Rom-konventionen af 1980 om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser

INDLEDNING

Med undertegnelsen den 29. november 1996 af konventionen om Republikken OEstrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltraedelse af Rom-konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser, samt af de to protokoller vedroerende Domstolens fortolkning af naevnte konvention forekommer det hensigtsmaessigt at udarbejde en kodificeret udgave af Rom-konventionen og af ovennaevnte to protokoller.

Disse tekster suppleres af tre erklaeringer, hvoraf den foerste blev afgivet i 1980 og omhandler den overensstemmelse, der skal tilstraebes mellem de lovvalgsregler, der gennemfoeres paa faellesskabsplan, og de lovvalgsregler, der er fastsat i konventionen; den anden, ligeledes afgivet i 1980, vedroerer Domstolens fortolkning af konventionen, og den tredje, fra 1996, omhandler overholdelse af proceduren i artikel 23 i Rom-konventionen i forbindelse med soetransport af gods.

Generalsekretariatet for Raadet, i hvis arkiver de paagaeldende originale instrumenter er deponeret, har udarbejdet den tekst, der er optrykt i dette haefte. Det skal imidlertid bemaerkes, at denne tekst ikke er retligt bindende. De officielle udgaver af de kodificerede instrumenter findes i foelgende Tidender:

>TABELPOSITION>

BILAG

KONVENTION om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser (1) aabnet for undertegnelse i Rom den 19. juni 1980

PRAEAMBEL

DE HOEJE KONTRAHERENDE PARTER i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab -

I BESTRAEBELSE PAA inden for den internationale privatrets omraade at fortsaette det lovharmoniseringsarbejde, som allerede er gjort inden for Faellesskabet, saerlig vedroerende retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgoerelser, og

I OENSKET OM at gennemfoere ensartede regler om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser -

BLEVET ENIGE OM FOELGENDE BESTEMMELSER:

AFSNIT I

KONVENTIONENS ANVENDELSESOMRAADE

Artikel 1 Konventionens anvendelsesomraade

1. Bestemmelserne i denne konvention finder anvendelse paa kontraktlige forpligtelser i alle situationer, hvor der skal foretages et valg mellem lovene i forskellige lande.

2. De finder ikke anvendelse paa

a) spoergsmaal vedroerende fysiske personers rets- eller handleevne, dog med forbehold af artikel 11

b) kontraktlige forpligtelser vedroerende:

- testamenter og arv

- formueforholdet mellem aegtefaeller

- rettigheder og forpligtelser, som udspringer af familieforhold, slaegtskab, aegteskab eller svogerskab, herunder underholdsforpligtelser over for boern foedt uden for aegteskab

c) forpligtelser ifoelge veksler, checks og ordregaeldsbreve eller ifoelge andre omsaetningspapirer i det omfang, forpligtelserne ifoelge saadanne andre omsaetningspapirer udspringer af deres negotiable karakter

d) voldgifts- og vaernetingsaftaler

e) spoergsmaal, der er omfattet af reglerne om selskaber, foreninger og andre juridiske personer, herunder spoergsmaal om disses stiftelser ved registrering eller paa anden maade, deres handleevne, interne organisation og oploesning samt om ledelsens eller deltagernes personlige ansvar i denne egenskab for selskabets, foreningens eller den juridiske persons forpligtelser

f) spoergsmaalet om, hvorvidt en mellemmand kan binde sin principal, eller hvorvidt et organ for et selskab, en forening eller en anden juridisk person kan binde denne over for tredjemand

g) stiftelser af »trusts« eller forholdet mellem stiftere, »trustees« og begunstigede

h) bevisspoergsmaal og processuelle spoergsmaal, dog med forbehold af artikel 14.

3. Bestemmelserne i denne konvention finder ikke anvendelse paa forsikringsaftaler, som daekker risici beliggende i Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskabs medlemsstater. Ved afgoerelsen af, om en risiko er beliggende i disse stater, skal domstolen anvende sin egen interne ret.

4. Stk. 3 finder ikke anvendelse paa aftaler om genforsikring.

Artikel 2 Anvendelse af loven i en ikke-kontraherende stat

Den lov, som udpeges i denne konvention, skal finde anvendelse, selv om det er loven i en ikke-kontraherende stat.

AFSNIT II

ENSARTEDE REGLER

Artikel 3 Lovvalg ved aftale

1. En aftale er underkastet den lov, som parterne har vedtaget. Lovvalget skal vaere udtrykkeligt eller fremgaa med rimelig sikkerhed af kontraktens bestemmelser eller omstaendighederne i oevrigt. Parternes lovvalg kan omfatte hele aftalen eller kun en del deraf.

