DA Den Europæiske Unions Tidende L 307/3

Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343, der findes på adressen:.

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Regulativ nr. 117 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af dæk med hensyn til rullestøjsemission og vejgreb på vådt underlag og/eller rullemodstand

omfattende al gældende tekst frem til:

Ændringsserie 02 — Trådt i kraft: 30. januar 2011

Korrigendum 1 til ændringsserie 02 — Trådt i kraft: 30. januar 2011

Korrigendum 2 til ændringsserie 02 — Trådt i kraft: 22. juni 2011

Korrigendum 3 til ændringsserie 02 — Trådt i kraft: 22. juni 2011

INDHOLD

REGULATIV

1. Anvendelsesområde

2. Definitioner

3. Ansøgning om godkendelse

4. Mærkning

5. Godkendelse

6. Forskrifter

7. Ændringer af typen af luftdæk og udvidelse af godkendelsen

8. Produktionens overensstemmelse

9. Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse

10. Endeligt ophør af produktionen

11. Navne og adresser på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de typegodkendende myndigheder

12. Overgangsbestemmelser

BILAG

Bilag 1 — Meddelelse

Bilag 2 — Eksempler på godkendelsesmærker

Tillæg 1 — Udformning af godkendelsesmærker

Tillæg 2 — Godkendelse i henhold til regulativ nr. 117, som falder sammen med regulativ nr. 30 eller 54

Tillæg 3 — Udvidelser med henblik på at kombinere godkendelser meddelt i henhold til regulativ nr. 117, 30 eller 54

Tillæg 4 — Udvidelser med henblik på at kombinere godkendelser meddelt i henhold til regulativ nr. 117

Bilag 3 — Metode til måling af rullestøjsemission efter friløbsmetoden

Tillæg 1 — Prøvningsrapport

Bilag 4 — Specifikationer for prøveanlægget

Bilag 5 — Prøvningsforskrifter for måling af vådgreb

Tillæg 1 — Prøvningsrapport (vejgreb på vådt underlag)

Bilag 6 — Prøvningsforskrifter for måling af rullemodstand

Tillæg 1 — Tolerancer for prøvningsudstyr

Tillæg 2 — Målefælgens bredde

Tillæg 3 — Prøvningsrapport og prøvningsdata (rullemodstand)

Bilag 7 — Forskrifter for prøvning af ydelse i sne

Tillæg 1 — Piktogram — definition af »alpint symbol«

Tillæg 2 — Prøvningsrapporter og prøvningsdata

1. ANVENDELSESOMRÅDE

1.1. Denne forordning finder anvendelse på nye luftdæk i kategori C1, C2 og C3 med hensyn til deres rullestøjsemission, rullemodstand og, for så vidt angår kategori C1, vejgreb på vådt underlag (vådgreb). Regulativet finder imidlertid ikke anvendelse på: 1.1.1. dæk beregnet til brug som midlertidige reservedæk og mærket »Temporary use only« 1.1.2. dæk med en nominel fælgdiameterkode ≤ 10 (eller ≤ 254 mm) eller ≥ 25 (eller ≥ 635 mm) 1.1.3. dæk beregnet til konkurrencer 1.1.4. dæk beregnet til montering på køretøjer af andre klasser end M, N og O (1) 1.1.5. dæk monteret med traktionsforbedrende anordninger (f.eks. pigdæk) 1.1.6. dæk beregnet til hastigheder under 80 km/h (hastighedssymbol F) 1.1.7. dæk, der kun er beregnet til montering på køretøjer, som er registreret for første gang før den 1. oktober 1990 1.1.8. terrændæk til erhvervsformål, for så vidt angår forskrifterne om rullemodstand og rullestøj.

1.2. De kontraherende parter udsteder eller accepterer godkendelser af rullestøj og/eller vejgreb på vådt underlag og/eller rullemodstand.

2. DEFINITIONER

I forbindelse med dette regulativ gælder, ud over definitionerne i regulativ nr. 30 og 54, følgende definitioner:

2.1. »Dæktype»: i forbindelse med dette regulativ en dækgruppe, som omfatter en fortegnelse over dækdimensionsbetegnelser, mærkenavne, varemærker og handelsbetegnelser, og som ikke udviser forskelle på væsentlige punkter som:

a) fabrikantens navn

b) dækkategori (jf. punkt 2.4)

c) dækkets opbygning

d) anvendelseskategori: normaldæk, vinterdæk og specialdæk

e) for dækkategori C1: i) ved dæk, der indgives med henblik på godkendelse af rullestøjsemissionsniveau, uanset om dækkene er af normaltypen eller forstærkede (»reinforced«) (eller til ekstra belastning »extra load») ii) ved dæk, der indgives med henblik på godkendelse af ydelsen for vejgreb på vådt underlag, uanset om der er tale om normal- eller vinterdæk i hastighedskategori Q eller lavere med undtagelse af H (≤ 160 km/h) eller hastighedskategori R og højere, herunder H (> 160 km/h)

f) for dæk i kategori C2 og C3: i) ved dæk, der indgives med henblik på godkendelse af rullestøjsemissionsniveau 1, uanset om dækkene er M+S-mærkede eller ej ii) ved dæk, der indgives med henblik på godkendelse af rullestøjsemissionsniveau 2, uanset om der er tale om trækdæk eller ej

g) slidbanemønstret (jf. punkt 3.2.1).

2.2. »Mærkenavn« eller »handelsbetegnelse«: den af fabrikanten angivne betegnelse til identifikation af dækket. Mærkenavnet kan være fabrikantens navn, og handelsbetegnelsen kan være sammenfaldende med varemærket.

2.3. »Rullestøjsemission«: den støj, der udsendes ved kontakten mellem de rullende dæk og vejbanen.

2.4. »Dækkategori«: en af følgende grupper:

2.4.1. Dækkategori C1: dæk i overensstemmelse med regulativ nr. 30

2.4.2. Dækkategori C2: dæk i overensstemmelse med regulativ nr. 54 og med belastningsindeks som enkeltdæk lavere end eller lig med 121 og hastighedskategorisymbol højere end eller lig med »N«

2.4.3. Dækkategori C3: dæk i overensstemmelse med regulativ nr. 54 og: a) belastningsindeks som enkeltdæk højere end eller lig med 122 eller b) belastningsindeks som enkeltdæk lavere end eller lig med 121 og hastighedskategorisymbol lavere end eller lig med »M«

2.5. »Repræsentativ dækdimension«: den dækdimension, der indgives til den prøvning, der er beskrevet i bilag 3 til dette regulativ hvad angår rullestøjsemission, i bilag 5 hvad angår vejgreb på vådt underlag, i bilag 6 hvad angår rullemodstand med henblik på overensstemmelsesvurdering ved typegodkendelse af dæktypen, eller i bilag 7 hvad angår ydelse i sne med henblik på vurdering af anvendelseskategorien »sne«.

2.6. »Dæk til midlertidigt brug«: et dæk, der er forskelligt fra et dæk beregnet til brug på et køretøj under normale kørselsforhold, men udelukkende beregnet til midlertidig brug under begrænsede kørselsforhold.

2.7. »Dæk beregnet til konkurrence«: dæk, der er beregnet til brug på køretøjer, der deltager i motorsportskonkurrencer og ikke er beregnet til vejbrug uden for konkurrence.

2.8. »Normaldæk«: dæk, der er beregnet til normal brug på vej.

2.9. »Forstærket (Reinforced) dæk« eller »ekstra belastning (Extra Load)« i kategori C1: luftdæk beregnet til at bære en større belastning ved et højere dæktryk end den belastning, som den tilsvarende standarddæktype ved standarddæktrykket, jf. ISO 4000-1:2010 (2).

2.10. »Trækdæk«: et dæk i kategori C2 eller C3 med påskriften TRACTION, som primært er beregnet til montering på drivakslen/drivakslerne på et køretøj for at give maksimal kraftoverførsel under forskellige forhold.

2.11. »Vinterdæk«: et dæk, hvis slidbanemønster, slidbanesammensætning eller opbygning primært er udformet til på sne at opnå en bedre ydeevne end et normaldæk for så vidt angår dets evne til at sætte køretøjet i gang, holde det i gang eller bringe det til standsning.

2.12. »Specialdæk«: et dæk, der er beregnet til brug under blandede forhold både på vej og i terræn eller til andre specielle opgaver. Sådanne dæk er primært konstrueret til at sætte og holde køretøjet i gang ved terrænkørsel.

2.13. »Terrændæk til erhvervsformål«: et specialdæk, der primært anvendes til kørsel under terrænmæssigt svære forhold.

2.14. »Slidbanedybde«: hovedrillernes dybde.

2.14.1. »Hovedriller« de brede riller, der, for så vidt angår (handels)dæk til personbiler og varevogne, befinder sig i slidbanens centrale område, i hvilke slidindikatorerne er placeret.

2.15. »Porevolumen«: forholdet mellem porearealet i en referenceoverflade og denne referenceoverflades areal beregnet ud fra tegningen af støbeformen.

2.16. »Standardreferencedæk (SRTT)«: dæk, der er fremstillet, kontrolleret og opbevaret i overensstemmelse med American Society for Testing and Materials (ASTM) standard E1136-93 (2003) (størrelse P195/75/R14).

2.17. Vådgrebsmåling — særlige definitioner

2.17.1. »Vejgreb på vådt underlag«: den relative bremseevne på vådt underlag for et prøvningskøretøj udstyret med det pågældende kandidatdæk i forhold til samme prøvningskøretøj udstyret med referencedæk (SRTT).

2.17.2. »Kandidatdæk«: et dæk, som er repræsentativt for den type, der indgives til godkendelse i henhold til dette regulativ.

2.17.3. »Kontroldæk«: et normalt seriefremstillet dæk, som bruges til at bestemme vejgrebet på vådt underlag for dækdimensioner, der ikke kan monteres på samme køretøj som standardreferencedækket — jf. punkt 2.2.2.16 i bilag 5 til dette regulativ.

2.17.4. »Vådgrebsindeks (»G«)«: forholdet mellem kandidatdækkets ydelse og standardreferencedækkets ydelse.

2.17.5. »Højeste bremsekraftkoefficient (»pbfc«)«: den maksimale værdi for forholdet mellem bremsekraft og vertikal belastning af dækket forud for blokering af hjulet.

2.17.6. »Middel fuldt udviklet deceleration (»mfdd«)«: den gennemsnitlige deceleration udregnet på baggrund af den målte afstand, når et køretøj decelereres mellem to angivne hastigheder.

2.17.7. »Påkoblingshøjde«: højden målt vinkelret fra anhængertrækkets eller hitchens artikulationspunkt til jorden, når det trækkende køretøj og påhængskøretøjet er sammenkoblet. Køretøjet og påhængskøretøjet skal stå på en jævn vejbelægning i prøvningstilstand udstyret med de dæk, der skal anvendes ved den pågældende prøvning.

2.18. Rullemodstandsmåling — særlige definitioner

2.18.1. Rullemodstand Fr

Energitab (eller forbrugt energi) pr. tilbagelagt afstandsenhed (3).

2.18.2. Rullemodstandskoefficient Cr

Forholdet mellem rullemodstand og dækkets belastning (4).

2.18.3. Nyt prøvedæk

Et dæk, som ikke tidligere har været anvendt i en afbøjet rulleprøvning, som hæver dets temperatur til et niveau over det, der genereres ved rullemodstandsprøvning, og som ikke tidligere er blevet udsat for temperaturer over 40 °C (5) (6).

2.18.4. Laboratoriekontroldæk

Dæk, der anvendes af et laboratorium til kontrol af maskintilstanden som funktion af tiden (7).

2.18.5. Begrænset oppumpning

Metode til oppumpning af dækket, hvor man lader dæktrykket bygge sig op, idet dækket varmes op under kørsel.

2.18.6. Parasittab

Energitab (eller forbrugt energi) pr. tilbagelagt afstandsenhed, fratrukket tab internt i dækket, der kan tilskrives luftmodstand i prøvningsudstyrets forskellige roterende elementer, lejefriktion og andre systematiske tabskilder, som målingen muligvis kan være behæftet med.

2.18.7. »Skimtest«-aflæsning

En type måling af parasittab, hvor dækket rulles uden at skride, mens dækbelastningen reduceres til et niveau, hvor energitabet inden i selve dækket omtrent er lig nul.

2.18.8. Inerti eller inertimoment

Forholdet mellem det moment, der påføres et roterende legeme og dette legemes roterende acceleration (8).

2.18.9. Målingens reproducerbarhed σm

Maskinens evne til at måle rullemodstand (9).

3. ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1. Ansøgning om godkendelse af en dæktype i henhold til dette regulativ skal indgives af dækkets fabrikant eller dennes bemyndigede repræsentant. I ansøgningen skal angives: 3.1.1. De ydelsesegenskaber, der skal vurderes for den pågældende dæktype, »rullestøjsemissionsniveau« og/eller »vejgreb på vådt underlag« og/eller »rullemodstandsniveau«. Dækkets »ydelse på sne« såfremt anvendelseskategorien er sne 3.1.2. Fabrikantens navn og adresse 3.1.3. Ansøgers navn og adresse 3.1.4. Produktionsanlæggets/produktionsanlæggenes adresse(er) 3.1.5. Mærkenavn(e), handelsbetegnelse(r) eller varemærke(r) 3.1.6. Dækkategori (kategori C1, C2 eller C3) (se punkt 2.4 i dette regulativ) 3.1.6.1. Dækbredde for dæk af kategori C1 (se punkt 6.1.1 i dette regulativ) Bemærk: Disse oplysninger kræves kun i forbindelse med godkendelse af rullestøjsemissionsniveau. 3.1.7. Dækopbygning 3.1.8. For dækkategori C1 angives: a) om dækkene er forstærkede (reinforced) eller til ekstra belastning (extra load), hvis der er tale om godkendelse med hensyn til rullestøjsemissionsniveau b) hastighedskategorisymbol »Q« eller lavere (dog ikke »H«) eller »R« og højere (inklusive »H«), hvis der er tale om godkendelse af »vinterdæk« med hensyn til vejgreb på vådt underlag For dækkategori C2 angives: a) om dækkene er M+S-mærkede, hvis der er tale om godkendelse med hensyn til rullestøjsemissionsniveau på trin 1 b) om dækkene er trækdæk, hvis der er tale om godkendelse med hensyn til rullestøjsemissionsniveau på trin 2 3.1.9. Anvendelseskategori (normaldæk, vinterdæk eller specialdæk) 3.1.10. En fortegnelse over dækdimensionsbetegnelser, der er omfattet af denne ansøgning.

