DA Den Europæiske Unions Tidende L 194/14

Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343, der findes på adressen: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Regulativ nr. 34 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af køretøjer med hensyn til forebyggelse af brandfare

Tillæg 33: Regulativ nr. 34

Revision 1

Omfattende al gældende tekst frem til:

Supplement 2 til ændringsserie 02 — ikrafttrædelsesdato: Den 11. juni 2007

INDHOLD

REGULATIV

1. Anvendelsesområde

2. Ansøgning om godkendelse

3. Godkendelse

4. Definitioner

5. Krav til flydende brændstof

6. Prøvning af beholdere til flydende brændstof

7. Definitioner

8. Krav til installation af godkendt brændstofbeholder

9. Prøvninger af køretøjet

10. Ændringer af køretøjstypen

11. Produktionens overensstemmelse

12. Sanktioner ved produktionens manglende overensstemmelse

13. Overgangsbestemmelser

14. Navne og adresser på tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvninger, og på de administrative myndigheder

BILAG

Bilag I — Meddelelse om godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en køretøjstype, hvad angår dets beholder til flydende brændstof og forebyggelse af brandfare ved frontal- eller sidekollision eller kollision bagfra.

Bilag II — Udformning af godkendelsesmærker

Bilag III — Prøvning ved frontalkollision mod barriere

Bilag IV — Fremgangsmåde ved prøvning ved kollision bagfra

Bilag V — Prøvning af brændstofbeholdere af plast

Tillæg 1 — Prøvning af brandmodstandsevne

Tillæg 2 — Dimensioner og tekniske specifikationer for ildfaste sted

1. ANVENDELSESOMRÅDE

Dette regulativ finder anvendelse på:

1.1. DEL I: godkendelse af køretøjer af kategori M, N og O (1) med hensyn til køretøjernes beholdere til flydende brændstof.

1.2. DEL II: på fabrikantens anmodning: godkendelse af køretøjer i kategori M, N og O, monteret med en eller flere brændstofbeholdere til flydende brændstof, som er godkendt i henhold til dette regulativs del I, med hensyn til forebyggelse af brandfare ved frontal- og/eller sidekollision og/eller kollision bagfra.

1.3. På fabrikantens anmodning kan andre end de i punkt 1.2 nævnte køretøjer godkendes i henhold til dette regulativ.

2. ANSØGNING OM GODKENDELSE

2.1. Ansøgning om godkendelse af en køretøjstype i henhold til en af dette regulativs dele indgives af køretøjsfabrikanten eller dennes behørigt befuldmægtigede repræsentant.

2.2. Ansøgningen skal bilægges nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende oplysninger:

2.2.1. en detaljeret beskrivelse af køretøjstypen med hensyn til de i punkt 4.2 og/eller 7.2 omhandlede punkter. Betegnelser for motortype og køretøjstype skal være anført i form af numre og symboler;

2.2.2. tegning(er), der viser brændstofbeholderens egenskaber og angiver det anvendte materiale;

2.2.3. et diagram over brændstoftilførselssystemet, der viser, hvordan de enkelte dele er placeret på køretøjet; samt

2.2.4. for så vidt angår ansøgning i henhold til dette regulativs del II, et diagram over den elektriske installation, der viser dens placering og montering til køretøjet.

2.3. Følgende skal forevises for den tekniske tjeneste, der foretager afprøvningen med henblik på typegodkendelse:

2.3.1. et køretøj, der er repræsentativt for den type køretøj, der skal godkendes, eller de dele af køretøjet, som den tekniske tjeneste skønner nødvendig for at kunne foretage afprøvning med henblik på godkendelse;

2.3.2. såfremt det drejer sig om et køretøj udstyret med en brændstofbeholder af plast: syv yderligere beholdere med tilbehør;

2.3.3. såfremt det drejer sig om et køretøj udstyret med en brændstofbeholder af andet materiale: to yderligere beholdere med tilbehør.

3. GODKENDELSE

3.1. Når forskrifterne i del I og/eller del II nedenfor opfyldes af den køretøjstype, som søges godkendt efter dette regulativ, meddeles godkendelse af køretøjstypen.

