++++

AFGOERELSE

TRUFFET AF RAADET OG REPRAESENTANTERNE FOR MEDLEMSSTATERNES REGERINGER , FORSAMLET I RAADET

af 14 . marts 1977

om vedtagelse af det fjerde program for oekonomisk politik paa mellemlang sigt

( 77/294/EOEF )

RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER OG REPRAESENTANTERNE FOR MEDLEMSSTATERNES REGERINGER , FORSAMLET I RAADET , HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig praeamblen og artikel 6 , 105 og 145 ,

under henvisning til Raadets beslutning 74/120/EOEF af 18 . februar 1974 om gennemfoerelse af hoej grad af overensstemmelse inden for den oekonomiske politik i Det europaeiske oekonomiske Faellesskabs medlemsstater ( 1 ) , saerlig artikel 6 ,

under henvisning til udkast fra Kommissionen , der er udarbejdet paa grundlag af et foreloebigt udkast opstillet af Udvalget for oekonomisk Politik ,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,

under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og

ud fra foelgende betragtning :

Medlemsstaternes oekonomiske politik skal vaere i overensstemmelse med de i artikel 104 i traktaten anfoerte maal -

TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :

Eneste artikel

1 . Nedenstaaende fjerde program for oekonomisk politik paa mellemlang sigt er vedtaget . Medlemsstaterne udtrykker deres vilje til at handle i overensstemmelse med de i programmet indeholdte retningslinjer .

2 . Programmet skal foelges op og med jaevne mellemrum tages op til fornyet overvejelse i loebet af dets anvendelsesperiode .

3 . Der skal foretages supplerende analyser for at muliggoere den konkrete gennemfoerelse af de retningslinjer , som er afstukket i programmets tredje del .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 14 . marts 1977 .

D . HEALEY

Formand

( 1 ) EFT nr . L 63 af 5 . 3 . 1974 , s . 16 .

( 2 ) EFT nr . C 83 af 4 . 4 . 1977 , s . 27 .

( 3 ) EFT nr . C 56 af 7 . 3 . 1977 , s . 56 .

BILAG

FJERDE PROGRAM FOR OEKONOMISK POLITIK PAA MELLEMLANG SIGT

INDHOLD

* Stk . * Side *

FORORD * 1 til 12 * 4 *

INDLEDNING * 13 til 16 * 7 *

FOERSTE DEL :

UNDERLIGGENDE FAKTORER * 17 til 43 * 7 *

A . Den oekonomiske krise * 17 til 28 * 7 *

B . Faellesskabets svagheder * 29 til 43 * 9 *

ANDEN DEL :

Problemerne paa mellemlang sigt og de generelle retningslinjer for den oekonomiske politik * 44 til 86 * 12 *

A . Problemstillingen paa mellemlang sigt * 44 til 66 * 12 *

a ) Det internationale miljoe * 45 * 12 *

b ) Vaekst og beskaeftigelse * 46 til 51 * 12 *

c ) Prisudvikling og ligevaegt overfor tredjelande * 52 til 55 * 13 *

d ) Ressourceanvendelse * 56 til 59 * 14 *

e ) Udviklingen i de primaere indkomster og i de offentlige finanser * 60 til 66 * 15 *

B . De kvantitative retningslinjer * 67 til 75 * 16 *

C . En strategi for Faellesskabet * 76 til 86 * 17 *

TREDJE DEL :

Ivaerksaettelse af retningslinjerne * 87 til 149 * 20 *

A . Tilpasning af politikken efter konjunkturforloebet * 87 til 91 * 20 *

B . Gradvis styring af inflationen * 92 til 105 * 21 *

a ) Generelle retningslinjer * 92 * 21 *

b ) Indkomstudvikling og formuedannelse * 93 og 94 * 21 *

c ) Konkurrencepolitik * 95 til 101 * 22 *

d ) Forbrugerbeskyttelse * 102 til 105 * 23 *

C . Offentlige finanser * 106 til 113 * 24 *

D . Investerings - , beskaeftigelses - og arbejdsmarkedspolitik * 114 til 128 * 25 *

a ) Fremme af investeringerne * 115 til 119 * 25 *

b ) Beskaeftigelsespolitik og navnlig arbejdsmarkedspolitik * 120 til 128 * 26 *

* Stk . * Side *

E . Udbygning af Faellesskabet * 129 til 143 * 27 *

a ) Oekonomisk og monetaer organisation * 129 og 130 * 27 *

b ) Oekonomisk politik over for tredjelande * 131 til 135 * 28 *

c ) Formindskelse af skaevheder mellem regioner * 136 til 141 * 29 *

d ) Udvikling af faelles politik * 142 og 143 * 30 *

F . Social consensus * 144 til 149 * 30 *

Bilag : * TABELLER OG DIAGRAMMER * *

Diagram 1 : * Aldersfordelingen af Faellesskabets befolkning i 1974 * 34 *

Tabel 2 : * Anvendelsen af BNP i Faellesskabet ( i pct . ) * 35 *

Tabel 3 : * Korrigeret loenkvote ( i pct . af BNP ) * 35 *

Tabel 4 , 5 og 6 : * Offentlige finanser : Samlede udgifter , samlede indtaegter , finansieringssaldo ( i pct . af BNP ) * 37 *

Tabel 7 : * Faellesskabets betydning i verden ( i 1974 ) * 40 *

FORORD

1 . Det fjerde program for oekonomisk politik paa mellemlang sigt skal danne rammen om Faellesskabets indsats paa det oekonomiske omraade i aarene 1976 - 1980 . Det fastlaegger den oenskelige oekonomiske udvikling paa mellemlang sigt samt de konsekvenser , dette har for den oekonomiske politik . Det udgoer derfor et solidt grundlag for de foranstaltninger , der skal ivaerksaettes fra nu af og indtil 1980 for at bevaege sig hen mod Den oekonomiske og monetaere Union .

2 . Det fjerde program indeholder den maalsaetning , der blev afstukket under den tresidede konference i juni 1976 . Det fremgaar navnlig , at genoprettelsen af fuld beskaeftigelse i de naeste fire aar skal vaere det vigtigste maal for den oekonomiske politik paa baade faellesskabsniveau og nationalt niveau . Af sociale , oekonomiske og politiske grunde kan Faellesskabet ikke tillade , at arbejdsloeshedsniveauerne fra 1975 og 1976 fortsaetter . Der skal vaere fuld beskaeftigelse i Faellesskabet igen senest i 1980 .

Nedbringelsen af antallet af arbejdsloese for at naa dette kraevende og vanskelige maal indebaerer , at mindst to andre grundlaeggende maalsaetninger for den oekonomiske politik samtidig skal vaere opfyldt :

- BNP skal vokse hurtigere og mere regelmaessigt end det har gjort i de seneste fem aar ;

- inflationsraten skal og maa nedbringes til et taaleligt niveau .

3 . Af disse aarsager udgoer den vaekstrate for BNP paa 4,5 - 5 % aarligt i perioden 1976 - 1980 , der indgaar i dette program paa mellemlang sigt , et minimum .

At foroege produktionen af varer og tjenesteydelser med mindst 25 % fra nu af og indtil 1980 er givetvis ikke et maal i sig selv . Men det er noedvendigt , for at Faellesskabet skal kunne :

- genoprette den fulde beskaeftigelse ;

- ivaerksaette noedvendige og paatraengende sociale reformer ;

- tilfredsstille de private og samfundsmaessige behov i hoejere grad ;

- reducere de regionale indkomstforskelle og oege produktiviteten i de daarligst stillede regioner ;

- foroege sin uafhaengighed af energi og raavarer paa lang sigt ved at foretage de noedvendige investeringer ;

- anvende oegede midler paa forbedring af miljoeet i almindelighed og arbejdsomgivelserne i saerdeleshed .

4 . Paa mellemlang sigt fremmer den i punkt 3 angivne oekonomiske vaekst de noedvendige bestraebelser til en genoprettelse af stabiliteten . Medlemsstaterne vil kun kunne opnaa en vaekst af denne stoerrelsesorden , saafremt inflationen kommer under kontrol .

I denne henseende skal en nedbringelse af inflationsraten i samtlige medlemsstater til mellem 4 og 5 % om aaret fra nu af og indtil senest 1980 betragtes som et minimumskrav .

Det er absolut noedvendigt at opstille en ambitioes maalsaetning angaaende stabilisering af priserne af hensyn til :

- den oekonomiske politik udadtil . Selv under en ordning med flydende vekselkurser over for den oevrige verden kan Faellesskabet kun sikre sin internationale konkurrenceevne - og dermed sin importkapacitet - ved at soerge for stoerst mulig stabilitet i de interne priser ;

- den oekonomiske og sociale politik . Kun ved at nedbringe inflationsraten maerkbart er det muligt at overvinde de sociale spaendinger , man for tiden staar over for i mange medlemsstater ;

- integrationspolitikken : saa laenge inflationsraterne i de enkelte medlemsstater er saa uensartede , vil der vaere lagt baand paa bestraebelserne for at opnaa en hoejere grad af overensstemmelse i den oekonomiske politik , en stoerre monetaer stabilitet og dermed fremskridt henimod Den oekonomiske og monetaere Union .

5 . En tilbagevenden til fuld beskaeftigelse maa bygge paa foelgende trepunktsstrategi :

- en politik for aktiv og balanceret vaekst baade regionalt og sektormaessigt : jo stoerre vaekstrate for BNP og dermed for den samlede efterspoergsel , jo stoerre muligheder for nedgang i arbejdsloesheden ;

- vedholdende bestraebelser fra arbejdsmarkedets parters side paa i deres holdning i indkomstspoergsmaal at tage hensyn til de samfundsoekonomiske begraensninger . Konkurrenceevnen over for tredjelande samt bevarelsen og skabelsen af arbejdspladser inden for Faellesskabet er naert forbundet hermed ;

- en aktiv og fremadskuende beskaeftigelsespolitik for at skabe stoerre lighed mellem udbud af og efterspoergsel efter arbejdskraft .

6 . En tilbagevenden til stabilitet afhaenger i vidt omfang af bedre forbindelser mellem de erhvervsmaessige samfundsgrupper . Der er her tale om et vigtigt strategisk element i enhver oekonomisk politik , der har bekaempelse af inflationen som maal .

Gruppeegoismen boer begraenses . Kravene til samfundet maa modsvares af tilsvarende ydelser :

- de erhvervsmaessige samfundsgrupper boer i hoejere grad tage hensyn til samfundets interesser . Dette boer vinde almindelig tilslutning , og det offentlige maa i denne henseende repraesentere den almene interesse med den noedvendige vaegt ;

- ingen gruppe maa have anledning til at foere sig forfordelt eller tilsidesat ;

- regeringerne og Faellesskabet skal sammen med arbejdsmarkedets parter med henblik herpaa droefte og fastlaegge de oekonomiske forhold taget i deres helhed .

En bedre overensstemmelse i de sociale forhold i de enkelte medlemsstater er en ufravigelig betingelse for en lettelse af inflationspresset .

7 . Der vil kunne opnaas en bedre overensstemmelse i de sociale forhold , saafremt der hurtigt goeres en indsats for at loese to vigtige samfundsproblemer :

- oeget deltagelse fra arbejdstagernes side i virksomhedernes beslutningsproces ;

- stoerre retfaerdighed med hensyn til indkomst , formue og beskatning .

Paa den tresidede konference i juni 1976 forpligtede regeringerne og arbejdsmarkedets parter sig til at traeffe foranstaltninger med henblik paa at oege arbejdstagernes deltagelse i virksomhedernes beslutningsproces samt i formuedannelsen . Droeftelserne i 1977 boer derfor fortrinsvis vedroere disse to emner . Senest i 1980 boer konkrete reformer med sigte herpaa traede i kraft i medlemsstaterne .

8 . Dette programs succes er tillige afhaengig af konkrete foranstaltninger paa andre omraader af den oekonomiske og sociale politik , som ud over den direkte vaerdi , der ligger i dem , tillige bidrager til stoerre social samklang . I denne henseende skal foelgende omraader tillaegges saerlig stor betydning :

- investerings - , beskaeftigelses - og arbejdsmarkeds politik ;

- konkurrencepolitik ;

- forbrugerbeskyttelse .

Hvad specielt industripolitikken angaar skal Kommissionen skabe den noedvendige basis for at sikre :

a ) grundigt kendskab til de nationale maal vedroerende industrien og disses forenelighed med Faellesskabets maal ,

b ) bedre kendskab til de midler , som de nationale offentlige myndigheder tager i anvendelse til stoette for disse maalsaetninger ,

c ) klarlaeggelse - paa grundlag af Faellesskabets og de nationale maal vedroerende industrien - af , hvilke hovedopgaver der foerst og fremmest skal saettes ind paa ,

d ) samordning af Faellesskabets virkemidler og koncentration af disse om prioriterede maal .

Der boer udvikles en fast og regelmaessig konsultations - og samraadsaktivitet med de statslige myndigheder og arbejdsmarkedets parter . Kommissionen tilskynder til , at der paa nationalt plan for de enkelte sektorer udarbejdes analyser , som medlemsstaterne sammen skal vurdere paa faellesskabsplan . Ved samme lejlighed undersoeges det , i hvilket omfang saadanne analyser kan foere til vedtagelse af faellesskabsafgoerelser .