3.2. Hver ansøgning om godkendelse skal være ledsaget af følgende (i tre eksemplarer): 3.2.1. Udførlig beskrivelse af de væsentligste kendetegn ved det eller de slidbanemønstre, som de angivne dækdimensioner har, og indvirkningen heraf på dækkets ydeevne (dvs. rullestøjsemissionsniveau eller vejgreb på vådt underlag, rullemodstand og vejgreb i sne). Dette kan ske i form af beskrivelser suppleret med tekniske data, tegninger, fotografier og computertomografi (CT) og skal være give den typegodkendende myndighed eller den tekniske tjeneste tilstrækkeligt grundlag til at afgøre, om senere ændringer af de væsentligste kendetegn vil påvirke dækkets ydeevne negativt. Mindre dækkonstruktionsændringers indvirkning på dækkets ydeevne bestemmes i forbindelse med kontrollen af produktionens overensstemmelse. 3.2.2. Tegninger eller fotografier af dæksiden, der tydeligt viser de oplysninger, der er anført ovenfor under punkt 3.1.8 og godkendelsesmærket, der omtales under punkt 4, skal indgives, så snart produktionen er igangsat, men højst et år fra datoen for tildeling af typegodkendelse. 3.2.3. Hvis der er tale om ansøgninger for specialdæk, en kopi af støbetegningen af slidbanemønsteret for at gøre det muligt at efterprøve porevolumen.

3.3. Efter anmodning fra typegodkendelsesmyndigheden skal ansøgeren levere prøver af dæk til afprøvning eller prøverapporten fra den tekniske tjeneste, der, som anført i punkt 11 i dette regulativ, har udført prøvningen.

3.4. For så vidt angår ansøgningen kan afprøvning begrænses til en udvælgelse af de værste tilfælde efter typegodkendelsesmyndighedens eller udpegede tekniske tjenestes skøn.

3.5. Dækfabrikantens laboratorier og prøveanlæg kan accepteres som godkendte prøvningslaboratorier, og den godkendende myndighed skal have mulighed for at være til stede under enhver prøvning.

4. MÆRKNING

4.1. Alle dæk i dæktypen skal være mærket som foreskrevet i enten regulativ nr. 30 eller nr. 54.

4.2. Dæk skal bære følgende mærkninger (10): 4.2.1. fabrikantens navn eller varemærke 4.2.2. handelsbetegnelsen (jf. punkt 2.2). Hvis handelsbetegnelsen er den samme som varemærket, kan den udelades 4.2.3. dækdimensionsbetegnelsen 4.2.4. påskriften »REINFORCED« (eller alternativt »EXTRA LOAD«), hvis dækket er klassificeret som forstærket 4.2.5. påskriften »TRACTION«, hvis dækket er klassificeret som trækdæk (11) 4.2.6. påskriften »M+S« eller »M.S« eller »M&S«, hvis dækket er konstrueret til at give et bedre greb i mudder og sne eller tøsne end et normaldæk. 4.2.7. det »alpine« symbol (»bjerg med 3 tinder og et snefnug«, jf. bilag 7, tillæg 1) for alle kategorier, hvis dækket er klassificeret som »vinterdæk«. 4.2.8. påskriften »MPT« (eller alternativt »ML« eller »ET«) og/eller »POR«, hvis dækket er klassificeret som »specialdæk«. ET betyder Extra Tread (ekstra slidbane), ML står for Mining and Logging (mine- og skovbrug), MPT betyder Multi-Purpose Truck (lastbil til flere formål) og POR betyder Professional Off-Road (terrændæk til erhvervsbrug).

4.3. Dæk skal have tilstrækkelig plads til godkendelsesmærket som anført i bilag 2 til dette regulativ.

4.4. Godkendelsesmærket skal på klart synlig og ikke-sletbar måde være påført dæksiden i dens laveste del på mindst én af siderne.

4.4.1. Er der tale om dæk, der er mærket med fælgmonteringskonfigurationssymbol »A«, kan godkendelsesmærket dog være påført hvor som helst på dækkets udvendige side.

5. GODKENDELSE

5.1. Hvis den repræsentative dækdimension for dæktypen, der indgives til typegodkendelse i henhold til dette regulativ, opfylder forskrifterne i punkt 6 og 7 nedenfor, meddeles godkendelse.

5.2. Hver godkendt dæktype tildeles et godkendelsesnummer. Samme kontraherende part kan ikke tildele samme nummer til en anden dæktype.

5.3. Meddelelse om typegodkendelse eller udvidelse eller nægtelse af godkendelse af dæktypen i henhold til dette regulativ meddeles de kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, i form af en meddelelse i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ.

5.3.1. Dækfabrikanterne har ret til at indsende ansøgning om udvidelse af typegodkendelse med henblik på omfattelse af forskrifterne i andre regulativer af relevans for dæktypen. I så fald vedlægges en kopi af meddelelsen om den pågældende typegodkendelse, som er udstedt af den relevante godkendende myndighed til ansøgningen om udvidelse af godkendelse. Kun den typegodkendende myndighed, som udstedte den oprindelige godkendelse, kan godkende ansøgning om udvidelse(r).

5.3.1.1. Når der meddeles udvidelse af godkendelse, og der på meddelelsesblanketten (jf. bilag 1 til dette regulativ) skal angives overensstemmelse med andre regulativer, suppleres godkendelsesnummeret på meddelelsesblanketten med et eller flere suffiks for at angive den/de pågældende regulativ(er) og de tekniske forskrifter, som er blevet indarbejdet gennem udvidelsen af godkendelsen. I forbindelse med hvert suffiks tilføjes det specifikke typegodkendelsesnummer og selve regulativet til meddelelsesblankettens punkt 9.

5.3.1.2. Præfikset skal angive ændringsserien til det relevante regulativs forskrifter for dækkets ydeevne, f.eks. 02S2 for at angive anden ændringsserie vedr. rullestøjsniveau på trin 2 eller 02S1WR1 for at angive anden ændringsserie vedr. rullestøjsniveau på trin 1, vejgreb på vådt underlag og rullemodstand på trin 1 (jf. punkt 6.1 for definition af trin 1 og trin 2). Der kræves ingen angivelse af ændringsserien, hvis det pågældende regulativ er i sin oprindelige form.

5.3.2. Følgende suffikser er allerede reserveret til at angive specifikke regulativer vedrørende parametre for dæks ydeevne: S for at angive yderligere overholdelse af kravene til rullestøjsemissionsniveau W for at angive yderligere overholdelse af kravene til vejgreb på vådt underlag R for at angive yderligere overholdelse af kravene til rullemodstand. Idet der tages højde for, at der er defineret to trin for rullestøjs- og rullemodstandsangivelse i punkt 6.1 og 6.3, vil S og R enten være efterfulgt af suffikset »1« for opfyldelse af trin 1 eller suffikset »2« for opfyldelse af trin 2.

5.4. På den i punkt 4.3 anførte plads og i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 4.4, skal alle dækdimensioner i overensstemmelse med dæktypen godkendt under dette regulativ, påføres et internationalt godkendelsesmærke bestående af: 5.4.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (12) og 5.4.2. godkendelsesnummeret, som placeres tæt ved den i punkt 5.4.1 omhandlede cirkel, enten over eller under »E« eller til venstre eller højre for dette 5.4.3. suffikset/suffikserne og angivelsen af de relevante ændringsserier, som fremgår af meddelelsesblanketten. Der kan anvendes et af suffikserne på nedenstående liste eller en kombination af disse. S1 Støjniveau trin 1 S2 Støjniveau trin 2 W Vejgreb på vådt underlag R1 Rullemodstandsniveau trin 1 R2 Rullemodstandsniveau trin 2 Disse suffikser skal placeres til højre for eller under godkendelsesnummeret, såfremt det er en del af den oprindelse godkendelse. Hvis der efterfølgende sker en udvidelse af godkendelserne efter regulativ 30 eller 54, placeres det ekstra tegn »+« og ændringsserien til regulativ nr. 117 foran suffikset eller en eventuel kombination af suffikser for at angive udvidelse af godkendelsen. Hvis der efterfølgende sker en udvidelse af den oprindelige godkendelse efter regulativ nr. 117, placeres det ekstra tegn »+« mellem suffikset eller en eventuel kombination af suffikser til den oprindelige godkendelse og suffikset eller en eventuel kombination af suffikser, der er tilføjet for at angive en udvidelse af godkendelsen. 5.4.4. Hvis suffikset/suffikserne til godkendelsesnummeret er påført på dækkets sider, bortfalder kravet om yderligere mærkning af dækket med det specifikke typegodkendelsesnummer for overensstemmelse med de regulativer, som suffikset henviser til i medfør af punkt 5.3.2 ovenfor.

5.5. Hvis en dæktype er i overensstemmelse med en dæktype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt typegodkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 5.4.1 foreskrevne symbol ikke gentages. I så fald anbringes regulativets nummer og typegodkendelsesnummeret samt yderligere symboler for alle regulativer, i henhold til hvilke typegodkendelse er meddelt i det land, som har meddelt typegodkendelse i henhold til dette regulativ, i lodrette kolonner til højre for det mærke, der er beskrevet i punkt 5.4.1.

5.6. I bilag 2 til dette regulativ er givet eksempler på godkendelsesmærkets udformning.

6. FORSKRIFTER

6.1. Rullestøjsemissionsgrænser som målt ved den i bilag 3 i dette regulativ anførte metode.

6.1.1. For dæk af kategori C1 må rullestøjsemissionen ikke overskride de nedenfor angivne værdier for det relevante trin. Værdierne henviser til den nominelle dækbredde som anført i punkt 2.17.1.1 i regulativ nr. 30:

Trin 1 Nominel dækbredde Grænseværdi i dB (A) 145 og lavere 72 Over 145 og indtil 165 73 Over 165 og indtil 185 74 Over 185 og indtil 215 75 Over 215 76 Ovennævnte grænseværdier øges med 1 dB(A), hvis der er tale om dæk af typen »extra load« eller »reinforced« og med 2 dB(A), hvis der er tale om »specialdæk«.





Trin 2 Nominel dækbredde Grænseværdi i dB (A) 185 og lavere 70 Over 185 og indtil 245 71 Over 245 og indtil 275 72 Over 275 74 Ovennævnte grænseværdier øges med 1 dB(A), hvis der er tale om vinterdæk, dæk af typen »extra load« eller »reinforced«.

6.1.2. For dæk i kategori C2 må rullestøjsemissionen for den pågældende anvendelse (se punkt 2.1 ovenfor) ikke overskride de nedenfor angivne værdier for det relevante trin:

Trin 1 Anvendelse Grænseværdi i dB (A) Normal 75 Vinter (13) 77 Special 78





Trin 2 Anvendelse Grænseværdi i dB (A) Normal 72 Vinter 73 Special 74 Hvis der er tale om trækdæk, øges ovennævnte grænseværdier med 1 dB(A) ved anvendelseskategorien normaldæk og specialdæk og med 2 dB(A) ved anvendelseskategorien vinterdæk.

6.1.3. For dæk i kategori C3 må rullestøjsemissionen for den pågældende anvendelse (se punkt 2.1 ovenfor) ikke overskride de nedenfor angivne værdier for det relevante trin:

Trin 1 Anvendelse Grænseværdi i dB (A) Normal 76 Vinter (14) 78 Special 79





Trin 2 Anvendelse Grænseværdi i dB (A) Normal 73 Vinter 74 Special 75 Hvis der er tale om trækdæk, øges ovennævnte grænseværdier med 2 dB(A).

6.2. Vejgrebet på vådt underlag vil blive baseret på en fremgangsmåde, hvor enten højeste bremsekraftkoefficient (»pbfc«) eller middel fuldt udviklet deceleration (»mfdd«) sammenlignes med værdierne for et standardreferencedæk (SRTT). Den relative ydelse angives med et vådgrebsindeks (G).

6.2.1. For dæk i kategori C1, som er prøvet i henhold til en af procedurerne i bilag 5 til dette regulativ, skal følgende forskrifter overholdes:

Anvendelse Indeks for vejgreb på vådt underlag (G) Vinterdæk med hastighedssymbol (»Q« eller lavere, dog ikke »H«), som angiver en maksimal tilladt hastighed på 160 km/h ≥ 0,9 Vinterdæk med hastighedssymbol (»R« eller over, inklusive »H«), som angiver en maksimal tilladt hastighed på over 160 km/h ≥ 1,0 Normalt dæk (vejkørsel) ≥ 1,1

6.3. Grænser for rullemodstandskoefficient som målt ved den i bilag 6 i dette regulativ anførte metode.

6.3.1. De maksimale værdier for trin 1 vedr. rullemodstandskoefficienten må ikke overskride følgende (værdier i N/kN svarende til værdi i kg/ton):

Dækkategori Maks. værdi (N/kN) C1 12,0 C2 10,5 C3 8,0 For vinterdæk øges grænseværdierne med 1 N/kN.

6.3.2. De maksimale værdier for trin 2 vedr. rullemodstandskoefficienten må ikke overskride følgende (værdier i N/kN svarende til værdi i kg/ton):

Dækkategori Maks. værdi (N/kN) C1 10,5 C2 9,0 C3 6,5 For vinterdæk øges grænseværdierne med 1 N/kN.