2. Parterne kan paa et hvilket som helst tidspunkt vedtage, at aftalen skal vaere underkastet en anden lov end den, der forud skulle anvendes enten ifoelge et tidligere lovvalg i henhold til denne artikel eller i medfoer af andre bestemmelser i denne konvention. Parternes vedtagelse efter aftalens indgaaelse om at underkaste aftalen en anden lov fratager ikke aftalen dens gyldighed med hensyn til form ifoelge artikel 9 og kan ikke gribe ind i tredjemands rettigheder.

3. Parternes aftale om anvendelse af loven i et fremmed land kan, uanset om de tillige har indgaaet aftale om vaerneting i et fremmed land, hvis alle andre omstaendigheder af betydning paa aftaletidspunktet kun har tilknytning til et enkelt land, ikke medfoere tilsidesaettelse af saadanne regler i dette lands lov, som ikke kan fraviges ved aftale, herefter benaevnt »ufravigelige regler«.

4. Spoergsmaal om eksistens og gyldighed af parternes samtykke til, at en bestemt lov skal anvendes, afgoeres efter bestemmelserne i artikel 8, 9 og 11.

Artikel 4 Lovvalget i mangel af aftale herom

1. I det omfang der ikke er foretaget et gyldigt lovvalg i henhold til artikel 3, er aftalen underkastet loven i det land, som den har sin naermeste tilknytning til. Hvis en del af aftalen, som kan adskilles fra resten af aftalen, har naermere tilknytning til et andet land, kan loven i dette land dog undtagelsesvis bringes i anvendelse paa denne del af aftalen.

2. Med forbehold af stk. 5 er der formodning om, at aftalen har sin naermeste tilknytning til det land, hvor den part, som skal praestere den for aftalen karakteristiske ydelse, paa tidspunktet for aftalens indgaaelse har sin bopael eller, hvis det drejer sig om et selskab, en forening eller en anden juridisk person, sit hovedsaede. Indgaas aftalen som led i denne parts erhvervsvirksomhed, gaelder formodningen dog det land, hvor hovedforretningsstedet er beliggende, eller, hvis ydelsen efter aftalen skal erlaegges fra et andet forretningssted end hovedforretningsstedet, det land, hvor dette andet forretningssted er beliggende.

3. Uanset stk. 2 er der i det omfang, aftalens genstand er en ret over fast ejendom, herunder en brugsret, formodning om, at aftalen har sin naermeste tilknytning til det land, hvor den faste ejendom er beliggende.

4. Formodningen i stk. 2 gaelder ikke for aftaler om transport af gods. Der er for saadanne aftaler formodning om, at aftalen har sin naermeste tilknytning til det land, hvor transportoeren paa tidspunktet for aftalens indgaaelse har sig hovedforretningssted, hvis dette land tillige er det land, hvor laste- eller lossestedet eller afladerens hovedforretningssted er beliggende. Ved anvendelse af dette stykke skal certepartier for en enkelt rejse og andre aftaler, der har transport af gods som hovedformaal, anses for aftaler om transport af gods.

5. Stk. 2 finder ikke anvendelse, hvis det ikke kan afgoeres, hvad der er den for aftalen karakteristiske ydelse. Der skal ses bort fra formodningerne i stk. 2, 3 og 4, hvis det af omstaendighederne som helhed fremgaar, at aftalen har en naermere tilknytning til et andet land.

Artikel 5 Visse forbrugeraftaler

1. Denne artikel finder anvendelse paa aftaler om levering til en person (»forbrugeren«) af loesoeregenstande eller tjenesteydelser med henblik paa en anvendelse, der maa anses at ligge uden for hans erhvervsmaessige virksomhed, eller om ydelse af kredit til et saadant formaal.

2. Uanset artikel 3 kan parternes lovvalg ikke medfoere, at forbrugeren beroeves den beskyttelse, der tilkommer ham i medfoer af ufravigelige regler i loven i det land, hvor han har sin bopael,

- saafremt der i dette land forud for aftalens indgaaelse er fremsat saerligt tilbud over for ham eller er foretaget reklamering, og han dér har fortaget de handlinger, der fra hans side er noedvendige for aftalens indgaaelse, eller

- saafremt den anden part eller dennes repraesentant har modtaget forbrugerens bestilling i dette land, eller

- saafremt aftalen angaar salg af loesoeregenstande, og forbrugeren er rejst fra dette land til et andet land og har afgivet sin bestilling dér, under forudsaetning af at forbrugerens rejse var arrangeret af saelgeren med det formaal at formaa forbrugeren til at afslutte koeb.