Paa disse omraader skal de i programmet skitserede retningslinjer virkeliggoeres i loebet af 1977 .

9 . En tilbagevenden til stoerre stabilitet er tillige afhaengig af en maerkbar nedbringelse af de offentlige underskud og en langt mere afdaempet vaekst i det offentliges udgifter end i de seneste fem aar . Ved disse bestraebelser kan der ikke ses bort fra de konkunktur - og finanspolitiske problemer , som i nogle medlemsstater forhindrer , at det offentliges udgifters andel af BNP bringes ind i et normalt leje . BNP bringes ind i et normalt leje .

10 . Dette program aendrer paa ingen maade viljen til at arbejde henimod Den oekonomiske og monetaere Union ; dette maal skal under alle omstaendigheder opretholdes .

Det fremgaar af analysen i dette program , at en egentlig loesning paa problemerne vedroerende samordning af medlemsstaternes oekonomiske politik kun kan vaere politisk og institutionel . Selv om det i dag ikke straks er muligt at goere klare fremskridt paa det institutionelle plan , maa der ske forbedring og udvikling af virkemidlerne og metoderne for samordning af medlemsstaternes oekonomiske og monetaere politik inden for den nuvaerende politiske og institutionelle ramme .

De direkte valg til Europa-Parlamentet vil give Faellesskabet nye impulser . De paatraengende og noedvendige fornyede bestraebelser for at virkeliggoere Den oekonomiske og monetaere Union vil saaledes staa i et gunstigere perspektiv .

11 . Det er desuden vigtigt , at der i loebet af aarene 1977 til 1980 skabes fremskridt paa foelgende omraader :

a ) opnaaelse af stoerre overensstemmelse mellem den oekonomiske udvikling i de enkelte medlemsstater ;

b ) stoerre samordning af medlemsstaternes oekonomiske politik indadtil som udadtil . De oekonomiskpolitiske konsultationer paa faellesskabsplan boer intensiveres og omfatte alle vigtige nationale beslutninger . I praksis betyder dette , at :

- Faellesskabets oekonomiske program paa mellemlangt sigt skal udgoere en referenceramme for ivaerksaettelsen af medlemsstaternes oekonomiske politik . Det skal undersoeges , om medlemsstaternes programmer for oekonomisk politik paa mellemlangt sigt , de vigtigste strukturreformer samt aktionsplaner paa kort sigt er i overensstemmelse med maalsaetningen i det fjerde program ,

- den aarlige ajourfoering af de oekonomiske overslag paa mellemlang sigt skal suppleres med kvantitative oplysninger vedroerende konjunkturforloebet i medlemsstaternes oekonomi . Der skal laegges saerlig vaegt paa beskaeftigelsessituationen ,

- det skal regelmaessigt undersoeges , om finanspolitikken er forenelig med maalene for stabilitet og beskaeftigelse paa mellemlangt sigt samt med de grundlaeggende makrooekonomiske stoerrelser ,

- der boer hvert aar paa faellesskabsplan fastsaettes retningslinjer , for saa vidt angaar den interne pengepolitik ;

c ) oegede bestraebelser for gradvis at indfoere stabile kursrelationer mellem de 9 medlemsstaters valutaer . I praksis betyder dette :

- opretholdelse af den valutaaftale , som for tiden bestaar mellem fem af medlemsstaterne ,

- intensivering af valutasamarbejdet mellem den eksisterende valutaaftales parter og de fire andre medlemsstater med henblik paa gradvis at optage samtlige faellesskabsvalutaer i " slangen " ,

- udvikling af Den europaeiske Fond for monetaert Samarbejde , forstaaet i henhold til resolutionen af 22 . marts 1971 om gennemfoerelse i etaper af den oekonomiske og monetaere union i Faellesskabet ,

- forbedring af kapitalmarkedets funktion og organisation inden for Faellesskabet .

d ) nye fremskridt med henblik paa en lettelse og forenkling af toldkontrollen af rejsende inden for Faellesskabet ;

e ) fortsaettelse og udbygning af den oekonomiske politik over for tredjelande .

Faellesskabet og medlemsstaterne skal bestraebe sig paa at fremme en stabil international orden , som navnlig sikrer ,

- at den fri internationale samhandel opretholdes og udbygges ,

- at der straebes henimod at formindske kursudsvingene .

I denne forbindelse skal Faellesskabet navnlig stramme de bestaaende samraadsprocedurer . Under hensyntagen til , at oekonomierne paa internationalt plan i stadig hoejere grad er afhaengige af hinanden , og at der tilstraebes en mere retfaerdig fordeling af goderne , skal Faellesskabet laegge stadig stoerre vaegt paa udviklingslandenes muligheder for at virkeliggoere deres forhaabninger med hensyn til oekonomisk og social udvikling .

12 . Den retningsgivende ramme , som programmet udgoer , skal omformes til konkrete oekonomisk-politiske foranstaltninger , hvortil Kommissionen fremsaetter egnede forslag .

INDLEDNING

13 . Det fjerde program for oekonomisk politik paa mellemlang sigt , der skal daekke tidsrummet fra 1976 til 1980 , er blevet udarbejdet under forhold , der er meget forskellige fra forholdene ved udarbejdelsen af de tre foregaaende programmer .

Hvor forskellige end maalene og det saerlige indhold i de tre foerste programmer var , havde de det til faelles , at de var udarbejdet paa baggrund af forholdsvis gunstige forudsaetninger . EF-landenes oekonomier var led i en verdensoekonomi , som tilsyneladende var sikker paa fortsat ekspansion . Paa trods af uudgaaelige spaendinger og forbigaaende tilfaelde af uligevaegt fortsattes opbygningen af Faellesskabet , og der blev sat stadig mere ambitioese maal . I den vestlige industrialiserede verden og isaer i Europa har de seneste aartier vaeret karakteriseret af en usaedvanlig oekonomisk vaekst ledsaget af fremgang i den sociale velfaerd , udbredelse af viden og kultur under forhold praeget af stabilitet indadtil og samarbejde udadtil .

14 . Et nyt program skal i dag fastlaegges ud fra radikalt aendrede forudsaetninger . Faellesskabet har maerket de seneste to aars oekonomiske krise i fuldt maal , samtidig med at resultaterne med hensyn til europaeiske integration har vist deres skroebelighed .

Det tidsrum , der omfattes af det fjerde program for en oekonomisk politik paa mellemlang sigt , er saaledes af afgoerende betydning for Faellesskabet , hvor det for medlemsstaterne vil dreje sig om i faellesskab at sikre et opsving i den oekonomiske aktivitet ved at standse tilfaeldighedernes og tvangssituationernes spil , ved at bringe oploesningsprocessen til ophoer og ved at udstikke nye integrationsfremmende retningslinjer , ved at fastlaegge Faellesskabets rolle og plads i et system , hvor internationale forbindelser er under aendring , og endelig ved at bestraebe sig paa bedre at opfylde vore samfunds forventninger .

15 . Ud over de stadige maal : udvikling og styrkelse af de oekonomiske og sociale strukturer , vil dette program foerst og fremmest tilstraebe foelgende :

- at inflationen bringes under kontrol ved genoprettelse af generel intern ligevaegt , ved anvendelse af passende foranstaltninger - herunder strukturmaessige foranstaltninger - og ved skabelse af bedre betingelser for at opnaa stoerre social consensus inden for Faellesskabet ;

- at der igen skabes fuld beskaeftigelse hovedsagelig paa basis af stabil og afbalanceret vaekst , nedbringelse af omkostningsstigningerne og fremme af investeringerne , samt saerlige politiske foranstaltninger ;

- at der goeres fremskridt med henblik paa at opnaa ligevaegt i betalingerne over for udlandet .

16 . Programmet indeholder tre dele . I den foerste beskrives de underliggende faktorer . I den anden opridses de makro-oekonomiske retningslinjer , som er ledetraaden i Faellesskabets aktion under hele den periode programmet daekker , og en strategi for gennemfoerelse af disse retningslinjer formuleres . Tredje del behandler isaer de omraader , hvor disse retningslinjer skal ivaerksaettes hurtigt .

Paa baggrund af den usikkerhed , som stadig praeger den oekonomiske udvikling , skal det fjerde program vaere et dynamisk redskab , og dette foerste dokument betegner kun en indledning . Programmet skal fornys og uddybes i hele tidsrummet fra 1976 til 1980 .

Denne fortsatte proces boer omfatte en regelmaessig undersoegelse af de her formulerede makro-oekonomiske retningslinjer og om noedvendigt en tilpasning af dem , saaledes at der kan sikres en stadig stigende overensstemmelse i Faellesskabets oekonomiske udvikling .

FOERSTE DEL

UNDERLIGGENDE FAKTORER

A . Den oekonomiske krise

17 . Konjunkturtilbageslaget i verden i 1974 og 1975 var udsaedvanlig alvorligt . Dets omfang og generelle udbredelse var uden fortilfaelde i de konjunkturnedgangsperioder , man har oplevet siden sidste verdenskrig .

Bruttonationalproduktet i de industrialiserede lande inden for OECD stagnerede i 1974 og gik tilbage med 2 % i 1975 , samtidig med at det samlede antal registrerede arbejdsloese satte rekord med ca . 15 millioner , deraf en tredjedel i Faellesskabet .

Eftervirkningerne af denne krise paavirker paa forskellig maade alle verdens oekonomiske omraader , og navnlig Faellesskabet er ikke blevet sparet .

18 . Dette tilbageslag har hovedsagelig sin rod i den fortsatte og accelerende inflationsudvikling , som indledtes i midten af tresserne . Det er blevet forstaerket af forskellige faktorer , hvoraf visse selv er inflationsskabte , f . eks . olieprisforhoejelserne , den restriktive politik , medlemslandene har indfoert , og en raekke strukturelle faktorer saa som maetningen inden for byggesektoren .

19 . Medens den aarlige stigning i det generelle prisniveau i de industrialiserede lande tidligere i gennemsnit laa mellem 3 og 4 % , er den nu mere end tre gange saa hoej . Denne inflation skyldes et sammenfald af overordentlig forskellige aarsager , hvis betydning og sammensaetning har varieret fra det ene land til det andet , og blandt hvilke man kan naevne :

- utilstraekkelig og for sen opmaerksomhed paa inflationsfaren ;

- umaadeholden udvidelse af den indenlandske og internationale likviditet ;

- alt for hurtige indkomststigninger ;

- det usaedvanlig kraftige konjunkturopsving i alle de industrialiserede lande siden 1969 kombineret med en stigende synkronisering af konjunkturforloebene inden for Faellesskabet ;

- prisstigningen paa raavarer , der baade skyldes overophedning , knaphed paa visse landbrugsprodukter og navnlig den voldsomme forhoejelse af oliepriserne .

20 . Disse faktorer , som kan forklare den voksende inflationstakt i de seneste aar , virker navnlig i visse lande som en forstaerkelse af en strukturbestemt og vedvarende inflation , hvis roedder gaar tilbage til oekonomiske , sociale og politiske aendringer inden for de seneste 20 aar :

- de konkurrencebetonede krav fra forskellige samfundsgrupper om at faa stoerre andele ved fordelingen af nationalindkomsten og opnaa aendringer i indkomststrukturen ;

- stigende spaendinger paa arbejdsmarkedet og voksende vanskeligheder ved at naa frem til politisk enighed og ro paa arbejdsmarkedet ;

- udvidelsen af antallet af og udbygningen af firmaer , som indtager en dominerende stilling paa markedet , og som ud over de fordele , de medfoerer , aendrer konkurrencevilkaarene og giver anledning til stivhed i markedsmekanismerne ;

- manglende smidighed paa arbejdsmarkedet .

Disse strukturelle faktorers varierende betydning forklarer i det mindste delvis den oejeblikkelige forskel mellem medlemslandenes inflationsrater .

21 . Naar der er tale om strukturmaessige aarsager til inflationen , er anvendelse af den traditionelle efterspoergselsregulerende politik i sig selv utilstraekkelig .

I de fleste lande i Faellesskabet er den noedvendige strukturpolitik ikke blevet ivaerksat , og stramningen i den oekonomiske politik indtraadte for sent . Navnlig gjorde den alt for kraftige udvidelse af den indenlandske likviditet det muligt i lang tid at opretholde overefterspoergsel , hvilket foerte til overdreven rift om nationalproduktet . I mangel af bevidste valg blev det inflationen , der i blinde bragte ambitionerne ned til de faktiske muligheder , og de oekonomiske og sociale omkostninger herved var ikke ubetydelige .

22 . Inflationen blev muliggjort og forstaerket ved vaeksten i den internationale likviditet . Medens likviditeten var steget forholdsvis beskedent indtil 1968 , laa den gennemsnitlige aarlige vaekst mellem 1969 og 1975 paa omkring 20 % . Denne udvikling skyldtes foerst og fremmest betalingsbalanceunderskud i landene med reservevalutaer , navnlig De forenede Stater . Desuden boer naevnes problemerne i forbindelse med betingelserne for finansiering af underskuddene og til udviklingen paa euro-valutamarkedet .

