DA Den Europæiske Unions Tidende L 226/20

Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Regulativ nr. 80 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af store køretøjer til personbefordring hvad angår styrken af sæderne og deres forankring

Omfattende al gældende tekst frem til:

Ændringsserie 03 til regulativet — Ikrafttrædelsesdato: 26. juli 2012

INDHOLD

1. Anvendelsesområde

2. Definitioner

3. Ansøgning om godkendelse

4. Godkendelse

5. Krav til sæder

6. Forskrifter for en køretøjstypes sædeforankringer

7. Forskrifter for montering af sæder i en køretøjstype

8. Produktionens overensstemmelse

9. Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse

10. Ændring og udvidelse af godkendelsen af sædetypen og/eller køretøjstypen

11. Endeligt ophør af produktionen

12. Overgangsbestemmelser

13. Navne og adresser på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de typegodkendende myndigheder

TILLÆG

1. Metode til prøvning af sæder i henhold til punkt 5 og/eller forankringer i henhold til punkt 6.1.2 og/eller montering af sidevendte sæder i henhold til punkt 3 i tillæg 7

2. Metode til prøvning af forankringerne i et køretøj i henhold til punkt 6.1.1

3. Målinger

4. Bestemmelse af acceptkriterier

5. Statiske prøvningsforskrifter og statisk procedure

6. Energioptagende egenskaber af ryglænets bagside

7. Forskrifter for sikring af passagerer i sidevendte sæder i henhold til punkt 7.4.4

BILAG

1. Meddelelse om godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen for en eller flere typer af sæder for så vidt angår deres styrke i henhold til regulativ nr. 80.

2. Meddelelse om godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en type køretøj for så vidt angår styrken af sædernes forankringer i henhold til regulativ nr. 80.

3. Udformning af godkendelsesmærker

4. Metode til bestemmelse af »H-punkt« og faktisk torsovinkel for siddepladser i motorkøretøjer

1. ANVENDELSESOMRÅDE

1.1. Dette regulativ finder anvendelse på: a) Passagersæder til fremadvendende montering i køretøjer i klasse M2 og M3, kategori II, III og B (1). b) Køretøjer i klasse M2 og M3, kategori II, III og B (1), for så vidt angår forankringen af deres passagersæder og monteringen af sæder. c) Det finder ikke anvendelse på bagudvendte sæder eller nakkestøtter monteret på sådanne sæder.

1.2. På fabrikantens anmodning skal køretøjer i klasse M2 (1), der er godkendt i henhold til regulativ nr. 17, anses for at opfylde forskrifterne i dette regulativ.

1.3. Køretøjer, hvor nogle sæder er omfattet af den undtagelse, der er truffet bestemmelse om i punkt 7.4 i regulativ 14, skal godkendes i henhold til nærværende regulativ.

1.4. Montering af sidevendte sæder i køretøjer i klasse M2 (gruppe II, III og B) og M3 (gruppe II, III og B) er ikke tilladt.

1.5. På fabrikantens anmodning og efter aftale med den tekniske tjeneste og den kontraherende parts typegodkendende myndighed kan der meddeles godkendelse for køretøjer i klasse M3 (gruppe III eller B) med en teknisk tilladt totalmasse på over 10 tons med sidevendte sæder på betingelse af, at sådanne sidevendte sæder er placeret i en gruppe i køretøjets bageste del og danner en hel afdeling med op til 10 sæder. Sådanne sidevendte sæder skal mindst udstyres med en nakkestøtte og en topunktssele med retraktor, der er typegodkendt i overensstemmelse med regulativ nr. 16. Desuden skal forankringerne til sikkerhedsselerne opfylde dimensions- og styrkekrav, der er baseret på de i regulativ nr. 14 fastlagte. Der skal dog tages hensyn til, at sædet er sidevendt i stedet for fremadvendt, og prøvninger og kontrol kan ikke fraviges på dette grundlag. Meddelelsesformularen (bilag 2) skal være forsynet med bemærkningen om, at der er givet tilladelse til sidevendte sæder i henhold til dette punkt. Sådanne godkendelser gives ikke længere fra den 1. november 2014 eller fra datoen for vedtagelse af ensartede forskrifter for sidevendte sæder (dvs. dette regulativ) samt bestemmelserne for sådanne sæder med hensyn til sikkerhedsseleforankringer (dvs. regulativ nr. 14) og køretøjer udstyret med sikkerhedsseler (dvs. regulativ nr. 16), alt efter hvilken dato falder først.

1.6. Punkt 1.4 finder ikke anvendelse på ambulancer eller køretøjer, der er bestemt til at anvendes af forsvaret, civilforsvaret, brandvæsenet og ordensmagten.

1.7. Punkt 1.4 finder ikke anvendelse på køretøjer i klasse M3 (gruppe II, III og B) med en teknisk tilladt totalmasse på over 10 tons med sidevendte sæder, forudsat at kravene i punkt 7.4 er opfyldt.

2. DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

2.1. »godkendelse af et sæde«: komponenttypegodkendelse af et sæde hvad angår beskyttelse af brugerne af fremadvendte sæder gennem ryglænets styrke og udformning

2.2. »godkendelse af et køretøj«: godkendelse af en køretøjstype hvad angår styrken af de dele af køretøjets konstruktion, hvortil sæderne skal fastgøres, og hvad angår sædernes montering

2.3. »sædetype«: sæder, som ikke afviger fra hinanden på følgende væsentlige punkter, der kan have betydning for sædets styrke og skadevoldende egenskaber:

2.4. »køretøjstype«: køretøjer, der ikke afviger væsentligt fra hinanden med hensyn til:

2.5. »sæde«: en anordning, som kan forankres til køretøjets konstruktion, er komplet med beklædning og fastgøringsbeslag, er beregnet til anvendelse i et køretøj og giver siddeplads til én eller flere voksne. Et sæde defineres, afhængigt af dets retning, som følger:

2.5.1. »fremadvendt sæde«: et sæde, som kan bruges, mens køretøjet er i bevægelse, og som vender mod køretøjets forende på en sådan måde, at sædets lodrette symmetriplan danner en vinkel på mindre end + 10° eller – 10° i forhold til køretøjets lodrette symmetriplan

2.5.2. »bagudvendt sæde«: et sæde, som kan bruges, mens køretøjet er i bevægelse, og som vender mod køretøjets bagende på en sådan måde, at sædets lodrette symmetriplan danner en vinkel på mindre end + 10° eller – 10° i forhold til køretøjets lodrette symmetriplan