3. Uanset artikel 4 er en aftale, der er omfattet af naervaerende artikel, i mangel af et lovvalg i henhold til artikel 3 undergivet loven i det land, hvor forbrugeren har sin bopael, saafremt den er indgaaet under de i stk. 2 naevnte omstaendigheder.

4. Denne artikel finder ikke anvendelse paa:

a) transportaftaler

b) aftaler om levering af tjenesteydelser, saafremt disse udelukkende skal praesteres i et andet land end det, hvor forbrugeren har sin bopael.

5. Uanset stk. 4 finder denne artikel anvendelse paa aftaler, hvorved der for en samlet pris ydes en kombination af rejse og ophold.

Artikel 6 Individuelle arbejdsaftaler

1. Uanset artikel 3 kan parternes lovvalg i arbejdsaftaler ikke medfoere, at arbejdstageren beroeves den beskyttelse, der tilkommer ham i medfoer af ufravigelige regler i den lov, som i henhold til stk. 2 ville finde anvendelse i mangel af et lovvalg.

2. Uanset artikel 4 er en arbejdsaftale i mangel af et lovvalg i henhold til artikel 3 undergivet

a) loven i det land, hvor arbejdstageren ved opfyldelsen af aftalen saedvanligvis udfoerer sit arbejde, selv om han midlertidigt er beskaeftiget i et andet land, eller

b) hvis arbejdstageren ikke saedvanligvis udfoerer sit arbejde i et bestemt land, loven i det land, hvor det forretningssted, som har antaget arbejdstageren, er beliggende,

medmindre det af omstaendighederne som helhed fremgaar, at aftalen har en naermere tilknytning til et andet land, i hvilket fald loven i dette land finder anvendelse.

Artikel 7 Ufravigelige regler

1. Ved anvendelse af loven i et bestemt land i henhold til denne konvention kan ufravigelige regler i loven i et andet land, som forholdet har en naer tilknytning til, tillaegges virkning, saafremt og i det omfang disse regler ifoelge dette lands rets skal anvendes uden hensyn til, hvilket lands lov der i oevrigt skal anvendes paa aftalen. Ved afgoerelsen af, om der boer tillaegges saadanne ufravigelige regler virkning, skal der tages hensyn til deres art og formaal og til foelgerne af, at de anvendes eller ikke anvendes.

2. Denne konvention medfoerer ingen begraensninger i anvendelsen af regler i domstolslandes lov i tilfaelde, hvor disse er ufravigelige uden hensyn til, hvilket lands lov der i oevrigt skal anvendes paa aftalen.

Artikel 8 Materiel gyldighed

1. Spoergsmaal om eksistens og gyldighed af en aftale eller af en bestemmelse i en aftale afgoeres efter den lov, som i henhold til denne konvention skulle anvendes, hvis aftalen eller bestemmelsen var gyldig.

2. En part kan dog paaberaabe sig loven i det land, hvor han har sin bopael, for at godtgoere, at han ikke har samtykket til aftalen eller bestemmelsen, saafremt det af omstaendighederne fremgaar, at det ikke ville vaere rimeligt at bestemme virkningen af hans adfaerd efter den i stk. 1 angivne lov.

Artikel 9 Gyldighed med hensyn til form

1. En aftale, der er indgaaet mellem personer, som befinder sig i samme land, er gyldig med hensyn til form, hvis den opfylder formkravene i den lov, som skal anvendes paa aftalen i henhold til denne konvention, eller i loven i det land, hvor aftalen er indgaaet.

2. En aftale, der er indgaaet mellem personer, som befinder sig i forskellige lande, er gyldig med hensyn til form, hvis den opfylder formkravene i den lov, som skal anvendes paa aftalen i henhold til denne konvention, eller i loven i et af de paagaeldende lande.

3. Naar en aftale er indgaaet ved repraesentant, skal der ved anvendelsen af stk. 1 og 2 laegges vaegt paa det land, hvor repraesentanten befandt sig ved aftalens indgaaelse.

4. En viljeserklaering vedroerende en eksisterende eller paataenkt aftale er gyldig med hensyn til form, hvis den opfylder formkravene i den lov, som er eller ville vaere anvendelig paa aftalen i henhold til denne konvention, eller i loven i det land, hvor den paagaeldende viljeserklaering blev afgivet.