3.2. For hver godkendelse tildeles et godkendelsesnummer, hvoraf de to første cifre svarer til nummeret på den seneste serie af ændringer i regulativet på den dato, da godkendelsen udstedtes. En aftalepart kan imidlertid tildele det samme godkendelsesnummer til flere køretøjstyper, som angivet i punkt 4.2 og/eller 7.2, såfremt typerne er varianter af den samme grundmodel og forudsat, at hver type afprøves separat og findes i overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ.

3.3. Godkendelse eller nægtelse af godkendelse af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal meddeles parterne i aftalen om anvendelsen af dette regulativ i form af en formular svarende til modellen i bilag I til dette regulativ og tegninger, der rummer de nærmere oplysninger, som er omhandlet i punkt 2.2.2, 2.2.3 og 2.2.4 ovenfor (indsendes af ansøgeren), i et format på højst A4 (210 × 297 mm) eller foldet til dette format og i passende skala.

3.4. Alle køretøjer, som er af en type godkendt i henhold til dette regulativ, skal på et synligt og let tilgængeligt sted, som er angivet på godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af:

3.4.1. en cirkel, hvori er anbragt bogstavet »E«, efterfulgt af kendingsnummer for det land, der har foretaget godkendelsen (2);

3.4.2. dette regulativs nummer efterfulgt af »RI«, hvis køretøjet er godkendt i henhold til del I i regulativet eller af »RII«, hvis køretøjet er godkendt i henhold til regulativets del I og II, en streg og godkendelsesnummeret til højre for cirklen, som beskrevet i punkt 3.4.1.

3.5. Hvis køretøjet er i overensstemmelse med en køretøjstype, der i henhold til et eller flere andre regulativer, som danner bilag til overenskomsten, er godkendt i det land, der har godkendt køretøjet i henhold til dette regulativ, er det ikke nødvendigt at gentage det symbol, der er beskrevet i punkt 3.4.1. I så fald anbringes yderligere numre, godkendelsesnumre samt yderligere symboler for alle regulativer, i henhold til hvilke godkendelse er meddelt i det land, som har meddelt godkendelse i henhold til dette regulativ, i lodrette kolonner til højre for det mærke, der er beskrevet i punkt 3.4.1.

3.6. Godkendelsesmærket skal være letlæseligt og må ikke kunne fjernes.

3.7. Godkendelsesmærket skal anbringes tæt ved eller på den identifikationsplade, fabrikanten har anbragt på køretøjet.

3.8. Bilag II til dette regulativ giver eksempler på godkendelsesmærkets udformning.

DEL I — GODKENDELSE AF KØRETØJET MED HENSYN TIL DETS BRÆNDSTOFBEHOLDERE

4. DEFINITIONER

I denne del af regulativet forstås ved:

4.1. »godkendelse af køretøjet«: godkendelse af køretøjstypen med hensyn til brændstoftankene til flydende brændstof;

4.2. »køretøjstype«: motordrevne køretøjer, der ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til: 4.2.1. brændstofbeholderens (-beholdernes) konstruktion, form, dimensioner og materialer (metal/plast); 4.2.2. for køretøjer i klasse M1 (1) brændstofbeholderens (-beholdernes) placering i køretøjet, hvis denne har en negativ indflydelse på de tekniske krav i punkt 5.10;

4.3. »kabine«: det rum, hvor passagererne opholder sig, afgrænset af loft, gulv, sidevægge, døre, udvendige ruder, forreste og bageste skillevæg eller planet for bageste sæde;

4.4. »brændstofbeholder«: de(n) beholder(e), som er beregnet til at rumme det flydende brændstof, jf. definitionen i punkt 4.6, der først og fremmest tjener til fremdrift af køretøjet; til brændstofbeholderen medregnes ikke tilbehør (f.eks. påfyldningsrør, hvis dette er en særskilt del, påfyldningsåbning, dæksel, måler og ledninger til motoren eller til udligning af overtryk, mv.);

4.5. »brændstofbeholderens volumen«: beholderens rumindhold som specificeret af fabrikanten, samt og

4.6. »flydende brændstof«: brændstof, der er væskeformigt under normale temperatur- og trykforhold.

5. KRAV TIL BEHOLDERE TIL FLYDENDE BRÆNDSTOF

5.1. Brændstofbeholdere skal være korrosionsbestandigt udført.

5.2. Brændstofbeholdere skal bestå lækageprøven i punkt 6.1 med et relativt indvendigt tryk på det dobbelte af normalt arbejdstryk, dog mindst 0,3 bar overtryk, når de er monteret med alt tilbehør.