2.5.3. »sidevendt sæde«: et sæde, som kan bruges, mens køretøjet er i bevægelse, og som vender mod køretøjets side på en sådan måde, at sædets lodrette symmetriplan danner en vinkel på 90° (± 10°) i forhold til køretøjets lodrette symmetriplan

2.6. »enkeltsæde«: et sæde, der er konstrueret og bygget til én siddende passager

2.7. »dobbeltsæde«: et sæde, der er konstrueret og bygget til to passagerer, der sidder side om side; to sæder som er placeret side om side uden indbyrdes forbindelse, anses for to enkeltsæder

2.8. »sæderække«: et sæde, der er konstrueret og bygget til tre eller flere passagerer, der sidder side om side; flere enkelt- eller dobbeltsæder, der er placeret ved siden af hinanden, anses ikke for en sæderække

2.9. »sædehynde«: den del af sædet, som er næsten vandret, og hvorpå passageren sidder

2.10. »ryglæn«: den del af sædet, som er næsten lodret og er beregnet til at støtte passagerens ryg, skuldre og eventuelt hoved

2.11. »indstillingsanordning«: en anordning, hvormed sædet eller dele heraf kan indstilles, således at det tilpasses kropsbygningen af den person, der bruger det

2.12. »forskydningssystem«: en anordning, hvormed sædet eller dele deraf kan forskydes i side- eller længderetningen uden faste mellemstillinger, med det formål at lette adgangen for passagererne

2.13. »spærreanordning«: en anordning, der sikrer, at sædets og dets dele fastholdes i brugsstillingen

2.14. »forankring«: den del af køretøjets gulv eller karrosseri, hvortil et sæde kan fastgøres

2.15. »fastgøringsdele«: bolte eller andre dele, der anvendes til at fastgøre sædet til køretøjet

2.16. »løbevogn«: et stykke prøveudstyr, der er fremstillet og anvendes til dynamisk simulering af trafikuheld med frontalkollision.

2.17. »ekstrasæde«: et sæde, der er beregnet til anbringelse af en dukke og er monteret på prøvevognen bag det sæde, der skal prøves. Dette sæde skal være repræsentativt for det sæde, som i køretøjet agtes monteret bag det prøvede sæde.

2.18. »referenceplan«: et plan, der går gennem berøringspunkterne af dukkens hæle og anvendes til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel for siddepladser i motordrevne køretøjer i henhold til forskrifterne i bilag 4

2.19. »referencehøjde«: højden af sædets overside over referenceplanet

2.20. »dukke«: en prøvedukke, der svarer til specifikationerne for HYBRID II eller III (2) for fremadvendte sæder; eller en dukke, der svarer til specifikationerne for prøvedukken for sidepåkørsel i henhold til regulativ nr. 95, bilag 6 for sidevendte sæder

2.21. »referenceområde«: området mellem to lodrette planer i længderetningen, som har en indbyrdes afstand på 400 mm, er symmetriske omkring H-punktet og er dannet ved drejning af det i regulativ nr. 21, bilag 1, beskrevne hovedattrapapparat fra lodret til vandret. Dette apparat skal placeres som beskrevet i nævnte bilag til regulativ nr. 21 og indstilles til dets maksimumslængde på 840 mm og dets minimumslængde på 736 mm.

2.22. »3-punktssele«: i dette regulativ omfatter dette også seler med flere end tre forankringspunkter

2.23. »afstand mellem sæder«: i tilfælde af sæder, der vender samme vej, afstanden mellem forsiden af en ryghynde og bagsiden af ryghynden på sædet foran, målt vandret og i en højde 620 mm gulvet.

3. ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1. Ansøgning om godkendelse af et sæde indgives af køretøjsfabrikanten eller dennes behørigt befuldmægtigede repræsentant.

3.2. Ansøgning om godkendelse af et køretøj indgives af køretøjsfabrikanten eller dennes behørigt befuldmægtigede repræsentant.

3.3. Ansøgningen om godkendelse af et sæde eller et køretøj skal vedlægges følgende dokumenter i tre eksemplarer med følgende oplysninger: 3.3.1. For godkendelse af et sæde: 3.3.1.1. en detaljeret beskrivelse af sædet, dets fastgøringsdele og dets systemer og anordninger til indstilling, forskydning og spærring 3.3.1.2. tegninger af sædet, dets fastgøringsdele og dets systemer og anordninger til indstilling, forskydning og spærring, i passende målestok og tilstrækkeligt detaljerede. 3.3.2. For godkendelse af et køretøj: 3.3.2.1. en detaljeret beskrivelse af de dele af køretøjet, der benyttes som forankring 3.3.2.2. Tegninger af de dele af køretøjet, der benyttes som forankring, i passende målestok og tilstrækkeligt detaljerede.

3.4. Følgende skal indleveres til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for prøvningerne i forbindelse med godkendelsen: 3.4.1. to sæder, der er repræsentative for den type, der skal godkendes, hvis der er tale om godkendelse af et sæde 3.4.2. en del af køretøjskonstruktionen, hvis der er tale om godkendelse af et køretøj.

4. GODKENDELSE

4.1. Hvis det sæde, der er ansøgt om godkendelse for i henhold til dette regulativ, opfylder forskrifterne i punkt 5 nedenfor, meddeles der godkendelse for den pågældende type sæde.

4.2. Hvis det køretøj, der er ansøgt om godkendelse for i henhold til dette regulativ, opfylder forskrifterne i punkt 6 og 7 nedenfor, meddeles der godkendelse for den pågældende køretøjstype.

4.3. Der tildeles et godkendelsesnummer til hver godkendt type. De første to cifre (i øjeblikket 03, svarende til ændringsserie 03) angiver den serie ændringer, som omfatter de seneste vigtige tekniske ændringer af regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. Samme kontraherende part må ikke tildele en anden type sæde eller køretøjstype det samme nummer.

4.4. Meddelelse om godkendelse eller nægtelse af godkendelse af en type sæde og/eller køretøjstype efter dette regulativ, skal fremsendes til de kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 og/eller bilag 2 til dette regulativ.