5. Stk. 1-4 finder ikke anvendelse paa aftaler, som er omfattet af artikel 5, og som er indgaaet under de i artikel 5, stk. 2, naevnte omstaendigheder. Saadanne aftalers gyldighed med hensyn til form afgoeres efter loven i det land, hvor forbrugeren har sin bopael.

6. Uanset stk. 1-4 er en aftale, hvis genstand er en ret over fast ejendom, herunder en brugsret, undergivet saadanne ufravigelige formkrav i loven i det land, hvor ejendommen er beliggende, som ifoelge denne lov skal iagttages, uanset i hvilket land aftalen indgaas, og uanset hvilken lov der i oevrigt skal anvendes paa aftalen.

Artikel 10 Omraadet for den anvendelige lov

1. Den lov, som skal anvendes i henhold til artikel 3-6 og 12, skal navnlig anvendes paa spoergsmaal om

a) fortolkning

b) opfyldelse

c) virkningerne af misligholdelse, herunder erstatningsudmaaling i det omfang, denne reguleres af retsregler, dog kun inden for graenserne af de befoejelser, som tilkommer domstolen efter dens processuelle regler

d) de forskellige ophoersmaader for forpligtelser, herunder foraeldelse og anden rettighedsfortabelse som foelge af fristoverskridelse

e) virkningerne af aftalens ugyldighed.

2. For saa vidt angaar fremgangsmaaden ved opfyldelse og foranstaltninger i anledning af mangelfuld opfyldelse, skal der tages hensyn til loven paa det sted, hvor opfyldelsen sker.

Artikel 11 Manglende handleevne

Naar en aftale er indgaaet mellem personer, der befinder sig i samme land, kan en fysisk person, som ville have handleevne efter loven i dette land, kun paaberaabe sig sin manglende handleevne efter en anden lov, saafremt den anden aftalepart ved aftalens indgaaelse var eller burde have vaeret klar over denne manglende handleevne.

Artikel 12 Overdragelse af fordringer

1. Overdragerens og erhververens indbyrdes forpligtelser i henhold til en aftale om overdragelse af en fordring mod en anden person (»skyldneren«) er undergivet den lov, som i henhold til denne konvention skal anvendes paa aftalen mellem overdrageren og erhververen.

2. Den lov, som finder anvendelse paa den overdragne fordring, afgoer spoergsmaal om fordringens overdragelighed, forholdet mellem erhververen og skyldneren, betingelserne for, at overdragelsen kan goeres gaeldende mod skyldneren, samt spoergsmaal om, hvorvidt skyldneren er blevet frigjort for sine forpligtelser.

Artikel 13 Subrogation

1. Naar en person (»fordringshaveren«) har en ved aftale stiftet fordring mod en anden (»skyldneren«), og en tredjemand er forpligtet til at fyldestgoere fordringshaveren eller har fyldestgjort denne i henhold til en saadan forpligtelse, skal den lov, som finder anvendelse paa tredjemandens forpligtelse til at fyldestgoere fordringshaveren, afgoere, hvorvidt tredjemanden over for skyldneren kan udoeve de rettigheder, som fordringshaveren havde mod skyldneren efter den lov, som skal anvendes paa forholdet mellem disse, og, i bekraeftende fald, hvorvidt han kan goere dette i fuldt eller kun i begraenset omfang.

2. Samme regel finder anvendelse, hvor flere personer er forpligtede ifoelge den samme ved aftale stiftede fordring, og en af disse har fyldestgjort fordringshaveren.

Artikel 14 Bevisbyrde med videre

1. Lovvalget i henhold til denne konvention omfatter ogsaa lovformodnings- og bevisbyrderegler, som opstilles i kontraktretten i den lov, som skal anvendes i henhold til konventionen.

2. Bevis for en aftale eller en viljeserklaering kan foeres ved ethvert bevismiddel, som er anerkendt i domstolslandets lov eller i en af de i artikel 9 angivne love, i henhold til hvilken aftalen eller viljeserklaeringen er gyldig med hensyn til form, forudsat at saadan bevisfoerelse kan gennemfoeres for domstolen.

Artikel 15 Udelukkelse af renvoi

Hvor konventionen foreskriver anvendelse af loven i et bestemt land, skal dette forstaas som en henvisning til de i dette land gaeldende retsregler med undtagelse af landets internationalprivatretlige regler.

Artikel 16 Ordre public

Anvendelse af en regel i en ved konventionen udpeget lov kan kun undlades, saafremt denne anvendelse ville vaere aabenbart uforenelig med grundlaeggende retsprincipper (»ordre public«) i domstolslandet.