Brændstofbeholdere af plast til køretøjer anses for at opfylde dette krav, hvis de har bestået prøven i bilag V, punkt 2.

5.3. Overtryk og tryk over normalt arbejdstryk skal automatisk udlignes med passende anordninger (udluftningshul, sikkerhedsventil eller lignende).

5.4. Udluftningshul skal være således konstrueret, at der ikke er risiko for brand. Især må brændstof, der løber ud ved brændstofpåfyldning, ikke kunne komme ned på udstødningssystemet, men skal føres til vejbanen.

5.5. Brændstofbeholdere må hverken indgå i eller udgøre en flade (f.eks. gulv, væg eller skillevæg) i kabinen eller et hermed sammenhængende rum.

5.6. Brændstofbeholdere skal være adskilt fra kabinen. Der kan være åbninger (f.eks. til kabler) i adskillelsen, forudsat at de er således anbragt, at der ved normal brug ikke uhindret kan trænge brændstof ind i kabinen eller et hermed sammenhængende rum.

5.7. Brændstofbeholdere skal være solidt fastgjort og således anbragt, at eventuelt udsivende brændstof fra beholderen eller dens tilbehør ved normal brug ikke kan trænge ind i kabinen, men ledes til vejbanen.

5.8. Påfyldningsåbningen skal ligge uden for kabinen, bagagerummet og motorrummet.

5.9. Der må ikke ved normal brug af køretøjet slippe brændstof ud hverken gennem dækslet eller gennem de anordninger, som tjener til udligning af overtryk. Hvis køretøjet vælter, accepteres dog udsivning af brændstof med op til 30 g/min; opfyldelsen af dette krav skal kontrolleres under prøven i punkt 6.2.

5.9.1. Tankdækslet skal være fastgjort til påfyldningsåbningen.

5.9.1.1. Kravene i punkt 5.9.1 vurderes opfyldt, hvis der findes en anordning, som forhindrer stor fordampningsemission og brændstofspild, hvis tankdækslet mangler.

Det kan ske på en af følgende måder:

5.9.1.1.1. et fastsiddende tankdæksel med automatisk åbning og lukning

5.9.1.1.2. konstruktionsmæssige begrænsninger, der forhindrer stor fordampningsemission og brændstofspild, selv om tankdækslet mangler,

5.9.1.1.3. eller andre foranstaltninger med samme virkning. Eksempler herpå kan omfatte, men er ikke begrænset til, tankdæksel fastgjort med strip eller kæde eller et tankdæksel, hvortil der anvendes samme nøgle som til køretøjets tænding. I sidstnævnte fald må nøglen kun kunne fjernes fra tankdækslet, når dette er i låst position. Anvendelse af tankdæksler fastgjort med strip eller kæde er dog ikke tilstrækkeligt for andre køretøjer end de til kategori M1 og N1 hørende.

5.9.2. Tætningsringen mellem dækslet og påfyldningsåbningen skal være forsvarligt fastgjort. Dækslet skal slutte helt tæt til tætningsring og påfyldningsrør, når det er lukket.

5.10. Brændstofbeholdere skal anbringes således, at de beskyttes mod følgerne af kollision både forfra og bagfra; der må ikke være fremspringende dele, skarpe kanter og lignende i nærheden af brændstofbeholderen.

5.11. Brændstofbeholderen og dennes dele skal være udformet og anbragt i køretøjet på en sådan måde, at enhver antændelsesfare pga. statisk elektricitet undgås. Om nødvendigt træffes foranstaltninger til afladning. Fabrikanten skal over for den tekniske tjeneste demonstrere, hvilke foranstaltninger der garanterer opfyldelse af disse krav.

5.12. Brændstofbeholderen (-beholderne) skal være lavet af et brandbestandigt metallisk materiale. Den (de) må fremstilles af plast, under forudsætning af at forskrifterne i bilag V overholdes.

