DA Den Europæiske Unions Tidende C 92/1

KONVENTION

om centraliseret toldbehandling for så vidt angår fordelingen af de nationale opkrævningsomkostninger, der tilbageholdes, når de traditionelle egne indtægter overdrages til EU's budget

2009/C 92/01

DE KONTRAHERENDE PARTER, der er medlemsstater i Den Europæiske Union,

SOM HENVISER TIL Rådets afgørelse nr. 2007/436/EF, Euratom af 7. juni 2007 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (i det følgende benævnt »afgørelsen«),

SOM TAGER HENSYN TIL Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af ovennævnte afgørelse om egne indtægter (i det følgende benævnt »forordningen«),

SOM TAGER I BETRAGTNING, at centraliseret toldbehandling og andre forenklinger af toldformaliteterne som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 450/2008 af 23. april 2008 om EF-toldkodeksen (i det følgende benævnt »den moderniserede toldkodeks«) kan medvirke til at skabe gunstige vilkår for handelen,

SOM TAGER I BETRAGTNING, at enhedsbevillingen som defineret i artikel 1, nr. 13, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 indebærer de samme fordele for perioden, indtil den moderniserede toldkodeks er trådt i kraft,

SOM TAGER HENSYN TIL Rådets erklæring af 25. juni 2007 om deling af omkostningerne ved afgiftsopkrævning, om moms og om statistikker under den centraliserede toldbehandlingsordning og Rådets og Kommissionens erklæring af 25. juni 2007 om evaluering af den centraliserede toldbehandlingsordnings funktion,

SOM TAGER HENSYN TIL artikel 17 og 120 i den moderniserede toldkodeks, hvorved det anerkendes, at afgørelser, der træffes af toldmyndighederne, er gyldige i hele Fællesskabet, samt at resultater af verifikation har retskraft i hele Fællesskabet, og

SOM TAGER FØLGENDE I BETRAGTNING:

(1) Forvaltningen af centraliseret toldbehandling, der kan kombineres med forenklinger af toldformaliteterne, når varer angives til fri omsætning i én medlemsstat, men frembydes for toldmyndighederne i en anden medlemsstat, indebærer administrative udgifter i begge medlemsstaterne. Dette gør det berettiget at foretage en delvis omfordeling af de opkrævningsomkostninger, der tilbageholdes, når de traditionelle egne indtægter overdrages til fællesskabsbudgettet, jf. forordningen.

(2) Denne omfordeling, der foretages af den kontraherende part, på hvis område toldangivelsen indgives, til fordel for den kontraherende part, på hvis område varerne frembydes, svarer til i alt 50 % af de tilbageholdte opkrævningsomkostninger.

(3) En smidig gennemførelse af omfordelingen af opkrævningsomkostningerne kræver, at der indføres særlige procedurer i form af en konvention mellem de kontraherende parter.

(4) Denne konvention anvendes af de kontraherende parter i overensstemmelse med deres respektive nationale love og procedurer.

ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:

KAPITEL I

ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

1. I denne konvention fastlægges de procedurer vedrørende omfordeling af opkrævningsomkostningerne i forbindelse med overdragelse af egne indtægter til EU's budget, som de kontraherende parter skal anvende i tilfælde af centraliseret toldbehandling som defineret i artikel 106 i den moderniserede toldkodeks, når varer angives til fri omsætning i én medlemsstat, men frembydes for toldmyndighederne i en anden medlemsstat.

2. De procedurer, der er omhandlet i stk. 1, finder også anvendelse, når begrebet centraliseret toldbehandling kombineres med forenklinger, som indføres under den moderniserede toldkodeks.

3. De procedurer, der er omhandlet i stk. 1, finder også anvendelse i relation til enhedsbevillingen som defineret i artikel 1, nr. 13, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 med henblik på overgang til fri omsætning.

Artikel 2

I denne konvention forstås ved:

a) »tilladelse«: en tilladelse udstedt af toldmyndighederne, der giver tilladelse til frigivelse af varer til fri omsætning ved det toldsted, der er ansvarligt for det sted, hvor indehaveren af tilladelsen er etableret, uanset ved hvilket toldsted, varerne frembydes

b) »udstedende toldmyndigheder«: de toldmyndigheder i den deltagende medlemsstat, der giver tilladelse til frigivelse af varer til fri omsætning ved det toldsted, der er ansvarligt for det sted, hvor indehaveren af tilladelsen er etableret, uanset ved hvilket toldsted varerne frembydes

c) »toldmyndigheder, der yder bistand«: de toldmyndigheder i den deltagende medlemsstat, der bistår de udstedende toldmyndigheder med at føre tilsyn med proceduren og frigivelsen af varerne

d) »importafgifter«: told, der skal betales ved import af varer

e) »opkrævningsomkostninger«: de beløb, som medlemsstaterne er bemyndiget til at tilbageholde i henhold til artikel 2, stk. 3, i afgørelsen eller en tilsvarende bestemmelse i en anden senere afgørelse, som måtte erstatte den.