Artikel 17 Ingen tilbagevirkende kraft

Denne konvention skal i en kontraherende stat anvendes paa aftaler, der er indgaaet efter det tidspunkt, hvor konventionen er traadt i kraft i den paagaeldende stat.

Artikel 18 Ensartet fortolkning

Ved fortolkningen og anvendelsen af de foranstaaende ensartede regler skal der tages hensyn til deres internationale karakter og til det oenskelige i, at der opnaas ensartethed ved deres fortolkning og anvendelse.

Artikel 19 Stater med mere end ét retssystem

1. Omfatter en stat flere territoriale enheder, som hver har sine egne retsregler vedroerende kontraktlige forpligtelser, skal hver territorial enhed anses for et land ved fastlaeggelsen af den lov, som skal anvendes i henhold til konventionen.

2. En stat, i hvilken forskellige territoriale enheder har deres egne retsregler vedroerende kontraktlige forpligtelser, er ikke forpligtet til at anvende konventionen i tilfaelde, hvor der alene er tale om valg mellem lovene i saadanne enheder.

Artikel 20 Forrang for faellesskabsret

Denne konvention beroerer ikke anvendelsen af bestemmelser, som paa saerlige omraader fastsaetter lovvalgsregler vedroerende kontraktlige forpligtelser, og som er eller bliver optaget i retsakter fra De Europaeiske Faellesskabers institutioner eller i nationale love, der er harmoniserede til gennemfoerelse af saadanne retsakter.

Artikel 21 Forholdet til andre konventioner

Denne konvention er ikke til hinder for anvendelse af internationale konventioner, som en kontraherende stat er eller bliver deltager i.

Artikel 22 Forbehold

1. En kontraherende stat kan paa tidspunktet for undertegnelse, ratifikation, accept eller godkendelse forbeholde sig ret til ikke at anvende

a) artikel 7, stk. 1

b) artikel 10, stk. 1, litra e).

2. . . . (2).

3. En kontraherende stat kan paa et hvilket som helst tidspunkt tilbagekalde et forbehold, den har taget; forbeholdet ophoerer med at have virkning den foerste dag i den tredje kalendermaaned efter meddelelsen om tilbagekaldelsen.

AFSNIT III

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 23

1. Hvis en kontraherende stat, efter at konventionen er traadt i kraft for denne stat, oensker at gennemfoere en ny lovvalgsregel for en saerlig art aftaler, som er omfattet af konventionen, skal den give de oevrige stater, som har undertegnet konventionen, meddelelse om sin hensigt gennem generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber.

2. Enhver stat, der har undertegnet konventionen, kan inden for en frist paa seks maaneder fra datoen for meddelelsen til generalsekretaeren anmode denne om at foranstalte konsultationer mellem de stater, der har undertegnet konventionen, med henblik paa opnaaelse af enighed.

3. Har ingen af de stater, der har undertegnet konventionen, anmodet om konsultationer inden for den naevnte frist, eller er der ikke inden to aar fra datoen for meddelelsen til generalsekretaeren opnaaet enighed under konsultationerne, kan den paagaeldende kontraherende stat aendre sin lovgivning som tilkendegivet. De af staten trufne foranstaltninger skal gennem generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber meddeles de oevrige stater, som har undertegnet konventionen.

Artikel 24

1. Hvis en kontraherende stat, efter at konventionen er traadt i kraft for denne stat, oensker at blive deltager i en multilateral konvention, der som sit hovedformaal eller et af sine hovedformaal har at fastlaegge internationalprivatretlige regler vedroerende spoergsmaal, som er omfattet af denne konvention, finder den i artikel 23 foreskrevne procedure tilsvarende anvendelse.

Dog reduceres den i artikel 23, stk. 3, naevnte frist paa to aar til et aar.

2. Den i stk. 1 naevnte procedure kan undlades, saafremt en kontraherende stat eller et af De Europaeiske Faellesskaber allerede er deltager i den multilaterale konvention, saafremt dennes formaal er at revidere en konvention, som den paagaeldende stat allerede er deltager i, eller saafremt det drejer sig om en konvention, der er indgaaet inden for rammerne af traktaterne om oprettelse af De Europaeiske Faellesskaber.

Artikel 25

Er en kontraherende stat af den opfattelse, at den ved konventionen opnaaede harmonisering vil blive beroert ved indgaaelsen af en overenskomst, som ikke er omfattet af artikel 24, stk. 1, kan den paagaeldende stat anmode generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber om at foranstalte konsultationer mellem de stater, der har undertegnet konventionen.