6. PRØVNING AF BEHOLDERE TIL FLYDENDE BRÆNDSTOF

6.1. Hydraulisk prøve

Brændstofbeholderen underkastes en hydraulisk prøve for indvendig trykpåvirkning, som udføres på en enkeltstående enhed fuldt monteret med alt tilbehør. Beholderen fyldes fuldstændigt med en ikke brændbar væske (f.eks. vand). Efter at al forbindelse med omgivelserne er afbrudt, øges trykket i beholderen gradvis gennem den ledning, der fører til motoren, indtil det relative indvendige tryk er dobbelt så stort som det normale arbejdstryk. Overtrykket skal dog være mindst 0,3 bar. Dette tryk opretholdes i et minut. I dette tidsrum må beholdervæggen hverken revne eller udvise lækager; blivende deformation er dog acceptabel.

6.2. Vendeprøve

6.2.1. Brændstofbeholderen komplet med tilbehør monteres på en prøveramme på samme måde, som den ville blive monteret i det køretøj, den er beregnet til; dette gælder også systemer til udligning af overtryk.

6.2.2. Prøverammen skal dreje om en akse, der er parallel med køretøjets længdeakse.

6.2.3. Prøven udføres med beholderen fyldt op til både 90 % og 30 % af fuldt volumen med en ikke brændbar væske med omtrent samme densitet og viskositet som det normalt benyttede brændstof (vand kan eventuelt accepteres).

6.2.4. Brændstofbeholderen skal vendes 90° til højre i forhold til den installerede position. Den skal forblive i denne stilling i mindst 5 minutter. Dernæst drejes beholderen endnu 90° i samme retning, så den er vendt helt om. Den skal forblive i denne helt omvendte stilling i yderligere mindst 5 minutter. Beholderen drejes derefter tilbage til udgangsstillingen. Eventuel prøvevæske, der ikke er løbet tilbage i beholderen fra udluftningssystemet, tømmes af, og der fyldes efter om nødvendigt. Beholderen drejes nu 90° i modsat retning. Den skal forblive i denne stilling i mindst 5 min.

Nu drejes beholderen yderligere 90° i samme retning. Den skal forblive i denne helt omvendte stilling i mindst 5 minutter. Endelig drejes beholderen tilbage til udgangsstillingen.

Drejningsgraden for hvert efterfølgende trin på 90° foretages i et tidsinterval på mellem 1 og 3 minutter.

DEL II — GODKENDELSE AF KØRETØJET MED HENSYN TIL FOREBYGGELSE AF BRANDFARE I TILFÆLDE AF KOLLISION

7. DEFINITIONER

denne del af regulativet forstås ved:

7.1. »godkendelse af køretøjet«: godkendelse af køretøjstypen med hensyn til forebyggelse af brandfare;

7.2. »køretøjstype«: motordrevne køretøjer, der ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til: 7.2.1. brændstofbeholderens (-beholdernes) konstruktion, form, dimensioner og materialer (metal/plast); 7.2.2. for køretøjer i klasse M1 (1) brændstofbeholderens (-beholdernes) placering i køretøjet, hvis denne har en negativ indflydelse på kravene i punkt 5.10; 7.2.3. specifikationer for og placeringen af brændstoftilførselssystemet (pumpe, filtre mv.); og 7.2.4. specifikationer for og placering af de elektriske installationer, for så vidt disse indvirker på udfaldet af de i dette regulativ foreskrevne kollisionsprøver;

7.3. »lodrette tværplan«: det lodrette tværplan vinkelret på køretøjets langsgående midterplan;

7.4. »Egenvægt i køreklar stand«: massen af køretøjet i køreklar stand, uden personer eller last, men med brændstof, kølevæske, smøremiddel, værktøjssæt og reservehjul (såfremt sådanne leveres som standardudstyr af køretøjsfabrikanten).

8. KRAV TIL INSTALLATION AF GODKENDT BRÆNDSTOFBEHOLDER

8.1. Brændstofinstallation

8.1.1. Beholdere til flydende brændstof godkendes i henhold til dette regulativs del I.

8.1.2. Brændstofinstallationens ledninger skal være tilstrækkeligt beskyttet af en del af stellet eller karosseriet, således at de ikke bliver ramt af eventuelle genstande på jorden. En sådan beskyttelse er ikke påkrævet, hvis ledningerne under køretøjet er længere væk fra jorden end den del af stellet eller karosseriet, der befinder sig umiddelbart foran dem.