Selv om man paa et meget tidligt tidspunkt var klar over faren for en udhuling af det internationale valutasystem , blev de muligheder , denne gav for indenlandsk udvidelse af likviditeten uden stoerre krav til betalingsbalancen , i begyndelsen i vid udstraekning accepteret .

Fra det tidspunkt omkring midten af tresserne , hvor De forenede Stater ophoerte med at vaere grundpillen i et system med faste valutakurser , blev det mere og mere vanskeligt for de oevrige , mindre stabile omraader helt at undgaa inflationstruslen .

23 . Man har alt for laenge holdt fast ved ujusterede valutakurser . Dette har vaeret tilfaeldet med en raekke valutaer , navnlig dollaren , som i lang tid var overvurderet . Paa trods af opstillingen af nye pariteter i december 1971 , var det ikke muligt at bevare afbalancerede forhold mellem de forskellige valutakurser . Dette foerte i 1973 til en mere udbredt anvendelse af en ordning med flydende valutakurser .

24 . Ordningen med fleksible valutakurser foerte til stoerre selvstaendighed for de enkelte landes politik . Dog maatte de lande , hvis valuta forringedes , konstatere , at valuta aendringerne - ud over deres forstyrrende kortsigtede virkninger - ikke foerte til forbedring af betalingsbalancen , naar de ikke ledsagedes af en passende intern politik . Inden for disse lande gjorde presset for en regulering af pengeindkomsterne det vanskeligere at frigoere reale ressourcer til eksporten . De lande , hvis valutaer steg , kunne bedre - men ikke helt - undgaa udefra kommende inflation .

De forskellige landes meget forskelligartede politik foerte i visse tilfaelde til kortfristede valutakurssvingninger , der langt oversteg omkostnings - og prisforskellene . En raekke valutaer blev kraftigt nedskrevet og forstaerkede herved de inflationaere tendenser , som i sig selv i visse tilfaelde befordredes af den generelle tendens til , at priser og pengeindkomster naesten udelukkende tilpasses opad .

De fleksible valutakurser gjorde dog uligevaegten over for udlandet mere acceptabel og bevirkede , at man indtil nu har undgaaet generel anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger .

25 . Liberaliseringen af samhandelen , som allerede i begyndelsen af tresserne var staerkt fremskreden , muliggjorde en betydelig udvikling i verdenshandelen og bidrog til en forbedring af levestandarden . Sideloebende er der opstaaet ofte asymmetriske gensidige afhaengighedsforhold paa det oekonomiske og valutariske omraade mellem industrialiserede lande og mellem disse og de raavareproducerende udviklingslande .

26 . I slutningen af 1973 steg oliepriserne staerkt . Denne stigning oegede forskellen i den oekonomiske struktur i de industrialiserede lande og i udviklingslandene og mellem disse indbyrdes . Olieunderskuddet fordeltes ikke ligeligt mellem de forskellige importlande , og frembragte eller forvaerrede betalingsbalanceproblemerne over hele verden .

27 . Den forringelse af de olieimporterende landes bytteforhold , der var fremkaldt af olieprisstigningen , gav sig udtryk i gaeldsstiftelse , og derefter i overfoersel af reale ressourcer med henblik paa yderligere eksport efterhaanden som de olieeksporterende lande selv kunne omsaette stigningen i deres indtaegter til yderligere import . Denne tilpasningsmekanisme har dog hidtil kun fungeret delvis .

28 . Alle disse faktorer , navnlig de i afsnit 18 - 20 naevnte , udloeste til sidst det verdensomspaendende konjunkturtilbageslag og en kraftig stigning i arbejdsloesheden .

Under dette tilbageslag har det ligeledes vist sig , at det drejede sig om en " stabiliserings " - og omstruktureringskrise . Den kastede lys over den daarlige ressourcefordeling mellem privatforbrug , investering og udlandsbalance , fordrejningerne mellem de forskellige indkomstkategorier , mellem den private og den offentlige sektor , mellem de forskellige erhvervsgrene og lande samt maetningen af markedet inden for visse sektorer . Arbejdsomkostningerne pr . enhed er steget meget hurtigt og virksomhedernes indtjeningsevne er blevet saa ringe , at der ikke er foretaget tilstraekkelige beskaeftigelsesfremmende investeringer . Naeppe begynder genopsvinget at vise sig , foer der opstaar frygt for en genopblussen af inflationen , som da vil ske fra et inflationsniveau i Faellesskabet paa naesten 10 % .

B . Faellesskabets svagheder

29 . Selv om man hidtil har kunnet undgaa en splittelse , synes Faellesskabet for oebjelikket saerlig udsat , og status over den periode , der omfattes af tredje program , viser et negativt resultat . Det maal , der er sat om et faellesskab i vaekst og stabilitet kunne ikke naas , den oekonomiske og monetaere union har ikke gjort fremskridt , og Faellesskabet har vist sig ude af stand til over for krisen at finde kollektivt konstruktive loesninger .

30 . Bestraebelserne for samordning af den oekonomiske og monetaere politik har hverken baaret frugt med hensyn til at bremse Faellesskabets gennemsnitlige inflationsrate eller med hensyn til at undgaa en spredning i de nationale rater . I tidsrummet for gennemfoerelsen af det tredje program var den gennemsnitlige aarlige rate i nogle lande dobbelt saa hoej som i andre . I 1975 laa prisstigningerne for det private forbrug mellem 6 og 20 % . Liberaliseringen af kapitalbevaegelserne inden for Faellesskabet er enten blevet bremset eller gaaet tilbage - liberaliseringsgraden paa dette omraade er i dag lavere end den var i begyndelsen af tresserne - samtidig med at det ikke har vaeretmuligt at fastlaegge en faelles politik over for kapital fra tredjelande . Den faelles landbrugspolitik har vaeret udsat for permanente vanskeligheder . Stoerstedelen af Faellesskabets politik paa andre omraader har til trods for delvise fremskridt ligget under et minimum af effektivitet . Og selv om toldunionen for industriprodukter og tilknyttede produkter er grundpillen i faellesskabsbygningen , udgoer de betydelige underskud paa en raekke landes loebende betalingsbalancer til stadighed en trussel for de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet .

31 . Faellesskabet har ganske vist over for problemerne i forbindelse med udviklingen i det internationale valutasystem kunnet naa frem til en koordineret eller faelles stillingtagen paa saerlige punkter , men det har vist sig ude af stand til at forsvare og endnu mindre til paa internationalt plan at faa accepteret en sammenhaengende helhedsloesning . Det har ikke vaeret i stand til at isolere sig fra ydre uro og har faktisk maattet give afkald paa vaesentlige fremskridt henimod Den oekonomiske og monetaere Union . " Slangen " har vaeret udsat for alvorlige spaendinger og taeller i dag kun en del af Faellesskabet .

32 . Oliekrisen broed ud paa et tidspunkt , hvor forskellene mellem de enkelte landes oekonomiske politik var saerlig store inden for Faellesskabet , og den forstaerkede de betalingsbalancemaessige uligheder .

Hverken over for olieboykotten eller over for de oekonomiske foelger af olieprisstigningen kunne Faellesskabet formulere og gennemfoere en intern strategi og det havde store vanskeligheder med ikke at optraede splittet i de forskellige internationale forhandlinger , som fulgte .

Selv om Faellesskabet hidtil har kunnet undgaa protektionisme mellem medlemsstaterne og paa dette felt har kunnet udoeve en vis daempende indflydelse paa tredjelande , har det imidlertid hverken haft held til at handle med tilstraekkelig vaegt i internationale kredse eller til effektivt at samordne sin interne politik . Medens faellesskabsaktioner , som var besluttet og ivaerksat i tide , uden tvivl ville have gjort det muligt at mildne de krisefremkaldte oekonomiske og sociale omkostninger for alle .

33 . Der er mange forskellige aarsager til denne magtesloeshed . De knytter sig hovedsagelig til tre faktorer :

- de forskelligartede oekonomiske og sociale forhold og den uensartede prioritering af de oekonomiskpolitiske maal ;

- forskelle i tilpasningen til samfundsudviklingen og afsvaekkelsen af den generelle enighed paa arbejdsmarkedet i adskillige lande ;

- og endelig den utilstraekkelige politiske samordning inden for Faellesskabet .

34 . Samordningen inden for Faellesskabet stoeder paa prioriteringsforskelle i opfattelsen af den oekonomiske politik i medlemsstaterne . Disse forskelle bygger paa strukturelle uligheder af oekonomisk , institutionel og social art ( 1 ) .

En del af ulighederne vedroerer for eksempel demografiske faktorer , produktionsapparatet , navnlig industrialiseringsgraden , forskelle i realindkomsten pr . indbygger mellem landene og den stoerre eller mindre regionale uligevaegt .

Disse uligheder er ganske vist ikke af nyere dato , men der er ikke blevet taget tilstraekkelig hensyn til dem . Den regionale uligevaegt og de indtaegtsforskelle pr . indbygger , den medfoerer , faar dog en saerlig betydning , navnlig fordi de har varet ved og endog undertiden er blevet foroeget , hvorved de paa trods af den vedvarende vaekst har oeget spaendingerne mellem medlemsstaternes oekonomier og maaske ogsaa inden for de enkelte lande . Selv om vedvarende vaekst er en noedvendig betingelse for at loese problemerne med regional uligevaegt , er den dog ikke tilstraekkelig uden en velovervejet , bevidst egnsudviklingspolitik . Faellesskabets politik har alt i alt vist sig utilstraekkelig .

35 . Nationalt nedbringes disse uligheder - udover ved direkte indgreb som finansiel udligning - ved de umiddelbare mekanismer , som tilstedevaerelsen af et integreret banksystem , ét skatte - og socialt sikringssystem osv . , muliggoer .

I Faellesskabet kunne udligningen over saadanne umiddelbare mekanismer kun ske i takt med den gradvise integrering af hele den oekonomiske struktur . Det er dog en betingelse for stoerre finansiel solidaritet , at man i forvejen har kontrol over den samlede ligevaegt og fremskridtet inden for institutionerne , uden hvilket selve begrebet solidaritet vanskeligt kan accepteres . Under alle omstaendigheder maa de eksisterende faellesskabsredskaber anvendes mere effektivt .

36 . Andre strukturbestemte faktorer har haft en varierende indflydelse paa graden af smidighed i den oekonomiske politik i hvert land . Disse faktorer - skattestrukturen , graden af og reglerne for social beskyttelse , maaden for indkomstdannelse og -fordeling , de offentlige udgifters niveau , sammensaetning og finansiering , konkurrencevilkaar - har haft og har stadig meget forskellig vaegt i Faellesskabet .

37 . Andre uligheder foelger af det forhold , at ordningerne for afstemning af synspunkter og droeftelser mellem arbejdsmarkedets parter og deltagelsen paa de forskellige trin i beslutningsprocessen varierer i effektivitet fra land til land . Ydermere er der den omstaendighed , at skoent der i visse af landene er en omfattende accept af de eksisterende oekonomiske og sociale rammer , saa drager store samfundsgrupper i andre medlemsstater disse rammers virkemaade og sigte i tvivl .

38 . Den vedvarende vaekst i efterkrigstiden har tilladt en betydelig hoejnelse af leve - og uddannelsesniveauet , men dette har ikke kunnet finde sted uden meget dybtgaaende aendringer i de oekonomiske og sociale strukturer . Dette har for en stor del af befolkningen foert til flytninger , aendringer i profession , levemiljoe og arbejde . Som eksempel kan naevnes indflytningerne fra yderdistrikterne til industricentrene , overgangen fra landbrugstilvaerelse til bytilvaerelse , smaa selvstaendige erhversdrivendes , landbrugeres , handlendes og haandvaerkeres overgang til loenmodtagere i stoerre virksomheder inden for industri - eller servicesektoren . Og samtidig har de traditionelle samfundsenheder , den stoerre familie og landsbysamfundet , ofte mistet deres betydning .

39 . Med det oekonomiske opsving fulgte ogsaa problemer i forbindelse med utilstraekkelig kontrol med udviklingen af bymaessig bebyggelse , miljoeforurening , og mere omfattende anvendelse af naturressourcer , som vanskeligt kan genskabes . Denne proces har foert til stigende modstand og krav , og svarene herpaa er hverken ensartede eller altid at betragte som tilfredsstillende .

I nogle tilfaelde bedoemmes indtaegts - og formueforskellene mellem samfundsgrupperne og inden for disse som alt for store , og dette bringer effektiviteten af det offentliges politik i fare . I andre tilfaelde foeles tendensen til loenudligning som for vidtgaaende og udbygningen af landets virksomhed som for hurtig med risiko for at fratage folk lysten til at arbejde og for at skade det private initiativ .

40 . Konjunkturtilbageslaget har trukket beskaeftigelsesproblemerne frem i foerste raekke . Uanset omfanget og reglerne for arbejdsloeshedsunderstoettelse i de forskellige landes ordninger er det dog stadig saadan , at det at faa socialhjaelp har en negativ social og psykologisk biklang , selv om grunden til afskedigelsen , som det for oejeblikket er tilfaeldet for de fleste arbejdsloese i medlemsstaterne , er konjunkturbetinget . Dette betyder , at accept paa kortere eller lidt laengere sigt af en hoej arbejdsloeshedsprocent vil foere til en aendring i det sociale moenster med uforudsigelige sociopolitiske konsekvenser .