Artikel 26

Enhver kontraherende stat kan anmode om revision af konventionen. I saa fald skal formanden for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber indkalde til en konference om revision.

Artikel 27 (3)

Artikel 28

1. Denne konvention er fra den 19. juni 1980 aaben for undertegnelse for de stater, der har undertegnet traktaterne om oprettelse af De Europaeiske Faellesskaber.

2. Denne konvention skal ratificeres, accepteres eller godkendes af de stater, der har undertegnet den. Ratifikations-, accept- eller godkendelsesdokumenterne deponeres hos generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber (4).

Artikel 29 (5)

1. Konventionen traeder i kraft den foerste dag i den tredje maaned efter deponeringen af det syvende ratifikations-, accept- eller godkendelsesdokument.

2. For stater, som har undertegnet konventionen, og som ratificerer, accepterer eller godkender den paa et senere tidspunkt, traeder konventionen i kraft den foerste dag i den tredje maaned efter deponeringen af ratifikations-, accept- eller godkendelsesdokumentet.

Artikel 30

1. Konventionen gaelder i ti aar fra den dag, den er traadt i kraft i overensstemmelse med artikel 29, stk. 1, ogsaa for stater, for hvilke den er traadt i kraft paa et senere tidspunkt.

2. Konventionen fornyes stiltiende for fem aar ad gangen, medmindre den opsiges.

3. En kontraherende stat, som oensker at opsige konventionen, skal give generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber meddelelse herom mindst seks maaneder foer udloebet af tiaars-, henholdsvis femaarsperioden (6).

4. Opsigelsen har kun virkning for den stat, som har afgivet den. Konventionen forbliver i kraft mellem de oevrige kontraherende stater.

Artikel 31 (7)

Generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber skal give de stater, der er parter i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, meddelelse om

a) undertegnelserne

b) deponering af hvert ratifikations-, accept- eller godkendelsesdokument

c) datoen for konventionens ikrafttraeden

d) meddelelser, anmodninger og erklaeringer afgivet i medfoer af artikel 23-26 og 30 (8)

e) forbehold og tilbagekaldelser af forbehold i henhold til artikel 22.

Artikel 32

Den protokol, der er knyttet som bilag til konventionen, udgoer en integrerende del af denne.

Artikel 33 (9)

Den konvention, der er udfaerdiget i ét eksemplar paa dansk, engelsk, fransk, irsk, italiensk, nederlandsk og tysk, hvilke tekster har samme gyldighed, deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber. Generalsekretaeren fremsender en bekraeftet genpart til regeringerne i hver af de stater, der har undertegnet konventionen.

Til bekraeftelse heraf har undertegnede behoerigt befuldmaegtigede underskrevet denne konvention.

Udfaerdiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.

[De befuldmaegtigede underskrifter]

PROTOKOL (10)

De hoeje kontraherende parter er blevet enige om foelgende bestemmelse, der er knyttet som bilag til konventionen:

»Uanset konventionens bestemmelser kan Danmark, Sverige og Finland opretholde deres nationale regler vedroerende den lov, som skal anvendes paa spoergsmaal angaaende soetransport af gods, og aendre disse regler uden at foelge den procedure, der er foreskrevet i artikel 23 i Rom-konventionen. De nationale regler, der gaelder paa omraadet, er:

- i Danmark: Soelovens § 252 og § 321, stk. 3 og 4

- i Sverige: Sjoelagens kapitel 13, § 2, stk. 1 og 2, og kapitel 14, § 1, stk. 3

- i Finland: Merilaki/sjoelagen, kapitel 13, § 2, stk. 1 og 2, og kapitel 14, § 1, stk. 3.«

Til bekraeftelse heraf har undertegnede behoerigt befuldmaegtigede underskrevet denne protokol.

Udfaerdiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.

[De befuldmaegtigedes underskrifter]

FAELLESERKLAERING

Regeringerne for Kongeriget Belgien, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Franske Republik, Irland, Den Italienske Republik, Storhertugdoemmet Luxembourg, Kongeriget Nederlandene og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland er paa tidspunktet for undertegnelsen af konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser, enige om:

I. i bestraebelse paa i videst muligt omfang at undgaa spredning af lovvalgsregler i adskillige retsakter og forskelle mellem disse regler,

at give udtryk for oensket om, at De Europaeiske Faellesskabers institutioner under udoevelsen af deres befoejelser efter traktaterne om deres oprettelse i givet fald vil bestraebe sig paa at gennemfoere lovvalgsregler, som i videst muligt omfang er i overensstemmelse med reglerne i denne konvention

II. at erklaere som deres hensigt fra undertegnelsen af denne konvention, og indtil de bliver bundet af dennes artikel 24, at raadfoere sig med hinanden, saafremt en stat, som har undertegnet konventionen, oensker at blive deltager i en konvention, i forhold til hvilken den i artikel 24 omhandlede procedure ville finde anvendelse

III. under hensyn til det bidrag, konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser, yder til harmoniseringen af lovvalgsregler inden for De Europaeiske Faellesskaber, at give udtryk for den opfattelse, at enhver stat, som bliver medlem af De Europaeiske Faellesskaber, boer tiltraede denne konvention.