8.1.3. Rør og alle andre dele af brændstofinstallationen skal på køretøjet være placeret, således at de sikres den størst mulige beskyttelse. Vridende og bøjende bevægelser samt vibrationer i køretøjets konstruktion eller drivenhed må ikke udsætte brændstofinstallationens ledninger for friktion, kompression eller anden form for usædvanlig belastning.

8.1.4. Bøjelige og fleksible rørs tilkobling til stive dele i brændstofinstallationen skal udformes og konstrueres således, at de forbliver tætte under køretøjets forskellige anvendelsesforhold, på trods af vridende og bøjende bevægelser og vibrationer i køretøjets konstruktion eller drivendhed.

8.1.5. Hvis påfyldningsåbningen er placeret på siden af køretøjet, må tankdækslet ikke rage ud over karrosseriets overflade, når det er lukket.

8.2. Elektriske installationer

8.2.1. Elektriske ledninger ud over ledninger, som findes i hule komponenter, skal fastgøres til køretøjets konstruktion eller til de vægge eller skillevægge, langs med hvilke de løber. Steder, hvor ledninger går gennem vægge eller skillevægge, skal beskyttes, således at beskadigelse af isoleringen undgås.

8.2.2. Den elektriske installation skal udformes, konstrueres og monteres, således at de enkelte dele kan modstå den korrosion, som de udsættes for.

9. PRØVNINGER AF KØRETØJET

Ved prøvning ved kollision mod en barriere, der gennemføres som beskrevet i bilag III til dette regulativ, ved prøvning ved sidekollision, udført i overensstemmelse med proceduren i bilag IV til regulativ nr. 95, 01-ændringsserien, og i prøvning ved kollision bagfra, gennemført som angivet i dette regulativs bilag IV,

9.1. må der ved kollision ikke forekomme mere end en anelse udsivning af væske i brændstofinstallationen;

9.2. såfremt der efter kollisionen forekommer en fortsat udsivning i brændstofinstallationen, må udsivningsraten ikke overstige 30 g/min; hvis væsken fra brændstofinstallationen blandes med andre væsker fra andre systemer, og hvis det ikke er muligt uden videre at separere og identificere de forskellige væsker, skal al opsamlet væske medregnes ved bedømmelsen af den fortsatte udsivning;

9.3. der må ikke forekomme ild forårsaget af brændstoffet;

9.4. Under og efter de i punkt 9 beskrevne kollisioner skal batteriet forblive fastholdt af dets befæstigelsesbeslag;

9.5. På opfordring fra fabrikanten kan den prøvning ved frontalkollision, som foreskrives i dette regulativs bilag III, erstattes med den prøvningsprocedure, som er beskrevet i bilag III til regulativ nr. 94, 01-ændringsserien.

10. ÆNDRINGER AF KØRETØJSTYPEN

10.1. Enhver ændring af køretøjstypen skal anmeldes til den administrative myndighed, som har godkendt køretøjstypen. Denne myndighed kan så enten:

10.1.1. skønne, at de foretagne ændringer næppe vil få mærkbar negativ virkning, og at køretøjet stadig opfylder kravene, eller

10.1.2. forlange endnu en prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som udfører afprøvningerne.

10.2. Med forbehold af bestemmelserne i punkt 10.1 herover regnes en variant af køretøjet, hvis egenvægt ikke afviger mere end ± 20 % fra det godkendelsesprøvede køretøj, ikke som en ændring af køretøjstypen.

10.3. Bekræftelse eller nægtelse af godkendelse med angivelse af ændringerne meddeles de aftaleparter, som anvender dette regulativ, via den i punkt 3.3 ovenfor anførte procedure.

11. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal være i overensstemmelse med dem, der er fastlagt i aftalens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet der gælder følgende krav:

11.1. Ethvert køretøj, som bærer et godkendelsesmærke som foreskrevet i dette regulativ, skal være i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype og opfylde de krav, som er angivet i del I og/eller del II herover.

11.2. For at kontrollere overensstemmelsen med de i punkt 11.1 foreskrevne krav, skal der undersøges et tilstrækkeligt antal stikprøver af serieproducerede køretøjer, som bærer det godkendelsesmærke, som kræves ifølge dette regulativ.

11.3. Generelt kontrolleres køretøjets overensstemmelse med den godkendte type på basis af beskrivelsen i godkendelsesattesten og bilagene hertil. Imidlertid skal køretøjet om nødvendigt underkastes den kontrol, som er foreskrevet i punkt 6 herover.

12. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE

12.1. Godkendelser, som er meddelt for en type køretøj i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis forskrifterne i punkt 11.1 ovenfor ikke er opfyldt, eller hvis køretøjet ikke har bestået den i punkt 9 foreskrevne kontrol.

12.2. Hvis en aftalepart, som anvender dette regulativ, inddrager en tidligere meddelt godkendelse, underretter denne straks de andre aftaleparter, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelse, der er i overensstemmelse med modellen i bilag I eller II til dette regulativ.

13. OVERGANGSBESTEMMELSER

13.1. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 02 kan ingen af parterne i aftalen om anvendelsen af regulativet nægte at udstede ECE-godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.

13.2 Fra 12 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 02 må kontraherende parter, som anvender dette regulativ, kun meddele ECE-godkendelse, hvis den køretøjstype, som skal godkendes, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.

13.3. I 12 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 02 til dette regulativ kan ingen af parterne i aftalen om anvendelsen af regulativet nægte at udstede national typegodkendelse af en køretøjstype, som er godkendt i henhold til den foregående ændringsserie til dette regulativ.

13.4. Fra 24 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 02 til dette regulativ kan parter, som anvender dette regulativ, nægte den første nationale indregistrering (første ibrugtagning) af et køretøj, som ikke opfylder kravene i ændringsserie 02 til dette regulativ.

14. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER UDFØRER GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER

Parterne i aftalen om dette regulativ meddeler til FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøverne, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.

(1) Som fastlagt i bilag VII til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend. 2, som senest ændret ved Amend. 4).

(2) 1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Serbien og Montenegro, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35 (ubenyttet), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (ubenyttet), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelse meddelt af de enkelte medlemsstater, der anvender deres egne ECE-symboler), 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika og 48 for New Zealand. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder aftalen om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser udstedt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til aftalens parter.

BILAG I MEDDELELSE (Største format: A4 (210 × 297 mm))

BILAG II UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKER MODEL A (se regulativets punkt 3.4.) Ovenstående godkendelsesmærke på et køretøj viser, at den pågældende køretøjstype er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til del I i regulativ nr. 34 og er blevet tildelt godkendelsesnummer 01234. De første to cifre (02) i godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt i henhold til regulativ nr. 34 som ændret i ændringsserien 02. MODEL B (se punkt 3.5 i dette regulativ) Ovenstående godkendelsesmærke på et køretøj viser, at den pågældende køretøjstype er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til del I og II i regulativ nr. 34 og regulativ nr. 33 (1). Godkendelsesnummeret angiver, at på meddelelsesdatoerne for de respektive godkendelser omfattede regulativ nr. 34 ændringsserien 02, og at regulativ nr. 33 stadig forelå i den oprindelige version. (1) Det sidstnævnte nummer er kun givet som eksempel.