4.5. På hvert sæde, der er i overensstemmelse med en type sæde godkendt i henhold til dette regulativ, og på alle køretøjer, der er i overensstemmelse med en køretøjstype godkendt i henhold til dette regulativ, skal der på et synligt og let tilgængeligt sted, der skal være angivet i godkendelsesformularen, være påført et internationalt godkendelsesmærke, som består af følgende: 4.5.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (3) 4.5.2. nummeret på dette regulativ efterfulgt af bogstavet »R«, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for den cirkel, der er foreskrevet i punkt 4.5.1.

4.6. Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne fjernes.

4.7. Godkendelsesmærket skal placeres på sædet eller sæderne eller på, eller i nærheden af, fabrikantens fabrikationsplade.

4.8. Bilag 3 til dette regulativ indeholder eksempler på sammensætning af godkendelsesmærker.

5. KRAV TIL SÆDER

5.1. Hver type fremadvendt sæde skal efter fabrikantens valg opfylde prøvningsforskrifterne i enten tillæg 1 (dynamisk prøvning) eller tillæg 5 og 6 (statisk prøvning).

5.2. De prøvninger, som hver sædetype har bestået, skal anføres i meddelelsesformularen vedrørende godkendelse af en sædetype, som er i overensstemmelse med modellen i bilag 1.

5.3. Alle indstillings-/og forskydningssystemer skal have automatisk virkende låsesystem.

5.4. Det kræves ikke, at systemer til indstilling og fastlåsning skal være fuldt funktionsdygtige efter prøvningens udførelse.

5.5. I alle køretøjer i klasse M2 med en største tilladt totalmasse på højst 3 500 kg skal der på hvert af de yderste forsæder være monteret en nakkestøtte. Nakkestøtten skal opfylde kravene i regulativ 25 som ændret ved ændringsserie 03.

6. FORSKRIFTER FOR EN KØRETØJSTYPES SÆDEFORANKRINGER

6.1. Sædernes forankringer på køretøjet skal kunne bestå: 6.1.1. enten den i tillæg 2 beskrevne prøve 6.1.2. eller, hvis sædet er monteret på den del af køretøjets konstruktion, der afprøves, de i tillæg 1 foreskrevne prøvninger. Sædet behøver ikke at være godkendt, forudsat det opfylder forskrifterne i punkt 3.2.1 i ovennævnte tillæg.

6.2. Det kan godtages, at der opstår permanent deformation, herunder brud, på en forankring eller det omgivende område, forudsat at den foreskrevne kraft har været opretholdt i hele den foreskrevne periode.

6.3. Har køretøjet flere end én type forankringer, skal hver variant afprøves, for at køretøjet kan godkendes.

6.4. Der kan anvendes én prøvning til samtidig godkendelse af et sæde og et køretøj.

6.5. Hvis der er tale om køretøjer i klasse M3, anses sædeforankringer for at være i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 6.1 og 6.2, hvis de tilsvarende siddepladsers sikkerhedsseleforankringer er fastgjort direkte på de sæder, der skal monteres, og hvis disse sikkerhedsseleforankringer er i overensstemmelse med forskrifterne i regulativ nr. 14, om nødvendigt med den undtagelse, der er omhandlet i punkt 7.4.

7. FORSKRIFTER FOR MONTERING AF SÆDER I EN KØRETØJSTYPE

7.1. Alle monterede fremadvendte sæder skal være godkendt efter kravene i dette regulativs punkt 5 og skal opfylde følgende krav: 7.1.1. sædets referencehøjde skal være mindst 1 m, og 7.1.2. H-punktet af det umiddelbart bagvedliggende sæde skal være mindre end 72 mm højere end H-punktet af det pågældende sæde, eller hvis det bagvedliggende sæde har et H-punkt, der er mere end 72 mm højere, skal det pågældende sæde afprøves og godkendes til montering i denne position.

7.2. Ved godkendelse efter tillæg 1 anvendes prøvning 1 og 2 med følgende undtagelser: 7.2.1. prøvning 1 finder ikke anvendelse, når en passager uden sele ikke kan støde mod sædets bagside (altså når intet fremadvendt eller sidevendt sæde befinder sig direkte bag det prøvede). 7.2.2. Prøvning 2 finder ikke anvendelse 7.2.2.1. hvis en passager med sele ikke kan støde mod sædets bagside, eller 7.2.2.2. hvis det bagvedliggende sæde er et fremadvendt sæde monteret med 3-punktssele med forankringer, der er fuldstændig i overensstemmelse med regulativ nr. 14 (uden brug af undtagelsesbestemmelsen), eller 7.2.2.3. hvis sædet opfylder forskrifterne i tillæg 6 til dette regulativ.

7.3. Finder godkendelse sted efter tillæg 5 og 6, finder alle prøvninger anvendelse med følgende undtagelser: 7.3.1. prøvningen i tillæg 5 finder ikke anvendelse, når en passager uden sele ikke kan støde mod sædets bagside (altså når intet fremadvendt eller sidevendt sæde befinder sig direkte bag det prøvede). 7.3.2. Prøvningen i tillæg 6 finder ikke anvendelse: 7.3.2.1. hvis en passager med sele ikke kan støde mod sædets bagside, eller 7.3.2.2. hvis det bagvedliggende sæde er et fremadvendt sæde monteret med 3-punktssele med forankringer, der er fuldstændig i overensstemmelse med regulativ nr. 14 (uden brug af undtagelsesbestemmelsen)

7.4. Montering af sidevendte sæder skal foregå på følgende betingelser: 7.4.1. sædets referencehøjde skal være mindst 1 m 7.4.2. det plan, der går gennem H-punkterne for sidevendte sæder, placeret ved siden af hinanden, skal være parallelt med referenceplanet 7.4.3. Den vandrette afstand mellem H-punktslinjen mellem to på hinanden følgende sidevendte sæder må ikke overstige 725 mm og skal mindst være 450 mm, målt vandret mellem de lodrette langsgående planer, som går gennem centrum for disse siddepladser, (se tillæg 7, figur 1) og 7.4.4. Passagerer i sidevendte sæder skal sikres ved hjælp af en køretøjsdel (f.eks. opdeling, væg eller ryglænet af et fremadvendt sæde) foran det forreste sidevendte sæde. Denne køretøjsdel skal opfylde forskrifterne i tillæg 7.

8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal være i overensstemmelse med dem, der er fastlagt i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet der gælder følgende forskrifter:

8.1. Sæder og køretøjer, der godkendes efter dette regulativ, skal være fremstillet således, at de er i overensstemmelse med den godkendte type ved at opfylde forskrifterne i punkt 5, 6 og 7 ovenfor.