41 . Allerede i de senere aar med kraftig vaekst var der skabt en kloeft mellem de kvalifikationer , arbejdstagere , der kom ud paa arbejdsmarkedet , havde at tilbyde , og de udbydte stillinger . Der er flere aarsager til denne mere og mere tydelige adskillelse . Bl . a . medfoerer hoejnelsen af arbejdstagernes almene uddannelsesniveau og viden helt naturligt stoerre krav , ikke alene med hensyn til loenninger , men ogsaa med hensyn til kvaliteten af det arbejde , der skal udfoeres , og forholdene paa arbejdspladsen . Men desuden har de tekniske valg formet stillingsstrukturen helt forskelligt : der soeges isaer - ud over et begraenset overordnet personale - hoejt kvalificerede arbejdere og i nogle lande arbejdere uden kvalifikationer , som efter en hurtig uddannelse kan udfoere ensfortnigt arbejde .

42 . Samtidig gives der udtryk for oensket om at faa stoerre del i befoejelserne til at styre og administrere virksomhederne . Og mere generelt udtrykker arbejdsmarkedets parter oe * ke om at deltage paa naermere hold i udformningen og gennemfoerelsen af oekonomisk-politiske beslutninger . Som paa andre omraader varierer loesningerne paa disse problemer kraftigt fra land til land .

Endelig kan forbrugeren ikke altid i fuldt omfang spille sin rolle som fuldgyldig part i det oekonomiske liv . Konkurrencen virker kun delvis paa visse omraader , og forbrugeren raader ikke i alle lande over tilstraekkelige oplysninger til rigtigt at vurdere de forskellige firmaers markedsstrategi .

43 . Samordningen inden for Faellesskabet har vist sig utilstraekkelig .

For at kunne formulere en faelles politik forudsaettes det foerst og fremmest , at der findes politisk vilje og valg , som goer det muligt at finde frem til den faelles interesse . Endvidere er det ikke altid sikkert , at beslutningerne er gyldige , og det er derfor vigtigt , at ideen om faelles risiko og solidaritet accepteres .

I de enkelte lande opfyldes disse krav ved formuleringen og ivaerksaettelsen af den oekonomiske politik . Risikoen for et daarligt tilpasset valg opvejes af national solidaritet og det politiske ansvar over for parlamentet og i sidste raekke over for vaelgerskaren . Derfor bringer manglende succes i den oekonomiske politik almindeligvis ikke det nationale sammenhold i fare .

I Faellesskabet er det altid i tilfaelde af konflikter vedroerende vurderingen af situationen eller vedroerende hvilken politik der skal foeres , meget vanskeligt at formulere en faellesskabsloesning , fordi nationale hensyn sejrer , naar der ikke findes noget egentligt politisk ansvar paa faellesskabsplan . Under saadanne omstaendigheder vil ideen om faelles risiko og solidaritet kun have ringe betydning . Heraf foelger risikoen for uoverensstemmelser og spaendinger , som vedvarende bringer Faellesskabets sammenhold i fare .

Denne situation kan kun oprettes delvis ved yderligere forbedring af den tekniske gennemgang af faellesskabsproblemerne . Men den virkelige loesning er politisk og institutionel .

ANDEN DEL

PROBLEMERNE PAA MELLEMLANG SIGT OG DE GENERELLE RETNINGSLINJER FOR DEN OEKONOMISKE POLITIK

A . Problemstillingen paa mellemlang sigt

44 . De problemer , Faellesskabet vil se sig stillet overfor i loebet af de kommende fem aar , er blevet analyseret paa baggrund af arbejde udfoert af Studiegruppen vedroerende de oekonomiske udsigter paa mellemlang sigt .

a ) Det internationale miljoe

45 . Paa grund af medlemsstaternes staerke afhaengighed af omverdenen har de internationale forhold uden for Faellesskabet en meget betydelig indflydelse paa dettes oekonomiske udvikling .

I saerdeleshed vil en svag udvikling af verdenshandelen , en forringelse af betingelserne for fri handel og en fortsat hoej inflation i OECD-omraadet goere det vanskeligt at loese de oekonomiske problemer inden for Faellesskabet og goere det noedvendigt , at dette griber til meget kraftige forholdsregler for at undgaa en for ugunstig udvikling .

Den foelgende problemstilling er blevet udviklet ud fra forudsaetninger , som udelukker disse ekstreme udviklingstendenser og forudsaetter en maengdemaessig vaekst i den samlede , ikke-vejede verdensimport paa mellem 8 og 8 1/2 % i gennemsnit pr . aar . Denne sats svarer til den stoerrelsesorden , der konstateredes i 60'erne og i begyndelsen af 70'erne . Under hensyntagen til indhentningen af virkningerne af den oekonomiske krise , vil dette betyde en lavere trendmaessig vaekstrare .

Det er endvidere blevet forudsat , at prisindekset i de vigtigste industrialiserede OECD-lande vil stige med 7 til 8 % pr . aar . Dette tal svarer til de senere aars tendens , hvis man ser bort fra virkningerne af olieprisstigningerne paa det almindelige prisniveau . Men selv om dette gennemsnit i de senere aar har vaeret udsat for en opadgaaende tendens , vil denne tendens i fremtiden vaere vendt og vil markere en udtalt afdaempning af inflationen i perioden 1976 - 1980 .

b ) Vaekst og beskaeftigelse

46 . Under hensyntagen til underudnyttelsen af produktionsfaktorerne i 1975 og til den indhentningseffekt , der saedvanligvis observeres i opsvingsperioder , skulle den reelle vaekst overstige den potentielle vaekst inden 1980 og derefter naa et stabilt niveau .

En del produktionskapacitet vil imidlertid vaere definitivt tabt paa grund af virksomhedslukninger eller for langvarige standsninger , en anden del af produktionskapaciteten vil blive foraeldet som foelge af aendringer i de relative priser og i efterspoergselsstrukturen . Dette er en permanent udvikling , men det synes som om den er foregaaet hurtigere paa grund af den oekonomiske krise . Dette medfoerer , at den potentielle vaeksttrend er svaekket .

Derudover er den potentielle vaekst indtil 1980 foerst og fremmest paavirket af den almindelige tilbagegang i investeringerne de to seneste aar . For visse lande , Tyskland , Italien , Nederlandene og Det forenede Kongerige havde en afsvaekkelse af investeringerne allerede vist sig laenge foer krisen .

47 . En genoptagelse af indkomstkaploebet og den deraf foelgende vaekst i inflationen samt den vanskelige udligning af uligevaegt over for omverden vil kunne foere til en oekonomisk zig-zag kurs og foelgelig skade den potentielle vaekst ved at ramme investeringerne . Det boer saerlig noteres , at olieprisstigningernes foelger for betalingsbalancerne har vaeret delvis maskeret af den oekonomiske tilbagegang . Med det oekonomiske opsving vil de olieimporterende landes uundgaaelige underskud ikke blot forvaerres , men der vil ogsaa kunne opstaa " kamp om fordelingen " af dette underskud mellem de olieimporterende lande . Heraf foelger der en risiko for en devalueringspolitik , der gennem inflation vil kunne foere til nye justeringer eller til gentagne begraensninger af vaeksten .

Alt i alt forekommer det , at den reelle vaekst vanskeligt vil kunne blive vaesentligt stoerre end 4 til 4,5 % , medmindre der goeres en saerlig oekonomisk-politisk indsats . En saadan vaekst er en smule lavere end de tidligere aars langtidstendens og goer det ikke muligt at genindvinde tabene fra 1974 og 1975 .

48 . Det forekommer saerlig vanskeligt at opnaa en hoej vaekst for Italien , Irland og Det forenede Kongerige . Dette er et problem for Faellesskabet , idet disse lande , som har den laveste indkomst pr . indbygger , ikke vil kunne indhente afstanden til de oevrige medlemsstater .

49 . Der er fare for en hoej arbejdsloeshed i de kommende aar . Den nuvaerende hoeje arbejdsloeshed afspejler foerst og fremmest den oekonomiske krises virkninger , men i visse medlemslande havde det fald i investeringernes andel af bruttonationalproduktet , der er konstateret gennem flere aar , allerede foert til , at der isaer i industrien kun oprettedes faa arbejdspladser . De hoeje relative arbejdskraftomkostninger har fremmet investeringer i rationalisering . Opsugningen af arbejdsloesheden vil kunne blive langsom paa grund af den betydelige maengde arbejdskraft , der paa nuvaerende tidspunkt er underbeskaeftiget i virksomhederne .

En reduktion af arbejdsloeshedsprocenten vanskeliggoeres af den forventede udvikling i udbudet af arbejde . Saerlige demografiske faktorer virker i retning af en stigende vaekst i tilgangen af unge til arbejdsmarkedet , medens paa den anden side set de aldersklasser , der kunne taenkes at drage fordel af foertidspensionering , er mindre omfattende ( figur 1 ) . Efter 1980 - 1985 vil det omvendte goere sig gaeldende paa grund af et kraftigt fald i foedselshyppigheden gennem de seneste aar . Det forhold at Faellesskabets befolkning bliver aeldre er ligeledes foruroligende og opfordrer til yderligere overvejelser .

Der er ingen grund til at tro , at tendensen til vaekst i det relative antal kvinder , der soeger arbejde , vil aftage naevnevaerdigt til trods for arbejdsmarkedets mindre tiltraekning . Derimod er det muligt at forvente en aftagen i indvandringerne , som dog vil blive begraenset af associeringsaftalerne , af visse medlemsslandes saeraftaler , samt af karakteren af de saerlige behov , denne immigration opfylder .

50 . Medens den offentlige administration tidligere tegnede sig for en betydelig del af oprettelsen af arbejdspladser , synes det vanskeligt at forestille sig et tilsvarende bidrag i fremtiden , hvilket isaer skyldes kravet om begraensninger i forvaltningen af de offentlige finanser . Da der fortsat frigoeres arbejdskraft fra landbruget , maa skabelsen af nye arbejdspladser bero paa den private sektor uden for landbruget .

Desuden har talrige forhold , der modvirker en tilpasning mellem udbuddet og efterspoergselen af arbejdskraft , faaet en oeget betydning i de senere aar . I saerdeleshed spiller den manglende geografiske mobilitet en betydelig rolle . Den synes endog at faa stoerre betydning for flytninger inden for de enkelte egne . Kravene til arbejdet , baade med hensyn til afloenning og til opgavernes indhold , er steget isaer blandt de unge . Arbejdsloeshedens varighed oeges saaledes med soegningen efter arbejde , der svarer til de arbejdsloeses kvalifikationer , og som opfylder deres oensker .

Endelig svarer forskellene i afloenningen mellem sektorer og kvalifikationer ikke altid fuldt ud til de forskelle i tiltraekning , arbejdsbyrde og social status , der er mellem de forskellige fag og professioner . Dette virker forstyrrende paa udbuddet af arbejdskraft , hvilket har til foelge , at der paa samme tid skabes flaskehalse og omraader med arbejdsloeshed .

51 . Disse analyser giver tilsammen et klart billede af , at den oekonomiske politiks hovedproblem i de kommende aar bliver en tilbagevenden til fuld beskaeftigelse . Med en gennemsnitlig arbejdsloeshed paa ca . 4 % i 1975 vil en saerlig aktiv politik vaere noedvendig for at sikre , at arbejdsloeshedsniveauet falder til under 3 % i 1980 , sammenlignet med at arbejdsloesheden i Faellesskabet i 60'erne laa paa mellem 1,5 og 2 % .

c ) Prisudvikling og ligevaegt overfor tredjelande

52 . En tilbagevenden til stabilitet kan kun ske gradvis , men en fortsat hoej inflationsrate medfoerer en alvorlig risiko for vaekst og beskaeftigelse : ukontrolleret vaekst i indtaegter og omkostninger , forvaerring af de sociale konflikter , daarlig ressourceallokering , betalingsbalanceuligevaegt og behov for en fornyet restriktiv politik .

Under hensyntagen til oekonomiernes staerke indbyrdes afhaengighed er det vanskeligt for Faellesskabet at fastsaette maal for priserne , der adskiller sig vaesentligt fra tendenserne paa internationalt plan , naar der ikke aendres paa valutakurserne og der ikke findes en fast indre politik . Risikoen for betydelige divergenser inden for Faellesskabet ses klart , naar visse lande , som det tidligere er sket , indretter sig efter deres vaesentligste handelspartneres gennemsnitlige inflationsrate , medens andre vaelger en kraftigt stabiliserende politik for at skille sig ud fra de internationale inflatoriske tendenser .

53 . Andre afvigelser i inflationsraterne kan stamme fra den indhentningsvirkning der er knyttet til de seneste valutakursaendringer . Isaer i lande , hvor valutaerne devalueres kraftigt , er der grund til at spoerge , hvordan omkostningsudviklingen kan stabiliseres for at muliggoere en tilbagevenden til en mere tilfredsstillende ligevaegt udadtil og for at undgaa et kaploeb mellem valutakurser og priser .