6.4. For at dækket kan klassificeres i kategorien »vinterdæk« skal det påvises, at det opfylder ydelseskravene ved en prøvemetode, hvor

a) den middel fuldt udviklede deceleration (»mfdd«) ved en bremseprøvning

b) eller alternativt den maksimale eller gennemsnitlige trækkraft ved en trækprøvning

c) eller alternativt den middel fuldt udviklede acceleration ved en accelerationsprøvning (15) for et kandidatdæk sammenlignes med et standardreferencedæk.

Den relative ydelse angives med et sneindeks.

6.4.1 Krav til dækkets ydelse i sne

6.4.1.1. Dæk i kategori C1 og C2

Den mindste sneindeksværdi, beregnet efter metoden i bilag 7 og sammenlignet med standardreferencedækket, skal være som følger:

Dækkategori Sneydelsesindeks (metoden bremsning på sne) (16) Sneydelsesindeks (metoden »spin traction«) (17) C1 1,07 1,10 C2 N/A 1,10

6.5. For at blive klassificeret som »trækdæk« skal et dæk opfylde mindst én af betingelserne i punkt 6.5.1 nedenfor.

6.5.1. Dækket skal have et slidbanemønster med mindst to langsgående ribber, som hver indeholder mindst 30 bloklignende elementer, adskilt af riller og/eller rilleelementer med en dybde på mindst halvdelen af slidbanedybden. Fysisk prøvning som alternativ vil først finde anvendelse på et senere trin efter yderligere ændring af regulativet, som omfatter en henvisning til passende prøvningsmetoder og grænseværdier.

6.6. For at blive klassificeret som »specialdæk« skal et dæk have et blokslidbanemønster, hvor blokkene er større og er placeret med bredere afstand end normale dæk og har følgende egenskaber:

for C1-dæk: en slidbanedybde ≥ 11 mm og porevolumen ≥ 35 %

for C2-dæk: en slidbanedybde ≥ 11 mm og porevolumen ≥ 35 %

for C3-dæk: en slidbanedybde ≥ 16 mm og porevolumen ≥ 35 %

6.7. For at blive klassificeret som et »terrændæk til erhvervsformål« skal dække have alle følgende egenskaber:

a) For C1- og C2-dæk: i) En slidbanedybde ≥ 11 mm ii) En porevolumen på ≥ 35 % iii) Et maksimalt hastighedsindeks på ≤ Q

b) For C3-dæk: i) En slidbanedybde ≥ 16 mm ii) En porevolumen på ≥ 35 % iii) Et maksimalt hastighedsindeks på ≤ K

7. ÆNDRINGER AF TYPEN AF LUFTDÆK OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN

7.1. Enhver ændring af en dæktype, der kan påvirke de i henhold til dette regulativ godkendte ydelsesegenskaber, skal meddeles til typegodkendelsesmyndigheden, der har godkendt dæktypen. Myndigheden kan derefter enten: 7.1.1. beslutte, at ændringerne sandsynligvis ikke vil have nogen væsentlig negativ indvirkning på de godkendte ydelsesegenskaber, og at dækket tilfredsstiller forskrifterne i dette regulativ eller 7.1.2. kræve, at der leveres yderligere prøveeksemplarer eller yderligere prøverapporter fra den udpegede tekniske tjeneste. 7.1.3. De kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, underrettes i henhold til proceduren i punkt 5.3 ovenfor om godkendelse eller nægtelse af godkendelse med angivelse af ændringer. 7.1.4. Den typegodkendelsesmyndighed, der meddeler udvidelse af godkendelsen, tildeler et serienummer for udvidelsen, der skal anføres på meddelelsesblanketten.

8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal være i overensstemmelse med dem, der er fastlagt i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet der gælder følgende krav:

8.1. Ethvert dæk, der godkendes i henhold til dette regulativ, skal fremstilles således, at det overholder rullestøjsemissionsgrænserne for den godkendte dæktype og forskrifterne i ovenstående punkt 6.

8.2. For at kontrollere overensstemmelsen, jf. punkt 8.1 ovenfor, vil der blive udtaget stikprøver af dæk med det i henhold til dette regulativ krævede godkendelsesmærke fra serieproduktionen. Den normale frekvens for kontrol af produktionens overensstemmelse bør være mindst én gang hver andet år. 8.2.1. Hvis der er tale om efterprøvninger af godkendelser i henhold til punkt 6.2, skal disse foretages efter samme procedure (jf. bilag 5 til dette regulativ) som den, der blev anvendt ved den oprindelige godkendelse, og den typegodkendende myndighed skal sikre sig, at alle dæk, som hører under den godkendte type, overholder godkendelsesforskrifterne. Vurderingen foretages på grundlag af de producerede mængder af dæktypen på hvert fremstillingsanlæg, idet der tages højde for fabrikantens kvalitetsstyringssystem(er). Hvis prøvningsproceduren indebærer samtidig prøvning af et antal dæk, f.eks. et sæt på fire dæk med henblik på prøvning af vejgreb på vådt underlag i overensstemmelse med fremgangsmåden for standardkøretøjer i bilag 5 til dette regulativ, skal sættet anses for at være én enhed for så vidt angår beregning af det antal dæk, der skal prøves.

8.3. Produktionen vurderes at være i overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ, hvis støjniveauet overholder grænserne i punkt 6.1 ovenfor med en yderligere tolerance på + 1 dB(A) for at tage højde for udsving i masseproduktion.

8.4. Produktionen vurderes at være i overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ, hvis støjniveauet overholder grænserne i punkt 6.3 ovenfor med en yderligere tolerance på + 0,3 N/kN for at tage højde for udsving i masseproduktion.

9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE

9.1. Godkendelser af en dæktype meddelt i henhold til dette regulativ kan inddrages, hvis forskrifterne i punkt 8 ovenfor ikke opfyldes, eller hvis et dæk tilhørende dæktypen overskrider grænseværdierne i punkt 8.3 eller 8.4 ovenfor.

9.2. Hvis en kontraherende part, som anvender dette regulativ, inddrager en tidligere meddelt godkendelse, underretter denne straks de andre kontraherende parter, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesblanket, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ.

10. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN

Ophører indehaveren af godkendelsen fuldstændig med at fremstille en dæktype, som er godkendt efter dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har meddelt godkendelsen. Efter modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de andre kontraherende parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesblanket, svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

11. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE TYPEGODKENDENDE MYNDIGHEDER

De kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, meddeler De Forenede Nationers sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, som udfører godkendelsesprøvninger, og på den typegodkendende myndighed, som meddeler typegodkendelse, og hvortil meddelelser udstedt i andre lande om typegodkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af typegodkendelse skal sendes.

12. OVERGANGSBESTEMMELSER

12.1. De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, må fra ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 2 til dette regulativ ikke nægte at meddele ECE-godkendelse i henhold til dette regulativ for en dæktype, hvis dækket opfylder forskrifterne i ændringsserie 02, herunder kravene til rullestøj trin 1 eller trin 2 i punkt 6.1.1 til 6.1.3, kravene til vejgreb på vådt underlag i punkt 6.2.1 og kravene til rullemodstand trin 1 eller trin 2 i punkt 6.3.1 eller 6.3.2.

12.2. De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, skal fra den 1. november 2012 nægte at meddele ECE-godkendelse, hvis den dæktype, der søges godkendt, ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02, og skal desuden nægte at meddele ECE-godkendelse, hvis kravene til rullestøj trin 2 i punkt 6.1.1 til 6.1.3, og til vejgreb på vådt underlag i punkt 6.2.1 og til rullemodstand trin 1 i punkt 6.3.1 ikke er opfyldt.

12.3. De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kan fra den 1. november 2014 forbyde salg eller ibrugtagning af et dæk, som ikke opfylder kravene i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02, og som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02, herunder kravene til vejgreb på vådt underlag i punkt 6.2.

12.4. De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, skal fra den 1. november 2016 nægte at meddele ECE-godkendelse, hvis det dæk, der søges godkendt, ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02, herunder kravene til rullemodstand trin 2 i punkt 6.3.2.

12.5. De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kan fra den 1. november 2016 forbyde salg eller ibrugtagning af et dæk, som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02, og som ikke opfylder kravene til rullestøj trin 2 i punkt 6.1.1 til 6.1.3.

12.6. De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kan fra nedenstående datoer forbyde salg eller ibrugtagning af et dæk, som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02, og som ikke opfylder kravene til rullemodstand trin 1 i punkt 6.3.1: Dækkategori Dato C1, C2 1. november 2014 C3 1. november 2016

12.7. De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kan fra nedenstående datoer forbyde salg eller ibrugtagning af et dæk, som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02, og som ikke opfylder kravene til rullemodstand trin 2 i punkt 6.3.2: Dækkategori Dato C1, C2 1. november 2018 C3 1. november 2020

(1) Som fastlagt i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2, punkt 2.

(2) Kategori C1-dæk svarer til »dæk til personbiler« i ISO 4000-1:2010.

(3) International System of Units (SI)-enheden anvendes almindeligvis for rullemodstand er newtonmeter pr. meter, hvilket svarer til den vedvarende kraft i newton.

(4) Rullemodstanden udtrykkes i newton, og belastningen udtrykkes i kilonewton. Rullemodstandskoefficienten er uden dimensioner.

(5) Definitionen af nyt prøvedæk er nødvendig for at mindske potentiel datavariation og –spredning, som kan forekomme, når dækket ældes.

(6) Det er tilladt at gentage en godkendt prøvningsmetode.

(7) Et eksempel på maskintilstand kan være maskinens afvigelse.

(8) Det roterende legeme kan f.eks. være en dækenhed eller en maskinrulle.

(9) Målingens reproducerbarhed σm anslås ved n gange (hvor n ≥ 3) på et enkelt dæk at måle hele den procedure, der er beskrevet i punkt 4 i bilag 6:

hvor:

j = tæller fra 1 til n for antallet af gentagelser af hver måling af et givet dæk n = antal gentagelser af dækmålingerne (n ≥ 3).

(10) Nogle af disse krav kan være angivet separat i regulativ nr. 30 eller 54.

(11) Mindstehøjde for mærkningen: der henvises til dimension C i bilag 3 til regulativ nr. 54.

(12) Kendingsnumrene for de kontraherende parter i 1958-overenskomsten er angivet i bilag 3 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2.

(13) Grænseværdierne gælder også for dæk, der kun er mærket M+S.

(14) Grænseværdierne gælder også for dæk, der kun er mærket M+S.

(15) Denne prøvningsprocedure er under udvikling.

(16) Jf. punkt 3 i bilag 7 til dette regulativ.

(17) Jf. punkt 2 i bilag 7 til dette regulativ.

BILAG 1 MEDDELELSE (Største format: A4 (210 × 297 mm))

BILAG 2 EKSEMPLER PÅ GODKENDELSESMÆRKER Tillæg 1 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKE (se punkt 5.4 i dette regulativ) Godkendelse i henhold til regulativ nr. 117 Eksempel 1 Ovenstående godkendelsesmærke på et luftdæk viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 (kun mærket med S2 (rullestøj, trin 2)) og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0212345. De første to cifre i godkendelsesnummeret (02) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til ændringsserie 02 til dette regulativ. Eksempel 2 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 (mærket med S1 (rullestøj, trin 1), W (vejgreb på vådt underlag) og R1 (rullestøj, trin 1)) og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0212345. Dette angiver, at godkendelsen omfatter S1WR1. De første to cifre i godkendelsesnummeret (02) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til forskrifterne i ændringsserie 02 til dette regulativ. Tillæg 2 GODKENDELSE I HENHOLD TIL REGULATIV NR. 117, SOM FALDER SAMMEN MED GODKENDELSE EFTER REGULATIV Nr. 30 ELLER 54 (1) Eksempel 1 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 (mærket med S2 (rullestøj, trin 2)) og regulativ nr. 30 og er blevet tildelt henholdsvis godkendelsesnummeret 0212345 og 0236378. De første to cifre i godkendelsesnummeret (02) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til ændringsserie 02, men at regulativ nr. 30 allerede indeholdt ændringsserie 02. Eksempel 2 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 (mærket med S2WR2 (rullestøj, trin 2, vejgreb på vådt underlag og rullemodstand, trin 2)) og i henhold til regulativ nr. 30 og er blevet tildelt henholdsvis godkendelsesnummer 0212345 og 0236378. De første to cifre i godkendelsesnummeret (02) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til ændringsserie 02, men at regulativ nr. 30 allerede indeholdt ændringsserie 02. Eksempel 3 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 og ændringsserie 02 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0212345 (mærket med S2) og i henhold til regulativ nr. 54. Dette angiver, at godkendelsen omfatter rullestøj, trin 2 (S2). De første to cifre i godkendelsesnummeret i henhold til regulativ nr. 117 (02) i kombination med »S2« angiver, at den første godkendelse blev meddelt i henhold til regulativ nr. 117, som omfattede ændringsserie 02. De to første cifre i regulativ nr. 54 (00) angiver, at regulativet forelå i sin oprindelige form. Eksempel 4 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 og ændringsserie 02 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0212345 (mærket med S2 R2) og i henhold til regulativ nr. 54. Dette angiver, at godkendelsen omfatter rullestøj, trin 2 (S2) og rullemodstand, trin 2. De første to cifre i godkendelsesnummeret i henhold til regulativ nr. 117 (02) i kombination med »S2R2« angiver, at den første godkendelse blev meddelt i henhold til regulativ nr. 117, som omfattede ændringsserie 02. De to første cifre i regulativ nr. 54 (00) angiver, at regulativet forelå i sin oprindelige form. Tillæg 3 UDVIDELSER MED HENBLIK PÅ AT KOMBINERE GODKENDELSER UDSTEDT I HENHOLD TIL REGULATIV Nr. 117, 30 ELLER 54 (2) Eksempel 1 Ovenstående typegodkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt første gang i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 30 og ændringsserie 02 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0236378. Det er også mærket med + 02S1 (rullestøj, trin 1), som viser, at godkendelsen er udvidet i henhold til regulativ nr. 117 (ændringsserie 02). De første to cifre i godkendelsesnummeret (02) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til regulativ nr. 30 (ændringsserie 02). Plustegnet (+) betyder, at den første godkendelse blev meddelt i henhold til regulativ nr. 30 og er blevet udvidet til at omfatte godkendelsen/godkendelserne, der er meddelt i henhold til regulativ nr. 117 (ændringsserie 02) vedrørende rullestøj, trin 1. Eksempel 2 Ovenstående typegodkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt første gang i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 30 og ændringsserie 02 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0236378. Dette angiver, at godkendelsen omfatter S1 (rullestøj, trin 1) W (vejgreb på vådt underlag) og R2 (rullemodstand, trin 2). S1WR2 med (02) foran betyder, at godkendelsen er blevet udvidet i henhold til regulativ nr. 117, som omfattede ændringsserie 02. De første to cifre i godkendelsesnummeret (02) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til regulativ nr. 30 (ændringsserie 02). Plustegnet (+) betyder, at den første godkendelse blev meddelt i henhold til regulativ nr. 30 og er blevet udvidet til at omfatte godkendelsen/godkendelserne fra regulativ nr. 117 (ændringsserie 02). Tillæg 4 UDVIDELSER MED HENBLIK PÅ AT KOMBINERE GODKENDELSER UDSTEDT I HENHOLD TIL REGULATIV Nr. 117 (3) Eksempel 1 Ovenstående typegodkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt første gang i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 og ændringsserie 02 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0212345. Dette angiver, at godkendelsen omfatter W (vejgreb på vådt underlag). S2R2 med + foran angiver, at godkendelsen er blevet udvidet i henhold til regulativ nr. 117 til at omfatte rullestøj, trin 2, og rullemodstand, trin 2, på baggrund af separate attester. Eksempel 2 Ovenstående typegodkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt første gang i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 og ændringsserie 02 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0212345. Dette viser, at godkendelsen vedrører S1 (rullestøj, trin 1) og W (vejgreb på vådt underlag). R1 med + foran angiver, at godkendelsen er blevet udvidet i henhold til regulativ nr. 117 til at omfatte rullesmodstand, trin 1, på baggrund af separate attester. Eksempel 3 Ovenstående typegodkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt første gang i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 og ændringsserie 01 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 0167890. Dette viser, at godkendelsen vedrører S (rullestøj, trin 1) og W (vejgreb på vådt underlag). 02R1 med + foran angiver, at godkendelsen er blevet udvidet i henhold til regulativ nr. 117 og ændringsserie 02 til at omfatte rullesmodstand, trin 1, på baggrund af separate attester. (1) Godkendelser i henhold til regulativ nr. 117 for så vidt angår dæk, der er omfattet af regulativ nr. 54, omfatter for tiden ikke krav til vejgreb på vådt underlag. (2) Godkendelser i henhold til regulativ nr. 117 for så vidt angår dæk, der er omfattet af regulativ nr. 54, omfatter for tiden ikke krav til vejgreb på vådt underlag. (3) Godkendelser i henhold til regulativ nr. 117 for så vidt angår dæk, der er omfattet af regulativ nr. 54, omfatter for tiden ikke krav til vejgreb på vådt underlag.