BILAG III Prøvning ved frontalkollision mod barriere 1. FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE Formålet med denne prøvning er at simulere forholdene ved frontalkollision mod en fast forhindring eller et andet køretøj i modkørende retning. 2. PRØVNINGSANLÆG, FREMGANGSMÅDE OG MÅLEINSTRUMENTER 2.1. Prøvningsareal Prøvningsområdet skal være tilstrækkelig stort til at rumme tilløbsbane, barriere og de for prøven nødvendige tekniske installationer. Den sidste del af prøvebanen - mindst 5 m før barrieren - skal være vandret, plan og jævn. 2.2. Barrieren Barrieren består af en blok af armeret beton, mindst 3 m bred ved forkanten, og mindst 1,5 m høj. Barrierens tykkelse skal være således, at dens masse er mindst 70 ton. Forsiden skal være lodret og vinkelret på tilløbsbanen og belagt med et 2 cm tykt lag krydsfiner i god stand. Barrieren skal være fastgjort til jorden, om nødvendigt med en ekstra stopanordning, der begrænser dens bevægelse. Der kan anvendes en barriere med andre egenskaber, forudsat at den giver mindst lige så afgørende resultater. 2.3. Køretøjets fremdrift I kollisionsøjeblikket skal køretøjet ikke længere være under påvirkning af yderligere fremdrifts- eller styreanordninger. Det skal nå barrieren i en bane vinkelret på denne; den største tilladte afvigelse til siden mellem den lodrette midterlinie gennem køretøjets front og den lodrette midterlinie gennem barrieren er ± 30 cm. 2.4. Køretøjets tilstand 2.4.1. Det afprøvede køretøj skal enten være monteret med alle sædvanlige komponenter og sædvanligt udstyr, som indgår i dets tjenestevægt uden last, eller skal være i en sådan tilstand, at det opfylder dette krav, hvad angår komponenter og udstyr af relevans for brandfaren. 2.4.2. Såfremt køretøjets fremdrift sker med ydre midler, skal brændstofbeholderen være fyldt op til mindst 90 procent af sin kapacitet, enten med brændstof eller med en ikke-brændbar væske med omtrent samme densitet og viskositet som det normalt benyttede brændstof. Alle øvrige systemer (bremsevæskebeholdere, køler osv.) må være tomme. 2.4.3. Såfremt køretøjet fremdrives af sin egen motor, skal brændstofbeholderen være mindst 90 procent fyldt. Alle øvrige beholdere må være fyldt op. 2.4.4. På fabrikantens begæring kan den tekniske tjeneste, som forestår udførelse af prøverne, tillade, at samme køretøj, som benyttes til prøvninger foreskrevet i andre regulativer (herunder prøvninger, som kan påvirke køretøjets opbygning), tillige benyttes til de efter dette regulativ foreskrevne prøvninger. 2.5. Hastighed ved kollision Hastigheden ved kollisionen skal være mellem 48,3 km/h og 53,1 km/h. Dog skal udfaldet af prøven anses for tilfredsstillende, såfremt kollisionshastigheden har været højere, og de fastlagte krav er overholdt. 2.6. Måleinstrumenter Det under punkt 2.5 ovenfor nævnte apparat til hastighedsmåling skal muliggøre måling med en nøjagtighed på 1 procent. 3. ÆKVIVALENTE PRØVNINGSMETODER 3.1. Ækvivalente prøvningsmetoder tillades, under forudsætning af at de forhold, som er refereret i dette regulativ, kan overholdes enten udelukkende ved hjælp af erstatningsprøvningen eller gennem beregning af erstatningsprøvningens resultater. 3.2. Hvis der anvendes andre metoder end den i punkt 2 omhandlede, skal det godtgøres, at de pågældende metoder opfylder prøvens formål.