Disse mulige afvigelser i udviklingen landene imellem viser , at der ikke let vil blive fundet en loesning paa problemerne med tilpasning af omkostningerne og de relative priser samt valutaspaendingerne .

Gennemfoerelsen af Den oekonomiske og monetaere Union vil blive hindret af opretholdelsen af betydelige forskelle mellem udviklingen i priser og omkostninger . Hvad mere er , vil Faellesskabets samhoerighed blive bragt i fare , hvis de nuvaerende afvigelser ikke mindskes , eller endnu vaerre hvis de oeges .

54 . Tidligere gjorde et overskud paa balancen overfor udlandet ( varer , tjenester samt erhvervs - og formueindkomster ) af stoerrelsesordenen 1 % af BNP det muligt for Faellesskabet at opretholde samlet ligevaegt . Faktisk finansierede dette overskud pengeoverfoersler fra immigrantarbejdere samt udviklingsbistand .

For saa vidt angaar udsigterne for fremtiden maa der foerst og fremmest tages hensyn til udviklingen i de olieeksporterende landes import . Saa laenge disse lande ikke er i stand til at nedbringe deres overskud over for de industrialiserede lande , maa Faellesskabet som helhed acceptere sin del af det tilsvarende underskud .

Der maa ogsaa tages hensyn til fordelingen af olieunderskuddet . I 1975 havde Faellesskabet overskud paa balancen over for udlandet som foelge af konjukturforholdene ; olieunderskuddet fandtes vaesentligst over for andre industrilande og isaer udviklingslandene . Med det oekonomiske opsving vil denne situation aendres til fordel for sidstnaevnte og Faellesskabet maa acceptere et underskud over for udlandet .

55 . I 1980 kunne der blive tilstraekkeligt overskud paa balancen over for udlandet ( varer , tjenester samt erhvervs - og formueindkomster ) under foelgende forudsaetninger :

- OPEC-landene opnaar ligevaegt paa den loebende balance over for de industrialiserede lande i 1980 . Paa grund af situationen inden for OPEC vil dette betyde , at der vil vaere underskud paa visse olielandes loebende balance , medens der endnu vil vaere betydlige overskud paa andres ;

- de industrialiserede lande fortsaetter med at yde en betydelig udviklingsstoette . Olielandene og de internationale institutioner vil goere en yderligere indsats , i givet fald sammen med Faellesskabet , for at finansiere de daarligst stillede udviklingslandes olieunderskud ;

- Faellesskabet fortsaetter med at udvikle sin handel med statshandelslandene ;

- der vil fortsat vaere ligevaegt i Faellesskabets handel med andre industrialiserede omraader .

Selv om der under disse forudsaetninger kan forudses en tilfredsstillende situation for Faellesskabet som helhed i 1980 , vil en tilbagevenden til ligevaegt for de enkelte medlemsstater hver for sig stadigvaek vaere meget vanskelig under hensyntagen til udgangssituationen og de mulige afvigelser i pris - og omkostningsudviklingen .

d ) Ressourceanvendelse

56 . Strukturen for anvendelse af BNP maalt i faste priser er blevet betydeligt aendret i loebet af de senere aar som foelge af den seneste konjunkturudvikling , men ogsaa som foelge af visse strukturelle faktorers virkning - prisstigningerne for olie og isaer udviklingen i indkomster , skatter og afgifter .

57 . Fra 1970 til 1975 er den del af BNP regnet i 1970-priser , der anvendes til forbrug og til overskud over for udlandet af varer og tjenesteydelser , steget med henholdsvis 3,5 og 2,2 procentpoints . Vaeksten i vare - og tjenestebalancen maalt i faste priser svarer til den delvise daekning af forringelsen af bytteforholdet ved overfoersel af reale ressourcer til udlandet ( jf . tabel 2 ) . Modsvarende er investeringernes andel faldet staerkt , nemlig med 5,7 procentpoints . Ca . halvdelen af dette fald skyldes udelukkende konjunkturbetingede lageraendringer ; for saa vidt angaar de faste bruttoinvesteringer kan en del af denne forskel ligeledes tilskrives konjunkturerne . For den sidste dels vedkommende er der tale om en udvikling , som allerede har vaeret i gang i flere aar bl . a . i Italien , Nederlandene og i Tyskland , i det sidstnaevnte land for saa vidt angaar virksomhedernes investeringer .

58 . Som man har konstateret det de senere aar , har afsvaekkelsen af de faste bruttoinvesteringer gjort det vanskeligt at skabe arbejdspladser og paavirket den potentielle vaekst . De produktive investeringers andel af BNP maa altsaa foroeges maerkbart . Den relative betydning af overfoersler af reale ressourcer til udlandet ( vare - og tjenestebalancen ) skal stige yderligere for at daekke ikke blot den indtrufne forringelse af bytteforholdet men ogsaa forrentningen af oliegaelden . I modsaetning til hvad der skete i 1974 og 1975 med alle dets skadelige virkninger for udviklingen i beskaeftigelsen , maa denne stigning ikke vaere til skade for investeringerne .

Byrden ved den noedvendige omfordeling af anvendelsen af bruttonationalproduktet boer saaledes laegges paa forbruget og isaer paa det private forbrug . Det maa understreges , at denne omlaegning boer gennemfoeres paa mellemlang sigt , medens billedet tegner sig anderledes paa kort sigt . Dette punkt belyses i tredje del .

59 . Denne generelle vurdering tager ikke hensyn til mindre forskelle landene imellem . De , der allerede var i en vanskelig situation over for udlandet inden krisen , eller som er blevet haardest ramt af den - Italien , Det forenede Kongerige og Irland - maa tilpasse deres forbrug kraftigst . For de lande , der har et betydeligt overskud over for udlandet , isaer Tyskland og Benelux , er dette krav naturligvis langt mindre paatraengende . I Frankrig har tilpasningen , selv om den er af en vis stoerrelse , vaesentligst en konjunkturmaessig karakter .

Vanskelighederne ved at gennemfoere disse aendringer i strukturen for anvendelse af bruttonationalproduktet er store , fordi de i det mindste til en vis grad kraever tilpasninger i indtaegtsfordelingen og i de offentlige finansers udvikling .

e ) Udviklingen i de primaere indkomster og i de offentlige finanser

60 . Den korrigerede loenkvotes tilbagevenden til et mere normalt niveau er en af betingelserne for opnaaelse af en mere tilfredsstillende vaekstrate og et mere tilfredsstillende beskaeftigelsesniveau . Loenkvoten korrigeret for udviklingen i loenmodtagernes andel af den erhvervsaktive befolkning , giver et omtrentligt maal for indkomsternes fordeling mellem loenninger og virksomhedernes overskud .

Foer 1970 havde dette forhold en relativ stabil tendens baade for Faellesskabet som helhed og for flertallet af medlemsstaterne ( jf . fig . 3 ) . Fra 1970 til 1975 steg det regelmaessigt for Faellesskabet fra 52,5 i 1970 til 57,5 i 1975 . Med andre ord er loenomkostningerne i denne periode steget mere end 9 % mere end det almindelige prisniveau .

61 . En raekke faktorer i forbindelse med loendannelsen har bidraget til denne udvikling : eftervirkningerne af aendringerne i valutakurserne , forringelsen af bytteforholdet , som endnu ikke har smittet af paa loenmodtagernes realindkomster , forhoejelsen af skatter og bidrag til sociale sikringsordninger i den udstraekning , der er givet kompensation for deres virkning paa loenmodtagernes nettoindtaegter i form af yderligere forhoejelser af bruttoloenningerne , undervurdering af virkningerne af den inflationsbekaempende politik og af risikoen for tilbagegang ved indgaaelsen af kollektive overenskomster osv . Denne udvikling har mindsket virksomhedernes overskudsmargen betydeligt og har nedsat deres tilboejelighed til at investere .

For saa vidt angaar Frankrig , Irland og Luxembourg synes vaeksten i den korrigerede loenkvote vaesentligst at vaere forbundet med det forhold , at man ikke har taget hensyn til forringelsen af bytteforholdet og til den oekonomiske tilbagegang . Ud over den konjunkturmaessige virkning begyndte denne udvikling i Tyskland , Belgien og Italien og i en vis udstraekning ogsaa i Det forenede Kongerige allerede i 1970 , medens der er tale om en langvarig tendens i Nederlandene og i Danmark . For de to sidstnaevnte lande afspejler denne tendens i stor udstraekning de offentlige ydelsers voksende andel af BNP .

62 . I alle medlemsstaterne har det offentliges indtaegter og udgifter udgjort en konstant stigende andel af BNP mellem 1960 og 1973 ( jf . fig . 4 , 5 og 6 ) og i visse lande er der opstaaet betydelige underskud . Finansieringen af disse underskud over kapitalmarkederne finder sted i konkurrence med finansieringen af virksomhedernes investeringer . Naar virksomhedernes investeringer paa mellemlang sigt igen vil stige , har disse lande paa grund af manglen paa en betydelig privat opsparing , kun valget mellem at sanere deres offentlige finanser og til stadighed at optage laan i udlandet . Afpasningen af disse to midler afhaenger af hvert lands saerlige oekonomiske og politiske forhold samt af de foranstaltninger , der i givet fald traeffes paa faellesskabsplan .

63 . Forringelsen af de offentlige finanser i alle medlemsstaterne i 1974 og 1975 skyldtes for en stor dels vedkommende de automatiske virkninger af den oekonomiske tilbagegang , af prisstigningerne og af de foranstaltninger til genoprettelse af konjunkturerne , der blev ivaerksat . Imidlertid kan visse af de trufne foranstaltninger kun vanskeligt vendes i den modsatte retning .

Generelt er udgifterne steget betydeligt hurtigere de seneste to aar foerst og fremmest som foelge af den staerke vaekst i transfereringerne og i mindre udstraekning i det offentlige forbrug .

64 . Bortset fra enkelte lande , hvor skatterne er blevet sat op ved resolutte indgreb , er statens indtaegter derimod ikke fulgt med , hvilket isaer skyldes faldet i den oekonomiske aktivitet og , i visse lande , tab som foelge af skattereformer . I 1975 forblev de paa deres langsigtede vaekstniveau eller stabiliseredes endog paa deres relative niveau fra 1973 . Som foelge heraf er der opstaaet budgetunderskud af en ofte eksceptionel stoerrelsesorden . I en situation med oekonomisk tilbagegang opsuger disse underskud , som kompenserer for de manglende investeringer , ganske vist det midlertidige private opsparingsoverskud og modvirker i givet fald underskuddet over for udlandet . Paa kort sigt stoetter de saaledes efterspoergselen og den oekonomiske aktivitet , men naar det oekonomiske opsving foerst er kommet i gang , kan de ikke fortsaette paa mellemlang sigt . Deres opretholdelse vil i foerste omgang rejse spoergsmaalet om finansieringen af den vaesentligt oegede offentlige gaeldstiftelse . Genskabelsen af ligevaegt over for udlandet og af investeringsraten i virksomhedssektoren vil ligeledes blive bragt i fare med alvorlige konsekvenser for mulighederne for vaekst og beskaeftigelsesskabelse . Under hensyntagen til de aabenlyse modsaetninger mellem kravene paa kort og paa mellemlang sigt faar fleksibiliteten i den offentlige finanspolitik en overvejende betydning i de kommende to eller tre aars konjunkturudvikling .

65 . Ud over underskudsproblemet maa man ligeledes vaere opmaerksom paa stigningstakten for de offentlige administrationers andel i BNP . Afgoerelsen af omfanget af de behov , der skal daekkes kollektivt , og den dermed foelgende skatte - og afgiftsbyrde er hovedsagelig politisk , men den boer traeffes med viden om dens oekonomiske konsekvenser .

66 . I de senere aar er der , delvis som foelge af inflationen , opstaaet et vaekstkaploeb mellem de kollektive og de private behov . I de lande , der har en staerkt progressiv direkte beskatning , er skattebyrden vokset , uden at der er truffet nogen bevidst politisk beslutning herom , paa grund af den inflatoriske oppustning af de nominelle indkomster og den progressive beskatning ( fiskal effekt ) . En foroegelse af skattetrykket har ofte foert til yderligere forhoejelser af bruttoloenningerne , for at man har kunnet opretholde stigningen i de disponible indtaegter . En saadan udvikling , som faktisk er udtryk for en afvisning af den foroegede skattebyrde , udgoer enten en inflationskilde , eller i sidste instans en ekstra udgift for virksomhederne , naar disse ikke laengere er i stand til at vaelte omkostningsstigningerne over paa deres priser . I sidstnaevnte tilfaelde indsnaevres overskudsmargenen , og investeringstilboejeligheden mindskes .

Saaledes vil opretholdelsen af et tempo for de offentlige udgifters relative vaekst , der er lige saa hurtigt som tidligere , i mange lande stoede paa vanskeligheder med at oege skattetrykket og bidragene til sociale sikringsordninger yderliger , uden at oekonomiens normale funktion bringes i fare . Dette gaelder isaer for Benelux-landene , Irland og Danmark , men problemet er ogsaa maerkbart i Tyskland . Under disse forhold maa anvendelsen af en yderligere stigning i skattetrykket og bidragene til sociale sikringsordninger begraenses .