8.2. Til efterprøvning af, at kravene i punkt 8.1 er opfyldt, foretages passende kontrol af produktionen. I dette tilfælde betyder passende kontrol, at produktets mål kontrolleres, samt at det sikres, at der findes procedurer til effektiv kvalitetskontrol af produkterne.

8.3. Den kompetente myndighed, som har meddelt typegodkendelse, kan til enhver tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på hvert produktionsanlæg, og kan på prøveeksemplarer udføre enhver prøvning, som anses for nødvendig, blandt de prøvninger, der udføres i forbindelse med godkendelsen. Den normale hyppighed af sådan efterprøvning er én gang årligt.

9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE

9.1. En godkendelse meddelt for en type sæde og/eller en køretøjstype i henhold til dette regulativ kan trækkes tilbage, hvis ovennævnte forskrifter ikke er opfyldt.

9.2. Hvis en kontraherende part, som anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den tidligere har meddelt, skal den straks underrette de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1 og/eller bilag 2 til dette regulativ.

10. ÆNDRING OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN AF SÆDETYPEN OG/ELLER KØRETØJSTYPEN

10.1. Enhver ændring af sædetype og/eller køretøjstype skal meddeles den typegodkendende myndighed, som har meddelt godkendelse for sædetypen og/eller køretøjstypen. Denne myndighed kan da enten: 10.1.1. vurdere, at de foretagne ændringer ikke har en væsentlig negativ virkning, og at sædet og/eller køretøjet under alle omstændigheder stadig opfylder kravene eller 10.1.2. kræve en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for prøvningens udførelse.

10.2. Bekræftelse eller nægtelse af godkendelse med angivelse af ændringerne meddeles de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, via den i punkt 4.4 ovenfor anførte procedure.

10.3. Den typegodkendende myndighed, som meddeler udvidelse af en godkendelse, tildeler udvidelsen et serienummer og underretter de andre kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelse, der svarer til modellen i bilag 1 eller bilag 2 til dette regulativ.

11. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN

Hvis indehaveren af en godkendelse fuldstændigt ophører med at producere en køretøjstype, der er godkendt i henhold til dette regulativ, underretter han den myndighed, der har meddelt godkendelsen, herom. Efter modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de andre parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelse, der svarer til modellen i bilag 1 eller bilag 2 til dette regulativ.

12. OVERGANGSBESTEMMELSER

12.1. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 02 kan de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ikke nægte at meddele godkendelse i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.

12.2. Fra den 1. november 2012 skal de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, såfremt dette regulativs forskrifter, som ændret ved ændringsserie 02, er overholdt.

12.3. Fra den 1. november 2014 er godkendelser meddelt i henhold til dette regulativ ikke længere gyldige, medmindre de er meddelt i henhold til forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.

12.4. Fra den 1. november 2014 kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte den første nationale eller regionale registrering (første ibrugtagning) af et køretøj, som ikke er typegodkendt i henhold til forskrifterne i ændringsserie 02 til dette regulativ.

12.5. Fra den 1. november 2014 eller fra datoen for vedtagelse af ensartede prøvningsforskrifter for sidevendte sæder (dvs. dette regulativ) samt bestemmelserne for sådanne sæder med hensyn til sikkerhedsseleforankringer (dvs. regulativ nr. 14) og køretøjer udstyret med sikkerhedsseler (dvs. regulativ nr. 16), alt efter hvilken dato der falder først, er godkendelser meddelt i henhold til punkt 1.5 i dette regulativ ikke længere gyldige.

12.6. Selv efter ikrafttrædelsen af ændringsserie 02 skal godkendelser af komponenter efter ændringsserie 01 til dette regulativ forblive gyldige, og de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, skal fortsat acceptere dem og må ikke nægte at meddele udvidelse af godkendelser i henhold til ændringsserie 01 til dette regulativ.

12.7. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 03 kan de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ikke nægte at meddele godkendelse i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 03.

12.8. Fra 24 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 03 må kontraherende parter, som anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, hvis forskrifterne i dette regulativ, som ændret ved ændringsserie 03, er opfyldt.

12.9. Fra 60 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 03 til dette regulativ kan kontraherende parter, som anvender dette regulativ, nægte national eller regional typegodkendelse og den første nationale eller regionale indregistrering (første ibrugtagning) af et køretøj, som ikke opfylder forskrifterne i ændringsserie 03 til dette regulativ.

12.10. Selv efter ikrafttrædelsen af ændringsserie 03 skal godkendelser af komponenter efter ændringsserie 01 eller 02 til dette regulativ forblive gyldige, og de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, skal fortsat acceptere dem og må ikke nægte at meddele udvidelse af godkendelser i henhold til ændringsserie 01 eller 02 til dette regulativ.

13. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE TYPEGODKENDENDE MYNDIGHEDER

De parter i 1958-aftalen, som anvender dette regulativ, meddeler De Forenede Nationers sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, som udfører godkendelsesprøvninger, og på de typegodkendende myndigheder, som meddeler godkendelser, og hvortil meddelelser udstedt i andre lande om godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse skal sendes.

(1) Som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, punkt 2.

(2) De tekniske forskrifter for og detaljerede tegninger af HYBRID II og III, der svarer til de vigtigste mål for en 50-percentil mandlig borger i USA, samt specifikationerne for justering heraf er deponeret hos FN's generalsekretær og kan på anmodning konsulteres i sekretariatet for Den Økonomiske Kommission for Europa (ECE), Palais des Nations, Geneve, Schweiz.

(3) Kendingsnumrene for de kontraherende parter i 1958-overenskomsten er angivet i bilag 3 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.