BILAG 3 PROCEDURE FOR MÅLING AF RULLESTØJSEMISSION EFTER FRILØBSMETODEN 0. INDLEDNING I denne procedure specificeres måleinstrumenter, målebetingelser og fremgangsmåde til måling af rullestøj fra et sæt dæk, monteret på et prøvekøretøj, som ruller på en nærmere angivet kørebaneoverflade. Det maksimale lydtryk registreres ved hjælp af mikrofoner placeret i fjernfelt, når køretøjet befinder sig i friløb. Det endelige resultat bestemmes for en referencehastighed ved lineær regression. Resultatet kan ikke anvendes på rullestøj, som måles under acceleration ved motorkraft eller deceleration ved bremsning. 1. MÅLEINSTRUMENTER 1.1. Støjmålinger Støjmåleren — eller et tilsvarende målesystem — og den af fabrikanten anbefalede vindskærm skal som minimum opfylde kravene til måleinstrumenter af type 1 i overensstemmelse med IEC 60651:1979/A1:1993, anden udgave. Målinger udføres med frekvensvægtning A og tidsvægtning F. Ved anvendelse af et system, der indebærer periodisk overvågning af det A-vægtede støjniveau, foretages der aflæsning med tidsintervaller på højst 30 ms. 1.1.1. Kalibrering Ved begyndelsen og afslutningen af hvert sæt målinger skal hele målesystemet kontrolleres ved hjælp af en lydkalibreringsanordning, som opfylder forskrifterne til lydkalibreringsanordninger med en præcision af mindst klasse 1 i overensstemmelse med IEC 60942:1988. Uden at der foretages yderligere justeringer, må forskellen mellem aflæsningen ved to på hinanden følgende kontroller ikke overskride 0,5 dB. Hvis denne værdi overskrides, skal der ses bort fra de måleresultater, som er opnået efter den sidste tilfredsstillende kontrol. 1.1.2. Opfyldelse af forskrifterne Et laboratorium, som er godkendt til at foretage kalibreringer i relation til de relevante standarder, skal en gang om året kontrollere, at lydkalibreringsanordningen opfylder kravene i IEC 60942:1988 og mindst hvert andet år kontrollere, at instrumenteringssystemet opfylder kravene i IEC 60651:1979/A1:1993, anden udgave. 1.1.3. Mikrofonens placering Mikrofonen (eller mikrofonerne) placeres i en afstand af 7,5 m ± 0,05 m fra referencelinjen CC' (figur 1) på prøvebanen og 1,2 m ± 0,02 m over jorden. Den retning, i hvilken mikrofonen har størst følsomhed, skal være vandret og vinkelret på køretøjets bane (linjen CC'). 1.2. Hastighedsmålinger Køretøjets hastighed måles med instrumenter med en præcision på ± 1 km/h eller bedre, når køretøjets forende har nået linjen PP' (figur 1). 1.3. Temperaturmålinger Måling af lufttemperaturen og prøvebanens overfladetemperatur er obligatorisk. Temperaturmålingsanordningerne skal sikre en nøjagtighed på ± 1°C. 1.3.1. Lufttemperatur Temperaturføleren placeres på et uhindret sted tæt ved mikrofonen på en sådan måde, at den påvirkes af luftstrømmen og er beskyttet mod direkte sol. Denne beskyttelse kan opnås ved hjælp af en skærm eller tilsvarende anordning. Føleren bør placeres i en højde af 1,2 ± 0,1 m over prøveoverfladen for at mindske virkningen af varmestrålingen fra prøvebanen ved lave luftstrømme. 1.3.2. Prøveoverfladens overfladetemperatur Temperaturføleren placeres på et sted, hvor temperaturen er repræsentativ for temperaturen i hjulsporene, uden at den påvirker lydmålingen. Benyttes der instrumenter med kontakttemperaturføler, skal der påføres varmeledende pasta mellem overfladen og føleren for at sikre korrekt varmekontakt. Hvis der benyttes et strålingstermometer (pyrometer), bør der vælges en højde, som sikrer, at et målingssted med en diameter på ≥ 0,1 m er dækket. 1.4. Vindmåling Anordningen skal kunne måle vindhastigheden med en nøjagtighed på ±1 m/s. Vinden måles i højde med mikrofonen. Vindretningen registreres med reference til kørselsretningen. 2. MÅLEBETINGELSER 2.1. Prøveanlægget Målepladsen skal bestå af et midterafsnit, omgivet af et tilnærmelsesvis fladt prøveareal. Måleafsnittet skal være plant, og måleoverfladen skal være tør og ren ved alle målinger. Måleoverfladen må ikke køles kunstigt under og inden prøvningen. Prøvebanen skal være udlagt således, at der er frit lydfelt mellem lydkilde og mikrofon for måling med en nøjagtighed på 1 dB(A). Disse betingelser anses for opfyldt, hvis der ikke er store, lydreflekterende genstande som hegn, klipper, broer eller bygninger inden for 50 m fra midten af måleafsnittet. Prøvebanens overflade og dimensioner skal være i overensstemmelse med bilag 4 til dette regulativ. En midterste del med en radius på mindst 10 m skal være fri for løs sne, højt græs, løs jord, slagger eller lignende. Der må ikke være hindringer, som kan påvirke lydfeltet i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig personer mellem mikrofonen og lydkilden. Operatøren, som foretager målingerne, samt eventuelle tilskuere skal være placeret således, at måleinstrumenternes visning ikke påvirkes. 2.2. Vejrforhold Måling må ikke finde sted under ugunstige vejrforhold. Det skal være sikret, at resultaterne ikke påvirkes af vindstød. Prøvning må ikke finde sted, hvis vindhastigheden i mikrofonens højde er større end 5 m/s. Måling må ikke finde sted, hvis lufttemperaturen er lavere end 5 °C eller højere end 40 °C, eller prøveoverfladens temperatur er lavere end 5 °C eller højere end 50 °C. 2.3. Omgivende støj 2.3.1. Baggrundsstøjniveauet (herunder vindstøj) skal være mindst 10 dB(A) under den målte rullestøj. Der kan monteres en egnet vindskærm på mikrofonen, men der skal i så fald tages hensyn til dens påvirkning af mikrofonens følsomhed og retningskarakteristik. 2.3.2. Der skal ses bort fra eventuelle målinger, som er foretaget under indvirkning af en høj lyd, der synes at være uden forbindelse med dækkenes almindelige lydkarakteristik. 2.4. Forskrifter for prøvekøretøjet 2.4.1. Generelt Prøvekøretøjet skal være et motorkøretøj med fire enkelthjul på to aksler. 2.4.2. Køretøjets belastning Køretøjet skal være lastet således, at de i punkt 2.5.2 angivne belastninger af dækkene er overholdt. 2.4.3. Akselafstand Akselafstanden mellem de to aksler, der er monteret med prøvedæk, skal være mindre end 3,50 m for dæk i kategori C1 og mindre end 5 m for dæk i kategori C2 og C3. 2.4.4. Foranstaltninger med henblik på at mindske køretøjets indvirkning på lydtryksmålingerne For at sikre, at rullestøjen ikke påvirkes nævneværdigt af prøvekøretøjets konstruktion, gælder følgende forskrifter og henstillinger: 2.4.4.1. Forskrifter: a) Der må ikke være monteret stænklapper eller andet ekstra stænkafskærmningsudstyr. b) Der må ikke være dele umiddelbart omkring fælge og dæk, som kan skærme for rullestøjen. c) Hjulsporing (spidsning, camber, caster (styrespindlens bagudhældning)) skal være i fuld overensstemmelse med køretøjsfabrikantens anbefalinger. d) Der må ikke anbringes supplerende lyddæmpende materiale i hjulkasserne eller under undervognen. e) Hjulophænget skal være i så god stand, at det ikke resulterer i en unormal nedsættelse af frihøjden, når køretøjet er lastet i overensstemmelse med prøvningsforskrifterne. Anordninger til regulering af karosseriets højde skal, hvis de forefindes, justeres, så der bliver en frihøjde under prøvningen, som er normal for et køretøj i ulastet tilstand. 2.4.4.2. Henstillinger med henblik på at undgå parasitstøj: a) Det anbefales at fjerne eller ændre komponenter på køretøjet, hvis disse kan bidrage til køretøjets baggrundsstøj. Hvis noget fjernes eller ændres, skal det anføres i prøvningsrapporten. b) Under prøvningen bør det sikres, at bremserne er fuldt løsnet, så der ikke opstår bremsestøj. c) Det bør sikres, at ingen elektriske ventilatorer er i gang. d) Køretøjets vinduer og eventuelt soltag skal være lukket under prøvningen. 2.5. Dæk 2.5.1. Generelt Prøvekøretøjet skal være monteret med fire identiske dæk. For så vidt angår dæk med et belastningsindeks på over 121 og uden mærkning om tvillingmontering, skal to af disse dæk af samme type og samme gruppe monteres på prøvekøretøjets bagaksel; forakslen monteres med dæk, hvis bæreevne passer til akselbelastningen, og som er slidt ned til minimumsdybden for at mindske virkningen af rullestøj, dog under overholdelse af et tilstrækkeligt sikkerhedsniveau. Vinterdæk, som i nogle medlemsstater må forsynes med pigge til forøgelse af friktionen, afprøves uden pigge. Dæk, som stiller specielle krav til monteringen, afprøves i overensstemmelse med sådanne krav (f.eks. omdrejningsretning). Dækkene skal have fuld mønsterdybde før tilkørsel. Dækkene skal afprøves på fælge, der er tilladt ifølge dækfabrikanten. 2.5.2. Dækkenes belastning Prøvningsbelastningen Qt på hvert dæk på prøvekøretøjet skal være 50 % til 90 % af referencebelastningen Qr, men den gennemsnitlige prøvningsbelastning Qt,avr på alle dæk skal være 75 % ± 5 % af referencebelastningen Qr. For alle dæk skal referencebelastningen Qr svare til den maksimale masse, der er knyttet til dækkets belastningsindeks. Består belastningsindekset af to tal, som er adskilt af en skråstreg (/), skal det første af disse benyttes. 2.5.3. Dæktryk Hvert af de på prøvekøretøjet monterede dæk justeres til et prøvningsdæktryk på Pt, som ikke er større end referencetrykket Pr og ligger i intervallet: For kategori C2 og kategori C3 er referencetrykket Pr det dæktryk, der er angivet på trykindekset på dæksiden. For kategori C1 er referencetrykket Pr = 250 kPa for »standarddæk« og 290 kPa for »reinforced« dæk, minimumsprøvetrykket skal være Pt = 150 kPa. 2.5.4. Forberedelser inden prøvningen Dækkene tilkøres inden prøvningen for at fjerne kompoundnoduler eller andre dækmønsteregenskaber hidrørende fra vulkaniseringen. Dette kræver sædvanligvis ca. 100 kilometers normal kørsel på vej. Dækkene monteres på prøvekøretøjet med samme rotationsretning, som benyttedes ved tilkørsel af dækkene. Dækkene varmes op før prøvningen ved kørsel under prøvningsbetingelser. 3. MÅLEMETODE 3.1. Generelle prøvningsbetingelser Ved alle målinger køres køretøjet i lige linje gennem måleafsnittet (AA' til BB'), så køretøjets midterplan i længderetningen er så tæt som muligt ved linjen CC'. Når prøvekøretøjets forende har nået linjen AA', skal køretøjets fører have stillet gearvælgeren i neutralstilling og slukket motoren. Afgiver prøvekøretøjet under målingen unormal støj (f.eks. støj fra ventilatoren eller fra selvtænding), ses bort fra prøvningen. 3.2. Denne værdi regnes for måleresultatet. Det maksimale lydtryk i A-vægtede decibel dB(A) måles med én decimal, når køretøjet kører i friløb mellem linjerne AA' og BB' (figur 1 — køretøjets forende på linje AA' og køretøjets bagende på linje BB'). Denne værdi regnes for måleresultatet. Der foretages mindst fire målinger på hver side af prøvekøretøjet ved prøvningshastigheder under referencehastigheden, jf. punkt 4.1, og mindst fire målinger ved prøvningshastigheder over referencehastigheden. Hastighederne skal være tilnærmelsesvis ligeligt fordelt i det i punkt 3.3 angivne hastighedsområde. 3.3. Prøvningshastigheder Prøvekøretøjets hastigheder skal ligge i området: a) fra 70 km/h til 90 km/h for dæk i kategori C1 og C2 b) fra 60 km/h til 80 km/h for dæk i kategori C3. 4. VURDERING AF RESULTATERNE Målingerne betragtes som ugyldige, hvis der registreres unormal afvigelse mellem værdierne (se punkt 2.3.2 i dette bilag). 4.1. Bestemmelse af prøvningsresultatet Referencehastigheden Vref til bestemmelse af det endelige måleresultat skal være: a) 80 km/h for dæk i kategori C1 og C2 b) 70 km/h for dæk i kategori C3. 4.2. Regressionsanalyse på rullestøjmålinger Rullestøjen LR i dB(A) bestemmes ved regressionsanalyse på grundlag af udtrykket: hvor: er gennemsnittet af de målte rullestøjsniveauer Li i db(A): n er antal målinger (n ≥ 16), er gennemsnittet af den logaritmiske hastighed Vi: med νi = lg(Vi / Vref) a idet a er regressionslinjens hældning i dB(A): 4.3. Temperaturkorrektion For dæk i kategori C1 og C2 skal det endelige resultat omregnes til en referenceprøvningsoverfladetemperatur θrefref ved hjælp af temperaturkorrektion i overensstemmelse med følgende: LR(θref) = LR(θ) + K(θref – θ) hvor: θ = den målte temperatur af prøveoverfladen θref = 20 °C, For dæk i kategori C1 er koefficienten K: – 0,03 db(A)/°C, når θref og: – 0,06 db(A)/°C, når θ < θref For dæk i kategori C2 er koefficienten K – 0,02 dB(A)/°C Hvis den målte prøveoverfladetemperatur ikke ændrer sig mere end 5 °C ved alle de målinger, som er nødvendige for at bestemme lydtrykket af et sæt dæk, er det tilstrækkeligt at foretage temperaturkorrektion af det endelige rullestøjsniveau ved hjælp af det aritmetiske gennemsnit af de målte temperaturer. I andre tilfælde skal hvert målt støjniveau Li korrigeres ved hjælp af temperaturen på det tidspunkt, hvor støjen blev registreret. Ved dæk i kategori C3 foretages ikke temperaturkorrektion. 4.4. For at tage hensyn til eventuelle unøjagtigheder i måleinstrumenterne, skal resultaterne i henhold til punkt 4.3 reduceres med 1 dB(A). 4.5. Det endelige resultat, den temperaturkompenserede rullestøj LR(θref) i dB(A), afrundes nedad til nærmeste hele tal. Figur 1 Mikrofonplaceringer ved måling Tillæg 1 PRØVNINGSRAPPORT Del 1 — Rapport 1. Typegodkendende myndighed eller teknisk tjeneste: … 2. Ansøgers navn og adresse: … 3. Prøvningsrapport nr.: … 4. Fabrikant- og mærkenavn eller handelsbetegnelse: … 5. Dækkategori (C1, C2 eller C3): … 6. Anvendelseskategori: … 7. Støjniveau i overensstemmelse med 4.4 og 4.5. i bilag 3 … dB(A) ved en referencehastighed på70/80 km/h (1) … 8. Eventuelle bemærkninger: … 9. Dato: … 10. Underskrift: … Del 2 — Prøvningsdata 1. Prøvningsdato: … 2. Prøvningskøretøj (mærke, model, årgang, ændringer osv.): … 2.1. Prøvningskøretøjets akselafstand: mm … 3. Prøvebanens placering: … 3.1. Dato for prøveanlæggets certificering i henhold til ISO 10844:1994: … 3.2. Udstedt af: … 3.3. Certificeringsmetode: … 4. Dækprøvningsdetaljer: … 4.1. Dækdimensionsbetegnelse: … 4.2. Dækanvendelsesbeskrivelse: … 4.3. Referencedæktryk: kPa … 4.4. Prøvningsdata: … Venstre fordæk Højre fordæk Venstre bagdæk Højre bagdæk Prøvningsmasse (kg) Belastningsindeks (%) Dæktryk (koldt) (kPa) 4.5. Kode for prøvefælgens bredde: … 4.6. Temperaturmålingssensortype: … 5. Gyldige prøvningsresultater: … Forløb nr. Prøvningshastighed km/h Kørselsretning Målt rullestøj venstre (2) dB(A) Målt rullestøj højre (2) dB(A) Lufttemperatur °C Banetemperatur °C Målt rullestøj venstre (2) temperatur korrigeret dB(A) Målt rullestøj højre (2) temperatur korrigeret dB(A) Bemærkninger 1 2 3 4 5 6 7 8 5.1. Regressionslinjens hældning: … 5.2. Temperaturkompenseret rullestøj iht. punkt 4.3. i bilag 3: … … dB(A) (1) Det ikke gældende overstreges. (2) I forhold til køretøjet.