BILAG IV Fremgangsmåde ved prøvning ved kollision bagfra 1. FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE 1.1. Formålet med denne prøvning er at simulere forholdene ved kollision bagfra forårsaget af et andet køretøj i bevægelse. 2. PRØVNINGSANLÆG, FREMGANGSMÅDE OG MÅLEINSTRUMENTER 2.1. Prøvningsareal Prøvningsområdet skal være tilstrækkelig stort til at rumme anslagslegemets fremdrivningssystem og tillade forskydning af køretøjet efter anslaget samt montering af prøvningsudstyret. Det område, hvor køretøjets kollision og forskydning foregår, skal være vandret, fladt og jævnt og have en gnidningskoefficient på mindst 0,5. 2.2. Anslagslegemet 2.2.1. Anslagslegemet skal være af stål og stift opbygget. 2.2.2. Anslagsfladens overflade skal være flad, mindst 2 500 mm i bredden og 800 mm i højden, og kanterne skal være afrundede med en krumningsradius på mellem 40 og 50 mm. Den skal være beklædt med et lag krydsfiner med en tykkelse på 20 mm. 2.2.3. I kollisionsøjeblikket skal følgende krav være opfyldt: 2.2.3.1. anslagsfladen skal være lodret og vinkelret på det ramte køretøjs langsgående midterplan 2.2.3.2. anslagslegemets bevægelsesretning skal være overvejende vandret og parallel med det ramte køretøjs langsgående midterplan 2.2.3.3. afvigelsen i sideretningen mellem den lodrette midtlinje af anslagslegemets overflade og det ramte køretøjs langsgående midterplan må ikke være over 300 mm. Endvidere skal anslagsoverfladen dække hele bredden af det ramte køretøj 2.2.3.4. frihøjden af underkanten af den anslåede overflade skal være 175 ± 25 mm. 2.3. Anslagslegemets fremdrift Anslagslegemet kan være fastgjort til en vogn (bevægelig barriere) eller være del af et pendul. 2.4. Særlige bestemmelser, som finder anvendelse, når en bevægelig barriere anvendes 2.4.1. Er anslagslegemet fastgjort på en vogn (bevægelig barriere) af et fastholdelseselement, skal dette være stift og ude af stand til at blive deformeret ved kollisionen; vognen skal i kollisionsøjeblikket kunne bevæge sig frit og må ikke længere være underkastet påvirkningen fra fremdriftsanordningen. 2.4.2. Kollisionshastigheden skal være mellem 35 og 38 km/h. 2.4.3. Den samlede vægt (masse) af vogn og anslagslegeme skal være 1 100 ± 20 kg. 2.5. Særlige bestemmelser, som finder anvendelse, når der anvendes et pendul: 2.5.1. Afstanden mellem centrum af anslagsoverfladen og pendulets rotationsakse skal være mindst 5 m. 2.5.2. Anslagslegemet skal være frit ophængt i stive arme, som er stift fastgjort til den. Pendulet skal være udført således, at det i det væsentlige ikke kan deformeres ved anslaget. 2.5.3. Pendulet skal være forsynet med en stopanordning, der forhindrer sekundært anslag af pendulet mod prøvekøretøjet. 2.5.4. I kollisionsøjeblikket skal hastigheden af pendulets anslagscentrum være mellem 35 og 38 km/h. 2.5.5. Pendulets reducerede masse »mr« defineres som en funktion af den samlede masse »m«, afstanden »a« (1) mellem anslagscenteret og rotationsaksen, og afstanden »l« mellem tyngdepunktet og rotationsaksen, givet ved følgende udtryk: mr = m (1/a) 2.5.6. Den reducerede masse mr skal være 1 100 ± 20 kg. 2.6. Generelle bestemmelser vedrørende anslagslegemets masse og hastighed Er prøven udført med højere kollisionshastighed end foreskrevet i punkt 2.4.2 og 2.5.4 og/eller med større masse end foreskrevet i punkt 2.4.3 og 2.5.6, og har køretøjet opfyldt de angivne krav, skal prøven anses for tilfredsstillende gennemført. 2.7. Køretøjets tilstand under prøvningen 2.7.1. Det afprøvede køretøj skal enten være monteret med alle sædvanlige komponenter og sædvanligt udstyr, som indgår i dets tjenestevægt uden last, eller skal være i en sådan tilstand, at det opfylder dette krav, hvad angår komponenter og udstyr af relevans for brandfaren. 2.7.2. Brændstofbeholderen skal være fyldt op til mindst 90 procent af sin kapacitet, enten med brændstof eller med en ikke brændbar væske med omtrent samme densitet og viskositet som det normalt benyttede brændstof. Alle øvrige systemer (bremsevæskebeholdere, køler osv.) må være tomme. 2.7.3. Køretøjet må være i gear og bremserne må være aktiverede. 2.7.4. På fabrikantens begæring gives der tilladelse til følgende afvigelser: 2.7.4.1. den tekniske tjeneste, som forestår udførelse af prøverne, kan tillade, at samme køretøj, som benyttes til prøvninger foreskrevet i andre regulativer (herunder prøvninger, som kan påvirke køretøjets opbygning), tillige benyttes til de efter dette regulativ foreskrevne prøvninger; og 2.7.4.2. køretøjet må gøres tungere i et omfang, som ikke overstiger 10 % af dets tjenestevægt uden last, med yderligere vægte stift fastgjort til konstruktionen på en sådan måde, at det ikke påvirker kabinekonstruktionens reaktion under prøvningen. 2.8. Måleinstrumenter De under punkt 2.4.2 og 2.5.4 ovenfor nævnte instrumenter til hastighedsmåling skal muliggøre måling med en nøjagtighed på 1 procent. 3. ÆKVIVALENTE PRØVNINGSMETODER 3.1. Ækvivalente prøvningsmetoder tillades, under forudsætning af at de forhold, som er refereret i dette regulativ, kan overholdes enten udelukkende ved hjælp af erstatningsprøvningen eller gennem beregning af erstatningsprøvningens resultater. 3.2. Hvis der anvendes andre metoder end den i punkt 2 omhandlede, skal det godtgøres, at de pågældende metoder opfylder prøvens formål. (1) Der mindes om, at afstanden »a« er lig med længden af det pågældende synkronpendul.