Tillæg 1 Metode til prøvning af sæder i henhold til punkt 5 og/eller forankringer i henhold til punkt 6.1.2 og/eller montering af sidevendte sæder i henhold til punkt 3 i tillæg 7 1. FORSKRIFTER 1.1. Prøvningerne tjener til at fastlægge: 1.1.1. at sædets bruger(e) bliver tilstrækkeligt sikkert fastholdt af de(t) foranstående sæde(r) og/eller ved brug af sikkerhedssele. 1.1.1.1. Dette krav anses for opfyldt, hvis ingen del af dukkens torso og hoved som følge af den fremadrettede bevægelse kommer foran det lodrette tværplan beliggende i en afstand af 1,6 m fra ekstrasædets R-punkt. 1.1.2. At sædets bruger(e) ikke bliver alvorligt kvæstet. 1.1.2.1. Dette krav anses for opfyldt, hvis følgende grænser er overholdt for de biomekaniske belastningsindeks for den instrumenterede dukke, bestemt som angivet i tillæg 4, dvs.: 1.1.2.2. For en dukke i et fremadvendt ekstrasæde skal følgende biomekaniske acceptkriterier være opfyldt: 1.1.2.2.1. belastningsindeks for hovedet (HIC) er mindre end 500 1.1.2.2.2. belastningsindeks for brystkassen (ThAC) er mindre end 30 g bortset fra perioder med samlet varighed under 3 ms (g = 9,81m/s2) 1.1.2.2.3. belastningsindeks for lårbenet (FAC) er mindre end 10 kN og overstiger ikke 8 kN i perioder med samlet varighed over 20 ms. 1.1.2.3. For en dukke i et sidevendt ekstrasæde skal følgende biomekaniske acceptkriterier være opfyldt: 1.1.2.3.1. belastningsindeks for hovedet (HIC) er mindre end 500 1.1.2.3.2. belastningsindeks for brystkassen: a) indbøjningen af ribbenene (RDC) må ikke overstige 42 mm b) den viskøse belastning (VC) må ikke overstige 1,0 m/s. 1.1.2.3.3. belastningsindeks for bækken: den maksimale kraft mod skambenssammenføjningen (Pubic Symphysis Peak Force, PSPF) må ikke overstige 6 kN 1.1.2.3.4. belastningsindeks for underlivet: den maksimale kraft mod underlivet (Abdominal Peak Force, APF) må ikke overstige 2,5 kN som indvendig kraft (svarende til en udvendig kraft på 4,5 kN). 1.1.3. At sædet og sædebeslagene har den nødvendige styrke. 1.1.3.1. Dette krav anses for opfyldt, såfremt: 1.1.3.1.1. ingen del af sædet, dets monteringsbeslag eller tilbehørsdele bliver revet fuldstændig løs under prøvningen 1.1.3.1.2. sædet forbliver sikkert fastholdt — uanset at en eller flere af dets forankringer delvis rives løs — og alle låsesystemer forbliver låst i hele prøvningens varighed 1.1.3.1.3. ingen del af sædets konstruktion eller dets tilbehør efter prøvningen har brud eller skarpe eller spidse kanter, der kan forårsage kvæstelser. 1.2. Alle beslag, der udgør en del af sædets bagside eller tilbehør dertil, skal være således udformet, at det er usandsynligt, at de kan forvolde kvæstelser af en passager ved en kollision. Dette krav anses for opfyldt, hvis ingen dele, som kan berøres af en kugle med diameter 165 mm, har mindre krumningsradius end 5 mm. 1.2.1. Hvis nogen del af ovennævnte beslag og tilbehør er udført i materiale med mindre hårdhed end shore A 50 på stift underlag, gælder kravene i punkt 1.2 ovenfor alene det stive underlag. 1.2.2. For ryglænets dele, såsom indstillingsanordninger for sæde og tilbehør, gælder kravene i punkt 1.2 ikke, hvis de i hvilestilling er beliggende under et vandret plan 400 mm over referenceplanet, uanset om sædets bruger kan komme i berøring med dem. 2. KLARGØRING AF SÆDET TIL PRØVNING 2.1. Det sæde, der skal prøves, monteres: 2.1.1. enten på en prøveplatform, der er repræsentativ for et køretøjs karrosseri 2.1.2. eller på en stiv prøvebænk. 2.2. Prøveplatformens eller -bænkens forankring til montering af de(t) afprøvede sæde(r) skal være identisk med eller have samme specifikationer som den, der anvendes i de(t) køretøj(er), hvor sædet agtes anvendt. 2.3. Det sæde, der prøves, skal være komplet med alt indtræk og tilbehør. Er sædet monteret med bord, skal dette være i sammenklappet tilstand. 2.4. Kan sædets position reguleres i sideretningen, skal det være anbragt i den position, der svarer til størst mulig forskydning. 2.5. Er sædets ryglæn indstilleligt, skal det være stillet således, at dukkens resulterende torsohældning, som anvendes til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel for siddepladser i motordrevne køretøjer, er så tæt som muligt på den, der anbefales af fabrikanten, eller hvis denne ikke anbefaler nogen vinkel, så tæt som muligt på 25° bagud fra lodret. 2.6. Har ryglænet højdeindstillelig nakkestøtte, skal denne være i sin laveste stilling. 2.7. Sikkerhedsseler af en type godkendt i henhold til regulativ nr. 16 og fastgjort til forankringer monteret i henhold til regulativ nr. 14 (herunder, hvis relevant, undtagelsen i punkt 7.4 i nævnte regulativ) skal være monteret på både ekstrasædet og det sæde, der skal prøves. 3. DYNAMISKE PRØVNINGER 3.1. Prøvning 1 Prøveplatformen skal være monteret på en prøvevogn. 3.2. Ekstrasæde Ekstrasædet kan være af samme type som det sæde, der prøves, og skal være placeret parallelt med og direkte bagved det sæde, der prøves. De to sæder skal være af samme højde og være indstillet ens, og afstanden mellem sæderne skal være 750 mm. 3.2.1. Hvis der anvendes et ekstrasæde af en anden type, skal dette angives i meddelelsesformularen vedrørende godkendelse af sædetypen, som skal være i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ. 3.3. Dukke 3.3.1. Dukken placeres uden sele på ekstrasædet, således at dens symmetriplan falder sammen med symmetriplanet for den pågældende siddeplads. 3.3.2. Uanset prøvedukkens siddestilling skal vinklen mellem overarm og torsoens armreferencelinje i hver side være 40° ± 5°. Ved torsoens armreferencelinje forstås skæringslinjen mellem et plan, der tangerer forsiden af ribbenene, og et vertikalt plan i længderetningen indeholdende prøvedukkens arm. Benene skal være helt strakt og om muligt parallelle; hælene skal røre gulvet. 3.3.3. Hver af de krævede dukker skal anbringes på et sæde ved hjælp af følgende fremgangsmåde: 3.3.3.1. dukken anbringes på sædet så tæt som muligt på den ønskede position 3.3.3.2. en stiv plade, 76 mm × 76 mm, anbringes så lavt som muligt på forsiden af dukkens torso 3.3.3.3. den stive plade trykkes vandret ind mod dukkens torso med en kraft på mellem 25 og 35 daN 3.3.3.3.1. torsoen trækkes frem i skuldrene til lodret og føres derefter tilbage mod ryglænet; dette gøres to gange 3.3.3.3.2. uden at torsoen bevæges, anbringes hovedet i en sådan stilling, at den platform, der bærer måleinstrumenterne inde i hovedet, er vandret, og således at hovedets symmetriplan (midtsagittalplan) er parallelt med køretøjets (for sidevendte sæder skal hovedets midtsagittalplan være parallelt med sædets lodrette midterplan). 3.3.3.4. den stive plade fjernes forsigtigt 3.3.3.5. dukken føres fremad på sædet, og den ovenfor beskrevne anbringelsesprocedure gentages 3.3.3.6. om nødvendigt korrigeres positionen af dukkens underekstremiteter 3.3.3.7. de monterede måleinstrumenter må ikke på nogen måde påvirke dukkens bevægelse under kollisionen 3.3.3.8. temperaturen af målesystemet skal være stabiliseret inden prøven og så vidt muligt holdes mellem 19 og 26 °C. 3.4. Simulering af kollision 3.4.1. Den samlede hastighedsændring i den prøvevogn, der bruges til simulering af kollisionen, skal være på mellem 30 og 32 km/h. 3.4.2. Prøvevognens deceleration eller acceleration, hvis ansøgeren vælger sidstnævnte, under kollisionssimulationen skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i figur 1 nedenfor. Bortset fra et samlet tidsrum på mindre end 3 ms, skal det tidsmæssige forløb af prøvevognens deceleration eller acceleration være inden for grænsekurverne i figur 1. 3.4.3. Derudover skal decelerationens eller accelerationens gennemsnitsværdi være mellem 6,5 og 8,5 g. 3.5. Prøvning 2 3.5.1. Prøvning 1 gentages med en dukke anbragt siddende i ekstrasædet; dukken skal være fastholdt af en sikkerhedssele, der er monteret og justeret efter fabrikantens anvisninger. Antallet af forankringspunkter for sikkerhedssele i forbindelse med prøvning 2 skal angives i meddelelsesformularen vedrørende godkendelse af sædetypen, som skal være i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ. 3.5.2. Ekstrasædet skal enten være af samme type som det afprøvede eller af en type, som der skal gives nærmere oplysninger om i meddelelsesformularen vedrørende godkendelse af sædetypen, som skal være i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ. 3.5.3. Prøve 2 kan desuden finde anvendelse på andre af køretøjets dele end et sæde, jf. punkt 8.1.7 i regulativ nr. 16 og punkt 5.3.5 i regulativ nr. 14. 3.5.4. I tilfælde, hvor prøvning 2 udføres med dukken fastholdt af en 3-punktssele, og belastningsindekset ikke overskrides, skal ekstrasædet anses for at opfylde forskrifterne vedrørende statiske prøvebelastninger og bevægelse af den øverste forankring under den prøve, der er beskrevet i regulativ nr. 14 med hensyn til denne montering. 3.5.5. Prøve 2 kan anvendes på sidevendte sæder. I så fald skal det i punkt 3.2 nævnte ekstrasæde være et sidevendt sæde og skal være anbragt som anført i tillæg 7. Figur 1