BILAG 4 SPECIFIKATIONER FOR PRØVEANLÆGGET 1. INDLEDNING Dette bilag beskriver specifikationerne for prøvebanens fysiske beskaffenhed og anlæggelse. Disse specifikationer er baseret på en særlig standard (1) og beskriver den nødvendige fysiske beskaffenhed samt prøvningsmetoderne for disse karakteristika. 2. KRAV TIL OVERFLADENS FYSISKE BESKAFFENHED En overflade anses for at opfylde kravene i denne standard, hvis det ved måling er konstateret, at dens tekstur og porevolumen samt lydabsorptionskoefficient opfylder kravene i punkt 2.1 til 2.4, og hvis kravene til dens udformning (punkt 3.2) er opfyldt. 2.1. Residualporevolumen Residualporevolumen VC (voids content) for prøvestrækningens belægningsblanding må ikke være større end 8 %. (jf. punkt 4.1 for så vidt angår fremgangsmåden ved måling heraf). 2.2. Lydabsorptionskoefficient Opfylder overfladen ikke kravet til residualporevolumen, kan den kun godkendes, hvis lydabsorptionskoefficienten α ≤ 0,10. (jf. punkt 4.2 for så vidt angår fremgangsmåden ved måling heraf). Kravene i punkt 2.1 og 2.2 er også opfyldt, hvis kun lydabsorptionen er blevet målt, og det har vist sig, at α ≤ 0,10. Bemærk: Den mest relevante særlige faktor er lydabsorptionen, selv om residualporevolumen er bedst kendt blandt vejbyggere. Lydabsorptionen skal imidlertid kun måles, hvis overfladen ikke opfylder porekravet. Dette skyldes, at residualporevolumen er forbundet med relativt stor usikkerhed med hensyn til både målinger og relevans, og visse overflader kan derfor fejlagtigt afvises, hvis vurderingen alene baseres på måling af porerne. 2.3. Teksturdybde Teksturdybden (TD) målt efter den volumetriske metode (se punkt 4.3 nedenfor) skal være: TD ≥ 0,4 mm 2.4. Overfladens ensartethed Der bør udvises al mulig omhu for at sikre, at prøveområdets overflade bliver så ensartet som muligt. Dette omfatter tekstur og porevolumen, men tillige bemærkes, at hvis tromling viser sig mere effektiv nogle steder end andre, kan teksturen være anderledes, og der kan også forekomme ujævnheder, som kan forårsage stød. 2.5. Prøveperiode For at sikre, at overfladen fortsat opfylder kravene til tekstur og porevolumen eller til lydabsorption, skal den regelmæssigt kontrolleres med følgende intervaller: a) kontrol af residualporevolumen (VC) eller lydabsorption (α): når overfladen er ny: Opfylder en ny overflade kravene, er ingen yderligere periodisk kontrol nødvendig. Opfylder en overflade ikke kravene, når den er ny, vil den kunne gøre det senere, da overflader typisk bliver fyldt op og komprimeret med tiden. b) kontrol af teksturdybden (TD): når overfladen er ny: Når støjprøven indledes (NB: tidligst fire uger efter anlægningen) derefter en gang årligt. 3. PRØVEBANENS UDFORMNING 3.1. Området Det er vigtigt, at prøveanlægget udformes således, at det sikres, at det område, som køretøjerne gennemkører på prøvestrækningen, som et mindstekrav er belagt med det foreskrevne prøvningsmateriale med en passende margen for sikker og praktisk kørsel. Dette indebærer, at kørebanen skal være mindst 3 meter bred, og at dens længde skal være mindst 10 meter ud over linjerne AA og BB i hver ende. I figur 1 er vist en plan over et passende prøveområde samt det mindste område, der skal være maskinlagt og -komprimeret med det foreskrevne overflademateriale. I henhold til bilag 3, punkt 3.2, foretages der målinger på hver side af køretøjet. Dette kan gøres enten ved at måle med to mikrofonsteder (en på hver side af anlægget) og at køre i en retning eller ved at måle med kun én mikrofon på én side af anlægget, men at køre køretøjet i to retninger. Såfremt sidstnævnte metode anvendes, er der ingen overfladekrav på den side af anlægget, hvor der ikke er nogen mikrofon. Figur 1 Mindstekrav til prøvebanens belægning. Den grå del betegnes »prøveområde« BEMÆRK — Der må ikke forekomme større akustisk reflekterende genstande inden for denne radius. 3.2. Udformning og forberedelse af belægningen 3.2.1. Grundlæggende krav til udformningen Prøveoverfladen skal opfylde følgende fire krav: 3.2.1.1. den skal være af tæt asfaltbeton 3.2.1.2. småskærverne må ikke være større end 8 mm (med en tolerance mellem 6,3 og 10 mm) 3.2.1.3. slidlagets tykkelse skal være ≥ 30 mm 3.2.1.4. bindemidlet skal være umodificeret penetrationsasfalt. 3.2.2. Retningslinjer for udformningen En sigtekurve, som opfylder de pågældende krav, er vist i figur 2. Den kan anvendes som vejledning ved udformningen af prøveanlægget. Endvidere er der i tabel 1 opstillet retningslinjer med henblik på opnåelse af ønsket tekstur og holdbarhed. Sigtekurven er en funktion af formlen: P (gennemfaldsprocent) = 100 · (d/dmax) ½ hvor: d = sigtemaskernes kvadratmål i mm dmax = 8 mm for middelkurven = 10 mm for mindstetolerancekurven = 6,3 mm for størstetolerancekurven. Figur 2 Sigtekurve for materialet i asfaltblandingen, med tolerancer Herudover anbefales følgende: a) Sandfraktionen (0,063 mm < sigtemaskernes kvadratmål < 2 mm) må ikke omfatte mere end 55 % natursand og skal omfatte mindst 45 % knust sand. b) Bærelag og bundsikringslag skal sikre god stabilitet og god ensartethed i overensstemmelse med korrekt vejbygningspraksis. c) Småskærverne skal være knust (100 % brudflader), og de skal være af vanskeligt knusbart materiale. d) Småskærverne i blandingen skal være udvaskede. e) Der må ikke fyldes ekstra småskærver på overfladen. f) Bindemidlets hårdhed, udtrykt som penetrationsværdi, skal være 40-60, 60-80 eller endog 80-100 alt efter klimaforholdene i landet. Generelt gælder, at der skal anvendes det efter sædvanlig praksis hårdest mulige bindemiddel. g) Blandingens temperatur inden tromling skal vælges således, at det krævede porevolumen fremkommer ved den efterfølgende tromling. For at øge sandsynligheden for, at specifikationerne i punkt 2.1 til 2.4 bliver opfyldt, skal lejringstætheden findes ikke blot ved det rette valg af blandingstemperatur, men også ved et passende antal tromlinger og valget af tromletype. Tabel 1 Retningslinjer for udformningen Måleværdier Tolerancer Af blandingens totalmasse Af kornblandingsmassen Skærvemasse, sigtemaskernes kvadratmål (SM) > 2 mm 47,6 % 50,5 % ± 5% Sandmasse 0,063 < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ± 5% Fillermasse SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ± 5% Bindemiddelmasse (asfalt) 5,8 % ikke anført ± 0,5% Største skærvemål 8 mm 6,3-10 mm Bindemiddelhårdhed (jf. punkt 3,2,2, litra f)) Glatstensværdi (PSV) > 50 Lejringstæthed i forhold til Marshall-lejringstæthed 98 % 4. PRØVNINGSMETODE 4.1. Måling af residualporevolumen Til gennemførelse af denne måling skal der udtages borekerner mindst fire steder, som er jævnt fordelt på prøveområdet mellem linjerne AA og BB (jf. figur 1). For at undgå uensartethed og ujævnheder i hjulsporene bør der ikke udtages borekerner i selve hjulsporene, men kun tæt ved disse. Mindst to borekerner skal udtages tæt ved hjulsporene, og mindst en borekerne skal udtages ca. midtvejs mellem hjulsporene og hver mikrofonpost. Er der grund til at antage, at kravet om ensartethed ikke er opfyldt (jf. punkt 2.4), skal der udtages borekerner flere steder på prøveområdet. Residualporevolumen skal bestemmes for hver borekerne, derefter beregnes gennemsnitsværdien for alle borekernerne og sammenholdes med kravet i punkt 2.1. I øvrigt må ingen borekerne have en poreværdi på over 10 %. Ved anlæg af prøveområdet må det erindres, at der kan opstå problemer, når der skal udtages borekerner, hvis området opvarmes ved hjælp af rør eller el-kabler. Varmeanlæggene må planlægges omhyggeligt under hensyn til udtagning af borekerner. Det anbefales at lade nogle få pletter på ca. 200 × 300 mm stå, hvor der ikke er rør og kabler, eller at lægge disse så dybt, at udtagning af borekerner fra slidlaget ikke vil beskadige dem. 4.2. Lydabsorptionskoefficient Lydabsorptionskoefficienten (normalt indfald) måles ved hjælp af impedansrørmetoden under anvendelsen af fremgangsmåden i ISO 10534-1:1996 eller ISO 10534-2:1998. For prøvelegemer gælder samme krav som med hensyn til residualporevolumen (jf. punkt 4.1). Lydabsorptionen skal måles i frekvensområderne 400-800 Hz og 800-1 600 Hz (i hvert fald i centerfrekvenserne af 1/3-oktavbånd), og størsteværdierne skal fastlægges for begge disse frekvensbånd. 4.3. Volumetrisk makroteksturmåling Måling af teksturdybden Som led i denne standard skal der foretages måling af teksturdybden mindst ti steder med lige store mellemrum langs prøvestrækningens hjulspor, og gennemsnitsværdien sammenlignes med den foreskrevne mindste teksturdybde, jf. ISO-standard 10844:1994 for så vidt angår fremgangsmåden. 5. TIDSMÆSSIG STABILITET OG VEDLIGEHOLDELSE 5.1. Tidsfaktorens betydning Som tilfældet er med mange andre overflader, kan det påregnes, at de rullestøjsniveauer, som måles på prøvebanen, vil stige svagt i løbet af de første 6-12 måneder efter anlæggelsen. Overfladen vil tidligst erhverve de krævede karakteristika fire uger efter anlæggelsen. Tidsfaktorens betydning er sædvanligvis mindre i forbindelse med lastbilstøj end i forbindelse med personbilstøj. Den tidsmæssige stabilitet bestemmes hovedsagelig af den tilslibning og komprimering, som sker ved kørsel på overfladen. Den skal kontrolleres med mellemrum som anført i punkt 2.5. 5.2. Vedligeholdelse af overfladen Affaldsmateriale og støv, som i væsentlig grad kan formindske teksturdybden, skal fjernes fra overfladen. I lande med vinterklima anvendes der undertiden salt til afisning. Salt kan ændre overfladen midlertidigt eller endog vedvarende på en sådan måde, at støjniveauet stiger, og anvendelse af salt kan derfor ikke anbefales. 5.3. Nyasfaltering af prøveområdet Bliver det nødvendigt at reparere prøveanlægget, er det sædvanligvis tilstrækkeligt at nyasfaltere prøvestrækningen (med en bredde af tre meter, jf. figur 1) under forudsætning af, at det øvrige prøveområde opfyldte kravene til residualporevolumen eller lydabsorption, da måling fandt sted. 6. DOKUMENTER VEDRØRENDE ANLÆGGET OG DE DER UDFØRTE PRØVER 6.1. Dokumentation vedrørende prøveoverfladen Følgende oplysninger anføres i en skriftlig beskrivelse af prøveoverfladen: 6.1.1. Prøveanlæggets placering 6.1.2. Bindemiddeltype og -hårdhed, kornblandingstype, betonblandingens største teoretiske tæthed (DR), slidlagets tykkelse og sigtekurven som fastlagte ud fra de borekerner, der er udtaget af prøvebanen 6.1.3. Komprimeringsmetode (f.eks. tromletype og -vægt, antal tromlinger) 6.1.4. Blandingens temperatur, den omgivende lufts temperatur og vindhastigheden under anlæggelse af overfladen 6.1.5. Dato for anlægning af overfladen og entreprenørens navn 6.1.6. Alle prøveresultater eller i det mindste det seneste af disse, herunder: 6.1.6.1. residualporevolumen af hver borekerne 6.1.6.2. de steder inden for prøveområdet, hvor borekerner til måling af porevolumen er udtaget 6.1.6.3. lydabsorptionskoefficient for hver borekerne (hvis målt); resultaterne for hver borekerne og hvert frekvensområde samt det samlede gennemsnit anføres 6.1.6.4. de steder inden for prøveområdet, hvor borekerner til måling af absorptionen er udtaget 6.1.6.5. teksturdybden, herunder antallet af prøver samt standardafvigelse 6.1.6.6. den institution, som er ansvarlig for prøvningerne i henhold til punkt 6.1.6.1 og 6.1.6.2, og den type materiel, der er anvendt 6.1.6.7. datoen for foretagelse af prøvning(er) og datoen for udtagelse af borekerner af forsøgsstrækningen. 6.2. Dokument vedrørende prøvninger med hensyn til overfladestøj fra køretøjer I det dokument, der beskriver støjprøvningen/prøvningerne, skal anføres, om alle krav er opfyldt eller ej. Der henvises til det i punkt 6.1 omhandlede dokument, som beskriver, hvilke resultater der viser dette. (1) ISO 10844:1994.