Til bekraeftelse heraf har undertegnede behoerigt befuldmaegtigede underskrevet denne faelleserklaering.

Udfaerdiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.

[De befuldmaegtigedes underskrifter]

FAELLESERKLAERING

Regeringerne for Kongeriget Belgien, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Franske Republik, Irland, Den Italienske Republik, Storhertugdoemmet Luxembourg, Kongeriget Nederlandene og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland -

som paa tidspunktet for undertegnelsen af konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser,

oensker at sikre en saa effektiv gennemfoerelse som muligt af konventionens bestemmelser, og

tilstraeber at undgaa, at forskellige fortolkninger af konventionen skal skade dens enhedskarakter -

erklaerer sig rede til:

1. at undersoege muligheden for at tillaegge De Europaeiske Faellesskabers Domstol kompetence paa visse omraader, og i paakommende tilfaelde indlede forhandlinger om en aftale med henblik herpaa

2. at etablere kontakter med regelmaessige mellemrum mellem deres repraesentanter.

Til bekraeftelse heraf har undertegnede behoerigt befuldmaegtigede underskrevet denne faelleserklaering.

Udfaerdiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.

[De befuldmaegtigedes underskrifter]

(1) Tekst som aendret ved konventionen af 10. april 1984 om Den Hellenske Republiks tiltraedelse, i det foelgende benaevnt »tiltraedelseskonventionen af 1984«, ved konventionen af 18. maj 1992 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltraedelse, i det foelgende benaevnt »tiltraedelseskonventionen af 1992« og ved konventionen om Republikken OEstrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltraedelse, i det foelgende benaevnt »tiltraedelseskonventionen af 1996«.

(2) Stk. 2 ophaevet ved tiltraedelseskonventionen af 1992.

(3) Artikel 27 ophaevet ved artikel 2, nr. 1, i tiltraedelseskonventionen af 1992.

(4) Ratificeringen af tiltraedelseskonventionerne er foretaget i henhold til foelgende bestemmelser heri:

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1984, artikel 3 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 3

Denne konvention skal ratificeres af signatarstaterne. Ratifikationsdokumenterne skal deponeres hos generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber.«

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1992, artikel 4 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 4

Denne konvention skal ratificeres af signatarstaterne. Ratifikationsdokumenterne deponeres hos generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber.«

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1996, artikel 5 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 5

Denne konvention skal ratificeres af signatarstaterne. Ratifikationsdokumenterne deponeres hos generalsekretaeren for Raadet for Den Europaeiske Union.«

(5) Ikrafttraedelsen af tiltraedelseskonventionerne sker i henhold til foelgende bestemmelser heri:

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1984, artikel 4 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 4

Denne konvention traeder i kraft mellem de stater, der har ratificeret den, den foerste dag i den tredje maaned, der foelger efter deponeringen af det sidste ratifikationsdokument fra Den Hellenske Republik og syv stater, som har ratificeret konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser.

For hver kontraherende stat, der ratificerer konventionen paa et senere tidspunkt, traeder den i kraft paa den foerste dag i den tredje maaned, der foelger efter deponeringen af denne stats ratifikationsdokument.«

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1992, artikel 5 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 5

I forholdet mellem de stater, der har ratificeret den foreliggende konvention, traeder den i kraft den foerste dag i den tredje maaned, der foelger efter deponeringen af det sidste ratifikationsdokument fra Kongeriget Spanien eller Den Portugisiske Republik og en af de stater, som har ratificeret konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser.

For hver kontraherende stat, der ratificerer konventionen paa et senere tidspunkt, traeder den i kraft paa den foerste dag i den tredje maaned, der foelger efter deponeringen af denne stats ratifikationsdokument.«

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1992, artikel 6 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 6

1. I forholdet mellem de stater, der har ratificeret den foreliggende konvention, traeder den i kraft den foerste dag i den tredje maaned, der foelger efter deponeringen af det sidste ratifikationsdokument fra Republikken OEstrig, Republikken Finland eller Kongeriget Sverige og en af de kontraherende stater, som har ratificeret konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser.