Tillæg 2 METODE TIL PRØVNING AF FORANKRINGERNE I ET KØRETØJ I HENHOLD TIL PUNKT 6.1.1 1. PRØVNINGSAPPARATUR 1.1. En stiv konstruktion, der er tilstrækkelig repræsentativ for det sæde, som agtes anvendt i køretøjet, fastgøres ved hjælp af de af fabrikanten forelagte fastgøringsdele (bolte, skruer mv.) til de dele af konstruktionen, der underkastes prøverne. 1.2. Kan der på samme forankring monteres flere sædetyper, der er indbyrdes forskellige, hvad angår afstanden mellem benenes for- og bagende, skal prøven udføres med den korteste benafstand. I typegodkendelsesattesten skal denne benafstand være angivet. 2. PRØVNINGSPROCEDURE 2.1. Der påføres en kraft F: 2.1.1. i en højde af 750 mm over referenceplanet og på den lodrette linje, der indeholder det geometriske centrum af den polygon, hvis hjørner udgøres af de forskellige forankringspunkter, eller i givet fald af sædets yderste forankringer, gennem den stive konstruktion omhandlet i punkt 1.1 ovenfor 2.1.2. i vandret plan og rettet mod køretøjets forende 2.1.3. med kortest mulig tidsforsinkelse og med en varighed af mindst 0,2 s. 2.2. Kraften F bestemmes enten 2.2.1. ved hjælp af følgende formel: hvor F er indeholdt i N, og »i« repræsenterer antal siddepladser på det sæde, som de afprøvede forankringer søges godkendt til eller, hvis fabrikanten anmoder herom 2.2.2. i overensstemmelse med de repræsentative belastninger, der er målt ved de dynamiske prøvninger beskrevet i tillæg 1 til dette regulativ.

Tillæg 3 MÅLINGER 1. Til alle nødvendige målinger skal anvendes målesystemer, der er i overensstemmelse med den internationale standard ISO 6487:1987 med betegnelsen »Measurement techniques in impact tests: Instrumentation«. 2. Dynamisk prøvning 2.1. Målinger på prøvevognen Prøvevognens decelerations- og accelerationskarakteristik bestemmes ved hjælp af målesystemer med kanalfrekvensklasse 60 på grundlag af de decelerationer eller accelerationer, der er målt på prøvevognens stive stel. 2.2. Målinger på dukkerne Måleanordningernes målinger registreres gennem uafhængige datakanaler med følgende kanalfrekvensklasse: 2.2.1. Målinger i prøvedukkens hoved Den resulterende triaksiale acceleration, henført til tyngdepunktet (γr ) (1), måles med en kanalfrekvensklasse på 600. 2.2.2. Målinger i prøvedukkens brystkasse Den resulterende acceleration i tyngdepunktet måles med en kanalfrekvensklasse på 180. Ribbenenes indbøjning og den viskøse belastning (VC) måles med en kanalfrekvensklasse på 180. 2.2.3. Målinger i dukkens lårben Den aksiale kompressionskraft måles med en kanalfrekvensklasse på 600. 2.2.4. Målinger i prøvedukkens underliv Kraften mod underlivet måles med en kanalfrekvensklasse på 600. 2.2.5. Målinger i prøvedukkens bækken Kraften mod bækkenet måles med en kanalfrekvensklasse på 600. (1) Udtrykt i g (= 9,81 m/s2), idet skalaværdien beregnes af følgende formel: hvor: γl = størrelsen af den øjeblikkelige longitudinale acceleration γν = størrelsen af den øjeblikkelige vertikale acceleration γt = størrelsen af den øjeblikkelige transversale acceleration.