KAPITEL II

FASTLÆGGELSE OG OMFORDELING AF OPKRÆVNINGSOMKOSTNINGERNE

Artikel 3

1. Den medlemsstat, hvor de udstedende toldmyndigheder er hjemmehørende, meddeler den medlemsstat, hvor de toldmyndigheder, der yder bistand, er hjemmehørende, elektronisk eller, hvor denne mulighed ikke foreligger, på anden hensigtsmæssig vis de relevante oplysninger om de opkrævningsomkostninger, der skal omfordeles.

2. De toldmyndigheder, der yder bistand, meddeler de udstedende toldmyndigheder følgende:

a) navn og adresse på den myndighed, der har kompetence til at modtage de i stk. 1 omhandlede oplysninger

b) oplysninger om den bankkonto, som de opkrævningsomkostninger, der skal omfordeles, skal indbetales til.

3. De relevante oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, er følgende:

a) identifikation af tilladelsen

b) den dato, hvor de konstaterede egne indtægter krediteres i overensstemmelse med artikel 9 og 10 i forordningen

c) de egne indtægter, der overdrages, under hensyn til mulig tilbagebetaling eller efteropkrævning af importafgifter

d) de opkrævningsomkostninger, der tilbageholdes.

Artikel 4

De opkrævningsomkostninger, der skal omfordeles af den medlemsstat, hvor de udstedende toldmyndigheder er hjemmehørende, til den medlemsstat, hvor de toldmyndigheder, der yder bistand, er hjemmehørende, skal svare til halvtreds procent (50 %) af de tilbageholdte opkrævningsomkostninger.

Artikel 5

1. Betalingen af det beløb, der er omhandlet i artikel 4, skal finde sted i den måned, hvor de konstaterede egne indtægter krediteres i overensstemmelse med artikel 9 og 10 i forordningen.

2. Der opkræves morarente af det afgiftsbeløb, der er omhandlet i stk. 1, fra den dag, hvor den fastsatte frist udløber, og indtil den dag, betalingen finder sted.

Morarenten er den rentesats, som Den Europæiske Centralbank har anvendt i forbindelse med sin seneste væsentlige refinansieringsaktion inden den første kalenderdag i det pågældende halvår (referencesatsen), plus to procentpoint.

For så vidt angår en medlemsstat, hvor de udstedende toldmyndigheder er hjemmehørende, og som ikke deltager i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union, er referencesatsen den tilsvarende sats fastsat af medlemsstatens centralbank. I dette tilfælde fastsættes referencesatsen på det niveau, der var gældende på første kalenderdag i det pågældende halvår, med virkning for de følgende seks måneder.

KAPITEL III

BILÆGGELSE AF TVISTER

Artikel 6

Enhver uoverensstemmelse mellem de kontraherende parter i forbindelse med fortolkningen eller anvendelsen af denne konvention løses i videst mulig omfang ved forhandling. Hvis der ikke findes en løsning inden tre måneder, kan de berørte kontraherende parter efter fælles aftale vælge en mægler til at løse uoverensstemmelsen.

KAPITEL IV

GENNEMFØRELSE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 7

1. Generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union er depositar for denne konvention.

2. Den Europæiske Unions medlemsstater kan blive kontraherende parter i denne konvention ved at deponere et ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument hos generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union, når de interne procedurer, der kræves til vedtagelse af denne konvention, er tilendebragt.

3. Denne konvention træder i kraft 90 dage efter, at den sidste signatarstat har erklæret at have opfyldt alle nødvendige interne procedurer til vedtagelse af konventionen. Indtil da kan enhver medlemsstat, der har opfyldt disse procedurer, imidlertid erklære, at den vil anvende konventionen i sine forbindelser med de medlemsstater, der har afgivet en tilsvarende erklæring, for så vidt angår bestemmelserne i denne konvention.

4. Alle administrative ordninger mellem medlemsstaterne vedrørende omfordeling af opkrævningsomkostninger i situationer, som falder ind under denne konvention, afløses af bestemmelserne i denne konvention fra den dato, hvor den finder anvendelse mellem de pågældende medlemsstater.

Artikel 8

1. Enhver kontraherende part kan foreslå ændringer af denne konvention, navnlig når denne part lider alvorlige budgetmæssige tab som følge af anvendelsen af denne konvention. Eventuelle foreslåede ændringer sendes til den i artikel 7 omhandlede depositar, der meddeler dem til de kontraherende parter.

2. Ændringer vedtages ved fælles overenskomst mellem de kontraherende parter.

3. Ændringer, der vedtages i overensstemmelse med stk. 2, træder i kraft i overensstemmelse med artikel 7.

Artikel 9

Denne konvention tages op til vurdering af de kontraherende parter senest tre år efter anvendelsesdatoen for den moderniserede toldkodeks og kan om nødvendigt ændres på basis af denne vurdering i henhold til artikel 8.

Artikel 10

1. Enhver kontraherende part kan opsige denne konvention ved at underrette generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union derom.

2. Opsigelsen træder i kraft 90 dage efter den dato, på hvilken generalsekretæren har modtaget notifikationen om opsigelse.