BILAG 5 PRØVNINGSMETODE TIL MÅLING AF VÅDGREB 1. GENERELLE PRØVNINGSBETINGELSER 1.1. Banens egenskaber Banen skal have en tæt asfaltoverflade med en hældning, der ikke i nogen retninger overskrider 2 %. Den skal være af ensartet alder, sammensætning og slitage og må ikke have løst materiale eller belægninger af fremmedlegemer. Småskærvernes størrelse skal være 10 mm (der tillades tolerancer fra 8 mm til 13 mm), og sanddybden, målt i henhold til ASTM-standard E 965-96 (2006), skal være 0,7 ± 0,3 mm. Overfladefriktionsværdien for den vædede bane bestemmes ved en af følgende metoder: 1.1.1. Referencedæksmetoden (Standard reference test tyre (SRTT)) Ved prøvning med SRTT og ved den i punkt 2.1 angivne metode skal den gennemsnitlige højeste bremsekraftkoefficient (pbfc) være mellem 0,6 og 0,8. De målte værdier korrigeres for temperaturvirkninger efter følgende formel: pbfc = pbfc (målt) + 0,0035 (t – 20) hvor »t« er den vædede banes overfladetemperatur udtrykt i °C. Prøvningen gennemføres på samme bane og med samme banelængde, som anvendes til prøvningen af vejgreb på vådt underlag. 1.1.2. Metoden »British pendulum number« (BPN) Det gennemsnitlige British pendulum number (BPN) for den vædede bane, målt i henhold til proceduren i ASTM-standard E 303-93 (2008), og ved anvendelse af det i ASTM-standard E 501-08 specificerede underlag, skal være mellem 40 og 60 efter temperaturkorrektion. Hvis pendulfabrikanten ikke har givet anbefalinger vedrørende temperaturkorrektion, kan følgende formel anvendes: BPN = BPN (målt værdi) + 0,34 · t – 0,0018 · t2 – 6,1 hvor »t« er den vædede banes overfladetemperatur udtrykt i °C. På de af anlæggets baner, der skal anvendes til prøvning af vådgreb, måles BPN ved intervaller på 10 m langs banens langside. BPN måles 5 gange ved hvert punkt, og variationskoefficienten for BPN-gennemsnittene må højst være 10 %. 1.1.3. Den typegodkendende myndighed skal på baggrund af dokumentation fra prøvningsrapporter sikre sig, at banens egenskaber opfylder betingelserne 1.2. Vædning Overfladen kan vædes fra banens side eller ved hjælp af et sprinklersystem indbygget i prøvningskøretøjet eller påhængsvognen. Såfremt der anvendes et system i banens side, vædes prøvningsoverfladen i mindst en halv time forud for prøvningen for at udligne overfladens og vandets temperatur. Det anbefales, at vædning fra banens side foregår uafbrudt under hele prøvningen. Vanddybden skal være mellem 0,5 og 1,5 mm. 1.3. Vindforholdene må ikke påvirke vædningen af overfladen (anvendelse af vindskærme er tilladt). Den vædede overflades temperatur skal være mellem 5 °C og 35 °C og må under prøvningen ikke variere mere end 10 °C. 2. PRØVNINGSFORSKRIFTER Den komparative vådgrebsydelse bestemmes enten ved hjælp af: a) en påhængsvogn eller et specialkøretøj til vurdering af dæk eller b) en standardfremstillet personvogn (klasse M1 som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), jf. ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2. 2.1. Fremgangsmåde for anvendelse af påhængsvogn eller specialkøretøj til vurdering af dæk 2.1.1. Påhængsvognen og det trækkende køretøj eller køretøjet til dækvurdering skal opfylde følgende forskrifter: 2.1.1.1. Den/det skal være i stand til at overskride den øvre grænse for prøvningshastigheden på 67 km/h og til at fastholde den påkrævede prøvningshastighed på 65 ± 2 km/h ved anvendelse af det maksimale bremsekraftniveau. 2.1.1.2. Den/det skal være udstyret med en aksel med en enkelt prøvningsanordning med et hydraulisk bremse- og aktiveringssystem, som kan betjenes fra det trækkende køretøj, hvis et sådant anvendes. Bremsesystemet skal kunne levere et tilstrækkeligt bremsemoment til at opnå den højeste bremsekraftkoefficient med den række dækdimensioner og dækbelastninger, der skal prøves. 2.1.1.3. Den/det skal kunne fastholde prøvehjul- og dækenhedens sporing i længderetningen (spidsning) og camber under hele prøvningen inden for ± 0,5° af de statiske tal, der blev opnået med prøvedækket i belastet tilstand. 2.1.1.4. Hvis der anvendes en påhængsvogn, skal den mekaniske koblingsanordning mellem det trækkende køretøj og påhængsvognen ved sammenkobling af disse være sådan udformet, at trækbommen eller en del af denne på den påhængsvogn, hvorpå udstyret til måling af bremsekraft er integreret, er vandret eller hælder nedad fra bagende til forende med en vinkel på maksimalt 5°. Afstanden i længderetningen fra midterlinjen for koblingens artikulationspunkt til midterlinjen for påhængskøretøjets aksel skal være mindst 10 gange påkoblingshøjden. 2.1.1.5. Hvis der er tale om køretøjer med indbygget banesprinklersystem, skal vanddysen/vanddyserne være sådan udformet, at den resulterende vandfilm afskæres ensartet mindst 25 mm ud over dækkontaktfladens bredde. Dysen/dyserne rettes nedad med en vinkel på mellem 20° og 30° og skal være i kontakt med baneoverfladen 250-450 mm foran dækkontaktfladens centrum. Dysens/dysernes højde skal være 25 mm eller have en minimumshøjde, hvorved eventuelle forhindringer på baneoverfladen undgås, uden dog at overskride maks. 100 mm. Vandtilførslen skal være så stor, at der sikres en vanddybde på 0,5 mm-1,5 mm, og den skal være ensartet under hele prøvningen inden for ± 10 %. Bemærk, at den typiske mængde til prøvning ved 65 km/h vil være 18 ls–1 pr. meter vædet baneoverflade i bredden. Systemet skal kunne levere vandet på en sådan måde, at dækket og baneoverfladen foran dækket vædes, før bremsningen påbegyndes og under hele prøvens varighed. 2.1.2. Prøvningsforskrifter 2.1.2.1. Prøvedækket skal trimmes, således at fremspring fra vulkaniseringen, der vil kunne påvirke prøvningen, fjernes. 2.1.2.2. Prøvedækket monteres på den prøvefælg, som fabrikanten har oplyst i godkendelsesansøgningen, og oppumpes til 180 kPa, hvis der er tale om SRTT- og standardbelastningsdæk eller 220 kPa, hvis der er tale om forstærkede dæk (Reinforced) eller dæk til ekstra belastning (Extra Load). 2.1.2.3. Dækket konditioneres i mindst to timer i nærheden af prøvebanen, således at det stabiliseres ved temperaturen i prøveområdet. Dækket/dækkene må ikke udsættes for direkte solskin under konditioneringen. 2.1.2.4. Dækket belastes med: a) mellem 445 kg og 508 kg for så vidt angår SRTT-dæk og b) mellem 70 % og 80 % af den belastningsværdi, der svarer til dækkets belastningsindeks, for så vidt angår alle andre dæk. 2.1.2.5. Kort før prøvningen forbehandles banen, idet der foretages mindst 10 bremseprøvninger på den del af banen, der skal anvendes til prøvningsprogrammet, men med anvendelse af et dæk, som ikke indgår i det pågældende program. 2.1.2.6. Umiddelbart forud for prøvningen foretages kontrol og evt. justering af dæktrykket i overensstemmelse med værdierne i punkt 2.1.2.2. 2.1.2.7. Prøvningshastigheden skal være mellem 63 km/h og 67 km/h og skal fastholdes i dette område under hele prøvningen. 2.1.2.8. Prøvningsretningen skal være den samme ved hvert prøvesæt og skal være den samme for prøvedækket og for de SRTT-dæk, som dets ydelse skal sammenlignes med. 2.1.2.9. Prøvehjul- og dækenhedens bremser skal aktiveres på en sådan måde, at den højeste bremsekraft opnås i løbet af 0,2-0,5 sekunders bremsning. 2.1.2.10. Hvis der er tale om et nyt dæk, gennemføres to prøvningsforløb for at forbehandle dækket. Disse prøvninger kan anvendes til at kontrollere registreringsudstyrets drift, men resultaterne må ikke indgå i ydelsesvurderingen. 2.1.2.11. Til evaluering af et dæks ydelse sammenlignet med SRTT-dækket udføres bremseprøvningen fra samme punkt og på samme bane på prøveanlægget. 2.1.2.12. Prøvningsrækkefølgen skal være: R1 – T – R2 hvor: R1 er den første prøvning af SRTT-dækket, R2 er gentagelsen af SRTT-prøvningen, og T er prøvningen af det kandidatdæk, der skal vurderes. Der må maksimalt prøves tre kandidatdæk, før SRTT-prøvningen gentages, f.eks.: R1 – T1 – T2 – T3 – R2 2.1.2.13. Den gennemsnitlige højeste bremsekraftkoefficient (pbfc) beregnes ud fra mindst seks gyldige resultater. For at resultaterne kan betragtes som gyldige, skal variationskoefficienten som bestemt ved standardafvigelsen divideret med gennemsnitsresultatet og udtrykt som procent, være inden for 5 %. Hvis dette ikke kan opnås gennem gentagelsen af SRTT-prøvningen, forkastes evalueringen af kandidatdækket/kandidatdækkene, og hele prøvningsrækkefølgen gentages. 2.1.2.14. Anvendelse af den gennemsnitlige pbfc ved hver serie af prøvningsforløb: Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T – R2, skal den pbfc for SRTT-dækket, som anvendes ved sammenligningen af kandidatdækkets ydelse, sættes til: (R1 + R2)/2 hvor: R1 er den gennemsnitlige pbfc for den første serie af prøvningsforløb med SRTT-dækket og R2 er den gennemsnitlige pbfc for den anden række af prøvningsforløb med SRTT-dækket. Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T1 – T2 – R2, skal pbfc for SRTT-dækket sættes til: 2/3 R1 + 1/3 R2 til sammenligning med kandidatdæk T1 og 1/3 R1 + 2/3 R2 til sammenligning med kandidatdæk T2 Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T1 – T2 – T3 – R2, skal pbfc for SRTT-dækket sættes til: 3/4 R1 + 1/4 R2 til sammenligning med kandidatdæk T1 (R1 + R2)/2 til sammenligning med kandidatdækket T2 og 1/4 R1 + 3/4 R2 til sammenligning med kandidatdækket T3 2.1.2.15. Vådgrebsindekset (G) beregnes: 2.2. Fremgangsmåden for standardkøretøjer 2.2.1. Køretøjet skal være et standardkøretøj i klasse M1, som mindst skal kunne køre 90 km/h, og som er udstyret med blokeringsfri bremser (ABS). 2.2.1.1. Der må ikke være foretaget ændringer af køretøjet med undtagelse af: a) ændringer med henblik på at muliggøre montering af flere forskellige hjul- og dækdimensioner b) ændringer med henblik på at muliggøre mekanisk (herunder hydraulisk, elektrisk eller pneumatisk) styring af driftsbremsens betjeningsapparat. Systemet kan betjenes automatisk ved hjælp af signaler fra anordninger indbygget i eller i nærheden af banen. 2.2.2. Prøvningsforskrifter 2.2.2.1. Prøvedækket skal trimmes, således at fremspring fra vulkaniseringen, der vil kunne påvirke prøvningen, fjernes. 2.2.2.2. Prøvedækket monteres på den prøvefælg, som fabrikanten har oplyst i godkendelsesansøgningen, og oppumpes i alle tilfælde til 220 kPa. 2.2.2.3. Dækket konditioneres i mindst to timer i nærheden af prøvebanen, således at det stabiliseres ved temperaturen i prøveområdet. Dækket/dækkene må ikke udsættes for direkte solskin under konditioneringen. 2.2.2.4. Den statiske belastning af dækket skal være: a) mellem 381 kg og 572 kg for så vidt angår SRTT-dæk og b) mellem 60 % og 90 % af den belastningsværdi, der svarer til dækkets belastningsindeks for alle andre dæk. Belastningsvariationen mellem dæk på samme aksel skal være således, at det mindst belastede dæks belastning ikke er under 90 % af belastningen for det højst belastede dæk. 2.2.2.5. Kort før prøvningen forbehandles prøvebanen, idet der foretages mindst 10 bremseprøvninger fra 90 km/h til 20 km/h på den del af banen, der skal anvendes til prøvningsprogrammet, men med anvendelse af dæk, som ikke indgår i det pågældende program. 2.2.2.6. Umiddelbart forud for prøvningen foretages kontrol og evt. justering af dæktrykket i overensstemmelse med værdierne i punkt 2.2.2.2. 2.2.2.7. Med udgangspunkt i en hastighed på mellem 83 og 87 km/h påføres driftsbremsens betjeningsapparat en konstant kraft, som er tilstrækkelig til at aktivere ABS-systemet på alle køretøjets hjul og til at medføre en stabil deceleration af køretøjet, før hastigheden reduceres til 80 km/h, og denne kraft opretholdes, indtil køretøjet er blevet bragt til standsning. Ved manuelle gearkasser udføres bremseprøvningen med koblingen udkoblet, og ved automatgearkasser udføres den med gearvælgeren i »neutral«. 2.2.2.8. Prøvningsretningen skal være den samme ved hvert prøvesæt og skal være den samme for kandidatdækket og for de SRTT-dæk, som dets ydelse skal sammenlignes med. 2.2.2.9. Hvis der er tale om nye dæk, gennemføres to prøvningsforløb for at forbehandle dækkene. Disse prøvninger kan anvendes til at kontrollere registreringsudstyrets drift, men resultaterne må ikke indgå i ydelsesvurderingen. 2.2.2.10. Til evaluering af et dæks ydelse sammenlignet med SRTT-dækket udføres bremseprøvningen fra samme punkt og på samme bane på prøveanlægget. 2.2.2.11. Prøvningsrækkefølgen skal være: R1 – T – R2 hvor: R1 er den første prøvning af SRTT-dækket, R2 er gentagelsen af SRTT-prøvningen, og T er prøvningen af det kandidatdæk, der skal vurderes. Der må maksimalt prøves tre kandidatdæk, før SRTT-prøvningen gentages, f.eks.: R1 – T1 – T2 – T3 – R2 2.2.2.12. »Middel fuldt udviklet deceleration« (mfdd) mellem 80 km/h og 20 km/h beregnes for mindst tre gyldige resultater, hvis der er tale om SRTT-dæk, og for 6 gyldige resultater, hvis der er tale om kandidatdæk. Middel fuldt udviklet deceleration (mfdd) findes ved: mfdd = 231,48/S hvor: S er den målte bremselængde i meter mellem 80 km/h og 20 km/h. For at resultaterne kan betragtes som gyldige, skal variationskoefficienten som bestemt ved standardafvigelsen divideret med gennemsnitsresultatet og udtrykt som procent, være inden for 3 %. Hvis dette ikke kan opnås gennem gentagelsen af SRTT-prøvningen, forkastes evalueringen af kandidatdækket/kandidatdækkene, og hele prøvningsrækkefølgen gentages. Gennemsnittet for de beregnede mfdd-værdier bestemmes for hver serie af prøvningsforløb. 2.2.2.13. Anvendelse af den gennemsnitlige mfdd ved hver serie af prøvningsforløb: Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T – R2, skal mfdd for SRTT-dækket, som anvendes ved sammenligningen af kandidatdækkets ydelse, sættes til: (R1 + R2)/2 hvor: R1 er den gennemsnitlige mfdd for den første serie af prøvningsforløb med SRTT-dækket, og R2 er den gennemsnitlige mfdd for den anden række af prøvningsforløb med SRTT-dækket. Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T1 – T2 – R2, skal mfdd for SRTT-dækket sættes til: 2/3 R1 + 1/3 R2 til sammenligning med kandidatdæk T1 og 1/3 R1 + 2/3 R2 til sammenligning med kandidatdæk T2 Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T1 – T2 – T3 – R2, skal mfdd for SRTT-dækket sættes til: 3/4 R1 + 1/4 R2 til sammenligning med kandidatdæk T1 (R1 + R2)/2 til sammenligning med kandidatdækket T2 og 1/4 R1 + 3/4 R2 til sammenligning med kandidatdækket T3 2.2.2.14. Vådgrebsindekset (G) beregnes: 2.2.2.15. Hvis kandidatdækket ikke kan monteres på samme køretøj som SRTT-dækket, f.eks. på grund af dækdimension, manglende evne til at nå den krævede belastning osv., foretages sammenligningen med alternative dæk, i det følgende benævnt »kontroldæk«, og to forskellige køretøjer. På det ene køretøj skal SRTT-dækket og kontroldækket kunne monteres, og på det andet køretøj skal kontroldækket og kandidatdækket kunne monteres. 2.2.2.15.1. Vådgrebsindekset for kontroldækket i forhold til SRTT-dækket (G1) og for kandidatdækket i forhold til kontroldækket (G2) bestemmes ved hjælp af fremgangsmåden i punkt 2.2.2.1 til 2.2.2.15. Vådgrebsindekset for kandidatdækket i forhold til SRTT-dækket er produktet af begge indekser for vejgreb på vådt underlag, nemlig G1 × G2. 2.2.2.15.2. Banen og baneområdet skal være det samme for alle prøvningerne, og de omgivende betingelser skal være sammenlignelige, f.eks. må overfladetemperaturen for den vædede bane ikke afvige mere end ± 5 °C. Alle prøvninger skal afsluttes inden for samme dag. 2.2.2.15.3. Det samme sæt kontroldæk skal anvendes til sammenligning med SRTT-dækket, og kandidatdækket og skal være monteret i samme hjulposition. 2.2.2.15.4. Kontroldæk, der er anvendt til prøvning, skal efterfølgende opbevares på samme betingelser som gælder for SRTT-dæk 2.2.2.15.5. SRTT- og kontroldækkene kasseres, hvis der er uregelmæssig slitage eller beskadigelse, eller hvis ydelsen forekommer forringet. Tillæg 1 PRØVNINGSRAPPORT (VEJGREB PÅ VÅDT UNDERLAG) Del 1 — Rapport 1. Typegodkendende myndighed eller teknisk tjeneste: … 2. Ansøgers navn og adresse: … 3. Prøvningsrapport nr.: … 4. Fabrikant- og mærkenavn eller handelsbetegnelse: … 5. Dækkategori (C1, C2 eller C3): … 6. Anvendelseskategori: … 7. Vejgrebskoefficient på vådt underlag i forhold til SRTT-dækket i henhold til punkt 2.1.2.15 eller 2.2.2.15: … 8. Eventuelle bemærkninger: … 9. Dato: 10. Underskrift: Del 2 — Prøvningsdata 1. Prøvningsdato: … 2. Prøvningskøretøj (mærke, model, årgang, ændringer osv. eller angivelse af påhængsvogn): … 3. Prøvebanens placering: … 3.1. Banens egenskaber: … 3.2. Udstedt af: 3.3. Certificeringsmetode: … 4. Oplysninger om prøvedæk: … 4.1. Dækdimensionsbetegnelse og anvendelsesbeskrivelse: … 4.2. Beskrivelse af dækmærke og handelsbetegnelse: … 4.3. Referencedæktryk: kPa … 4.4. Prøvningsdata: Dæk SRTT Kandidat- Kontrol Belastning af prøvedæk (kg) Vanddybde (mm) (fra 0,5 til 1,5 mm) Gennemsnitstemperatur for den vædede bane (°C) (fra 5 til 35 °C) 4.5. Kode for prøvefælgens bredde: … 4.6. Temperaturmålingssensortype: … 4.7. Identifikation SRTT: … 5. Gyldige prøvningsresultater: … Forløb nr. Prøvningshastighed (km/h) Kørselsretning SRTT Kandidat dæk Kontroldæk Højeste bremsekraftkoefficient (pbfc) Gennemsnitlig fuldt udviklet deceleration (mfdd) Indeks for vejgreb på vådt underlag (G) Bemærkninger 1 2 3 4 5 6 7 8

