

7.2.2.1. Indstillingsmuligheder

7.2.2.1.1. Ved prøvning af håndbetjente justeringsanordninger trækkes gjorden ud af anordningen på normal måde under hensyntagen til normale brugsvilkår ved en hastighed af ca. 100 ± 20 mm/min, og maksimumsbelastningen bestemmes til nærmeste hele antal N, efter at gjorden har bevæget sig de første 25 ± 5 mm.

7.2.2.1.2. Gjordens bevægelse gennem justeringsanordningen prøves i begge retninger, og gjorden skal gennemføre 10 komplette cyklusser før måling.

7.2.3. Mikroglideprøve (se bilag 5, figur 3)

7.2.3.1. De komponenter eller anordninger, der skal underkastes mikroglideprøven, opbevares i mindst 24 timer ved en lufttemperatur på 20 ± 5 °C og en relativ luftfugtighed på 65 ± 5 procent. Prøvningen gennemføres ved en temperatur på mellem 15 og 30 °C.

7.2.3.2. Gjordens frie ende anbringes, som når anordningen er i brug i køretøjet, og må ikke fastgøres til nogen anden del.

7.2.3.3. Justeringsanordning anbringes på et lodret stykke gjord, hvis ene ende belastes med 50 ± 0,5 N (styret således, at loddet ikke kan svinge og gjorden ikke bliver snoet). Den frie ende af gjorden fra justeringsanordningen monteres lodret opad eller nedad, ligesom den er i køretøjet. Den anden ende føres over en styrerulle med sin vandrette akse parallel med planet af den del af gjorden, der bærer loddet, mens den del af gjorden, der føres over rullen, er vandret.

7.2.3.4. Den prøvede anordning anbringes, så dens centrum i den højeste stilling, den kan indtage, er 300 ± 5 mm fra underlaget, og belastningen på 50 N er 100 ± 5 mm fra underlaget.

7.2.3.5. Der gennemføres 20 ± 2 forprøvecyklusser efterfulgt af 1 000 ± 5 cyklusser med en frekvens på 30 ± 10 cyklusser pr. minut, idet den totale amplitude er 300 ± 20 mm eller som foreskrevet i punkt 7.2.5.2.6.2 ovenfor. Belastningen på 50 N påføres kun i et tidsrum svarende til den tid, det tager at gennemløbe 100 ± 20 mm for hver halvperiode. Mikroglidning måles fra positionen svarende til afslutning af de 20 forprøvecyklusser.

7.2.4. Retraktor

7.2.4.1. Oprulningskraft

7.2.4.1.1. Oprulningskraften måles med sikkerhedsselen spændt på en attrap svarende til den, der benyttes til den dynamiske afprøvning efter punkt 7.1.3 ovenfor. Spændingen i gjorden måles i det punkt, der netop er fri af attrappen (men så nær ved denne som muligt), mens gjorden rulles op med en hastighed på omkring 0,6 m/min.

7.2.4.2. Retraktormekanismens holdbarhed

7.2.4.2.1. Gjorden udtrækkes og oprulles det foreskrevne antal gange med højst 30 frem- og tilbagegående bevægelser i minuttet. Ved inerti-retraktorer gives gjorden et ryk, der låser retraktoren ved hver femte bevægelse. Samme antal ryk påføres fem forskellige steder på gjorden, når denne er trukket ud til henholdsvis 90 %, 80 %, 75 %, 70 % og 65 % af gjordens totale længde. Er gjorden imidlertid længere end 900 mm, opfattes de nævnte procenttal i forhold til de sidste 900 mm gjord, der kan trækkes ud af retraktoren.

7.2.4.3. Låsning af inerti-retraktorer

7.2.4.3.1. Retraktoren afprøves én gang for låsning, når gjorden er rullet ud i sin fulde længde minus 300 ± 3 mm.

7.2.4.3.2. Når låsningen af en inerti-retraktor fremkaldes ved en accelererende bevægelse af gjorden, skal udtrækningen af gjorden ske i den retning, den normalt forekommer, når retraktoren er monteret i et køretøj.

7.2.4.3.3. Ved prøvning af retraktorernes følsomhed for acceleration af køretøjet skal udtrækningen ske efter to på hinanden vinkelrette akser, som er vandrette, hvis retraktoren er bestemt til at monteres i et køretøj som foreskrevet af fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen. Når denne position ikke er angivet, skal den prøvende myndighed forhøre sig hos fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen. Den ene prøveretning skal være den, som den tekniske tjeneste, der foretager godkendelsesprøvningen, anser for mest ugunstig for låsemekanismens funktion.

7.2.4.3.4. Apparaturet skal være udført således, at den foreskrevne acceleration nås med en middeltilvækst på mindst 25 g/s (8).

7.2.4.3.5. For at kontrollere overensstemmelsen med forskrifterne i punkt 6.7.3.2.1.3 og 6.7.3.2.1.4 ovenfor monteres retraktoren på en vandret plade, og denne vippes med en hastighed af højst 2° i sekundet, indtil retraktoren låser. Prøvningen gentages i andre retninger for at sikre, at kravene er opfyldt.

7.2.4.4. Korrosionsprøvning

7.2.4.4.1. Korrosionsprøvning udføres som beskrevet i punkt 7.1.1 ovenfor.

7.2.4.5. Modstandsdygtighed over for støv

7.2.4.5.1. Retraktoren anbringes i et prøvekammer som beskrevet i bilag 3 til dette regulativ. Den monteres med en hældning svarende til monteringen i et køretøj. Prøvekammeret skal indeholde støv som beskrevet i punkt 7.2.4.5.2 nedenfor. Retraktorens gjord trækkes 500 mm ud og holdes udtrukket således, undtagen efter hver støvblæsning, hvor gjorden rulles op og trækkes ud 10 gange i løbet af 1-2 minutter. I fem timer blæses støvet i fem sekunder hvert 20. minut op mod retraktoren ved hjælp af tør, oliefri trykluft med et overtryk på 5,5 ± 0,5 bar, der tilføres gennem en åbning med en diameter på 1,5 ± 0,1 mm.

7.2.4.5.2. Det støv, der anvendes ved prøvningen i punkt 7.2.4.5.1 ovenfor, består af omkring 1 kg tørt kvarts. Partikelstørrelsesfordelingen s