Tillæg 4 BESTEMMELSE AF ACCEPTKRITERIER 1. FRONTALSAMMENSTØD (FREMADVENDT SÆDE) 1.1. Belastningsindeks for hovedet (HIC) 1.1.1. Dette skadekriterium (HIC) beregnes på grundlag af den resulterende triaksiale acceleration, målt som angivet i tillæg 3, punkt 2.2.1, ved følgende udtryk: hvor t1 og t2 er vilkårlige tidspunkter under prøven, for hvilke størrelsen af HIC er maksimal i intervallet t1, t2. Som enhed for t1 og t2 anvendes sekunder. 1.2. Belastningsindeks for brystkassen (ThAC) 1.2.1. Dette belastningsindeks bestemmes af den absolutte værdi af den resulterende acceleration, udtrykt i g og målt som angivet i tillæg 3, punkt 2.2.2, samt af accelerationsperioden, udtrykt i ms. 1.3. Belastningsindeks for lårbenet (FAC) Dette belastningsindeks bestemmes af kompressionsbelastningen (i kN), som aksialt påføres hver af dukkens lårbensknogler, målt som angivet i tillæg 3, punkt 2.2.3, samt af kompressionsbelastningens varighed (i ms). 2. SIDEPÅKØRSEL (SIDEVENDT SÆDE) 2.1. Belastningsindeks for hovedet (HIC): Se punkt 1.1 2.2. Belastningsindeks for brystkassen 2.2.1. Brystkasseindbøjning: Den maksimale brystkasseindbøjning er maksimalværdien af indbøjningen af et vilkårligt ribben, bestemt ved hjælp af brystkassens forskydningstransducere. 2.2.2. Indeks for viskøs belastning (VC): Den maksimale viskøse belastningsrespons er maksimalværdien af VC på et vilkårligt ribben, beregnet som produktet af den øjeblikkelige værdi af henholdsvis den relative brystkassesammentrykning (i forhold til den halve brystkasse) og sammentrykningshastigheden, der findes ved differentiation af sammentrykningen. I denne beregning sættes standardbredden af den halve brystkasse til 140 mm. hvor D (meter) = ribbensindbøjningen. Til beregningen anvendes den algoritme, der er anført i regulativ nr. 95, bilag 4, tillæg 2. 2.3. Belastningsindeks for underlivet Den maksimale kraftpåvirkning af underlivet (Peak Abdominal Force) er maksimalværdien af summen af de tre kræfter, der måles med transducere placeret 39 mm under overfladen i kollisionssiden. 2.4. Belastningsindeks for bækkenet Den maksimale kraftpåvirkning af skambenssammenføjningen (Pubic Symphysis Peak Force, PSPF), er den maksimale kraft, der måles af en belastningscelle ved bækkenets skambenssammenføjning.

Tillæg 5 STATISKE PRØVNINGSFORSKRIFTER OG STATISK PROCEDURE 1. FORSKRIFTER 1.1. Forskrifterne for prøvning af sæder, prøvet efter dette tillæg, tager sigte på at fastslå: 1.1.1. at sædets brugere bliver korrekt tilbageholdt af de foranstående sæder 1.1.2. at sædets brugere ikke bliver alvorligt kvæstet, og 1.1.3. at sædet og sædebeslagene har den nødvendige styrke. 1.2. Kravene i punkt 1.1.1 ovenfor anses for opfyldt, hvis den maksimale forskydning af angrebspunktet for hvert af de i punkt 2.2.1 foreskrevne kræfter ikke overstiger 400 mm, målt i det vandrette plan og i det langsgående midterplan for den pågældende siddeplads. 1.3. Kravene i punkt 1.1.2 ovenfor anses for opfyldt, hvis følgende specifikationer er overholdt: 1.3.1. Den maksimale forskydning af angrebspunktet for hver af de i punkt 2.2.1 foreskrevne kræfter, målt som beskrevet i punkt 1.2, er ikke under 100 mm. 1.3.2. Den maksimale forskydning af angrebspunktet for hver af de i punkt 2.2.2 foreskrevne kræfter, målt som beskrevet i punkt 1.2, er ikke under 50 mm. 1.3.3. Alle beslag, der udgør en del af sædets bagside eller tilbehør dertil, skal være således udformet, at det er usandsynligt, at de kan forvolde kvæstelser af en passager ved en kollision. Dette krav anses for opfyldt, hvis ingen dele, som kan berøres af en kugle med diameter 165 mm, har mindre krumningsradius end 5 mm. 1.3.4. Hvis nogen del af ovennævnte beslag og tilbehør er udført i materiale med mindre hårdhed end shore A 50 på stift underlag, gælder kravene i punkt 1.3.3 ovenfor alene det stive underlag. 1.3.5. Sædets dele såsom justeranordninger for sæde og tilbehør behøver ikke opfylde noget af kravene i punkt 1.3.3, hvis de i hvilestilling befinder sig under et vandret plan 400 mm over referenceplanet, uanset om brugeren kan komme i berøring med dem. 1.4. Forskrifterne i punkt 1.1.3 anses for opfyldt hvis: 1.4.1. ingen del af sædet, dets monteringsbeslag eller tilbehørsdele bliver revet fuldstændig løs under prøvningen 1.4.2. sædet forbliver sikkert fastholdt — uanset at en eller flere af dets forankringer delvis rives løs — og alle låsesystemer forbliver låst i hele prøvningens varighed 1.4.3. ingen del af sædets konstruktion eller dets tilbehør efter prøvningen har brud eller skarpe eller spidse kanter, der kan forårsage kvæstelser. 2. STATISK PRØVNING 2.1. Prøvningsapparatur 2.1.1. Dette består af cylindriske flader med en krumningsradius på 82 ± 3 mm og en bredde: 2.1.1.1. mindst lig bredden af ryglænet af hver siddeplads, der afprøves med den øvre skabelon 2.1.1.2. lig 320 – 0/+10 mm for nedre skabelon som vist i dette tillægs figur 1. 2.1.2. Den overflade, som ligger an mod sædets dele, skal være udført i materiale med Shore A hårdhed ikke under 80. 2.1.3. Hver cylindrisk overflade skal være forsynet med mindst én krafttransducer, der er i stand til at måle de kræfter, der påføres i den i punkt 2.2.1.1 fastlagte retning. 2.2. Prøvningsprocedure 2.2.1. En prøvningskraft på påføres på sædets bageste del svarende til hver af sædets siddepladser ved hjælp af en anordning i overensstemmelse med punkt 2.1 ovenfor. 2.2.1.1. Kraftens angrebsretning skal være i det lodrette midterplan af den pågældende siddeplads; den skal være vandret og være rettet bagfra mod sædets forside. 2.2.1.2. Kraftens angrebspunkt skal være beliggende i en højde H1 mellem 0,70 m og 0,80 m over referenceplanet. Den nøjagtige højde fastlægges af fabrikanten. 2.2.2. En prøvningskraft på påføres samtidigt på sædets bageste del ud for hver af sædets siddepladser i samme lodrette plan og i samme retning i en højde, H 2 , 0,45 og 0,55 m over referenceplanet, ved hjælp af en anordning svarende til punkt 2.1 ovenfor. Den nøjagtige højde fastlægges af fabrikanten. 2.2.3. Prøveskabelonen holdes så vidt muligt i berøring med sædets bagside under påføring af de i punkt 2.2.1 og 2.2.2 ovenfor angivne kræfter. De skal kunne dreje i det vandrette plan. 2.2.4. Når et sæde omfatter flere end én siddeplads, skal kræfterne svarende til hver siddeplads påføres samtidig, og der skal være lige så mange øvre og nedre skabeloner, som der er siddepladser. 2.2.5. Udgangsstillingen af hver skabelon for hver siddeplads bestemmes ved, at prøveanordningerne trykkes mod sædet med en kraft på mindst 20 N. 2.2.6. De i punkt 2.2.1 og 2.2.2 angivne kræfter påføres så hurtigt som muligt og skal alle, uanset deformationen, holdes på den foreskrevne størrelse i mindst 0,2 sekund. 2.2.7. Er prøven udført med en eller flere, men ikke alle kræfter større end det i punkt 2.2.1 og 2.2.2 angivne, og sædet opfylder kravene, anses prøvningen for bestået. Figur 1 Statisk prøvningsudstyr