B . De kvantitative retningslinjer

67 . Stillet over for den netop beskrevne problematik har Faellesskabet til hensigt inden for rammerne af det fjerde program paa mellemlang sigt at saette sig maal , der er baade afpasset i forhold til hinanden og ambitioese , saerlig for saa vidt angaar en varig tilbagevenden til fuld beskaeftigelse og en gradvis oeget kontrol med inflationen . Disse maal boer imidlertid vaere realistiske og trovaerdige .

68 . Af realistiske grunde er det noedvendigt at tage hensyn til de begraensninger , der fortsat laegges paa Faellesskabsaktionen :

- graden af social consensus varierer i de forskellige medlemsstater ;

- de strukturelle forskelle inden for Faellesskabet er fortsat meget store ;

- medlemsstaterne er tilboejelige til at prioritere de vaesentligste maal for den oekonomiske politik forskelligt .

De politiske og institutionelle betingelser for at gennemfoere en faellesskabsaktion , der vil kunne overvinde disse forhindringer , er paa nuvaerende tidspunkt ikke alle til stede . Gennemfoerelsen af de fastsatte maal ville imidlertid goere det muligt at bidrage til at tilvejebringe disse betingelser .

69 . Trovaerdigheden kraever , at der samtidig med de kvantitative retningslinjer fastsaettes betingelser for den oekonomiske politik , der er noedvendige for deres virkeliggoerelse . Det er ogsaa noedvendigt , at ikke blot de offentlige myndigheder , men ogsaa de oekonomiske beslutningstagere bliver klar over , hvilke farer der truer , og foelgelig erkender noedvendigheden af at vedtage disse retningslinjer i faellesskab .

Sker dette ikke , vil der kunne aftegne sig en betydeligt mere ugunstig udvikling , som vil faa alvorlige politiske og sociale foelger .

70 . De kvantitative retningslinjer , der fremlaegges i det foelgende udgoer de makro-oekonomiske holdepunkter paa mellemlang sigt ; de boer indgaa i en samlet strategi og boer stoettes af en specifik , global politik .

Efterhaanden som usikkerheden aftager fra 1976 til 1980 og de noedvendige oekonomiske , sociale , politiske og institutionelle betingelser opfyldes , vil disse retningslinjer kunne goeres mere ambitioese .

De boer gennemgaas aarligt og eventuelt ajourfoeres inden for rammerne af den foerste gennemgang af den oekonomiske situation i Faellesskabet , som fastsattes ved Raadets beslutning 74/120/EOEF .

71 . En stabil og vedvarende vaekst er noedvendig for at mindske arbejdsloesheden og goere det muligt at soege at daekke behovene bedre . Det er en betingelse for at underudnyttelsen af den eksisterende kapacitet og spildet af produktionsressourcer bringes til ophoer , for at man lettere kan loese aliokerings - og fordelingsproblemerne og virkeliggoere de sociale og samfundsmaessige maal .

I den udstraekning faellesskabsaktionen kan mindske det pres , der hviler paa hver medlemsstat , kan vaekstmaalet goeres mere ambitioest . Ingen medlemsstat kan isoleret foere en staerkt ekspansiv oekonomisk politik uden risiko for , at der opstaar en betydelig uligevaegt , lige saa lidt som den selv kan paavirke udviklingen i resten af verden . Derfor er det vigtigt at gennemfoere en faellesaktion , der sigter mod en vaekst , som baade er mere vedvarende og mere stabil , samtidig med at den sikrer en tilfredsstillende ligevaegt mellem medlemsstaterne .

Faellesskabet , som samlet har en vaegt i verdensoekonomien , der i flere henseender er stoerre end stormagternes , behoever blot at tilkendegive , at det vil foere en saadan politik , for at dette vil faa positive psykologiske virkninger baade indadtil og udadtil ( jf . tabel 7 ) .

72 . Som retningslinje satser Faellesskabet paa en aarlig gennemsnitlig maengdemaessig vaekstrate for BNP paa fra 4 1/2 til 5 % . Frankrigs vaekstrate boer ligge paa omkring 5 1/2 % , hvilket er noedvendigt paa grund af vaeksten i den erhvervsaktive befolkning og muligt , fordi faldet i investeringerne har vaeret mindre markant end i mange andre lande . Italien , Belgien , Irland og Danmark boer opnaa en vaekst paa mellem 4 1/2 og 5 % . I Tyskland og Nederlandene boer vaekstraten ligge paa mellem 4 og 5 % . I Det forenede Kongerige vil vaeksten kunne blive mellem 4 og 4 1/2 % , hvis der bliver gjort de noedvendige anstrengelser for at udvikle dette lands vaekstmuligheder . Den oekonomiske vaekst i Luxembourg boer ligge paa mellem 3 og 3 1/2 % , under hensyntagen til dets strukturelle karakteristiska med en meget lidt varieret industri , som er koncentreret om staal .

73 . Ambitioese retningslinjer for nedbringelsen af arbejdsloesheden medfoerer , at der baade skal opnaas en vedvarende vaekst og indfoeres en saerlig beskaeftigelsespolitik . Konjunkturopsvinget boer goere det muligt hurtigt at opsuge konjunkturarbejdsloesheden . De investeringsfremmende foranstaltninger og den saerlige beskaeftigelsespolitik boer foere til en vedvarende vaekst , som vil mindske strukturarbejdsloesheden .

Det er vanskeligt at udtale sig om omfanget af virkningerne af den oegede vaekst og af den saerlige beskaeftigelsespolitik , saavel med hensyn til produktiviteten som selve beskaeftigelsen . Desuden er begrebet arbejdsloeshed og vurderingen af denne forskellig fra tid til anden og landene imellem . Indtil 1980 maa maalet for Faellesskabet under alle omstaendigheder vaere en tilbagevenden til fuld beskaeftigelse , dvs . at naa frem til en situation , hvor enhver person , som oensker beskaeftigelse , ogsaa kan opnaa denne , om fornoedent i kraft af en supplerende uddannelse , og saaledes at enhver kan undgaa lange og gentagne arbejdsloeshedsperioder .

74 . For saa vidt angaar priser boer Faellesskabet have et dobbelt maal :

- at give prisudviklingen en selvstaendig vaerdi , saaledes at den ikke afledes af den internationale prisudvikling , for at goere fremskridt hen imod " et Faellesskab i stabilitet og vaekst " ;

- reducere forskellene mellem prisudviklingen i de forskellige medlemsstater for at mindske risikoen for valutakursaendringer , og saaledes favorisere handelen inden for Faellesskabet samt skabe betingelserne for et opsving og fremskridt paa vejen mod Den oekonomiske og monetaere Union .

Inflationsraten i Faellesskabets medlemsstater boer gradvis foeres tilbage til et niveau , der er foreneligt med en varig stabilitet og boer udgoere mellem 4 og 5 % senest i 1980 .

For visse lande er et saadant maal uden tvivl overordentligt ambitioest . Men det er uomgaengeligt noedvendigt , at der goeres alt for at virkeliggoere det og isaer , at den politik , der er fastlagt i denne beretnings tredje del styrkes i den udstraekning , det viser sig noedvendigt .

75 . Retningslinjerne for Faellesskabet med hensyn til balancen over for udlandet boer fastsaettes smidigt ; den boer tilpasses efter betalingsbalanceforholdene paa verdensplan .

Ved periodens begyndelse boer Faellesskabet acceptere et underskud over for udlandet , men i 1980 boer det have overskud paa balancen over for udlandet ( varer , tjenester og faktorindkomster ) paa mellem 0,5 og 1 % af BNP .

Renterne af oliegaelden er allerede omfattet af dette begreb , og tilbagebetalingen af denne gaeld boer naeppe begyndes foer 1980 . Endvidere boer overfoerslerne , isaer til udviklingslandene , fortsaette i mindst samme omfang som tidligere . De fastlagte retningslinjer svarer altsaa til , at der skal blive ligevaegt eller et svagt overskud over for udlandet , saadan som tidligere erfaringer viser det . Imidlertid er der betingelser for disse retningslinjer , nemlig derved at de forudsaetter , at der sker en staerk forringelse af betalingsbalancesituationen i visse tredjelande . Fremkommer denne ikke maa Faellesskabet baere et stoerre underskud for fortsat at kunne prioritere vaekst og fuld beskaeftigelse . I saa fald vil der opstaa nye problemer , hvis dette underskud koncentreres paa visse lande .

C . En strategi for faellesskabet

76 . De kvantitative retningslinjer , der netop er blevet fremsat , boer indpasses i en strategi , der tilrettelaegger en prioritering af maalsaetninger og belyser de almindelige betingelser for den oekonomiske politik , som er noedvendig for deres gennemfoerelse . Det er inden for rammerne af denne strategi den politik , der er naermere belyst i tredje del , boer forekomme .

I den nuvaerende situation boer en varig tilbagevenden til fuld beskaeftigelse gives hoejeste prioritet .

Vaekst og prisstabilitet er uomgaengeligt noedvendige , for at man kan opnaa en bedre behovstilfredsstillelse og en optimal ressource-allokering , men de er ogsaa grundlaeggende forudsaetninger for opnaaelsen af et tilfredsstillende beskaeftigelsesniveau .

Retningslinjerne for balancen over for udlandet er almindelige ligevaegtsbetingelser ; de skal tilpasses den internationale situation og konjunkturudviklingen .

77 . Disse fire kvantitative retningslinjer udgoer naturligvis ikke en syntese af samtlige socio-oekonomiske maalsaetninger . Maalsaetninger , der ofte er mere kvantitative og vanskeligere at formulere systematisk , indtager en vigtig stilling i befolkningernes forhaabninger og i de ansvarlige politikeres motivation . De vedroerer isaer gennemfoerelsen af en bedre regional ligevaegt , miljoebeskyttelse , en retfaerdig fordeling og en mindskelse af ulighederne , en forbedring af livs - og arbejdsvilkaarene og mere generelt sociale og samfundsmaessige fremskridt . Ligeledes kan anfoeres behovet for at spare paa energi og knappe ressourcer og for at hjaelpe udviklingslandene .

78 . De nuvaerende socio-oekonomiske forhold og de fremskridt , der allerede er opnaaet med hensyn til de mest kvantitative sider , varierer fra den ene medlemsstat til den anden . Det er kun normalt , at der er prioritetsforskelle ved fastsaettelsen af indholdet af sociale fremskridt og vaekst samt ved valget af midler . Selv om man ikke boer soege at skabe ensartethed paa dette omraade , boer der imidlertid vaere en vis konvergens paa faellesskabsplan .

79 . I visse kredse og i visse lande foeles det , at den tilsyneladende modsaetning mellem bestraebelserne paa at virkeliggoere maalsaetningerne og den makro-oekonomiske ligevaegt paa den ene side og virkeliggoerelsen af mere kvalitative maalsaetninger paa den anden side maa overvindes : fuld beskaeftigelse baseret paa en vedvarende og regelmaessig vaekst under stabilitet og hensyntagen til den makro-oekonomiske ligevaegt er en betingelse for sociale fremskridt og for en bedre virkeliggoerelse af de oevrige kvalitative maalsaetninger og er saaledes en noedvendig forudsaetning for social stabilitet .

At ville naa de kvalitative maal gennem en nedsat vaekst , ja end - og stagnation , er urealistisk i betragtning af omfanget af de endnu ikke daekkede behov ; at ville tvinge sociale fremskridt igennem uden at tage hensyn til de reducerede graenser for , hvad der er oekonomisk muligt , er selvmodsigende . At tilsigte en " utaemmet " vaekst for at virkeliggoere den fulde beskaeftigelse og oege margenen for sociale fremskridt stoeder mod de ufravigelige betingelser for makro-oekonomisk ligevaegt , isaer balancen over for udlandet : sociale fremskridt " paa andres bekostning " kan ikke vare ved . Alle disse loesninger foerer i sidste ende til et forventningskaploeb og en kamp om de disponible midler , som forbliver begraensede . Men forsoeg paa at gennemtvinge virkeliggoerelsen af maalsaetningerne og de makro-oekonomiske ligevaegte uden et minimum af overensstemmelse mellem samfundsgrupperne indbyrdes og mellem disse og de offentlige myndigheder om definitionen af de faelles interesser paa mellemlang sigt er ligeledes doemt til at slaa fejl .

Det foerste valg kan paa mellemlang sigt kun foere til oeget inflation , vedvarende arbejdsloeshed og oekonomisk tilbagegang . Det andet valg foerer til utilstraekkelige oekonomiske resultater , der begraenser eller kvaeler det sociale fremskridt . Begge indebaerer i sidste instans fare for demokratiets eksistens .

80 . En vaesentlig betingelse for gennemfoerelsen af retningslinjerne i det fjerde program er , at der skabes en stoerre faktisk enighed mellem arbejdsmarkedets parter indbyrdes og mellem disse og de offentlige myndigheder , ikke blot paa nationalt men ogsaa paa europaeisk plan . Denne enighed maa ikke begraenses til kun at omfatte fuld beskaeftigelse , vaekst og stabilitet . Den boer ogsaa omfatte almindelige maal for kvalitative og sociale fremskridt , alt imens den sikrer , at disse er forenelige med de foerstnaevnte .