2. For hver kontraherende stat, der ratificerer konventionen paa et senere tidspunkt, traeder den i kraft den foerste dag i den tredje maaned, der foelger efter deponeringen af denne stats ratifikationsdokument.«

(6) Andet punktum ophaevet ved tiltraedelseskonventionen af 1992.

(7) Notifikationen af tiltraedelseskonventionerne er foretaget i henhold til foelgende bestemmelser heri:

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1984, artikel 5 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 5

Generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber giver signatarstaterne meddelelse om:

a) deponeringen af ethvert ratifikationsdokument

b) datoerne for denne konventions ikrafttraeden for de kontraherende stater.«

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1992, artikel 6 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 6

Generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber giver signatarstaterne meddelelse om:

a) deponeringen af ethvert ratifikationsdokument

b) datoerne for denne konventions ikrafttraeden for de kontraherende stater.«

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1996, artikel 7 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 7

Generalsekretaeren for Raadet for Den Europaeiske Union giver signatarstaterne meddelelse om:

a) deponeringen af ethvert ratifikationsdokument

b) datoerne for denne konventions ikrafttraeden for de kontraherende stater.«

(8) Litra d) aendret ved tiltraedelseskonventionen af 1992.

(9) Angivelsen af de autentiske tekster til tiltraedelseskonventionerne findes i foelgende bestemmelser heri:

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1984, artikel 2 og 6 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 2

Generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber fremsender til regeringen for Den Hellenske Republik en bekraeftet genpart paa dansk, engelsk, fransk, irsk, italiensk, nederlandsk og tysk af konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser.

Teksten til konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser, udfaerdiget paa graesk, er knyttet som bilag til naervaerende konvention. Teksten udfaerdiget paa graesk har gyldighed paa samme betingelser som de oevrige tekster til konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser.«

»Artikel 6

Denne konvention, der er udfaerdiget i ét eksemplar paa dansk, engelsk, fransk, graesk, irsk, italiensk, nederlandsk og tysk, hvilke otte tekster har samme gyldighed, depone res i arkiverne i Generalsekretariatet for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber. Generalsekretaeren fremsender en bekraeftet genpart til hver af signatarstaternes regering.«

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1992, artikel 3 og 7 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 3

Generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber fremsender til regeringerne for Kongeriget Spanien og Den Portugisiske Republik en bekraeftet genpart paa dansk, engelsk, fransk, graesk, irsk, italiensk, nederlandsk og tysk af konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser.

Teksten til konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser, udfaerdiget paa portugisisk og spansk, er knyttet som bilag I og II til naervaerende konvention. Teksten udfaerdiget paa portugisisk og spansk har gyldighed paa samme betingelser som de oevrige tekster til konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser.«

»Artikel 7

Denne konvention, der er udfaerdiget i ét eksemplar paa dansk, engelsk, fransk, graesk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk og tysk, hvilke ti tekster har samme gyldighed, deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber. Generalsekretaeren fremsender en bekraeftet genpart til hver af signatarstaternes regeringer.«

- for saa vidt angaar tiltraedelseskonventionen af 1996, artikel 4 og 8 heri med foelgende ordlyd:

»Artikel 4

1. Generalsekretaeren for Raadet for Den Europaeiske Union fremsender til regeringerne for Republikken OEstrig, Republikken Finland og Kongeriget Sverige en bekraeftet genpart paa dansk, engelsk, fransk, graesk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk og tysk af konventionen af 1980, af konventionen af 1984, af foerste protokol af 1988, af anden protokol af 1988 og af konventionen af 1992.

2. Teksten til konventionen af 1980, konventionen af 1984, foerste protokol af 1988, anden protokol af 1988 og konventionen af 1992 udfaerdiget paa finsk og svensk, har gyldighed paa samme betingelser som de oevrige tekster til konventionen af 1980, konventionen af 1984, foerste protokol af 1988, anden protokol af 1988 og konventionen af 1992.«

»Artikel 8

Denne konvention, der er udfaerdiget i ét eksemplar paa dansk, engelsk, finsk, fransk, graesk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, hvilke tolv tekster har samme gyldighed, deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Raadet for Den Europaeiske Union. Generalsekretaeren fremsender en bekraeftet genpart til hver af signatarstaternes regeringer.«

(10) Tekst som aendret ved tiltraedelseskonventionen af 1996.