Tillæg 6 ENERGIOPTAGENDE EGENSKABER AF RYGLÆNETS BAGSIDE 1. På fabrikantens anmodning skal de dele af ryglænets bagside, der er beliggende i det i dette regulativs punkt 2.21 angivne referenceområde, afprøves efter forskrifterne for energioptagelse i bilag 4 til regulativ nr. 21. I så fald skal alt ekstraudstyr prøves i alle brugsstillinger, undtagen borde, der prøves i bortklappet stilling. 2. Denne prøvning skal angives i meddelelsesformularen vedrørende godkendelse af sædetypen, som skal være i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ. Der skal vedlægges en tegning, der viser det område af ryglænet, der er afprøvet ved energioptagelsesprøvningen. 3. Denne prøve kan også udføres på andre af køretøjets dele end et sæde (jf. punkt 3.5.3 i tillæg 1 og punkt 2.3 i tillæg 7).

Tillæg 7 FORSKRIFTER FOR SIKRING AF PASSAGERER I SIDEVENDTE SÆDER I HENHOLD TIL PUNKT 7.4.4 1. Afstanden mellem det forreste sidevendte sæde og køretøjsdelen foran dette forreste sidevendte sæde må ikke overstige 450 mm. Alle målinger skal foretages 1 000 mm over referenceplanet af det forreste sidevendte sæde (se figur 1). Figur 1 Forskrifter for placering af sidevendte sæder 2. Køretøjsdelen (f.eks. opdeling, væg eller ryglænet af et fremadvendt sæde) foran det forreste sidevendte sæde skal opfylde følgende krav for at sikre passageren i det pågældende forreste sidevendte sæde (jf. figur 2): 2.1. Højden af køretøjsdelen baseret på referenceplanet af det forreste sidevendte sæde må ikke være under 1 020 mm; og 2.2. køretøjets effektive anslagsoverflade skal have en bredde på 200 mm og en højde på 580 mm. Denne overflade skal være placeret således, at den lodrette midterlinje er 50 mm bag H-punktet af det forreste sidevendte sæde og 2.3. den tilsvarende overflade af den relevante køretøjsdel skal ved projicering til et lodret plan gennem dette H-punkt, dække mindst 95 % af den effektive anslagsoverflade. Denne køretøjsdel skal opfylde forskrifterne om energioptagelse i tillæg 6. 2.3.1. Hvis der er en åbning i den pågældende overflade (typisk to fremadvendende sæder med et mellemrum imellem) bestemmes en afstand for hver åbning ved hjælp af en kugle med diameter 165 mm. Kuglen bringes i kontakt med åbningen i et punkt i dette område, som giver størst mulig indtrængning for kuglen, uden at den påføres nogen belastning Afstanden mellem de to kontaktpunkter for kuglen skal være mindre end 60 mm. 3. Efter fabrikantens valg kan der foretages prøvning i henhold til tillæg 1 med den relevante prøvedukke til sidevendte sæder. Figur 2 Forskrifter for placering af køretøjsdelen foran det forreste sidevendte sæde

BILAG 1 MEDDELELSE (største format: A4 (210 × 297 mm))

BILAG 2 MEDDELELSE (største format: A4 (210 × 297 mm))

BILAG 3 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKER 1. Udformning af godkendelsesmærke for et sæde Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført den pågældende type sæde, viser, at sædet for så vidt angår sædets styrke, efter prøvning i henhold til punkt 2 i bilag 4, er godkendt i Nederlandene (E4) med godkendelsesnummeret 032439. Godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt efter forskrifterne i regulativ 80 som ændret ved ændringsserie 03. 2. Udformning af godkendelsesmærket for en køretøjstype Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, viser, at denne køretøjstype for så vidt angår styrken af køretøjets sædeforankringer er godkendt i Nederlandene (E4) med godkendelsesnummeret 032439. Godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt efter forskrifterne i regulativ 80 som ændret ved ændringsserie 03.