81 . Paa det praktiske plan er virkeliggoerelsen af programmets retningslinjer afhaengig af en konjunkturpolitik , der muliggoer en fortsat og vedvarende vaekst i forbindelse med en stoerre prisstabilitet ; denne politik boer tage hensyn til den konjunkturmaessige faseforskydning landene imellem , som er noedvendig for genskabelsen af den makro-oekonomiske ligevaegt inden for Faellesskabet . Den boer gennemfoeres ved hjaelp af en politik for samlet regulering og som resultat af en passende holdning fra arbejdsmarkedets parters side med hensyn til indkomstpolitik . Den boer ligeledes vaere vejledende for udarbejdelsen af en tidsplan for strukturpolitiske foranstaltninger og oekonomiske og sociale reformer .

82 . En tilbagevenden til fuld beskaeftigelse og virkeliggoerelsen af en vedvarende og regelmaessig vaekst er i hoej grad afhaengig af et heldigt udfald af bekaempelsen af inflationen . Saerligt boer en strengere og mere regelmaessig ledelse af penge - og kreditpolitikken spille hovedrollen ved den gradvise nedsaettelse af de oekonomiske beslutningstageres inflationsforventninger . Med dette formaal for oeje kunne man planlaegge paa forhaand at give meddelelse om graenserne for vaeksten i pengemaengden i forbindelse med den forventede vaekst , hvilket allerede goeres i nogle lande og undersoeges i andre . Saaledes ville arbejdsmarkedets parter og de offentlige myndigheder kunne finde et holdepunkt for den nominelle ekspansion , der er mulig paa globalt plan .

Medlemsstaternes penge - og kreditpolitik boer koordineres bedre , hvilket ligeledes vil vaere medhjaelpende til gradvis at tilnaerme omkostnings - og prisudviklingerne inden for Faellesskabet og stabilisere valutakurserne .

83 . Den offentlige budgetpolitik boer have en noeglestilling i denne helhedsstrategi . Den boer udformes om foelgende akser :

- bidrag til en mere vedvarende oekonomisk udvikling og en permanent kontrol med , hvorledes budgetsaldierne indgaar i de makro-oekonomiske ligevaegte ;

- fjernelse eller mindskelse af underskuddene ; de relative nedbringelser af udgifterne eller de noedvendige stigninger i skatter og bidrag til sociale sikringsordninger indebaerer en risiko for , at de beroerte samfundsgrupper reagerer for at forsvare sig ;

- en fortsat daekning af de kollektive behov via de offentlige finanser ; de offentlige myndigheder boer give et eksempel for en rational forvaltning , som alt imens den stiler mod en fuldstaendig daekning af de legitime behov , undgaar , at der skabes forventninger , der er umulige at tilfredsstille , og som afskaffer omkostningskraevende foranstaltninger , der har mistet deres berettigelse .

Endelig boer denne samlede opfattelse af stabiliseringspolitikken suppleres og styrkes af mere specifikke foranstaltninger paa konkurrenceomraadet og inden for forbrugerbeskyttelsen samt af foranstaltninger til fremme af en mere retfaerdig fordeling og sociale fremskridt .

84 . Under hensyntagen til den prioritet , der er givet den fulde beskaeftigelse , boer den samlede strategi laegge saerlig vaegt paa oprettelsen af nye arbejdspladser , paa opretholdelsen af eksisterende arbejdspladser gennem en begraenset omkostningsudvikling , samt paa en nedbringelse af arbejdsloesheden .

Oprettelsen af nye arbejdspladser medfoerer , at de produktive investeringer maa fremmes , og at der altsaa maa ske en begraensning af forbruget , hvilket i oevrigt er noedvendigt for at genskabe en varig ydre ligevaegt . Dette foerer paa kort sigt til en mindre vaekst i husholdningernes disponible indkomster til gengaeld for en kraftigere vaekst i realindkomsterne og i beskaeftigelsen paa mellemlang sigt . For at virksomhedernes investeringer skal komme igang igen og blive arbejdspladsskabende i stedet for at frigoere arbejdskraft , maa virksomhedernes overskud og de relative arbejdsomkostninger normaliseres . Indkomstudviklingen indtager en noeglestilling i denne proces .

Fordelingsproblemerne kan formindskes gennem en konjunkturudvikling , som undgaar bratte aendringer i indkomstfordelingen baade gennem formuepolitiske og opsparingsfremmende foranstaltninger .

85 . Loesningen af beskaeftigelsesproblemet forudsaetter i oevrigt ligeledes , at der indfoeres en saerlig beskaeftigelses - og arbejdspolitik .

Foranstaltninger til nedbringelse af udbuddet af arbejdskraft saasom fremskyndelse af pensionsalderen og nedsaettelse af arbejdstiden giver ingen grundlaeggende loesning paa arbejdsloeshedsproblemet ; de herved opnaaede sociale fremskridt og formindskelsen af arbejdsloesheden skal afvejes mod omkostninger for samfundet , som paa laengere sigt vil blive meget hoeje , isaer paa grund af den demografiske udvikling paa laengere sigt .

Positive foranstaltninger saasom praemier til erhvervsuddannelse af unge i virksomhederne oeger opsugningen af konjunkturarbejdsloeshed og har i dette tilfaelde en hooej social rentabilitet .

Mere generelle foranstaltninger til forbedring af erhvervsuddannelsen , omskoling og mobilitet bidrager isaer paa mellemlang sigt til at reducere strukturarbejdsloesheden og til at forbedre den oekonomiske fleksibilitet . Bestraebelserne paa at menneskeliggoere arbejdet boer fortsaettes og styrkes .

Disse aspekter er i udpraeget grad emner , der boer droeftes med arbejdsmarkedets parter . Endvidere boer der fastsaettes tidsfrister for at goere det muligt for virksomhederne at tilpasse sig de foranstaltninger , der skal traeffes .

86 . Hvis de vaesentligste dele af den helhedsstrategi , der netop er skitseret , kunne realiseres i alle medlemsstaterne , ville der vaere foretaget et afgoerende skridt i retning af at styrke Faellesskabet .

Men anvendelsen af Faellesskabets vaegt og omfang boer ogsaa vaere en del af den samlede strategi .

Faellesskabets politik over for udlandet boer udformes , saaledes at det bliver muligt at udnytte hele dens styrke og at intensivere den inden for de retningslinjer , der allerede er fastlagt : en udvidet liberalisering og forsvar mod risikoen for stigende protektionisme , udviklingsbistand , overfoersel af realressourcer og af teknologi til udviklingslandene , aabning af graenserne for visse produkter ; den boer ligeledes sigte mod en godkendt orden baseret paa multilaterale aftaler i forholdet til de oevrige industrialiserede lande , udviklingslandene , OPEC-landene og statshandelslandene .

Ud over dette betydelige bidrag til en bedre international oekonomisk orden har Faellesskabet et tilstraekkeligt omfang til at kunne opnaa en stabil og vedvarende vaekst , endog paa trods af en eventuel ugunstig udvikling i den internationale oekonomi ; dette forudsaetter dog , at bestanddele i dette programs helhedsstrategi gennemfoeres , og at Faellesskabets samhoerighed styrkes .

Det er noedvendigt i faellesskabsregi at fortsaette bestraebelserne paa at koordinere de nationale oekonomiskpolitiske foranstaltninger .

Inden for saadanne snaevrere faellesskabsrammer vil der kunne ske en samtidig og mere gunstig udvikling af en politik , der sigter mod at mindske de regionale og strukturelle forskelle og mere generelt af den faelles politik , der tilsigter en styrkelse af den indre struktur .

TREDJE DEL

IVAERKSAETTELSE AF RETNINGSLINJERNE

A . Tilpasning af politikken efter konjunkturforloebet

87 . Gennemfoerelsen af dette programs generelle retningslinjer er paa afgoerende maade afhaengig af konjunkturforloebet i de kommende to til tre aar . Den generelle politiske styring og arbejdsmarkedsparternes holdning til indkomstspoergsmaal skal derfor have et bredere sigte end blot at bringe de noedvendige loesninger paa problemerne paa kort sigt og skal allerede fra periodens begyndelse tage hensyn til noedvendigheden af en mere afbalanceret vaekst paa mellemlang sigt .

Den oekonomiske politik skal i denne periode bilaegge en tilsyneladende konflikt mellem de kortfristede og mellemfristede maal . Saaledes stoettes den oekonomiske aktivitet under en afmatning af de offentlige underskud og det private forbrug ; men i en senere fase skal der ske en relativ begraensning af det private og offentlige forbrug for at goere plads for investeringerne , og alt efter hvilket land , det drejer sig om , skal de offentlige underskud begraenses maerkbart eller udlignes helt . De foranstaltninger , der skal traeffes paa dette omraade , boer imidlertid nuanceres i tilfaelde af lav samlet efterspoergsel .

Betalingsbalancen over for udlandet skulle forringes , naar opsvinget indtraeder , men den skal naa et ligevaegtsniveau paa mellemlang sigt . Dette maa ikke ske paa bekostning af investeringerne , som det var tilfaeldet i 1975 . For at lette konjunkturopsvinget skal forbruget foerst og fremmest stoettes gennem en nedsaettelse af husholdningernes opsparingskvote ; men naar opsvinget i investeringerne indtraeder , skal der vaere en tilstraekkelig opsparing til raadighed til finansiering af disse investeringer ; endelig skal den indenlandske opsparing ved genoprettelsen af ligevaegten over for udlandet traede i stedet for den tilfoersel af udenlandsk opsparing , som var betinget af underskuddet over for udlandet .

88 . Under ethvert opsving vil der vaere risiko for uforudsete aendringer og sociale konflikter . Hvis der ikke skete en styring af konjunkturforloebet , ville der vaere meget stor fare for en inflatorisk overophedning fulgt af en for tidlig opbremsning af vaeksten , isaer hvis flere store lande befinder sig i den samme situation .

Selv om der nemlig med forudsigelserne paa kort sigt og med det nuvaerende udviklingsforloeb maa forventes maerkbare forskydninger i konjunkturforloebet i devigtigste lande inden og uden for Faellesskabet , er det muligt , at aktiviteten ret hurtigt vil udvise et kraftigt opsving i naesten samtlige industrialiserede lande . Der er da risiko for , at multiplikatoreffekter skaber inflatoriske spaendinger paa verdensplan .

89 . Det ville i saa fald ikke laengere vaere muligt at realisere de fastlagte vaekstrater . Derfor , maa en alt for hurtig vaekststigning undgaasm , og et mere regelmaessigt udviklingsforloeb maa foretraekkes . Et saadant udviklingsforloeb kan bortvejre den frygt og de forventninger , som en opbremsning af vaeksten ville give anledning til , og saaledes virke fremmende paa den hurtige og vedvarende genoprettelse af investeringsakten . Et kraftigt og hurtigt opsving i investeringerne er nemlig en noedvendig betingelse for en tilbagevenden til fuld beskaeftigelse og for at afskaffe de flaskehalse , som ville opstaa alt for tidligt i nogle sektorer .

90 . Under disse omstaendigheder og i betragtning af styrken af det opsving , som nu viser sig i visse stoerre lande , kan man vente , at den faktiske vaekst i Faellesskabet i aarene 1977 og 1978 maerkbart overstiger den potentielle vaekst . Det er vigtigt , at rammerne for den foerte politik laegges saadan til rette , at overophedning undgaas . Ved udgangen af perioden skal den faktiske vaekst ligge paa linje med den potentielle vaekst .

I forhold til de foreslaaede gennemsnitstal for Faellesskabet ( 4 1/2 - 5 % i perioden 1976 - 1980 ) og paa baggrund af den saerlige oekonomiske situation er visse forskydninger mellem medlemsstaterne noedvendige .

Inden for Faellesskabet begyndte opsvinget i Tyskland efterfulgt af Benelux-landene , Frankrig og Danmark . Italien , Det forenede Kongerige og Irland maa fremfor alt bestraebe sig paa at holde styr paa priser og omkostninger for at goere det muligt for eksporten at vaere drivkraften i deres vaekst .

91 . I de lande , hvor en alt for brat foroegelse af overskuddene forekommer mulig i opsvingsperioden , maa der allerede nu traeffes forberedelse til at ivaerksaette foranstaltninger , der tager sigte paa at undgaa nye stridigheder med hensyn til fordeling , samtidig med at der aabnes mulighed for at normalisere rentabilitetsvilkaarene . I denne forbindelse ville det maaske vaere lettere at loese disse fordelingsproblemer , hvis der ved styringen af den oekonomiske udvikling udfoldes bestraebelser for at undgaa drastiske aendringer i fordelingen af nationalindkomsten .

Mere generelt maa der imoedeses bestemmelser , der har til formaal at skabe stoerre forstaaelse mellem samfundsgrupperne og i hoejere grad at inddrage arbejdsmarkedets parter i de oekonomiske beslutninger . Dette punkt behandles mere indgaaende i det foelgende .