BILAG 6 PRØVNINGSMETODE TIL MÅLING AF RULLEMODSTAND 1. PRØVNINGSMETODE De alternative målemetoder, der er angivet nedenfor, kan findes i dette regulativ. Den prøvningsansvarlige vælger selv mellem de forskellige metoder. For hver metode gælder, at prøvningsmålingerne skal konverteres til en kraft ved dæk-/rullekontaktfladen. De målte parametre er: a) ved kraftmetoden: den målte eller konverterede reaktionskraft ved dækkets spindel (1) b) ved drejningsmomentmetoden: Indgangsdrejningsmoment målt ved prøverullen (2) c) ved decelerationsmetoden: måling af prøverullens og dækenhedens deceleration (2) d) ved effektmetoden: måling af indgangseffekt ved prøverullen. (2) 2. PRØVNINGSUDSTYR 2.1. Specifikationer for rullen 2.1.1. Diameter Prøvedynamometeret skal have et cylindrisk svinghjul (rulle) med en diameter på mindst 1,7 m. Værdierne Fr og Cr udtrykkes i forhold til en rullediameter på 2,0 m. Hvis der anvendes en anden rullediameter end 2,0 m, foretages en korrelationsjustering efter metoden i punkt 6.3. 2.1.2. Overflade Rullens overflade skal bestå af glat stål. Alternativt kan der for at forbedre nøjagtigheden af skimtest-aflæsningen også anvendes en tekstureret overflade, som bør holdes ren. Værdierne Fr og Cr udtrykkes i forhold til den »glatte« rulleoverflade. Hvis der anvendes en rulle med tekstureret overflade henvises til tillæg 1, punkt 7. 2.1.3. Bredde Bredden af rullens prøveoverflade skal overskride bredden af prøvedækkets kontaktflade. 2.2. Målefælg Dækket skal være monteret på en målefælg af stål eller letmetal, jf. nedenstående: a) for dæk i kategori C1 eller C2 skal fælgens bredde være som defineret i ISO 4000-1:2010 b) for dæk i kategori C3 skal fælgens bredde være som defineret i ISO 4209 1:2001. Andre fælgbredder er ikke tilladt. Se tillæg 2. 2.3. Nøjagtighed i forbindelse med belastning, sporing, styring og instrumentering Målingen af disse parametre skal være tilstrækkelig nøjagtig til at sikre de krævede prøvningsdata. De specifikke og relevante værdier vises i tillæg 1. 2.4. Termisk miljø 2.4.1. Referencebetingelser Referencerumtemperaturen målt på mindst 0,15 m afstand og højst 1 m fra dækkets sidevæg skal være 25 °C. 2.4.2. Alternative betingelser Hvis prøvningstemperaturen afviger fra referencerumtemperaturen, korrigeres målingen af rullemodstand til referencerumtemperaturen i overensstemmelse med punkt 6.2 i dette bilag. 2.4.3. Rulleoverfladens temperatur Der bør tilsikres, at temperaturen på prøverullens overflade er den samme, som rumtemperaturen ved prøvningens begyndelse. 3. PRØVNINGSBETINGELSER 3.1. Generelt Prøvningen består af en måling af rullemodstand, hvor dækket oppumpes, og hvor man lader dæktrykket bygge sig op (»capped air«). 3.2. Prøvningshastigheder Værdien skal opnås ved den relevante rullehastighed som angivet i tabel 1. Tabel 1 Prøvningshastigheder (km/h) Dækkategori C1 C2 og C3 C3 Belastningsindeks Alle LI ≤ 121 LI > 121 Hastighedssymbol Alle Alle J 100 km/h og lavere eller dæk uden hastighedssymbol K 110 km/h og højere Hastighed 80 80 60 80 3.3. Prøvebelastning Standardprøvebelastningen beregnes ud fra værdierne i tabel 2 og holdes inden for den tolerance, der er angivet i tillæg 1. 3.4. Prøvningsdæktryk Dæktrykket skal være i overensstemmelse med det i tabel 2 viste og skal være begrænset med den nøjagtighed, der er specificeret i punkt 4 i tillæg 1 til dette bilag. Tabel 2 Prøvningsbelastninger og -dæktryk Dækkategori C1 (3) C2, C3 Standardbelastning »Reinforced« eller »Extra Load« Belastningsprocent af maks. belastningsevne 80 80 85 (4) (% af enkeltbelastning) Dæktryk kPa 210 250 Svarende til maks. belastningsevne ved enkeltanvendelse (5) Bemærk: Dæktrykket skal være begrænset med den nøjagtighed, der er specificeret i punkt 4 i tillæg 1 til dette bilag. 3.5. Varighed og hastighed Når decelerationsmetoden er valgt, gælder følgende krav: a) For varigheden må tidstrinnene ikke overskride 0,5 s. b) Enhver variation i prøverullens hastighed må ikke overskride 1 km/h inden for et tidstrin. 4. PRØVNINGSFORSKRIFTER 4.1. Generelt Det prøvningsforskrifter, der er beskrevet herunder, skal følges i den angivne rækkefølge. 4.2. Termisk konditionering Det oppumpede dæk placeres i samme temperaturmæssige omgivelser som på prøveanlægget i mindst: a) 3 timer for dæk i kategori C1 b) 6 timer for dæk i kategori C2 og C3. 4.3. Justering af dæktryk Efter den termiske konditionering justeres dæktrykket til prøvningstrykket, og der foretages kontrol 10 minutter efter denne justering. 4.4. Opvarmning Opvarmningens varighed skal være som angivet i tabel 3. Tabel 3 Opvarmningens varighed Dækkategori C1 C2 og C3 LI ≤ 121 C3 LI > 121 Nominel fælgdiameter Alle Alle < 22,5 ≥ 22,5 Opvarmningens varighed 30 min. 50 min. 150 min. 180 min. 4.5. Måling og registrering Følgende måles og registreres (se figur 1): a) prøvningshastighed Un b) dækkets belastning vinkelret på rullens overflade Lm. c) udgangsdæktryk ved prøvningen som defineret i punkt 3.3 d) den målte rullemodstandskoefficient Cr og dennes korrigerende værdi Crc ved 25 °C og en rullediameter på 2 m e) afstanden fra dækkets akse til rullens ydre overflade ved stationær tilstand rL f) rumtemperatur tamb g) prøverullens radius R h) den valgte prøvningsmetode i) prøvefælg (størrelse og materiale) j) dækstørrelse, fabrikant, type, identitetsnummer (i givet fald), hastighedssymbol, belastningsindeks, DOT-nummer (Department of Transportation). Figur 1 Alle mekaniske størrelser (kræfter, drejningsmomenter, osv.) rettes i overensstemmelse med de aksesystemer, der er specificeret i ISO 8855:1991. Retningsbestemte dæk køres i den angivne rotationsretning. 4.6. Måling af parasittab Parasittab måles efter en af metoderne i punkt 4.6.1 eller 4.6.2 nedenfor. 4.6.1. Skimtest-aflæsning Skimtest-aflæsning skal følge nedenstående metode: a) Belastningen mindskes, således at dækket fastholder ved prøvningshastigheden uden at skride (6). Belastningsværdierne bør være som følger: i) dækkategori C1: anbefalet værdi på 100 N; må ikke overskride 200 N ii) dækkategori C2: anbefalet værdi på 150 N; må ikke overskride 200 N for maskiner beregnet til måling af dækkategori C1 eller 500 N for maskiner beregnet til dækkategori C2 og C3 iii) dækkategori C3: anbefalet værdi på 400 N; må ikke overskride 500 N b) Spindelkraft Ft, ingangsdrejniningsmoment Tt eller effekten, afhængigt af, hvad der er relevant (6). c) Registrer dækkets belastning vinkelret på rullens overflade Lm (6). 4.6.2. Decelerationsmetode Decelerationsmetoden skal følge nedenstående metode: a) dækket fjernes fra prøveoverfladen b) prøverullens deceleration ΔωDo/ Δt og det ubelastede dæks deceleration ΔωΔΔωT0/ΔΔ registreres (6). 4.7. Tolerancer for maskiner, der overskrider kriteriet σm De i punkt 4.3-4.5 beskrevne skridt udføres kun én gang, hvis målingens standardafvigelse i overensstemmelse med punkt 6.5 er: a) højst 0,075 N/kN for dæk i kategori C1 og C2 b) højst 0,06 N/kN for dæk i kategori C3. Hvis målingens standardafvigelse overskrider dette kriterium, gentages måleprocessen n antal gange som beskrevet i punkt 6.5. Den rullemodstandsværdi, der registreres, skal være gennemsnittet af n-målingerne. 5. DATAFORTOLKNING 5.1. Bestemmelse af parasittab 5.1.1. Generelt Laboratoriet udfører de målinger, der er beskrevet i punkt 4.6.1, for så vidt angår kraft-, drejningsmoment- og effektmetoderne eller de målinger, der er beskrevet i punkt 4.6.2, for så vidt angår decelerationsmetoden med henblik på under prøvningsforholdene (belastning, hastighed, temperatur) præcist at bestemme dækspindelfriktion, aerodynamisk tab i dæk-/hjulenheden, rullens (og eventuelt motorens og/eller koblingens) lejefriktion og rullens aerodynamiske tab. Parasittabet i dæk-/rullekontaktfladen Fpl udtrykt i newton beregnes ud fra kraften Ft, drejningsmoment, decelerationseffekt som vist i punkt 5.1.2-5.1.5 nedenfor. 5.1.2. Kraftmetoden ved dækspindel Beregn: Fpl = Ft (1 + rL/R) hvor: Ft er spindelkraften i newton (jf. punkt 4.6.1) rL er afstanden fra dækkets akse til rullens ydre overflade ved stationær tilstand i meter R er prøverullens radius i meter. 5.1.3. Drejningsmomentmetoden ved rullens akse Beregn: Fpl = Tt/R hvor: Tt er indgangsmomentet i newtonmeter som bestemt i punkt 4.6.1 R er prøverullens radius i meter. 5.1.4. Effektmetoden ved rullens akse Beregn: hvor: V er det elektriske potentiale, der gælder for maskindrevet, i volt A er den elektriske strøm, som maskindrevet trækker, i ampere Un er prøverullens hastighed i kilometer pr. time. 5.1.5. Decelerationsmetode Beregn parasittabet Fpl i newton. hvor: ID er inerti i den roterende prøverulle i kilogrammeter i anden R er prøverullens overfladeradius i meter ωD0 er prøverullens vinkelhastighed uden dæk i radianer pr. sekund Δ0 er det tidstrin, der er valgt til måling af parasittab, uden dæk i sekunder IT er inerti i spindel, dæk og hjul i rotation i kilogrammeter i anden Rr er dækkets rulleradius i meter ωT0 er dækkets vinkelhastighed, ubelastet dæk, i radianer pr. sekund 5.2. Beregning af rullemodstand 5.2.1. Generelt Rullemodstanden Fr, udtrykt i newton, beregnes ved hjælp af værdierne fra prøvningen af dækket efter betingelserne i den internationale standard og ved at fratrække det relevante parasittab Fpl, som er konstateret i overensstemmelse med punkt 5.1. 5.2.2. Kraftmetoden ved dækspindel Rullemodstanden Fr i newton beregnes ved hjælp af ligningen: Fr = Ft[1 +(rL/R)] – Fpl hvor: Ft er spindelkraften i newton Fpl repræsenterer parasittabet som beregnet i punkt 5.1.2 rL er afstanden fra dækkets akse til rullens ydre overflade ved stationær tilstand i meter R er prøverullens radius i meter. 5.2.3. Drejningsmomentmetoden ved rullens akse Rullemodstanden Fr i newton beregnes ved hjælp af ligningen: hvor: Tt er indgangsmomentet i newton Fpl repræsenterer parasittabet som beregnet i punkt 5.1.3 R er prøverullens radius i meter. 5.2.4. Effektmetoden ved rullens akse Rullemodstanden Fr i newton beregnes ved hjælp af ligningen: hvor: V er det elektriske potentiale, der gælder for maskindrevet, i volt A er den elektriske strøm, som maskindrevet trækker, i ampere Un er prøverullens hastighed i kilometer pr. time. Fpl repræsenterer parasittabet som beregnet i punkt 5.1.4 5.2.5. Decelerationsmetode Rullemodstanden Fr i newton beregnes ved hjælp af ligningen: hvor: ID er inerti i den roterende prøverulle i kilogrammeter i anden R er prøverullens overfladeradius i meter. Fpl repræsenterer parasittabet som beregnet i punkt 5.1.5 Δtv er det tidstrin, der er valgt til målingen i sekunder Δωv er prøverullens vinkelhastighedstrin uden dæk i radianer pr. sekund IT er inerti i spindel, dæk og hjul i rotation i kilogrammeter i anden Rr er dækkets rulleradius i meter Fr er rullemodstanden i newton. 6. DATAANALYSE 6.1. Rullemodstandskoefficient Rullemodstandskoefficienten Cr beregnes ved at dividere rullemodstanden med belastningen af dækket: hvor: Fr er rullemodstanden i newton Lm er prøvebelastningen i kN. 6.2. Temperaturkorrektion Hvis målinger ved andre temperaturer end 25 °C ikke kan undgås (kun temperaturer på mindst 20 °C og højst 30 °C accepteres), foretages temperaturkorrektion ved hjælp af følgende ligning, hvor: Fr25 er rullemodstanden ved 25 °C i newton F r25 = Fr [1 + K (tamb – 25)] hvor: Fr er rullemodstanden i newton tamb er rumtemperaturen i °C K er lig med: 0,008 for dækkategori C1 0,01 for dækkategori C2 0,006 for dækkategori C3 6.3. Korrektion for rullens diameter Prøvningsresultater, der stammer fra ruller med forskellig diameter sammenlignes ved hjælp af følgende teoretiske formel: F r02 KF r01 hvor: hvor: R 1 er radius for rulle 1 i meter R 2 er radius for rulle 2 i meter r T er halvdelen af dækkets konstruktionsmæssige nominelle diameter i meter F r01 er rullemodstandsværdien målt på rulle 1 i newton F r02 er rullemodstandsværdien målt på rulle 2 i newton. 6.4. Måleresultat Hvis n målinger er over 1, skal måleresultatet, hvis påkrævet i henhold til punkt 4.6, være gennemsnittet af de Cr-værdier, der er opnået for n målingerne, efter at der er foretaget korrektion, jf. punkt 6.2 og 6.3. 6.5. Laboratoriet skal på baggrund af mindst tre målinger sikre, at maskinen fastholder følgende værdier for σm målt på et enkeltdæk: σm ≤ 0,075 N/kN for dæk i kategori C1 og C2 σm ≤ 0,06 N/kN for dæk i kategori C3 Hvis ovenstående krav for σm, ikke er opfyldt, anvendes følgende formel til at bestemme det mindste antal n målinger (rundet op til nærmeste hele værdi), som kræves for at bringe maskinen i overensstemmelse med dette regulativ. n = ( σm / x)2 hvor: x = 0,075 N/kN for dæk i kategori C1 og C2 x = 0,06 N/kN for dæk i kategori C3 Hvis det er nødvendigt at måle et dæk flere gange, fjernes dæk-/hjulenheden fra maskinen mellem de efterfølgende målinger. Hvis det tager mindre end 10 minutter at afmontere/remontere enheden, kan varigheden af den i punkt 4.3 angivne opvarmning mindskes til a) 10 minutter for dækkategori C1 b) 20 minutter for dækkategori C2 c) 30 minutter for dækkategori C3 6.6. Overvågningen af laboratoriets kontroldæk foretages med intervaller på højst én måned. Overvågningen skal omfatte mindst 3 separate målinger foretaget inden for denne periode på en måned. Gennemsnittet af de 3 målinger, der er foretaget inden for en given periode på en måned, evalueres for resultatafvigelser fra måned til måned (1) Denne målte værdi omfatter også tabet i hjulets leje og dæk-/hjulenhedens aerodynamisk tab, som der også skal tages højde for ved dataenes videre fortolkning. (2) Denne målte værdi i moment-, decelerations- og kraftmetoderne omfatter også tab i hjulets lejer og aerodynamisk tab i dæk-/hjulenheden og tromlen, som der også skal tages højde for ved dataenes videre fortolkning. (3) For personbilsdæk i kat