B . Gradvis styring af inflationen

a ) Generelle retningslinjer

92 . Skal der findes en bedre metode til at holde styr paa inflationen , kraever det , at der udfoldes bestraebelser paa :

- at loese de vanskelige problemer med hensyn til at regulere efterspoergselen , at foere en afmaalt pengepolitik og at skabe balance i de offentlige finanser ;

- samt i stigende grad at oeve indflydelse paa de mest strukturbetingede aarsager til inflationen .

Da det drejer sig om kontrol med likviditeten og udviklingen i de offentlige finanser mindes der her kort om de oenskelige retningslinjer for Faellesskabet :

- der maa foeres bedre kontrol med den interne likviditetsforoegelse ,

- de offentlige underskud boer gradvis ud af verden , bl.a . ved stram kontrol med udgifterne for at forhindre en ny inflationsboelge , som ville vaere resultatet af en alt for kraftig foroegelse af skattetrykket og bidragene til sociale sikringsordninger ,

- paa internationalt plan boer opretholdelsen af den fri handel og en bedre raadslagning med resten af verden bidrage til at holde styr paa prisstigningerne ,

- valutakurssvingningerne boer , for saa vidt regeringerne kan faa dem under kontrol , begraenses til aendringer , der er oekonomisk begrundede .

Desuden fortjener foelgende problemer saerlig opmaerksomhed :

- styring af indkomstudviklingen og deltagelse i formuedannelsen for store deje af befolkningen ;

- konkurrencepolitikkens effektivitet .

b ) indkomstudvikling og formuedannelse

93 . Bekaempelse af inflationen kraever supplerende foranstaltninger , hvoraf et af hovedpunkterne maa vaere en hoejere grad af styring af indkomsterne : det er nemlig vigtigt , at den samlede indkomstudvikling og -fordeling bringes i overensstemmelse med de faktiske vaekstresultater og forudsaetningerne for fortsat vaekst . Dette forudsaetter for det foerste , at virksomhedsoverskuddene igen bringes op paa det normale niveau svarende til de noedvendige produktive investeringer , og for det andet at arbejdsmarkedets parter bliver enige om ikke at forsoge paa kort sigt at skaffe sig den stoerst mulige andel af nationalindkomsten , men goer sig bestraebelser for paa mellemlang sigt at optimere udviklingen i deres realindkomster . En saadan optimering kraever , at de ved at acceptere en lavere loenstigningstakt gaar ind paa et baere en passende del af de omkostninger , der er forbundet med en tilbagevenden til afbalanceret vaekst .

Paa grund af sin relative vaegt i de samlede indkomster er udviklingen i loenandelen ( korrigeret ) i forhold til bruttonationalproduktet afgoerende paa dette punkt . Stigningerne i realloenningerne boer ikke helt svare til den stigning , som den reale vaekst i BNP pr . beskaeftiget vil muliggoere . Loenmodtagerne boer ogsaa baere en rimelig del af de prisstigninger eller indtaegtsfald , som skyldes dels en eventuel aendring i bytteforholdet , dels eventuelle skattemaessige eller lignende foranstaltninger .

Den loentilbageholdenhed , som saaledes kraeves af arbejdsmarkedets parter , vil vaere saa meget des lettere at opnaa , som der ivaerksaettes en politik med henblik paa at foretage en tilfredsstillende fordeling af de restriktive indgreb .

I nogle medlemsstater ville en tilpasning af loenstrukturen med henblik paa at mindske spredningen , opvurdere det manuelle arbejde og mindske de bestaaende forskelle mellem maends og kvinders loenninger , vaere begrundet baade af sociale retfaerdighedsgrunde og af oekonomiske grunde .

Mere generelt vil det vaere paakraevet at mindske de regionale indkomstforskelle under hensyntagen til punkt 136 ff .

For saa vidt angaar personlige indkomster bortset fra loenninger , ville afskaffelsen af visse urimelige overskud - isaer ved hjaelp af en udvidelse af konkurrencen inden for forskellige erhverv - goere det muligt baade direkte at oeve indflydelse paa en af inflationsaarsagerne og at goere det lettere for de andre samfundskategorier at acceptere den tilbageholdenhed , som de anmodes om at udvise .

En bedre fordeling af indkomsterne med henblik paa at formindske de alt for store uligheder samt en mere retfaerdig fordeling af de byrder , der foelger af tilpasningen , indebaerer , at der maa opnaas stoerre kendskab til de faktiske indkomster . I en raekke tilfaelde goer vort begraensede kendskab hertil og de mange individuelle situationer det nemlig ikke muligt at faa er klart overblik over situationen og over , hvorledes de kollektive bestraebelser skal fordeles mellem samfundskategorierne og - inden for en enkelt kategori - mellem de enkelte personer .

94 . Udviklingen i de forskellige indkomstkategorier under konjunkturforloebet kan i oevrigt vanskeliggoere en saadan tilbageholdenhed . I de lande , hvor en alt for brat stigning i udbyttet - ud over den noedvendige genoprettelse af dette - saaledes forekommer mulig i opsvingsperioden , maa der allerede nu traeffes forberedelser til ivaerksaettelse af foranstaltninger med henblik paa at undgaa nye stridigheder om fordelingen , samtidig med at der skabes mulighed for en normalisering af rentabilitetsvilkaarene . Hvis den faktiske oekonomiske udvikling afgiver staerkt fra den , der forventedes i forbindelse med indgaaelsen af de kollektive overenskomster , skal arbejdsmarkedets parter kunne tage de noedvendige tilpasninger op til fornyet droeftelse for at tage hensyn til fejlvurderinger .

I denne forbindelse boer der opmuntres til stoerre deltagelse fra loenmodtagernes side i formuedannelsen , men uden at dette virker til skade for investeringerne . Det kunne dreje sig om overskudsdelingsordninger ( ved tildeling af aktier eller andre former for ejendomsret ) eller " investeringsloen " ( hvorved der foretages obligatorisk opsparing og reinvestering af en del af loennen ) . Mere generelt ville en aktiv politik med hensyn til udbygning af husholdningernes opsparing , ved at anvende forskellige tilskyndelsesformer ( opsparingspraemier , opsparingsordninger , etc . ) , forbedre finansieringsvilkaarene for investeringerne , alt imedens den ville bidrage til at skabe en hoejere grad af forstaaelse mellem samfundsgrupperne .

c ) Konkurrencepolitik

95 . Ivaerksaettelsen af dette program maa stoette sig paa en aktiv konkurrencepolitik , som kan forbedre effektiviteten af den samlede styringspolitiks redskaber og navnlig hjaelpe til at bekaempe inflationen . Formaalet hermed maa vaere til faelles bedste :

- at opnaa en fordeling af produktionsfaktorerne paa det mikrooekonomiske niveau , som er saa rationel som mulig , idet der isaer udoeves et konstant pres paa omkostninger og priser ;

- at fremme en varig tilpasning af produktionsapparatet , idet der tilskyndes til en hurtig omfordeling af arbejde og kapital til de sektorer , som har de bedste fremtidsudsigter ;

- at undgaa , at virksomhederne ved hjaelp af restriktive fremgangsmaader eller misbrug opdeler eller dominerer markedet , eller endog styrer efterspoergselen .

96 . En indsats med henblik paa at forhindre de inflatoriske virkninger af utilstraekkelig konkurrence i den offentlige eller private sektor maa have tre formaal :

- at forbedre oplysningsvirksomheden og udbygge kontrollen med dominerende stillinger ;

- at virke til fremme for oprettelse og bevarelse af smaa og mellemstore rentable virksomheder ;

- og mere generelt at fjerne alle de kunstige hindringer , som fordrejer konkurrencen .

Kontrol med koncentrationer

97 . I nogle sektorer og i nogle lande rejser den hoeje koncentrationsgrad problemer , ikke blot i henseende til de oekonomiske resultater i de paagaeldende virksomheder , men ligeledes i henseende til de sociale og politiske foelgevirkninger af deres oekonomiske magt . Saaledes kan det firma , som har en dominerende stilling paa markedet , misbruge sin magt paa bekostning af forbrugerne ( bl.a . ved at indfoere uelasticitet i priserne for at undgaa prisfald ) , virksomheder paa et senere og et tidligere stadium af produktionsprocessen samt dets mindre staerke konkurrenter . Naar det drejer sig om saerlig store virksomheder , kan statens oekonomiske politik , hvad enten det drejer sig om sektorpolitik eller samlet styringspolitik , endog paavirkes heraf .

Paa dette omraade boer de realistiske bestraebelser baade tage sigte paa en forbedring af og i givet fald en udbygning af kontrollen med koncentrationer .

98 . Isaer under hensyntagen til den af OECD's Raad vedtagne henstilling vedroerende de multinationale selskabers indflydelse boer muligheden for at ivaerksaette foranstaltninger paa faellesskabsniveau for at styrke de nationale foranstaltninger tages under overvejelse .

Med hensyn til oplysningsvirksomhed , som er en grundlaeggende betingelse for udbygget kontrol , boer muligheden for at indsamle og harmonisere de forskellige oplysninger , som de offentlige myndigheder har til raadighed , undersoeges . Man kunne undersoege , hvorvidt det er muligt at underkaste nogle virksomheder en saerlig oplysningspligt inden for de sektorer , hvor der er staerk formodning om dominerende stilling .

99 . Almindelig kontrol med misbrug fra dominerende virksomheders side forhindrer ikke , at nogle virksomheder til at indtage dominerende stillinger . Uden en sideloebende kontrol med koncentrationer vil kontrollen med misbrug blot vaere en foranstaltning , der er rettet mod symptomerne .

De nuvaerende retsregler i Faellesskabet er ikke tilstraekkelige til at loese disse problemer . Faellesskabet maa derfor gives de noedvendige kontrolmuligheder for at vurdere , om en koncentration forhindrer effektiv konkurrence .

Kontrollen med restriktive fremgangsmaader eller misbrug samt med stoerre koncentrationer noedvendiggoer en samordning paa faellesskabsplan og paa nationalt plan . Medlemsstaterne boer derfor tilvejebringe de noedvendige politiske redskaber ved at vedtage love paa omraader , hvor der endnu ikke findes love , eller ved at udvide eksisterende loves anvendelsesomraade .

Fremme af smaa og mellemstore rentable virksomheder .

100 . Ligevaegten og den oekonomiske og sociale dynamik samt de krav , som konkurrencen stiller , taler for eksistensen af en omfattende sektor bestaaende af smaa og mellemstore virksomheder . Der er imidlertid stigende vanskeligheder , der taler mod oprettelse , ja endog opretholdelse af saadanne rentable virksomheder . Marginale virksomheder , som kunstigt holdes i live , kan imidlertid bidrage til inflationen .

Derfor kunne rentabilitetsvilkaarene for smaa og mellemstore virksomheder forbedres paa foelgende maade :

- ved at udbygge og samordne erhvervsuddannelsen og den faglige videreuddannelse samt den tekniske bistand ;

- ved at tilpasse de finansielle mekanismer og derved goere det muligt for smaa og mellemstore virksomheder at faa stoerre adgang til risikovillig kapital og til kreditter , uden at deres uafhaengighed saettes over styr ;

- ved at lette udbredelsen af den tekniske udvikling til alle smaa og mellemstore virksomheder ved hjaelp af faelles forskningscentre og i samme forbindelse ved at foretage en fornyet gennemgang af patent - og licensordningen ; i denne forbindelse kunne virksomheder , der er i stand til at foretage fornyelser , indroemmes saerlig gunstige betingelser .

Afskaffelse af kunstige fordele .

101 . Det er noedvendigt , at saa mange kunstige konkurrencefordrejende fordele som muligt afskaffes , for at konkurrencen frit kan udfolde sig :

- lederne i offentlige virksomheder og statsvirksomheder boer gives stoerre ansvar , ved at det tillades dem at operere med reelle priser . Dette kan indebaere en reduktion af de offentlige tilskud til disse offentlige virksomheder eller statsvirksomheder paa foelgende maade :

- ved i hoejere grad at anvende princippet om , at disse virksomheder selv daekker deres samlede udgifter , herunder afskrivning af anlaeg samt renter og afdrag paa gaeld ;

- ved at begraense tilskuddene til de byrder , der paalaegges via offentlige beslutninger ( f.eks . af sociale grunde ) ;

- ved at opgive at udligne underskud og overskud mellem forskellige offentlige virksomheder og statsvirksomheder ;

- kontrollen med offentlige tilskud til virksomheder boer udbygges ved en strengere anvendelse af traktatens artikel 92 og 93 ;

- enhver form for utilladelig begraensning i adgangen til markedet boer forbydes og isaer boer :

- de begraensninger i adgangen til et erhverv , som det paagaeldende erhverv selv har givet regler om , eller eksklusivaftaler og eneretsbevillinger tages op til fornyet undersoegelse ;

- offentlige eller " anerkendte " regler om taksterne inden for visse erhverv , isaer dem , der ved hjaelp af taktfastsaettelsen foerer til opretholdelse af en monopolstilling ( advokater , arkitekter , laeger , alt efter det paagaeldende land ) osv . , gennemgaas regelmaessigt ;

- der goeres en indsats for at sikre den stoerst mulige aabning af de offentlige markeder .

- undgaa anvendelse af arbejdskraft til lavere loenninger end de af de nationale bestemmelser fastsatte .

d ) Forbrugerbesk